SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/2436
ze dne 16. prosince 2015,
kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách
(přepracované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 114 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES (3) by mělo být provedeno několik změn. Z důvodu srozumitelnosti by uvedená směrnice měla být přepracována.
(2)
Směrnice 2008/95/ES harmonizovala hlavní ustanovení hmotného práva o ochranných známkách, o nichž se v době jejího přijetí mělo za to, že mají nejvýraznější přímý dopad na fungování vnitřního trhu tím, že brání volnému pohybu výrobků a služeb v Unii.
(3)
Ochrana ochranných známek v členských státech existuje souběžně s ochranou dostupnou na úrovni Unie prostřednictvím ochranných známek Evropské unie (dále jen „ochranné známky EU“), které jsou jednotné povahy a platí v celé Unii, jak stanoví nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (4). Koexistence a rovnováha systémů ochranných známek na úrovni členských států a na úrovni Unie ve skutečnosti tvoří základ přístupu Unie k ochraně duševního vlastnictví.
(4)
V návaznosti na své sdělení ze dne 16. července 2008 o strategii práv k průmyslovému vlastnictví pro Evropu provedla Komise komplexní hodnocení celkového fungování systému ochranných známek v Evropě jako celku, a to na unijní a národní úrovni, ale rovněž i pokud jde o propojení mezi nimi.
(5)
Rada ve svých závěrech ze dne 25. května 2010 týkajících se budoucí revize systému ochranných známek v Evropské unii požádala Komisi, aby předložila návrhy na revizi nařízení (ES) č. 207/2009 a směrnice 2008/95/ES. Revize uvedené směrnice by přitom měla zahrnovat opatření, která by ji lépe sladila s nařízením (ES) č. 207/2009, čímž by se omezily oblasti, ve kterých je systém ochranných známek v Evropě nekonzistentní, a současně by se zachovala vnitrostátní ochrana ochranných známek jako zajímavá možnost pro přihlašovatele. V této souvislosti by mělo být zajištěno, aby se systém ochranných známek EU a vnitrostátní systémy ochranných známek vzájemně doplňovaly.
(6)
Ve svém sdělení ze dne 24. května 2011 nazvaném „Jednotný trh práv duševního vlastnictví“ dospěla Komise k závěru, že v zájmu naplnění rostoucí poptávky zúčastněných stran po rychlejších, kvalitnějších a jednodušších systémech zápisu ochranných známek, které by byly rovněž konzistentní, uživatelsky přívětivější, veřejně dostupné a založené na nejnovějších technologiích, je třeba systém ochranných známek v Unii jako celku modernizovat a přizpůsobit jej internetovému věku.
(7)
Konzultace a hodnocení pro účely této směrnice odhalily, že navzdory dřívější částečné harmonizaci vnitrostátních právních předpisů se stále vyskytují oblasti, v nichž by další harmonizace mohla mít pozitivní dopad na konkurenceschopnost a růst.
(8)
K dosažení cíle, který spočívá v podpoře a vytvoření dobře fungujícího vnitřního trhu, a v zájmu snadnějšího získávání a ochrany ochranných známek v Unii za účelem přispění k růstu a konkurenceschopnosti evropských podniků, zejména těch malých a středních, je nezbytné jít nad rámec omezeného sbližování zavedeného směrnicí 2008/95/ES a rozšířit jej na další aspekty hmotného práva ochranných známek týkajícího se ochranných známek chráněných prostřednictvím zápisu podle nařízení (ES) č. 207/2009.
(9)
Má-li se zápis a správa ochranných známek v celé Unii zjednodušit, je nezbytné sblížit nejen ustanovení hmotného práva, ale také procesní předpisy. Proto by měly být sladěny hlavní procesní předpisy týkající se zápisu ochranných známek v členských státech a v systému ochranných známek EU. Pokud jde o postupy podle vnitrostátního práva, stačí stanovit obecné principy a vypracování konkrétních předpisů ponechat na členských státech.
(10)
Zcela zásadní je zajistit, aby zapsané ochranné známky požívaly stejné ochrany podle právních řádů všech členských států. Jelikož ochranné známky EU, které získaly v Unii dobré jméno, požívají širší ochrany, měla by být širší ochrana rovněž udělena na vnitrostátní úrovni všem zapsaným ochranným známkám, které získaly dobré jméno v dotčeném členském státě.
(11)
Tato směrnice by neměla členské státy zbavit práva i nadále chránit ochranné známky získané užíváním, ale pouze upravit jejich vztahy s ochrannými známkami získanými zápisem.
(12)
Cíle, které sblížení právních předpisů sleduje, předpokládají, že podmínky pro nabytí a udržení práva k zapsané ochranné známce jsou v zásadě ve všech členských státech stejné.
(13)
Je proto žádoucí vyhotovit přehled příkladů označení, která mohou tvořit ochrannou známku, jsou-li způsobilá odlišit výrobky nebo služby jednoho podniku od výrobků nebo služeb jiných podniků. Ke splnění cílů systému zápisu ochranných známek, kterými je zaručit právní jistotu a řádnou správu, je rovněž nezbytné vyžadovat, aby označení bylo možno vyjádřit způsobem, který je jasný, přesný, samostatný, snadno přístupný, srozumitelný, trvalý a objektivní. Mělo by být proto povoleno, aby označení bylo vyjádřeno jakoukoli vhodnou formou využívající obecně dostupných technologií, která nemusí být nutně grafická, jestliže toto vyjádření nabízí v tomto směru dostatečné záruky.
(14)
Důvody zamítnutí nebo neplatnosti týkající se samotné ochranné známky, včetně nedostatečné rozlišovací způsobilosti, nebo týkající se střetu mezi ochrannou známkou a staršími právy by mimoto měly být vyjmenovány taxativním způsobem, i když některé z těchto důvodů jsou uvedeny fakultativně pro členské státy, které by tudíž měly mít možnost zachovat nebo zavést tyto důvody ve svých právních předpisech.
(15)
Aby bylo zajištěno, že úrovně ochrany, jež zeměpisným označením uděluje unijní a vnitrostátní právo, jsou používány při přezkoumání absolutních a relativních důvodů pro zamítnutí zápisu v celé Unii jednotným a komplexním způsobem, měla by tato směrnice ve vztahu k zeměpisným označením obsahovat stejná ustanovení jako nařízení (ES) č. 207/2009. Dále je vhodné zajistit, aby bylo uplatnění absolutních důvodů rozšířeno rovněž na chráněné tradiční výrazy pro víno a zaručené tradiční speciality.
(16)
Ochrana poskytnutá zapsané ochranné známce, jejímž cílem je především zajistit ochranné známce funkci označení původu, by měla být v případě totožnosti známky a odpovídajícího označení a výrobků nebo služeb absolutní. Ochrana by se měla vztahovat rovněž na případy podobnosti mezi známkou a označením a mezi výrobky nebo službami. Je nezbytné vykládat pojem podobnosti v souvislosti s pravděpodobností záměny. Pravděpodobnost záměny, jejíž posouzení závisí na mnoha faktorech, a zejména na povědomí o ochranné známce na trhu, na asociaci, která může vzniknout mezi užívaným označením a zapsanou známkou, na stupni podobnosti mezi ochrannou známkou a označením a mezi označenými výrobky nebo službami, by měla představovat zvláštní kritérium ochrany. Způsoby zjištění pravděpodobnosti záměny, a zejména důkazní břemeno v tomto ohledu, mohou být upraveny vnitrostátními procesními předpisy, které by neměly být touto směrnicí dotčeny.
(17)
Pro zajištění právní jistoty a úplného souladu se zásadou práva přednosti, podle níž má zapsaná starší ochranná známka přednost před ochrannými známkami zapsanými později, je nezbytné stanovit, že vymáhání práv z ochranné známky by se nemělo dotýkat práv vlastníků, která získaly přede dnem podání přihlášky nebo dnem vzniku práva přednosti k této ochranné známce. Tento přístup je v souladu s čl. 16 odst. 1 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví ze dne 15. dubna 1994 (dále jen „dohoda TRIPS“).
(18)
Je vhodné stanovit, že k porušení práv z ochranné známky může dojít, pouze pokud se zjistí, že porušující známka či označení se užívá v obchodním styku pro účely rozlišení výrobků nebo služeb. Použití označení k jiným účelům, než je rozlišení výrobků nebo služeb, by mělo být upraveno vnitrostátními právními předpisy.
(19)
Pojem porušení práv z ochranné známky by rovněž měl zahrnovat použití označení jako obchodního názvu či podobného pojmenování, pokud je použito pro účely rozlišení výrobků nebo služeb.
(20)
K zajištění právní jistoty a plného souladu se zvláštními právními předpisy Unie je vhodné stanovit, že vlastník ochranné známky by měl být oprávněn zakázat třetím osobám užívání označení ve srovnávací reklamě, je-li tato srovnávací reklama v rozporu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/114/ES (5).
(21)
Za účelem účinnější ochrany ochranných známek a boje proti padělkům způsobem, který je v souladu s mezinárodními závazky daných členských států v rámci Světové obchodní organizace (dále jen „WTO“), zejména s článkem V Všeobecné dohody o clech a obchodu o volném tranzitu, a pokud jde o generické léčivé přípravky, v souladu s prohlášením o dohodě TRIPS a veřejném zdraví, které přijala Konference ministrů WTO v Dohá dne 14. listopadu 2001, by vlastník ochranné známky měl být oprávněn bránit třetím osobám v přepravě výrobků v rámci obchodního styku do členského státu, v němž je ochranná známka zapsána, aniž by v něm byly propuštěny do volného oběhu, pokud takové výrobky pocházejí ze třetích zemí a jsou bez povolení označeny ochrannou známkou, která je totožná nebo v zásadě totožná s ochrannou známkou zapsanou pro tyto výrobky.
(22)
Za tímto účelem by mělo být vlastníkovi ochranné známky dovoleno bránit vstupu výrobků porušujících práva z ochranných známek a jejich uvádění na trh ve všech celních situacích, mezi něž patří zejména tranzit, překládka, skladování, svobodná pásma, dočasné uskladnění, aktivní zušlechťovací styk nebo dočasné použití, a to rovněž v případech, kdy tyto výrobky nejsou určeny k uvedení na trh v dotčeném členském státě. Při provádění celních kontrol by celní orgány měly uplatňovat pravomoci a postupy stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 608/2013 (6), a to i na žádost držitelů práv. Zejména by celní orgány měly provádět příslušné kontroly na základě kritérií analýzy rizik.
(23)
S cílem uvést v soulad potřebu účinného vymáhání práv z ochranných známek a nutnost zabránit omezování plynulosti obchodu s legálně obchodovaným zbožím by nárok vlastníka ochranné známky měl zaniknout, pokud v rámci následných řízení zahájených u soudního nebo jiného orgánu, který má pravomoc vydat rozhodnutí ve věci toho, zda byla porušena práva k zapsané ochranné známce, je deklarant nebo držitel zboží schopen prokázat, že vlastník zapsané ochranné známky není oprávněn zakázat uvádění daných výrobků na trh v zemi konečného určení.
(24)
Článek 28 nařízení (EU) č. 608/2013 stanoví, že držitel práva je odpovědný za škody vzniklé držiteli zboží v případech, kdy se mimo jiné následně zjistí, že dotyčné zboží neporušuje práva duševního vlastnictví.
(25)
Měla by být přijata vhodná opatření k zajištění bezproblémového tranzitu generických léčiv. Pokud jde o mezinárodní nechráněné názvy (INN) jako obecně uznávané generické názvy pro účinné látky ve farmaceutických přípravcích, je nezbytné řádně zohlednit stávající omezení pro účely práv k ochranným známkám. Vlastník ochranné známky by tak neměl mít právo bránit třetí osobě v přepravě výrobků do členského státu, v němž byla ochranná známka zapsána, aniž by v něm byly propuštěny do volného oběhu, na základě podobnosti mezi INN účinné látky v léčivech a danou ochrannou známkou.
(26)
Aby mohli vlastníci zapsaných ochranných známek účinněji bojovat proti padělkům, měli by mít právo zakázat umisťování označení porušující práva z ochranné známky na výrobky, i některé přípravné kroky učiněné před takovým umisťováním.
(27)
Výlučná práva vyplývající z ochranné známky by neměla vlastníka opravňovat k tomu, aby zakázal užívání označení třetími osobami, jsou-li užívána řádně, a tedy v souladu s poctivými obchodními zvyklostmi a zvyklostmi v daném odvětví. Vzhledem k tomu, že obchodním názvům je pravidelně poskytnuta neomezená ochrana proti pozdějším ochranným známkám, by se v zájmu vytvoření rovných podmínek pro obchodní názvy a ochranné známky mělo mít pouze za to, že takové užití zahrnuje použití osobního jména třetí osoby. Takové užití by mělo dále dovolovat užívání popisných označení nebo označení, která nemají rozlišovací způsobilost. Vlastník ochranné známky by navíc neměl být oprávněn bránit řádnému a poctivému užívání ochranné známky pro účely identifikace výrobků nebo služeb jako výrobků nebo služeb daného vlastníka nebo pro odkazování na ně. Užívání ochranné známky třetími osobami s cílem upozornit spotřebitele na následný prodej pravých výrobků, které byly původně prodány vlastníkem ochranné známky nebo s jeho souhlasem v Unii, by mělo být považováno za řádné, pokud je zároveň v souladu s poctivými obchodními zvyklostmi a zvyklostmi v daném odvětví. Užívání ochranné známky třetími osobami za účelem uměleckého vyjádření by mělo být považováno za řádné, pokud je zároveň v souladu s poctivými obchodními zvyklostmi a zvyklostmi v daném odvětví. Tato směrnice by se měla dále uplatňovat způsobem, který zajistí plné dodržování základních práv a svobod, a zejména svobody projevu.
(28)
Ze zásady volného pohybu zboží vyplývá, že by vlastník ochranné známky neměl mít právo zakázat její užívání třetí osobou pro výrobky, které byly jím nebo s jeho souhlasem pod touto ochrannou známkou uvedeny v Unii do oběhu, ledaže má vlastník oprávněné důvody bránit dalšímu uvádění výrobků na trh.
(29)
Z důvodů právní jistoty, a aniž jsou neoprávněně dotčeny zájmy vlastníka starší ochranné známky, je důležité stanovit, že tento vlastník již nemůže žádat prohlášení ochranné známky za neplatnou nebo podávat námitky proti užívání pozdější ochranné známky, pokud vědomě strpěl její užívání po dlouhou dobu, ledaže by přihláška pozdější ochranné známky nebyla podána v dobré víře.
(30)
Za účelem zajištění právní jistoty a ochrany legitimně nabytých práv z ochranné známky je vhodné a nezbytné stanovit, aniž by tím byla dotčena zásada, podle níž pozdější ochranná známka nemůže být uplatněna proti starší ochranné známce, že vlastníci starších známek by neměli být oprávněni dosáhnout zamítnutí přihlášky či neplatnosti pozdější ochranné známky nebo bránit užívání pozdější ochranné známky, jestliže pozdější ochranná známka byla získána v době, kdy starší ochranná známka mohla být prohlášena za neplatnou nebo zrušena, například z toho důvodu, že dosud nezískala rozlišovací způsobilost užíváním, nebo pokud starší ochranná známka nemohla být vůči pozdější ochranné známce uplatněna, protože nebyly splněny nezbytné podmínky, například pokud starší známka do té doby nezískala dobré jméno.
(31)
Ochranné známky splňují svůj účel, kterým je rozlišovat výrobky nebo služby a umožňovat spotřebitelům provádět informovaný výběr, pouze pokud jsou na trhu skutečně užívány. Požadavek užívání je též nezbytný pro snížení celkového počtu ochranných známek zapsaných a chráněných v Unii, a tím i snížení počtu sporů, které v souvislosti s nimi vznikají. Je proto třeba vyžadovat, aby zapsané ochranné známky byly skutečně užívány ve spojení s výrobky nebo službami, pro něž jsou zapsány, a v opačném případě musí být možné je zrušit, pokud nejsou užívány během období pěti let od ukončení řízení o zápisu ochranné známky do rejstříku.
(32)
Ochranné známky by proto měly být chráněny, pouze pokud jsou skutečně užívány, a vlastník zapsané starší ochranné známky by neměl mít možnost podávat námitky proti pozdější ochranné známce nebo se domáhat její neplatnosti, jestliže svou ochrannou známku řádně neužíval. Členské státy by měly dále stanovit, že ochrannou známku nelze účinně uplatnit v řízení o porušení práv z ochranné známky, je-li na základě návrhu shledáno, že práva vlastníka ochranné známky mohou být zrušena nebo, pokud řízení bylo zahájeno proti pozdějšímu právu, mohla být zrušena v době, kdy bylo pozdější právo nabyto.
(33)
Je vhodné stanovit, že v případě, kdy byla pro ochrannou známku EU uplatněna seniorita národní známky nebo ochranné známky zapsané na základě mezinárodních dohod s účinky pro daný členský stát a poté došlo ke vzdání se nebo zániku známky, která byla základem pro uplatnění seniority, může být platnost dané známky stále napadnuta. Takové napadení by mělo být omezeno na situace, kdy známka mohla být prohlášena za neplatnou nebo kdy práva vlastníka k této známce mohla být zrušena v době výmazu známky z rejstříku.
(34)
Z důvodu konzistentnosti a ve snaze usnadnit obchodní využití ochranných známek v Unii by pravidla platná pro ochranné známky jako předmět vlastnictví měla být uvedena ve vhodném rozsahu do souladu s pravidly, která jsou již zavedena pro ochranné známky EU, a měla by obsahovat pravidla pro postoupení a převod, licence, věcná práva a nucený výkon práva.
(35)
Kolektivní ochranné známky se ukázaly jako užitečný nástroj k propagaci výrobků nebo služeb se zvláštními společnými vlastnostmi. Je proto vhodné, aby národní kolektivní ochranné známky podléhaly pravidlům, jež jsou podobná pravidlům platným pro kolektivní ochranné známky Evropské unie.
(36)
Aby se zlepšil a usnadnil přístup k ochraně ochranných známek a zvýšila se právní jistota a předvídatelnost, měl by být postup pro zápis ochranných známek v členských státech účinný a transparentní a měl by se řídit pravidly podobnými těm, jež se vztahují na ochranné známky EU.
(37)
Za účelem zajištění právní jistoty s ohledem na rozsah práv plynoucích z ochranných známek a usnadnění přístupu k ochraně prostřednictvím ochranné známky by se měly označení a třídění výrobků a služeb, na něž se vztahuje žádost o zápis ochranné známky, řídit ve všech členských státech stejnými pravidly a měly by být sladěny s pravidly platnými pro ochranné známky EU. Aby mohly příslušné orgány a hospodářské subjekty stanovit rozsah požadované ochrany ochranných známek na základě samotné přihlášky, mělo by být označení výrobků a služeb dostatečně jasné a přesné. Použití obecných výrazů by se mělo vykládat tak, že zahrnuje pouze výrobky a služby, které jsou jednoznačně zahrnuty v doslovném významu daného výrazu. Z důvodů srozumitelnosti a právní jistoty by se ústřední úřady průmyslového vlastnictví v členských státech a Úřad Beneluxu pro duševní vlastnictví ve vzájemné spolupráci měly snažit o sestavení seznamu, který by odrážel příslušné správní postupy, které používají k třídění výrobků a služeb.
(38)
Za účelem zajištění účinné ochrany ochranných známek by členské státy měly mít zavedeno efektivní správní řízení umožňující alespoň vlastníkovi práv ze starší ochranné známky a jakékoli osobě oprávněné podle příslušného práva vykonávat práva plynoucí z chráněného označení původu či zeměpisného označení podat proti zápisu ochranné známky námitky. Kromě toho ve snaze nabídnout účinné prostředky pro zrušení ochranné známky nebo její prohlášení za neplatnou by členské státy měly zavést správní řízení o zrušení ochranné známky nebo o prohlášení ochranné známky za neplatnou v průběhu delší lhůty pro provedení, a sice do sedmi let od vstupu této směrnice v platnost.
(39)
Je žádoucí, aby ústřední úřady průmyslového vlastnictví v členských státech a Úřad Beneluxu pro duševní vlastnictví spolupracovaly navzájem a s Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví ve všech oblastech zápisu ochranných známek a jejich správy, a podporovaly tak sbližování postupů a nástrojů, například vytvořením a aktualizací společných nebo propojených databází a portálů pro účely nahlížení a vyhledávání. Členské státy by dále měly zajistit, aby jejich úřady spolupracovaly navzájem a s Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví ve všech ostatních oblastech svých činností, které se vztahují k ochraně ochranných známek v Unii.
(40)
Tato směrnice by neměla vyloučit možnost použít na ochranné známky ustanovení jiných právních předpisů členských států, než jsou předpisy o ochranných známkách, jako jsou například právní předpisy o nekalé soutěži, o občanskoprávní odpovědnosti nebo o ochraně spotřebitele.
(41)
Členské státy jsou vázány Pařížskou úmluvou na ochranu průmyslového vlastnictví (dále jen „Pařížská úmluva“) a dohodou TRIPS. Je třeba, aby tato směrnice byla zcela v souladu s ustanoveními uvedené úmluvy a dohody. Závazky členských států vyplývající z této úmluvy a dohody by neměly být touto směrnicí dotčeny. Případně by se měl použít čl. 351 druhý pododstavec Smlouvy o fungování Evropské unie.
(42)
Jelikož cílů této směrnice, totiž podpory a vytvoření dobře fungujícího vnitřního trhu a usnadnění zápisu, správy a ochrany ochranných známek v Unii v zájmu růstu a konkurenceschopnosti podniků, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich z důvodu jejich rozsahu a účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(43)
Zpracovávání osobních údajů prováděné v členských státech v souvislosti s touto směrnicí se řídí směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (7).
(44)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (8) a přijal stanovisko dne 11. července 2013.
(45)
Povinnost provést tuto směrnici ve vnitrostátním právu by se měla omezovat na ustanovení, která v porovnání s předchozí směrnicí představují věcnou změnu. Povinnost provést ve vnitrostátním právu nezměněná ustanovení vyplývá z předchozí směrnice.
(46)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států podle směrnice 2008/95/ES týkající se lhůty pro provedení směrnice Rady 89/104/EHS (9) ve vnitrostátním právu, jak je uvedeno v příloze I části B směrnice 2008/95/ES,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na individuální, garanční nebo certifikační nebo kolektivní ochranné známky pro výrobky nebo služby, které jsou předmětem zápisu nebo přihlášky v jednom z členských států nebo u Úřadu Beneluxu pro duševní vlastnictví nebo mezinárodního zápisu s účinky pro členský stát.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„úřadem“ ústřední úřad průmyslového vlastnictví členského státu nebo Úřad Beneluxu pro duševní vlastnictví, který je pověřen zapisováním ochranných známek;
b)
„rejstříkem“ rejstřík ochranných známek spravovaný úřadem.
KAPITOLA 2
PRÁVO OCHRANNÝCH ZNÁMEK
ODDÍL 1
Označení, která mohou tvořit ochrannou známku
Článek 3
Označení, která mohou tvořit ochrannou známku
Ochrannou známkou může být jakékoli označení, zejména slova, včetně osobních jmen, nebo kresby, písmena, číslice, barvy, tvar výrobku nebo obal výrobku, nebo zvuky, pokud je toto označení způsobilé:
a)
odlišit výrobky nebo služby jednoho podniku od výrobků či služeb jiných podniků a
b)
být vyjádřeno v rejstříku způsobem, který příslušným orgánům a veřejnosti umožňuje jasně a přesně určit předmět ochrany poskytnuté vlastníkovi ochranné známky
ODDÍL 2
Důvody pro zamítnutí či neplatnost
Článek 4
Absolutní důvody pro zamítnutí či neplatnost
1. Do rejstříku se nezapíší, a jsou-li zapsány, je možné prohlásit je za neplatné:
a)
označení, která nemohou tvořit ochrannou známku;
b)
ochranné známky, které postrádají rozlišovací způsobilost;
c)
ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, jež mohou sloužit v oblasti obchodu k označení druhu, jakosti, množství, účelu, hodnoty, zeměpisného původu nebo doby výroby výrobku nebo poskytnutí služby nebo jiných jejich vlastností;
d)
ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, jež se staly obvyklými v běžném jazyce nebo v poctivých a zavedených obchodních zvyklostech;
e)
označení, která jsou tvořena výlučně:
i)
tvarem nebo jinou vlastností, které vyplývají z povahy samotného výrobku,
ii)
tvarem nebo jinou vlastností výrobku, které jsou nezbytné pro dosažení technického výsledku,
iii)
tvarem nebo jinou vlastností výrobku, které dávají výrobku podstatnou hodnotu;
f)
ochranné známky, které jsou v rozporu s veřejným pořádkem nebo s dobrými mravy;
g)
ochranné známky, které by mohly klamat veřejnost, například pokud jde o povahu, jakost nebo zeměpisný původ výrobku nebo služby;
h)
ochranné známky, k jejichž zápisu nebyl dán souhlas příslušnými orgány a mají být zamítnuty nebo prohlášeny za neplatné podle článku 6ter Pařížské úmluvy;
i)
ochranné známky, jež jsou ze zápisu vyloučeny podle právních předpisů Unie, či právních předpisů dotčeného členského státu nebo mezinárodních dohod, jichž je Unie nebo dotčený členský stát stranou, které poskytují ochranu označením původu a zeměpisným označením;
j)
ochranné známky, jež jsou ze zápisu vyloučeny podle právních předpisů Unie nebo mezinárodních dohod, jichž je Unie stranou, které poskytují ochranu tradičním výrazům pro víno;
k)
ochranné známky, jež jsou ze zápisu vyloučeny podle právních předpisů Unie nebo mezinárodních dohod, jichž je Unie stranou, které poskytují ochranu zaručeným tradičním specialitám;
l)
ochranné známky, které obsahují nebo reprodukují ve svých podstatných prvcích starší název odrůdy rostlin zapsaný v souladu s právními předpisy Unie či právními předpisy dotčeného členského státu nebo mezinárodními dohodami, jichž stranou je Unie nebo daný členský stát, které poskytují ochranu odrůdovým právům a které se týkají odrůd stejných nebo úzce příbuzných druhů.
2. Ochrannou známku je možné prohlásit za neplatnou, pokud přihlašovatel nepodal přihlášku ochranné známky v dobré víře. Každý členský stát může rovněž stanovit, že taková ochranná známka se do rejstříku nezapíše.
3. Členský stát může stanovit, že se ochranná známka nezapíše, a je-li zapsána, může být prohlášena za neplatnou, pokud a v rozsahu, v němž:
a)
užívání ochranné známky může být zakázáno podle jiného právního předpisu dotčeného členského státu nebo Unie, než jsou předpisy o ochranných známkách;
b)
ochranná známka obsahuje znak vysoké symbolické hodnoty, zejména náboženský symbol;
c)
ochranná známka obsahuje znaky, emblémy a erby jiné než ty, jež jsou uvedeny v článku 6ter Pařížské úmluvy, a které představují veřejný zájem, ledaže by příslušný orgán v souladu s právními předpisy členského státu dal souhlas k jejímu zápisu.
4. Přihláška ochranné známky se nezamítne podle odst. 1 písm. b), c) nebo d), pokud před podáním přihlášky získala v důsledku užívání rozlišovací způsobilost. Ochranná známka se neprohlásí za neplatnou ze stejných důvodů, pokud před podáním návrhu na prohlášení neplatnosti získala v důsledku užívání rozlišovací způsobilost.
5. Členské státy mohou stanovit, že odstavec 4 se použije také v případě, že rozlišovací způsobilost byla získána po dni podání přihlášky ochranné známky, ale přede dnem jejího zápisu.
Článek 5
Relativní důvody pro zamítnutí či neplatnost
1. Ochranná známka se nezapíše, a je-li zapsána, je možné ji prohlásit za neplatnou, pokud:
a)
je totožná se starší ochrannou známkou a výrobky nebo služby, pro které byla podána přihláška ochranné známky nebo byla ochranná známka zapsána, jsou totožné s výrobky nebo službami, pro které je starší ochranná známka chráněna;
b)
z důvodu totožnosti či podobnosti se starší ochrannou známkou a totožnosti či podobnosti výrobků nebo služeb, na něž se ochranné známky vztahují, existuje pravděpodobnost záměny na straně veřejnosti, včetně pravděpodobnosti asociace se starší ochrannou známkou.
2. „Staršími ochrannými známkami“ ve smyslu odstavce 1 se rozumí:
a)
ochranné známky s dřívějším datem podání přihlášky, s přihlédnutím k případnému právu přednosti uplatněnému ve vztahu k těmto ochranným známkám, jež patří do těchto kategorií:
i)
ochranné známky EU,
ii)
ochranné známky zapsané v daném členském státě nebo, v případě Belgie, Lucemburska či Nizozemska, u Úřadu Beneluxu pro duševní vlastnictví,
iii)
ochranné známky zapsané na základě mezinárodních dohod s účinky pro daný členský stát;
b)
ochranné známky EU, které si v souladu s nařízením (ES) č. 207/2009 platně činí nárok na senioritu na základě ochranné známky uvedené v písm. a) bodech ii) a iii), i když se vlastník této ochranné známky vzdal nebo ji nechal zaniknout;
c)
přihlášky ochranných známek uvedených v písmenech a) a b) s výhradou jejich pozdějšího zápisu;
d)
ochranné známky, které jsou ke dni podání přihlášky ochranné známky nebo případně ke dni vzniku práva přednosti uplatněného ve vztahu k přihlášce ochranné známky v daném členském státě „všeobecně známé“ ve smyslu článku 6bis Pařížské úmluvy.
3. Ochranná známka se dále nezapíše, a je-li zapsána, je možné prohlásit ji za neplatnou, pokud:
a)
je totožná se starší ochrannou známkou nebo je jí podobná bez ohledu na to, zda výrobky a služby, pro něž je přihlášena nebo zapsána, jsou totožné s těmi, pro které je starší ochranná známka zapsána, nebo jsou či nejsou jim podobné, jestliže starší ochranná známka má dobré jméno v členském státě, ve kterém je přihlašována nebo zapsána, nebo, v případě ochranné známky EU, má dobré jméno v Unii a užívání pozdější ochranné známky bez řádného důvodu by neoprávněně těžilo z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky nebo jim bylo na újmu;
b)
přihlášku podal jednatel nebo zástupce vlastníka ochranné známky svým vlastním jménem a bez souhlasu vlastníka, ledaže by tento jednatel nebo zástupce své jednání ospravedlnil;
c)
a v rozsahu, v němž v souladu s právními předpisy Unie nebo dotčeného členského státu poskytujícími ochranu označením původu a zeměpisným označením:
i)
byla v souladu s právními předpisy Unie nebo dotčeného členského státu podána žádost o zápis označení původu nebo zeměpisného označení přede dnem podání přihlášky ochranné známky nebo přede dnem vzniku práva přednosti uplatněného ve vztahu k přihlášce ochranné známky, s výhradou jejich pozdějšího zápisu,
ii)
dané označení původu nebo zeměpisné označení umožňuje osobě, která je podle příslušných právních předpisů oprávněna k výkonu práv z nich vyplývajících, aby zakázala užívání pozdější ochranné známky.
4. Členský stát může stanovit, že se ochranná známka nezapíše, a je-li zapsána, může být prohlášena za neplatnou, pokud a v rozsahu, v němž:
a)
přede dnem podání přihlášky pozdější ochranné známky nebo dnem vzniku práva přednosti uplatněného ve vztahu k přihlášce pozdější ochranné známky byla nabyta práva k nezapsané ochranné známce nebo jinému označení užívanému v obchodním styku a tato nezapsaná ochranná známka nebo jiné označení dává svému vlastníkovi právo zakázat užívání pozdější ochranné známky;
b)
užívání ochranné známky může být zakázáno na základě jiného staršího práva, než jsou práva uvedená v odstavci 2 a v písmenu a) tohoto odstavce, zejména:
i)
práva na jméno,
ii)
práva k vlastní podobě,
iii)
práva autorského,
iv)
práva průmyslového vlastnictví;
c)
ochranná známka může vést k záměně se starší ochrannou známkou chráněnou v zahraničí, jestliže přihlašovatel při podání přihlášky nejednal v dobré víře.
5. Členské státy zajistí, že za určitých okolností nemusí být přihláška zamítnuta nebo ochranná známka prohlášena za neplatnou, pokud vlastník starší ochranné známky nebo jiného staršího práva souhlasí se zápisem pozdější ochranné známky.
6. Členský stát může odchylně od odstavců 1 až 5 stanovit, že pro ochranné známky, jejichž přihláška byla podána přede dnem vstupu v platnost ustanovení nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí 89/104/EHS, platí důvody pro zamítnutí zápisu nebo neplatnost, které platily v tomto členském státě před uvedeným dnem.
Článek 6
Dodatečné prohlášení ochranné známky za neplatnou nebo zrušení ochranné známky
Je-li pro ochrannou známku EU uplatněna seniorita národní ochranné známky nebo ochranné známky zapsané na základě mezinárodních dohod s účinky pro členský stát, které se vlastník vzdal nebo kterou nechal zaniknout, může být ochranná známka, která byla základem pro uplatnění seniority, prohlášena za neplatnou nebo mohou být práva jejího vlastníka zrušena dodatečně, jestliže neplatnost nebo zrušení mohly být rovněž prohlášeny v době, kdy se vlastník známky vzdal nebo ji nechal zaniknout. V takovém případě seniorita pozbývá účinku.
Článek 7
Důvody pro zamítnutí nebo neplatnost týkající se pouze některých výrobků nebo služeb
Existují-li důvody pro zamítnutí zápisu nebo neplatnost ochranné známky jen pro část výrobků nebo služeb, pro něž byla ochranná známka zapsána nebo přihlášena, týká se zamítnutí zápisu či neplatnost pouze těchto výrobků nebo služeb.
Článek 8
Nedostatek rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky bránící prohlášení neplatnosti zapsané ochranné známky
Návrhu na prohlášení neplatnosti na základě starší ochranné známky nelze vyhovět ke dni podání návrhu, pokud mu nebylo možné vyhovět ke dni podání přihlášky nebo ke dni vzniku práva přednosti pozdější ochranné známky z kteréhokoli z těchto důvodů:
a)
starší ochranná známka, která může být prohlášena za neplatnou podle čl. 4 odst. 1 písm. b), c) nebo d), doposud nezískala rozlišovací způsobilost uvedenou v čl. 4 odst. 4;
b)
návrh na prohlášení ochranné známky za neplatnou se zakládá na čl. 5 odst. 1 písm. b) a starší ochranná známka doposud nezískala dostatečnou rozlišovací způsobilost, aby mohla být konstatována pravděpodobnost záměny ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. b);
c)
návrh na prohlášení ochranné známky za neplatnou se zakládá na čl. 5 odst. 3 písm. a) a starší ochranná známka doposud nezískala dobré jméno ve smyslu čl. 5 odst. 3 písm. a).
Článek 9
Překážka prohlášení neplatnosti vzniklá strpěním
1. Vlastník starší ochranné známky ve smyslu čl. 5 odst. 2 nebo čl. 5 odst. 3 písm. a), který po dobu pěti po sobě jdoucích let vědomě strpěl užívání pozdější ochranné známky v členském státě, ve kterém byla pozdější ochranná známka zapsána, již není oprávněn podat na základě této starší ochranné známky návrh na prohlášení pozdější ochranné známky za neplatnou ve vztahu k výrobkům nebo službám, pro které byla tato pozdější ochranná známka užívána, ledaže by přihláška pozdější ochranné známky nebyla podána v dobré víře.
2. Členské státy mohou stanovit, že se odstavec 1 tohoto článku má vztahovat i na držitele jiného staršího práva uvedeného v čl. 5 odst. 4 písm. a) nebo b).
3. V případech uvedených v odstavci 1 a 2 není vlastník později zapsané ochranné známky oprávněn podávat námitky proti užívání staršího práva, přestože toto právo již nemůže být proti pozdější ochranné známce uplatněno.
ODDÍL 3
Práva z ochranné známky a jejich omezení
Článek 10
Práva z ochranné známky
1. Ze zápisu ochranné známky vyplývají pro jejího vlastníka výlučná práva.
2. Aniž jsou dotčena práva vlastníků nabytá přede dnem podání přihlášky nebo dnem vzniku práva přednosti zapsané ochranné známky, je vlastník této zapsané ochranné známky oprávněn bránit všem třetím osobám, které nemají jeho souhlas, aby v obchodním styku užívaly pro výrobky nebo služby jakékoli označení, je-li:
a)
toto označení totožné s ochrannou známkou a je užíváno pro výrobky nebo služby, které jsou totožné s těmi, pro něž je ochranná známka zapsána;
b)
toto označení totožné s ochrannou známkou nebo jí podobné a je užíváno pro výrobky nebo služby, které jsou totožné s výrobky nebo službami či podobné výrobkům nebo službám, pro něž je ochranná známka zapsána, jestliže existuje pravděpodobnost záměny na straně veřejnosti, včetně pravděpodobnosti asociace s ochrannou známkou;
c)
toto označení totožné s ochrannou známkou nebo jí podobné bez ohledu na to, zda je užíváno pro výrobky nebo služby, které jsou totožné s těmi, pro které je ochranná známka zapsána, nebo jsou či nejsou jim podobné, jestliže má tato ochranná známka v členském státě dobré jméno a užívání takového označení bez řádného důvodu by neoprávněně těžilo z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména ochranné známky nebo jim bylo na újmu.
3. Pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 2, může být zakázáno zejména:
a)
umisťovat označení na výrobky nebo jejich obaly;
b)
nabízet pod tímto označením výrobky, uvádět je na trh nebo je skladovat za tímto účelem anebo nabízet či poskytovat pod tímto označením služby;
c)
dovážet nebo vyvážet pod tímto označením výrobky;
d)
užívat toto označení jako obchodní název nebo obchodní firmu nebo jako součást obchodního názvu nebo obchodní firmy;
e)
užívat toto označení v obchodních listinách a v reklamě;
f)
užívat toto označení ve srovnávací reklamě způsobem, který je v rozporu se směrnicí 2006/114/ES.
4. Aniž jsou dotčena práva vlastníků nabytá přede dnem podání přihlášky nebo dnem vzniku práva přednosti zapsané ochranné známky, je vlastník zapsané ochranné známky rovněž oprávněn bránit všem třetím osobám v přepravě výrobků v rámci obchodního styku do členského státu, ve kterém je ochranná známka zapsána, aniž by v něm byly propuštěny do volného oběhu, pokud takové výrobky, včetně jejich obalů, pocházejí ze třetích zemí a jsou bez povolení označeny ochrannou známkou, která je totožná s ochrannou známkou zapsanou pro tyto výrobky nebo kterou nelze v jejích podstatných rysech od této ochranné známky rozlišit.
Nárok vlastníka ochranné známky podle prvního pododstavce zanikne, pokud v rámci řízení týkajícího se otázky, zda byla porušena práva ze zapsané ochranné známky, které bylo zahájeno v souladu s nařízením (EU) č. 608/2013, poskytne deklarant nebo držitel zboží důkazy o tom, že vlastník zapsané ochranné známky není oprávněn zakázat uvádění daných výrobků na trh v zemi konečného určení.
5. Jestliže podle práva členského státu užívání označení za podmínek uvedených v odst. 2 písm. b) nebo c) nemohlo být zakázáno přede dnem vstupu v platnost předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí 89/104/EHS v dotčeném členském státě, nelze na základě práv z ochranné známky bránit dalšímu užívání tohoto označení.
6. Odstavce 1, 2, 3 a 5 se nedotýkají těch předpisů členského státu, které se týkají ochrany proti užívání označení k jinému účelu, než je rozlišování výrobků nebo služeb, pokud užívání tohoto označení bez řádného důvodu neoprávněně těží z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména ochranné známky nebo je jim na újmu.
Článek 11
Právo zakázat přípravné kroky ve vztahu k používání obalů nebo jiných prostředků
Existuje-li riziko, že pro výrobky nebo služby by mohly být použity obaly, štítky, etikety, bezpečnostní prvky nebo zařízení nebo prvky či zařízení dokládající pravost nebo jakékoli jiné prostředky, na nichž je umístěna ochranná známka, a toto používání by představovalo porušení práv vlastníka ochranné známky podle čl. 10 odst. 2 a 3, má vlastník této známky právo zakázat v obchodním styku:
a)
umisťovat označení totožné s ochrannou známkou nebo označení jí podobné na obaly, štítky, etikety, bezpečnostní prvky nebo zařízení nebo prvky či zařízení dokládající pravost nebo jakékoli jiné prostředky, na nichž může být ochranná známka umístěna;
b)
nabízet na trhu či uvádět na trh, nebo skladovat pro tyto účely, nebo dovážet či vyvážet obaly, štítky, etikety, bezpečnostní prvky nebo zařízení nebo prvky či zařízení dokládající pravost nebo jakékoli jiné prostředky, na nichž může být ochranná známka umístěna.
Článek 12
Reprodukce ochranných známek ve slovnících
Vzbuzuje-li reprodukce ochranné známky ve slovníku, encyklopedii nebo podobném naučném díle v tištěné či elektronické formě dojem, že se jedná o druhový název výrobků nebo služeb, pro které je ochranná známka zapsána, zajistí vydavatel na žádost vlastníka ochranné známky, aby reprodukce ochranné známky byla bezodkladně a v případě tištěné formy nejpozději při následujícím vydání díla doprovázena údajem, že se jedná o zapsanou ochrannou známku.
Článek 13
Zákaz užívání ochranné známky zapsané na jméno jednatele nebo zástupce
1. Byla-li ochranná známka zapsána na jméno jednatele nebo zástupce toho, kdo je vlastníkem této známky, bez jeho souhlasu, má tento vlastník právo učinit jeden nebo oba z následujících kroků:
a)
bránit jednateli nebo zástupci v užívání ochranné známky;
b)
domáhat se převedení ochranné známky ve svůj prospěch.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud jednatel nebo zástupce své jednání řádně odůvodní.
Článek 14
Omezení účinků ochranné známky
1. Ochranná známka neopravňuje vlastníka, aby zakázal třetí osobě užívat v obchodním styku:
a)
jméno či adresu třetí osoby, jedná-li se o fyzickou osobu;
b)
označení nebo údaje, které nemají rozlišovací způsobilost nebo které se týkají druhu, jakosti, množství, zamýšleného účelu, hodnoty, zeměpisného původu, doby výroby výrobku nebo poskytnutí služby anebo jiných jejich vlastností;
c)
ochrannou známku za účelem označení výrobků nebo služeb jako výrobků nebo služeb pocházejících od vlastníka této ochranné známky nebo odkazu na ně jako na výrobky nebo služby daného vlastníka, zejména v případech, kdy užití této ochranné známky je nezbytné k označení zamýšleného účelu výrobku nebo služby, zejména u příslušenství nebo náhradních dílů.
2. Odstavec 1 se použije pouze tehdy, je-li užívání třetí stranou v souladu s poctivými obchodními zvyklostmi nebo zvyklostmi v daném odvětví.
3. Ochranná známka neopravňuje vlastníka, aby zakázal třetí osobě užívat v obchodním styku starší právo, které má jen místní působnost, je-li toto právo uznáno právem dotčeného členského státu a je užíváno na území, pro něž bylo uznáno.
Článek 15
Vyčerpání práv z ochranné známky
1. Ochranná známka neopravňuje vlastníka, aby zakázal její užívání pro výrobky, které byly pod touto ochrannou známkou uvedeny na trh v Unii vlastníkem samým nebo s jeho souhlasem.
2. Odstavec 1 se nepoužije, podává-li vlastník na základě legitimních důvodů námitky proti dalšímu uvádění výrobků na trh, zejména když došlo ke změně nebo zhoršení stavu výrobků poté, co byly uvedeny na trh.
Článek 16
Užívání ochranných známek
1. Jestliže vlastník bez náležitého důvodu během období pěti let od ukončení řízení o zápisu ochranné známky do rejstříku ochrannou známku řádně neužíval v daném členském státě pro výrobky či služby, pro které byla zapsána, nebo toto užívání přerušil na nepřetržité období pěti let, podléhá ochranná známka omezením a sankcím stanoveným v článku 17, čl. 19 odst. 1, čl. 44 odst. 1 a 2 a čl. 46 odst. 3 a 4.
2. Stanoví-li členský stát námitkové řízení po zápisu, období pěti let uvedené v odstavci 1 se počítá ode dne, kdy proti ochranné známce již nemohou být podány námitky, nebo - v případě, že námitky byly podány - ode dne, kdy se rozhodnutí, kterým se končí námitkové řízení, stalo konečným nebo kdy došlo ke zpětvzetí námitek.
3. Pokud jde o ochranné známky zapsané na základě mezinárodních dohod s účinky pro členský stát, období pěti let uvedené v odstavci 1 se počítá ode dne, kdy známka již nemůže být zamítnuta nebo proti ní nemohou být podány námitky. V případě, že byly podány námitky nebo sděleno odmítnutí na základě absolutních či relativních důvodů, počítá se období ode dne, kdy se rozhodnutí, kterým se končí námitkové řízení, nebo rozhodnutí o absolutních či relativních důvodech pro zamítnutí stalo konečným nebo kdy došlo ke zpětvzetí námitek.
4. Datum počátku pětiletého období uvedeného v odstavcích 1 a 2 se zapíše do rejstříku.
5. Za užívání ve smyslu odstavce 1 se považuje rovněž:
a)
užívání ochranné známky v podobě, která se liší v nepodstatných prvcích neměnících rozlišovací způsobilost ochranné známky v podobě, v jaké byla zapsána, bez ohledu na to, zda je ochranná známka v podobě, v jaké je užívána, rovněž zapsána na jméno vlastníka;
b)
umisťování ochranné známky na výrobky nebo jejich obaly v dotčeném členském státě pouze pro účely vývozu.
6. Užívání ochranné známky se souhlasem vlastníka se považuje za užívání vlastníkem.
Článek 17
Neužívání jako obrana v řízení o porušení práv z ochranné známky
Vlastník ochranné známky je oprávněn zakázat užívání označení pouze v tom rozsahu, v němž jeho práva v době, kdy je podána žaloba pro porušení, nemohou být zrušena na základě článku 19. Pokud to žalovaný požaduje, poskytne vlastník ochranné známky důkaz o tom, že během období pěti let předcházejících podání žaloby byla ochranná známka řádně užívána v souladu s článkem 16 pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána a které jsou uváděny v odůvodnění žaloby, nebo doloží, že existují náležité důvody pro její neužívání, pokud od ukončení řízení o zápisu ochranné známky do podání žaloby uplynulo nejméně pět let.
Článek 18
Právo vlastníka později zapsané ochranné známky vstoupit do řízení o porušení práv z ochranné známky jako obrana v tomto řízení
1. V řízení o porušení práv z ochranné známky není vlastník ochranné známky oprávněn zakázat užívání později zapsané ochranné známky, pokud by pozdější ochranná známka nebyla prohlášena za neplatnou na základě článku 8, čl. 9 odst. 1 nebo 2 nebo čl. 46 odst. 3.
2. V řízení o porušení práv z ochranné známky není vlastník ochranné známky oprávněn zakázat užívání později zapsané ochranné známky EU, pokud by pozdější ochranná známka nebyla prohlášena za neplatnou na základě čl. 53 odst. 1, 3 nebo 4, čl. 54 odst. 1 nebo 2 nebo čl. 57 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009.
3. Není-li vlastník ochranné známky oprávněn zakázat užívání později zapsané ochranné známky podle odstavce 1 nebo 2, není vlastník dotčené později zapsané ochranné známky v řízení o porušení práv z ochranné známky oprávněn zakázat užívání starší ochranné známky i přesto, že toto starší právo již nemůže být proti pozdější ochranné známce uplatněno.
ODDÍL 4
Zrušení práv z ochranné známky
Článek 19
Neexistence řádného užívání jako důvod zrušení
1. Ochranná známka může být zrušena, pokud vlastník bez náležitého důvodu během nepřetržitého období pěti let ochrannou známku řádně neužíval v daném členském státě pro výrobky či služby, pro které byla zapsána.
2. Nikdo nemůže žádat, aby byla práva vlastníka ochranné známky zrušena, jestliže v době mezi uplynutím pětiletého období a podáním návrhu na zrušení bylo započato s řádným užíváním ochranné známky nebo se v něm pokračovalo.
3. K započetí užívání nebo k jeho pokračování, k němuž došlo během období tří měsíců před podáním návrhu na zrušení, přičemž tato lhůta začíná běžet nejdříve po uplynutí období pěti let nepřetržitého neužívání, se však nepřihlíží, pokud byly přípravy k započetí nebo pokračování v užívání podniknuty až poté, co se vlastník dozvěděl, že může být podán návrh na zrušení.
Článek 20
Zdruhovění ochranné známky nebo klamavý údaj jako důvody zrušení
Ochranná známka může být zrušena, pokud známka po dni, ke kterému byla zapsána:
a)
se v důsledku činnosti nebo nečinnosti vlastníka stala v oblasti obchodu označením obvyklým pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána;
b)
v důsledku užívání vlastníkem nebo s jeho souhlasem pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána, může vést ke klamání veřejnosti, zejména pokud jde o povahu, jakost nebo zeměpisný původ těchto výrobků nebo služeb.
Článek 21
Zrušení vztahující se pouze k některým výrobkům nebo službám
Existují-li důvody zrušení ochranné známky jen pro část výrobků nebo služeb, pro něž byla ochranná známka zapsána, týká se zrušení ochranné známky pouze těchto výrobků nebo služeb.
ODDÍL 5
Ochranné známky jako předmět vlastnictví
Článek 22
Převod zapsaných ochranných známek
1. Ochranná známka může být nezávisle na převodu podniku převedena pro všechny výrobky nebo služby, pro které je zapsána, nebo pro některé z nich.
2. Převod podniku jako celku zahrnuje i převod ochranné známky, pokud se v dohodě nestanoví jinak nebo pokud něco jiného jasně nevyplývá z okolností. Toto ustanovení se použije i na smluvní závazek převést podnik.
3. Členské státy zavedou postupy umožňující záznam převodů v jejich rejstříku.
Článek 23
Věcná práva
1. Ochranná známka může být nezávisle na podniku poskytnuta jako zástava nebo může být předmětem věcných práv.
2. Členské státy zavedou postupy umožňující záznam věcných práv v jejich rejstříku.
Článek 24
Nucený výkon práva
1. Ochranná známka může být předmětem nuceného výkonu práva.
2. Členské státy zavedou postupy umožňující záznam nuceného výkonu práva v jejich rejstříku.
Článek 25
Licence
1. Ochranná známka může být předmětem licence pro některé nebo všechny výrobky či služby, pro které byla zapsána, a pro celé území dotčeného členského státu nebo jeho část. Licence může být výlučná nebo nevýlučná.
2. Vlastník ochranné známky může uplatnit svá práva z této známky proti nabyvateli licence, který poruší některé z ustanovení licenční smlouvy týkající se:
a)
trvání licence;
b)
podoby, v jaké může být ochranná známka užívána;
c)
povahy výrobků či služeb, pro které je licence poskytnuta;
d)
území, na němž může být ochranná známka užívána, nebo
e)
jakosti výrobků či služeb vyráběných či poskytovaných nabyvatelem licence.
3. Aniž jsou dotčena ustanovení licenční smlouvy, může nabyvatel licence zahájit řízení o porušení práv z ochranné známky pouze se souhlasem jejího vlastníka. Držitel výlučné licence však může zahájit toto řízení, pokud vlastník ochranné známky v přiměřené lhůtě po výzvě sám řízení o porušení práv z ochranné známky nezahájí.
4. Nabyvatel licence je oprávněn vstoupit do řízení o porušení práv z ochranné známky zahájeného vlastníkem ochranné známky, aby získal náhradu škody, kterou utrpěl.
5. Členské státy zavedou postupy umožňující záznam licencí v jejich rejstříku.
Článek 26
Přihlášky ochranné známky jako předmětu vlastnictví
Články 22 až 25 platí i pro přihlášky ochranných známek.
ODDÍL 6
Garanční nebo certifikační ochranné známky a kolektivní ochranné známky
Článek 27
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„garanční nebo certifikační ochrannou známkou“ ochranná známka, která je jako taková popsána v přihlášce a která je schopna rozlišit výrobky nebo služby, které vlastník ochranné známky certifikoval pro materiál, způsob výroby výrobků nebo poskytování služeb, kvalitu, přesnost nebo jiné vlastnosti, od výrobků nebo služeb, které takto certifikovány nejsou;
b)
„kolektivní ochrannou známkou“ ochranná známka, která je jako taková popsána v přihlášce a která je schopna rozlišit výrobky nebo služby členů sdružení, jež je vlastníkem ochranné známky, od výrobků a služeb jiných podniků.
Článek 28
Garanční nebo certifikační ochranné známky
1. Členské státy mohou přijmout ustanovení pro zápis garančních nebo certifikačních ochranných známek.
2. Jakákoli fyzická nebo právnická osoba, včetně institucí, orgánů a veřejnoprávních subjektů, může požádat o zápis garanční nebo certifikační ochranné známky, pokud nevykonává podnikatelskou činnost zahrnující dodávání výrobků nebo poskytování služeb, které jsou certifikovány.
Členské státy mohou stanovit, že se garanční nebo certifikační ochranná známka nezapíše, pokud přihlašovatel není způsobilý k certifikaci výrobků nebo služeb, pro něž má být známka zapsána.
3. Členské státy mohou stanovit, že se garanční nebo certifikační ochranné známky nezapíší nebo budou zrušeny či prohlášeny za neplatné z jiných důvodů, než které jsou uvedeny v článcích 4, 19 a 20, vyžaduje-li to funkce těchto známek.
4. Členské státy mohou odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. c) stanovit, že garanční nebo certifikační ochranné známky mohou tvořit i taková označení nebo údaje, které mohou sloužit v oblasti obchodu k označení zeměpisného původu výrobků nebo služeb. Taková garanční nebo certifikační ochranná známka neopravňuje vlastníka, aby zakázal třetí osobě užívat v obchodních vztazích taková označení nebo údaje, pokud jich tato třetí osoba užívá v souladu s poctivými obchodními zvyklostmi a zvyklostmi v daném odvětví. Zejména nelze tuto známku uplatňovat vůči třetí osobě, která je oprávněna užívat zeměpisný název.
5. Požadavky stanovené v článku 16 jsou splněny, pokud garanční nebo certifikační ochrannou známku řádně užívá v souladu s článkem 16 jakákoli osoba, která je k užívání oprávněna.
Článek 29
Kolektivní ochranné známky
1. Členské státy přijmou ustanovení týkající se zápisu kolektivních ochranných známek.
2. O zápis kolektivní ochranné známky mohou požádat sdružení výrobců, producentů, poskytovatelů služeb nebo obchodníků, která podle příslušných předpisů mají právní osobnost a svéprávnost, jakož i právnické osoby veřejného práva.
3. Členské státy mohou odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. c) stanovit, že kolektivní ochranné známky mohou tvořit i taková označení nebo údaje, které mohou sloužit v oblasti obchodu k označení zeměpisného původu výrobků nebo služeb. Taková kolektivní ochranná známka neopravňuje vlastníka, aby zakázal třetí osobě užívat v obchodních vztazích taková označení nebo údaje, pokud jich tato třetí osoba užívá v souladu s poctivými obchodními zvyklostmi a zvyklostmi v daném odvětví. Zejména nelze tuto známku uplatňovat vůči třetí osobě, která je oprávněna užívat zeměpisný název.
Článek 30
Pravidla pro užívání kolektivní ochranné známky
1. Přihlašovatel kolektivní ochranné známky předloží úřadu pravidla pro její užívání.
2. V pravidlech pro užívání ochranné známky se uvedou alespoň osoby, které jsou oprávněny tuto známku užívat, podmínky pro členství ve sdružení, jakož i podmínky pro užívání ochranné známky, včetně sankcí. Pravidla pro užívání ochranné známky uvedené v čl. 29 odst. 3 musí umožnit každé osobě, jejíž výrobky nebo služby pocházejí z dotčené zeměpisné oblasti, aby se stala členem sdružení, které je vlastníkem ochranné známky, pokud daná osoba splňuje všechny ostatní podmínky podle daných pravidel.
Článek 31
Zamítnutí přihlášky
1. Kromě důvodů pro zamítnutí přihlášky ochranné známky stanovených v článku 4, případně s výjimkou čl. 4 odst. 1 písm. c), pokud jde o označení nebo údaje, jež mohou sloužit v oblasti obchodu k označení zeměpisného původu výrobků nebo služeb, a v článku 5, a aniž je dotčeno právo úřadu nezkoumat z úřední povinnosti relativní důvody, se přihláška kolektivní ochranné známky zamítne, nesplňuje-li ustanovení čl. 27 písm. b), článku 29 nebo článku 30 nebo odporují-li pravidla pro užívání kolektivní ochranné známky veřejnému pořádku nebo dobrým mravům.
2. Přihláška kolektivní ochranné známky se dále zamítne, je-li nebezpečí, že bude veřejnost klamána, pokud jde o povahu nebo význam ochranné známky, zejména pokud by mohla být považována za něco jiného než kolektivní ochrannou známku.
3. Přihláška se nezamítne, vyhoví-li přihlašovatel změnou pravidel pro užívání kolektivní ochranné známky požadavkům uvedeným v odstavcích 1 a 2.
Článek 32
Užívání kolektivních ochranných známek
Požadavky článku 16 jsou splněny, pokud kolektivní ochrannou známku v souladu s uvedeným článkem řádně užívá jakákoli osoba, která je k jejímu užívání oprávněna.
Článek 33
Změna pravidel pro užívání kolektivní ochranné známky
1. Vlastník kolektivní ochranné známky předloží úřadu veškeré změny pravidel pro užívání.
2. Změna pravidel pro užívání se zapíše do rejstříku, pokud změněná pravidla splňují požadavky článku 30 nebo neobsahují důvod k zamítnutí uvedený v článku 31.
3. Pro účely této směrnice nabývá změna pravidel pro užívání účinnosti až dnem jejího zápisu do rejstříku.
Článek 34
Osoby oprávněné podat žalobu pro porušení práv z kolektivní ochranné známky
1. Ustanovení čl. 25 odst. 3 a 4 se použijí na všechny osoby oprávněné užívat kolektivní ochrannou známku.
2. Vlastník kolektivní ochranné známky může jménem osob oprávněných užívat ochrannou známku uplatňovat náhradu škody, která jim vznikla v důsledku neoprávněného užívání ochranné známky.
Článek 35
Další důvody zrušení
Kromě důvodů zrušení uvedených v článcích 19 a 20 se práva vlastníka kolektivní ochranné známky zruší na základě těchto důvodů:
a)
vlastník nepřijal přiměřená opatření, aby zabránil užívání ochranné známky způsobem neslučitelným s podmínkami užívání stanovenými v pravidlech pro užívání ochranné známky, včetně jakékoli změny těchto pravidel zapsané v rejstříku;
b)
způsob, jakým byla ochranná známka oprávněnými osobami užívána, měl za následek, že se stala způsobilou klamat veřejnost způsobem uvedeným v čl. 31 odst. 2;
c)
změna pravidel pro užívání ochranné známky byla zapsána do rejstříku v rozporu s čl. 33 odst. 2, s výjimkou případu, kdy vlastník ochranné známky novou změnou pravidel pro užívání ochranné známky vyhoví požadavkům podle uvedeného článku.
Článek 36
Další důvody neplatnosti
Kromě důvodů neplatnosti uvedených v článku 4, případně s výjimkou čl. 4 odst. 1 písm. c), pokud jde o označení nebo údaje, jež mohou sloužit v oblasti obchodu k označení zeměpisného původu výrobků nebo služeb, a v článku 5 se kolektivní ochranná známka prohlásí za neplatnou, byla-li zapsána v rozporu s článkem 31, s výjimkou případu, kdy vlastník známky změnou pravidel pro užívání vyhoví požadavkům článku 31.
KAPITOLA 3
ŘÍZENÍ
ODDÍL 1
Přihláška a zápis
Článek 37
Náležitosti přihlášky
1. Přihláška ochranné známky musí obsahovat alespoň:
a)
žádost o zápis;
b)
údaje umožňující zjistit totožnost přihlašovatele;
c)
seznam výrobků nebo služeb, pro něž se požaduje zápis;
d)
vyjádření ochranné známky, které splňuje požadavky uvedené v čl. 3 písm. b).
2. Přihláška ochranné známky podléhá zaplacení poplatku stanoveného dotčeným členským státem.
Článek 38
Den podání přihlášky
1. Dnem podání přihlášky ochranné známky je den, kdy přihlašovatel předloží úřadu dokumenty obsahující informace uvedené v čl. 37 odst. 1.
2. Členské státy mohou navíc stanovit, že přiznání dne podání přihlášky podléhá zaplacení poplatku uvedeného v čl. 37 odst. 2.
Článek 39
Určení výrobků a služeb a jejich třídění
1. Výrobky a služby, pro které byla podána přihláška ochranné známky, se zatřiďují podle systému třídění výrobků a služeb stanoveného Niceskou dohodou o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957 (dále jen „Niceské třídění“).
2. Výrobky a služby, pro které je ochrana požadována, musí přihlašovatel označit dostatečně jasně a přesně, aby příslušné orgány a hospodářské subjekty byly na základě tohoto označení schopny určit rozsah požadované ochrany.
3. Pro účely odstavce 2 lze použít obecné termíny obsažené v názvech tříd Niceského třídění nebo jiné obecné výrazy za předpokladu, že splňují požadovaná kritéria jasnosti a přesnosti stanovená v tomto článku.
4. Úřad přihlášku zamítne ve vztahu k označením nebo výrazům, které jsou nejasné nebo nepřesné, pokud přihlašovatel ve lhůtě stanovené úřadem nenavrhne přijatelné znění.
5. Použití obecných výrazů, včetně obecných termínů z názvů tříd Niceského třídění, se vykládá v tom smyslu, že zahrnuje veškeré výrobky nebo služby, které jsou jednoznačně obsaženy v doslovném významu daného označení nebo výrazu. Použití těchto výrazů nebo termínů nesmí být vykládáno tak, že zakládá nárok i pro výrobky nebo služby, které v doslovném významu daného označení obsaženy nejsou.
6. Pokud přihlašovatel žádá o zápis pro více než jednu třídu, seskupí výrobky a služby podle tříd Niceského třídění, přičemž před každou skupinou uvede číslo třídy, do které tato skupina výrobků nebo služeb patří, a skupiny seřadí podle pořadí tříd.
7. Výrobky a služby se nepovažují za podobné z toho důvodu, že se vyskytují ve stejné třídě podle Niceského třídění. Výrobky a služby se nepovažují za odlišné z toho důvodu, že se vyskytují v různých třídách podle Niceského třídění.
Článek 40
Připomínky třetích osob
1. Členské státy mohou stanovit, že každá fyzická nebo právnická osoba, jakož i skupina či subjekt zastupující výrobce, producenty, poskytovatele služeb, obchodníky nebo spotřebitele může před zápisem ochranné známky zaslat úřadu písemné připomínky, v nichž uvede, z jakých důvodů nelze ochrannou známku z úřední povinnosti zapsat.
Osoby a skupiny nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci nejsou účastníky řízení před úřadem.
2. Kromě důvodů uvedených v odstavci 1 tohoto článku může každá fyzická nebo právnická osoba, jakož i skupina či subjekt zastupující výrobce, producenty, poskytovatele služeb, obchodníky nebo spotřebitele zaslat úřadu písemné připomínky založené na konkrétních důvodech, pro které by měl být zápis kolektivní ochranné známky zamítnut podle čl. 31 odst. 1 a 2. Toto ustanovení může být rozšířeno i na certifikační a garanční ochranné známky v případech, kdy jsou v členských státech upraveny.
Článek 41
Rozdělení přihlášek a zapsaných ochranných známek
Přihlašovatel nebo vlastník může rozdělit vnitrostátní přihlášku nebo zapsanou ochrannou známku do dvou nebo více oddělených přihlášek nebo známek tím, že zašle úřadu prohlášení a uvede, na které výrobky nebo služby zahrnuté do původní přihlášky nebo zapsané ochranné známky se jednotlivé rozdělené přihlášky nebo zapsané ochranné známky mají vztahovat.
Článek 42
Poplatky za třídu výrobků a služeb
Členské státy mohou stanovit, že zápis a obnova ochranné známky podléhají dodatečnému poplatku pro každou další třídu výrobků a služeb nad rámec jedné třídy.
ODDÍL 2
Námitkové řízení, řízení o zrušení nebo o prohlášení neplatnosti
Článek 43
Námitkové řízení
1. Členské státy zajistí účinné a rychlé správní řízení, které umožní podat u jejich úřadu námitky proti zápisu ochranné známky z důvodů uvedených v článku 5.
2. Ve správním řízení uvedeném v odstavci 1 tohoto článku musí být vlastníkovi starší ochranné známky uvedené v čl. 5 odst. 2 a čl. 5 odst. 3 písm. a), jakož i osobě oprávněné podle příslušného práva vykonávat práva plynoucí z chráněného označení původu či zeměpisného označení uvedených v čl. 5 odst. 3 písm. c) umožněno podat alespoň námitky. Námitky lze podat na základě jednoho či více starších práv za předpokladu, že všechna patří témuž vlastníkovi, a na základě části nebo všech výrobků nebo služeb, pro které je starší právo chráněno nebo k ochraně přihlášeno, a tyto námitky se mohou týkat části nebo všech výrobků nebo služeb, pro které je podána přihláška napadené ochranné známky.
3. Stranám řízení se na základě jejich společné žádosti udělí v rámci námitkového řízení lhůta alespoň dva měsíce, aby se umožnilo smírné urovnání mezi namítajícím a přihlašovatelem.
Článek 44
Neužívání ochranné známky jako obrana v námitkovém řízení
1. Pokud v námitkovém řízení podle článku 43 ke dni podání přihlášky nebo ke dni vzniku práva přednosti pozdější ochranné známky uplynulo období pěti let, během něhož musela být starší ochranná známka řádně užívána, jak stanoví článek 16, předloží vlastník starší ochranné známky, který podal námitky, na žádost přihlašovatele důkaz, že starší ochranná známka byla během období pěti let předcházejících dni podání přihlášky nebo dni vzniku práva přednosti pozdější ochranné známky řádně užívána, jak stanoví článek 16, nebo že existovaly náležité důvody pro neužívání ochranné známky. Není-li takový důkaz předložen, námitky se zamítnou.
2. Jestliže byla starší ochranná známka užívána pouze pro část výrobků nebo služeb, pro které byla zapsána, je pro účely posouzení námitek podle odstavce 1 považována za zapsanou pouze pro tuto část výrobků nebo služeb.
3. Odstavce 1 a 2 tohoto článku se použijí rovněž tehdy, pokud je starší ochranná známka ochrannou známkou EU. V takovém případě se řádné užívání ochranné známky EU řídí článkem 15 nařízení (ES) č. 207/2009.
Článek 45
Řízení o zrušení ochranné známky nebo o prohlášení ochranné známky za neplatnou
1. Aniž je dotčeno právo stran na podání opravného prostředku k soudu, členské státy zajistí účinné a rychlé správní řízení, které umožní podat u jejich úřadu návrh na zrušení ochranné známky nebo návrh na prohlášení ochranné známky za neplatnou.
2. Ve správním řízení o návrhu na zrušení ochranné známky se ochranná známka zruší z důvodů uvedených v článcích 19 a 20.
3. Ve správním řízení o návrhu na prohlášení ochranné známky za neplatnou se ochranná známka prohlásí za neplatnou alespoň z následujících důvodů:
a)
ochranná známka neměla být zapsána, protože nesplňuje požadavky stanovené v článku 4;
b)
ochranná známka neměla být zapsána, protože existuje starší právo ve smyslu čl. 5 odst. 1 až 3.
4. Ve správním řízení o návrhu na zrušení ochranné známky nebo na prohlášení ochranné známky za neplatnou jsou oprávněni návrh podat alespoň:
a)
v případech uvedených v odstavci 2 a odst. 3 písm. a) každá fyzická nebo právnická osoba, jakož i skupina nebo subjekt vytvořené k zastupování zájmů výrobců, poskytovatelů služeb, obchodníků nebo spotřebitelů, mají-li podle ustanovení příslušných právních předpisů procesní způsobilost;
b)
v případech uvedených v odstavci 3 písm. b) tohoto článku vlastník starší ochranné známky uvedené v čl. 5 odst. 2 a čl. 5 odst. 3 písm. a), jakož i osoba oprávněná podle příslušného práva vykonávat práva plynoucí z chráněného označení původu či zeměpisného označení uvedených v čl. 5 odst. 3 písm. c).
5. Návrh na zrušení ochranné známky nebo na prohlášení ochranné známky za neplatnou může být podán pro část nebo všechny výrobky nebo služby, pro které byla napadená ochranná známka zapsána.
6. Návrh na prohlášení ochranné známky za neplatnou může být podán na základě jednoho či více starších práv za předpokladu, že všechna patří témuž vlastníkovi.
Článek 46
Neužívání jako obrana v řízení o prohlášení neplatnosti
1. Na žádost vlastníka pozdější ochranné známky předloží vlastník starší ochranné známky v řízení o prohlášení neplatnosti založeném na zapsané ochranné známce s dřívějším dnem podání přihlášky nebo dnem vzniku práva přednosti důkaz o tom, že během období pěti let předcházejících dni podání návrhu na prohlášení neplatnosti byla starší ochranná známka řádně užívána v souladu s článkem 16 pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána a které jsou uváděny v odůvodnění návrhu, nebo doloží, že existují náležité důvody pro její neužívání, pokud od ukončení řízení o zápisu starší ochranné známky do podání návrhu na prohlášení ochranné známky za neplatnou uplynulo nejméně pět let.
2. Pokud ke dni podání přihlášky nebo ke dni vzniku práva přednosti pozdější ochranné známky uplynulo období pěti let, během něhož měla být starší ochranná známka řádně užívána, jak stanoví článek 16, předloží vlastník starší ochranné známky kromě důkazu vyžadovaného podle odstavce 1 tohoto článku také důkaz, že starší ochranná známka byla během období pěti let předcházejících dni podání přihlášky nebo dni vzniku práva přednosti pozdější ochranné známky řádně užívána, nebo že existovaly náležité důvody pro její neužívání.
3. Nejsou-li předloženy důkazy uvedené v odstavcích 1 a 2, návrh na prohlášení neplatnosti na základě starší ochranné známky se zamítne.
4. Jestliže byla starší ochranná známka užívána v souladu s článkem 16 pouze pro část výrobků nebo služeb, pro které byla zapsána, je pro účely řízení o návrhu na prohlášení ochranné známky za neplatnou považována za zapsanou pouze pro tuto část výrobků nebo služeb.
5. Odstavce 1 až 4 tohoto článku se použijí také, pokud je starší ochranná známka ochrannou známkou EU. V takovém případě se řádné užívání ochranné známky EU řídí článkem 15 nařízení (ES) č. 207/2009.
Článek 47
Důsledky zrušení a neplatnosti
1. V rozsahu, v jakém byla práva vlastníka zrušena, se zapsaná ochranná známka považuje za známku, která nemá ode dne podání návrhu na zrušení účinky stanovené v této směrnici. Na žádost účastníka může být v rozhodnutí o návrhu na zrušení ochranné známky uveden jiný dřívější den, ke kterému nastal důvod zrušení.
2. V rozsahu, v jakém byla zapsaná ochranná známka prohlášena za neplatnou, se na ni pohlíží jako na ochrannou známku, která účinky stanovené v této směrnici neměla od samého počátku.
ODDÍL 3
Doba platnosti a obnova zápisu
Článek 48
Doba platnosti zápisu
1. Doba platnosti zápisu ochranné známky je deset let ode dne podání přihlášky.
2. Zápis může být podle článku 49 obnoven, a to vždy na období deseti let.
Článek 49
Obnova zápisu
1. Zápis ochranné známky se obnoví na žádost vlastníka ochranné známky nebo na žádost osoby, která je zmocněna tak učinit ze zákona nebo na základě smlouvy, pokud byly zaplaceny poplatky za obnovu. Členské státy mohou stanovit, že přijetí platby poplatku za obnovu se považuje za takovou žádost.
2. Úřad informuje vlastníka ochranné známky o dni uplynutí doby platnosti zápisu, a to nejpozději šest měsíců před tímto dnem. Úřad nenese odpovědnost v případě, že tyto informace neposkytne.
3. Žádost o obnovu zápisu musí být podána a poplatky za obnovu zaplaceny v období nejméně šesti měsíců přede dnem uplynutí doby platnosti zápisu. Pokud tak nebylo učiněno, může být žádost podána ještě v dodatečné lhůtě šesti měsíců ode dne uplynutí doby platnosti zápisu nebo jeho následného obnovení. V této dodatečné lhůtě se zaplatí poplatek za obnovu a příplatek.
4. Je-li žádost podána nebo poplatky zaplaceny pouze pro některé z výrobků nebo služeb, pro které je ochranná známka zapsána, je zápis obnoven pouze pro tyto výrobky nebo služby.
5. Obnova zápisu nabývá účinku dnem následujícím po dni uplynutí doby platnosti zápisu. Zapisuje se do rejstříku.
ODDÍL 4
Komunikace S úřadem
Článek 50
Komunikace s úřadem
Účastníci řízení či jejich zástupci v případě, že byli jmenováni, by měli určit úřední adresu pro veškerou úřední komunikaci s úřadem. Členské státy mají právo požadovat, aby se tato úřední adresa nacházela v Evropském hospodářském prostoru.
KAPITOLA 4
SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 51
Spolupráce v oblasti zápisu a správy ochranných známek
Úřady mohou v zájmu podpory sbližování postupů a nástrojů v souvislosti s řízením a zápisem ochranných známek účinně spolupracovat navzájem a s Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví.
Článek 52
Spolupráce v ostatních oblastech
Úřady mohou účinně spolupracovat mezi sebou a s Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví ve všech jiných oblastech svých činností, než které jsou uvedeny v článku 51, jež jsou důležité pro ochranu ochranných známek v Unii.
KAPITOLA 5
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 53
Ochrana údajů
Zpracování jakýchkoli osobních údajů prováděné v členských státech v rámci této směrnice se řídí vnitrostátními právními předpisy provádějícími směrnici 95/46/ES.
Článek 54
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 3 až 6, články 8 až 14, články 16, 17 a 18, články 22 až 39, článkem 41, články 43 až 50 do dne 14. ledna 2019. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy pro dosažení souladu s článkem 45 do dne 14. ledna 2023. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Musí rovněž obsahovat prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech na směrnici zrušenou touto směrnicí se považují za odkazy na tuto směrnici. Způsob odkazu a znění prohlášení si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 55
Zrušení
Směrnice 2008/95/ES se zrušuje s účinkem ode dne 15. ledna 2019, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůty pro provedení směrnice 89/104/EHS ve vnitrostátním právu uvedené v příloze I části B směrnice 2008/95/ES.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze.
Článek 56
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Články 1, 7, 15, 19, 20, 21 a 54 až 57 se použijí ode dne 15. ledna 2019.
Článek 57
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 16. prosince 2015.
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) 2015/2436
zo 16. decembra 2015
o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok
(prepracované znenie)
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 114 ods. 1,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES (3) by sa mala podstatným spôsobom zmeniť. Z dôvodu prehľadnosti by sa mala uvedená smernica prepracovať.
(2)
Smernicou 2008/95/ES sa harmonizovali hlavné ustanovenia hmotného práva v oblasti ochranných známok, ktoré sa v čase prijatia považovali za ustanovenia s najbezprostrednejším dosahom na fungovanie vnútorného trhu, keďže obmedzovali voľný pohyb tovaru a slobodu poskytovať služby v Únii.
(3)
Ochrana ochranných známok v členských štátoch existuje spolu s ochranou, ktorá je na úrovni Únie k dispozícii prostredníctvom ochranných známok Európskej únie (ďalej len „ochranné známky EÚ“), ktoré majú jednotný charakter a platia v celej Únii, ako sa stanovuje v nariadení Rady (ES) č. 207/2009 (4). Spoločná existencia a rovnováha systémov ochranných známok na vnútroštátnej úrovni a na úrovni Únie v skutočnosti predstavuje ťažisko prístupu Únie k ochrane duševného vlastníctva.
(4)
Na základe oznámenia Komisie zo 16. júla 2008 o stratégii v oblasti práv priemyselného vlastníctva v Európe vykonala Komisia komplexné hodnotenie celkového fungovania systému ochrannej známky v Európe ako celku na úrovni Únie a na vnútroštátnej úrovni a vzájomného pôsobenia medzi týmito úrovňami.
(5)
Rada vo svojich záveroch z 25. mája 2010 o budúcej revízii systému ochrannej známky v Európskej únii vyzvala Komisiu, aby predložila návrhy na revíziu nariadenia (ES) č. 207/2009 a smernice 2008/95/ES. Revízia uvedenej smernice by mala zahŕňať opatrenia na jej ďalšie zosúladenie s nariadením (ES) č. 207/2009, čím by sa zmenšili rozdiely v rámci systému ochrannej známky v Európe ako celku a zároveň by sa zachovala vnútroštátna ochrana ochranných známok ako atraktívna možnosť pre prihlasovateľov. V tejto súvislosti by sa mal zabezpečiť komplementárny vzťah medzi systémom ochrannej známky EÚ a vnútroštátnymi systémami ochrannej známky.
(6)
Komisia vo svojom oznámení z 24. mája 2011 s názvom Jednotný trh pre práva duševného vlastníctva dospela k záveru, že v záujme uspokojenia zvýšeného dopytu zainteresovaných strán po čoraz rýchlejších, kvalitnejších a efektívnejších systémoch zápisu ochranných známok, ktoré budú aj konzistentnejšie, vhodnejšie na používanie, verejne dostupné a technologicky na úrovni doby, existuje potreba zmodernizovať systém ochranných známok v Únii ako celku a prispôsobiť ho internetovému veku.
(7)
Z konzultácií a posúdení týkajúcich sa účelu tejto smernice vyplýva, že napriek predchádzajúcej čiastočnej harmonizácii vnútroštátnych právnych predpisov zostávajú oblasti, v ktorých by ďalšia harmonizácia mohla mať pozitívny vplyv na konkurencieschopnosť a rast.
(8)
V záujme podpory cieľa, ktorým je posilnenie a vytvorenie riadne fungujúceho vnútorného trhu, a uľahčenia získavania a ochrany ochranných známok v Únii v prospech rastu a konkurencieschopnosti európskych podnikov, a to najmä malých a stredných podnikov, je potrebné prekročiť obmedzený rámec aproximácie dosiahnutej smernicou 2008/95/ES a rozšíriť aproximáciu na ďalšie aspekty hmotného práva v oblasti ochranných známok, ktorým sa spravujú ochranné známky chránené prostredníctvom zápisu podľa nariadenia (ES) č. 207/2009.
(9)
Na účely uľahčenia dosiahnutia a spravovania zápisov ochranných známok v celej Únii je nevyhnutné aproximovať nielen ustanovenia hmotného práva, ale aj procesnoprávne predpisy. Hlavné procesnoprávne predpisy v oblasti zápisu ochranných známok v členských štátoch a v rámci systému ochrannej známky EÚ by sa preto mali zosúladiť. Pokiaľ ide o postupy podľa vnútroštátneho práva, stačí stanoviť všeobecné zásady a ponechať na členských štátoch, aby stanovili konkrétnejšie pravidlá.
(10)
Je dôležité zabezpečiť, aby zapísané ochranné známky požívali v právnych systémoch všetkých členských štátov rovnakú ochranu. V súlade so širokou ochranou poskytovanou ochranným známkam EÚ, ktoré majú dobré meno v Únii, by sa široká ochrana mala poskytovať aj na vnútroštátnej úrovni všetkým zapísaným ochranným známkam, ktoré majú dobré meno v dotknutom členskom štáte.
(11)
Táto smernica by nemala zbaviť členské štáty práva naďalej chrániť ochranné známky získané používaním, ale mala by ich brať do úvahy len v súvislosti s ich vzťahom k ochranným známkam získaným zápisom.
(12)
Dosiahnutie cieľov tejto aproximácie právnych predpisov si vyžaduje, aby boli podmienky získania a udržania zapísanej ochrannej známky vo všetkých členských štátoch vo všeobecnosti zhodné.
(13)
Na tento účel je potrebné uviesť zoznam príkladov označení, ktoré sú spôsobilé tvoriť ochrannú známku, ak tieto označenia dokážu rozlíšiť tovary alebo služby jedného podniku od tovarov alebo služieb iných podnikov. V záujme dosiahnutia cieľov systému zápisu ochranných známok, a to zabezpečiť právnu istotu a riadnu správu, je takisto nevyhnutné požadovať, aby sa označenie dalo vyjadriť jasným, presným, samostatným, ľahko dostupným, zrozumiteľným, trvalým a objektívnym spôsobom. Označenie by sa preto malo dať vyjadriť v akejkoľvek primeranej forme pomocou všeobecne dostupnej technológie, a teda nie nevyhnutne graficky, pokiaľ vyjadrenie predstavuje dostatočné záruky na tento účel.
(14)
Okrem toho by sa mal uviesť úplný zoznam dôvodov na zamietnutie alebo vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky vyplývajúcich z vlastností samotnej ochrannej známky, vrátane dôvodu spočívajúceho v tom, že ochranná známka nemá rozlišovaciu spôsobilosť, alebo z konfliktov medzi ochrannou známkou a staršími právami, i keď niektoré z uvedených dôvodov sú v zozname ako nepovinné pre členské štáty, ktoré by preto mali mať možnosť trvať na týchto dôvodoch alebo ich zaviesť do svojich právnych predpisov.
(15)
S cieľom zabezpečiť, aby sa pri skúmaní absolútnych a relatívnych dôvodov na zamietnutie uplatňovali úrovne ochrany priznávanej právnymi predpismi Únie a vnútroštátnym právom zemepisným označeniam jednotne a vyčerpávajúco v celej Únii, mala by táto smernica obsahovať rovnaké ustanovenia týkajúce sa zemepisných označení ako nariadenie (ES) č. 207/2009. Okrem toho je vhodné zabezpečiť, aby sa rozsah absolútnych dôvodov rozšíril tak, aby zahŕňali aj chránené tradičné pojmy pre vína a zaručené tradičné špeciality.
(16)
Ochrana poskytnutá zapísanou ochrannou známkou, ktorej funkciou je predovšetkým garantovať ochrannú známku ako údaj o pôvode, by mala byť v prípade zhodnosti známky a zodpovedajúceho označenia a tovarov alebo služieb absolútna. Ochrana by mala platiť aj v prípade podobnosti medzi známkou a označením a medzi tovarmi alebo službami. Je nevyhnutné poskytnúť výklad pojmu podobnosti v súvislosti s pravdepodobnosťou zámeny. Pravdepodobnosť zámeny, ktorej posúdenie závisí od mnohých prvkov, predovšetkým od vžitosti ochrannej známky na trhu, od asociácie, ktorá môže vzniknúť medzi používaným alebo zapísaným označením, od stupňa podobnosti medzi ochrannou známkou a označením a medzi nimi označenými tovarmi alebo službami, by mala byť špecifickou podmienkou takejto ochrany. Určenie spôsobov, ktorými možno určiť pravdepodobnosť zámeny, a najmä určenie toho, kto nesie v tejto súvislosti dôkazné bremeno, by malo byť vecou vnútroštátnych procesnoprávnych predpisov, ktoré by nemali byť dotknuté touto smernicou.
(17)
V záujme zabezpečenia právnej istoty a úplného súladu so zásadou prednosti, na základe čoho má staršia zapísaná ochranná známka prednosť pred neskoršími zapísanými ochrannými známkami, je potrebné stanoviť, že práva z ochrannej známky by sa mali presadzovať bez toho, aby boli dotknuté práva majiteľov nadobudnuté predo dňom podania alebo dňom práva prednosti ochrannej známky. Takýto prístup je v súlade s článkom 16 ods. 1 Dohody o obchodných aspektoch práv duševného vlastníctva z 15. apríla 1994 (ďalej len „Dohoda TRIPS“).
(18)
Je vhodné stanoviť, že porušenie práv z ochrannej známky možno konštatovať len vtedy, ak sa zistí, že známka alebo označenie, ktoré porušujú práva, sa použili v obchodnom styku na účely odlíšenia tovarov alebo služieb. Iné používanie označenia než na účely rozlíšenia tovarov alebo služieb by sa malo spravovať ustanoveniami vnútroštátneho práva.
(19)
Pojem porušenie práv z ochrannej známky by mal zahŕňať aj použitie označenia ako obchodného názvu alebo podobného označenia, ak je účelom takéhoto použitia rozlíšenie tovarov alebo služieb.
(20)
V záujme zabezpečenia právnej istoty a úplného súladu s osobitnými právnymi predpismi Únie je vhodné stanoviť, že majiteľ ochrannej známky by mal mať právo zakázať tretej osobe používať označenie v porovnávacej reklame, ak je takáto porovnávacia reklama v rozpore so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/114/ES (5).
(21)
V záujme posilnenia ochrany ochrannej známky a účinnejšieho boja proti falšovaniu a v súlade s medzinárodnými záväzkami členských štátov v rámci Svetovej obchodnej organizácie (WTO), najmä článku V Všeobecnej dohody o clách a obchode o slobode prepravy, a vo vzťahu ku generickým liekom, Vyhlásenia o dohode TRIPS a verejnom zdraví, prijatého na ministerskej konferencii WTO 14. novembra 2001 v Dauhe, by majiteľ ochrannej známky mal mať právo zabrániť tretím osobám v dovoze tovarov v obchodnom styku do členského štátu, v ktorom je ochranná známka zapísaná, bez toho, aby tam boli prepustené do voľného obehu, ak takéto tovary pochádzajú z tretích krajín a sú bez povolenia označené ochrannou známkou, ktorá je zhodná alebo v zásade zhodná s ochrannou známkou zapísanou v súvislosti s takýmito tovarmi.
(22)
Na tento účel by malo byť majiteľom ochranných známok dovolené zabrániť vstupu tovarov porušujúcich práva a ich prepusteniu do ktoréhokoľvek colného režimu, a to najmä tranzitu, prekládky, uskladňovania, slobodných pásiem, dočasného uskladnenia, aktívneho zušľachťovacieho styku alebo dočasného použitia, a to aj vtedy, keď takéto tovary nie sú určené na uvedenie na trh dotknutého členského štátu. Colné orgány by pri vykonávaní colných kontrol mali využiť právomoci a postupy stanovené v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 608/2013 (6), a to aj na žiadosť majiteľov práv. Colné orgány by mali vykonávať relevantné kontroly predovšetkým na základe kritérií analýzy rizík.
(23)
S cieľom zladiť potrebu zabezpečiť účinné presadzovanie práv k ochranným známkam s nevyhnutnosťou vyhnúť sa obmedzovaniu voľného priebehu obchodovania s legitímnym tovarom by malo právo majiteľa ochrannej známky zaniknúť, ak počas následného konania na súdnom alebo inom orgáne, príslušnom prijať rozhodnutie vo veci, či práva zo zapísanej ochrannej známky boli porušené, je deklarant alebo držiteľ tovaru schopný preukázať, že majiteľ zapísanej ochrannej známky nemá právo zakázať uvedenie tovaru na trh v krajine konečného určenia.
(24)
V článku 28 nariadenia (EÚ) č. 608/2013 sa stanovuje, že majiteľ práva má niesť zodpovednosť za škodu vo vzťahu k držiteľovi tovaru, ak sa, okrem iného, následne zistí, že dotknutým tovarom sa právo duševného vlastníctva neporušuje.
(25)
Mali by sa prijať vhodné opatrenia na zabezpečenie bezproblémového tranzitu generických liekov. Pokiaľ ide o medzinárodné nechránené názvy (international non-proprietary names - INN) ako všeobecne uznávané generické názvy účinných látok vo farmaceutických prípravkoch, je nevyhnutné náležite zohľadniť existujúce obmedzenia účinku práv z ochrannej známky. Majiteľ ochrannej známky by preto nemal mať právo brániť tretej strane v tom, aby priviezla tovar do členského štátu, v ktorom je ochranná známka zapísaná, bez toho, aby tam bol prepustený do voľného obehu, na základe podobností medzi INN účinnej látky v liečivách a ochrannou známkou.
(26)
S cieľom umožniť majiteľom zapísaných ochranných známok účinnejšie bojovať proti falšovaniu by títo majitelia mali mať právo zakázať umiestňovať ochrannú známku porušujúcu práva na tovary, ako aj určité prípravné úkony vykonávané pred takýmto umiestnením známky.
(27)
Výlučné práva z ochrannej známky by nemali oprávňovať majiteľa zakázať tretím osobám používanie označení alebo údajov, ktoré sa používajú oprávnene, a teda v súlade s čestným konaním v priemysle a obchode. V záujme vytvorenia rovnakých podmienok pre obchodné názvy a ochranné známky by sa vzhľadom na skutočnosť, že sa obchodným názvom zvyčajne poskytuje neobmedzená ochrana proti neskorším ochranným známkam, malo takéto používanie chápať len tak, že zahŕňa používanie osobného mena tretej osoby. Takéto používanie by okrem toho malo vo všeobecnosti umožňovať používanie opisných označení alebo údajov alebo označení či údajov bez rozlišovacej spôsobilosti. Majiteľ by navyše nemal mať právo brániť oprávnenému a čestnému používaniu známky na účely identifikácie alebo uvádzania tovarov alebo služieb ako tovarov alebo služieb majiteľa. Používanie ochrannej známky tretími osobami s cieľom upútať pozornosť spotrebiteľa na ďalší predaj pravých tovarov, ktoré pôvodne predal majiteľ ochrannej známky v Únii alebo ktoré boli pôvodne predané v Únii s jeho súhlasom, by sa malo považovať za oprávnené, pokiaľ je zároveň v súlade s čestným konaním v priemysle a obchode. Používanie ochrannej známky tretími osobami na účely umeleckého prejavu by sa malo považovať za oprávnené, pokiaľ je zároveň v súlade s čestným konaním v priemysle a obchode. Okrem toho by sa táto smernica mala uplatňovať tak, aby sa zabezpečilo úplné dodržiavanie základných práv a slobôd, a najmä slobody prejavu.
(28)
Zo zásady voľného pohybu tovaru vyplýva, že majiteľ ochrannej známky by nemal byť oprávnený zakázať jej používanie treťou osobou v súvislosti s tovarmi, ktoré boli uvedené do obehu v Únii pod ochrannou známkou buď týmto majiteľom, alebo s jeho súhlasom, okrem prípadov, keď má majiteľ oprávnené dôvody namietať proti ďalšiemu obchodovaniu s tovarom.
(29)
Bez toho, aby boli dotknuté záujmy majiteľa staršej ochrannej známky, je z dôvodov právnej istoty dôležité stanoviť, že tento majiteľ staršej ochrannej známky už nesmie žiadať o vyhlásenie neplatnosti alebo namietať proti používaniu ochrannej známky, ktorá sa začala používať neskôr než jeho vlastná ochranná známka, ak jej používanie vedome dostatočne dlho toleroval, s výnimkou prípadu, keď nebola prihláška neskoršej ochrannej známky podaná v dobrej viere.
(30)
S cieľom zabezpečiť právnu istotu a ochranu oprávnene nadobudnutých práv z ochranných známok bez toho, aby bola dotknutá zásada, že neskoršiu ochrannú známku nemožno presadzovať vo vzťahu k staršej ochrannej známke, je vhodné a potrebné stanoviť, že majitelia starších ochranných známok by nemali byť oprávnení dosiahnuť zamietnutie neskoršej ochrannej známky alebo jej vyhlásenie za neplatnú ani podávať námietky proti jej používaniu, ak bola neskoršia ochranná známka získaná v čase, keď staršia ochranná známka mohla byť vyhlásená za neplatnú alebo zrušená napríklad z toho dôvodu, že ešte prostredníctvom používania nezískala rozlišovaciu spôsobilosť, alebo keď sa staršia ochranná známka ešte nemohla presadiť vo vzťahu k neskoršej ochrannej známke, pretože sa nedali uplatniť potrebné podmienky, napríklad keď staršia ochranná známka ešte nezískala dobré meno.
(31)
Ochranné známky plnia svoj účel, ktorým je rozlišovať tovary alebo služby a umožňovať spotrebiteľom prijímať informované rozhodnutia, len ak sa skutočne používajú na trhu. Požiadavka používania je potrebná aj v záujme zníženia celkového počtu ochranných známok zapísaných a chránených v Únii, a teda aj množstva konfliktov, ktoré medzi nimi vznikajú. Je preto nevyhnutné vyžadovať, aby sa zapísané ochranné známky skutočne používali v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré sú zapísané, alebo ak nie sú v uvedenej súvislosti používané do piatich rokov odo dňa ukončenia konania o zápise ochrannej známky, aby existovala možnosť ich zrušenia.
(32)
Zapísaná ochranná známka by preto mala byť chránená, len pokiaľ sa skutočne používa, a staršia zapísaná ochranná známka by nemala umožňovať svojmu majiteľovi podávať námietky proti neskoršej ochrannej známke ani ju vyhlásiť za neplatnú, ak tento majiteľ svoju ochrannú známku skutočne nepoužíval. Členské štáty by mali navyše stanoviť, že v konaní o porušení práv sa nemožno úspešne odvolávať na ochrannú známku, ak je na základe tvrdenia účastníka dokázané, že ochranná známka by mohla byť zrušená, alebo ak žaloba bola podaná proti neskoršiemu právu, že ochranná známka mohla byť zrušená v čase nadobudnutia neskoršieho práva.
(33)
Je vhodné stanoviť, že ak sa pre ochrannú známku EÚ uplatnila seniorita národnej ochrannej známky alebo ochrannej známky zapísanej podľa medzinárodných dojednaní s účinkami v členskom štáte a ak potom došlo k vzdaniu sa alebo zániku známky, ktorá slúžila ako základ pre uplatnenie seniority, platnosť tejto známky ešte možno napadnúť. Takéto napadnutie by sa malo obmedziť na situácie, keď známka mohla byť vyhlásená za neplatnú alebo zrušená v čase jej výmazu z registra.
(34)
Z dôvodu súdržnosti a v záujme uľahčovania obchodného využívania ochranných známok v Únii by sa pravidlá platné pre ochranné známky ako predmety vlastníctva mali vo vhodnom rozsahu zosúladiť s pravidlami, ktoré už boli zavedené pre ochranné známky EÚ, a mali by zahŕňať pravidlá týkajúce sa prevodu a prechodu, udeľovania licencií, vecných práv a exekúcie.
(35)
Kolektívne ochranné známky sa osvedčili ako užitočný nástroj na propagáciu tovarov alebo služieb s osobitnými spoločnými vlastnosťami. Je preto vhodné, aby národné kolektívne známky podliehali podobným pravidlám ako kolektívne známky Európskej únie.
(36)
S cieľom zlepšiť a uľahčiť prístup k ochrane ochranných známok a posilniť právnu istotu a predvídateľnosť by mal byť postup na zápis ochranných známok v členských štátoch efektívny a transparentný a mali by sa pri ňom dodržiavať pravidlá podobné tým, ktoré sú uplatniteľné na ochranné známky EÚ.
(37)
S cieľom zabezpečiť právnu istotu v súvislosti s rozsahom práv z ochranných známok a uľahčiť prístup k ochrane ochranných známok by sa označovanie a zatrieďovanie tovarov a služieb, na ktoré sa vzťahuje prihláška ochrannej známky, malo riadiť rovnakými pravidlami vo všetkých členských štátoch a malo by sa zosúladiť s postupmi uplatniteľnými na ochranné známky EÚ. S cieľom umožniť príslušným orgánom a hospodárskym subjektom určiť rozsah zamýšľanej ochrany ochrannej známky len na základe samotnej prihlášky by označovanie tovarov a služieb malo byť dostatočne jasné a presné. Používanie všeobecných pojmov by sa malo vykladať tak, že zahŕňa len tovary a služby, ktoré sú jednoznačne zahrnuté v doslovnom význame pojmu. Centrálne úrady priemyselného vlastníctva členských štátov a Úrad Beneluxu pre duševné vlastníctvo by sa v záujme jasnosti a právnej istoty mali v rámci vzájomnej spolupráce usilovať zostaviť zoznam, ktorý by odzrkadľoval ich administratívne postupy v súvislosti s triedením tovarov a služieb.
(38)
Na účely zaistenia účinnej ochrany ochranných známok by mali členské štáty zabezpečiť efektívne správne konanie o námietkach, ktoré by aspoň majiteľovi práv zo starších ochranných známok a akejkoľvek osobe, ktorá je podľa rozhodného práva oprávnená uplatňovať práva vyplývajúce z chráneného označenia pôvodu alebo zo zemepisného označenia, umožnilo podávať námietky proti zápisu prihlášky ochrannej známky. Okrem toho by členské štáty v záujme zabezpečenia efektívnych prostriedkov na zrušenie ochranných známok alebo vyhlásenie ich neplatnosti mali stanoviť správne konanie o zrušenie alebo vyhlásenie neplatnosti v rámci dlhšej, a to sedemročnej lehoty na transpozíciu, ktorá začne plynúť dňom nadobudnutia účinnosti tejto smernice.
(39)
Je žiaduce, aby centrálne úrady priemyselného vlastníctva členských štátov a Úrad Beneluxu pre duševné vlastníctvo spolupracovali navzájom, ako aj s Úradom Európskej únie pre duševné vlastníctvo vo všetkých oblastiach zápisu a správy ochranných známok s cieľom podporovať zbližovanie postupov a nástrojov, akými sú napríklad vytvorenie a aktualizácia spoločných alebo prepojených databáz a portálov na účely nahliadania a vyhľadávania. Členské štáty by ďalej mali zabezpečiť, aby ich úrady spolupracovali navzájom a s Úradom Európskej únie pre duševné vlastníctvo vo všetkých ďalších oblastiach ich činností, ktoré sú významné z hľadiska ochrany ochranných známok v Únii.
(40)
Táto smernica by nemala vylúčiť možnosť uplatniť na ochranné známky ustanovenia iných právnych predpisov členských štátov, než sú právne predpisy o ochranných známkach, ako napríklad ustanovenia týkajúce sa nekalej súťaže, občianskoprávnej zodpovednosti alebo ochrany spotrebiteľa.
(41)
Členské štáty sú viazané Parížskym dohovorom na ochranu priemyselného vlastníctva (ďalej len „Parížsky dohovor“) a Dohodou TRIPS. Je potrebné, aby táto smernica bola úplne v súlade s uvedeným dohovorom a uvedenou dohodou. Táto smernica by nemala mať vplyv na záväzky členských štátov vyplývajúce z uvedeného dohovoru a uvedenej dohody. V prípade potreby by sa mal uplatňovať článok 351 druhý odsek Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
(42)
Keďže ciele tejto smernice, a to podporenie a vytvorenie dobre fungujúceho vnútorného trhu a uľahčenie zápisu, správy a ochrany ochranných známok v Únii v záujme rastu a konkurencieschopnosti, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale z dôvodov ich rozsahu a dôsledkov ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.
(43)
Na spracúvanie osobných údajov, ktoré sa vykonáva v členských štátoch v súvislosti s touto smernicou, sa vzťahuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES (7).
(44)
Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov bol konzultovaný v súlade s článkom 28 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (8) a vydal stanovisko 11. júla 2013.
(45)
Povinnosť transponovať túto smernicu do vnútroštátneho práva by sa mala obmedziť na tie ustanovenia, ktoré predstavujú podstatnú zmenu v porovnaní s predchádzajúcou smernicou. Povinnosť transponovať ustanovenia, ktoré sa nezmenili, vyplýva z predchádzajúcej smernice.
(46)
Touto smernicou by nemali byť dotknuté povinnosti členských štátov podľa smernice 2008/95/ES, ktoré sa týkajú lehoty na transpozíciu smernice Rady 89/104/EHS (9) do vnútroštátneho práva, ako sa stanovuje v časti B prílohy I k smernici 2008/95/ES,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
KAPITOLA 1
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok 1
Rozsah pôsobnosti
Táto smernica sa uplatňuje na každú ochrannú známku v súvislosti s tovarmi alebo službami, ktorá je v členskom štáte predmetom zápisu alebo prihlášky ako individuálna ochranná známka, garančná či certifikačná známka alebo kolektívna známka, alebo je predmetom zápisu alebo prihlášky na Úrade Beneluxu pre duševné vlastníctvo, či je predmetom medzinárodného zápisu s účinkom v členskom štáte.
Článok 2
Vymedzenie pojmov
Na účely tejto smernice sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:
a)
„úrad“ je centrálny úrad priemyselného vlastníctva členského štátu alebo Úrad Beneluxu pre duševné vlastníctvo poverený zápisom ochranných známok;
b)
„register“ je register ochranných známok, ktorý vedie úrad.
KAPITOLA 2
HMOTNÉ PRÁVO TÝKAJÚCE SA OCHRANNÝCH ZNÁMOK
ODDIEL 1
Označenia, ktoré môžu tvoriť ochrannú známku
Článok 3
Označenia, ktoré môžu tvoriť ochrannú známku
Ochrannú známku môžu tvoriť akékoľvek označenia, najmä slová vrátane osobných mien, alebo kresby, písmená, číslice, farby, tvar tovaru alebo obalu tovaru alebo zvuky, za predpokladu, že takéto označenia sú spôsobilé:
a)
rozlíšiť tovary alebo služby jedného podniku od tovarov alebo služieb iných podnikov a
b)
byť vyjadrené v registri spôsobom, ktorý príslušným orgánom a verejnosti umožňuje jasne a presne určiť predmet ochrany poskytnutej majiteľovi ochrannej známky.
ODDIEL 2
Dôvody na zamietnutie alebo vyhlásenie neplatnosti
Článok 4
Absolútne dôvody na zamietnutie alebo vyhlásenie neplatnosti
1. Do registra sa nezapíšu, alebo ak už sú zapísané, môžu byť vyhlásené za neplatné:
a)
označenia, ktoré nemôžu tvoriť ochrannú známku;
b)
ochranné známky, ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť;
c)
ochranné známky, ktoré sú tvorené výlučne označeniami alebo údajmi, ktoré môžu v obchode slúžiť na označenie druhu, kvality, množstva, zamýšľaného účelu, hodnoty, zemepisného pôvodu alebo času výroby tovaru alebo poskytnutia služby, alebo iných vlastností tovaru alebo služieb;
d)
ochranné známky, ktoré sú tvorené výlučne označeniami alebo údajmi, ktoré sa stali obvyklými v bežnom jazyku alebo v zaužívaných poctivých obchodných zvyklostiach;
e)
označenia, ktoré sú tvorené výlučne týmito prvkami:
i)
tvar alebo iná vlastnosť, ktoré vyplývajú z povahy samotného tovaru;
ii)
tvar alebo iná vlastnosť tovaru, ktoré sú nevyhnutné na dosiahnutie technického výsledku;
iii)
tvar alebo iná vlastnosť, ktoré dodávajú tovaru podstatnú hodnotu;
f)
ochranné známky, ktoré sú v rozpore s verejným poriadkom alebo s dobrými mravmi;
g)
ochranné známky, ktoré sú takej povahy, že môžu klamať verejnosť, napríklad pokiaľ ide o povahu, kvalitu alebo zemepisný pôvod tovaru alebo služieb;
h)
ochranné známky, ktoré neschválili príslušné orgány a ktoré sa majú zamietnuť alebo vyhlásiť za neplatné podľa článku 6ter Parížskeho dohovoru;
i)
ochranné známky, ktoré sú vylúčené zo zápisu podľa právnych predpisov Únie alebo vnútroštátneho práva dotknutého členského štátu alebo podľa medzinárodných dohôd, ktorých zmluvnou stranou je Únia alebo dotknutý členský štát, ktorými sa ustanovuje ochrana označení pôvodu a zemepisných označení;
j)
ochranné známky, ktoré sú vylúčené zo zápisu podľa právnych predpisov Únie alebo medzinárodných dohôd, ktorých zmluvnou stranou je Únia, ktorými sa ustanovuje ochrana tradičných označení vín;
k)
ochranné známky vylúčené zo zápisu podľa právnych predpisov Únie alebo medzinárodných dohôd, ktorých zmluvnou stranou je Únia, ktorými sa ustanovuje ochrana zaručených tradičných špecialít;
l)
ochranné známky, ktoré pozostávajú zo staršieho názvu odrody rastlín zapísaného v súlade s právnymi predpismi Únie alebo vnútroštátnym právom dotknutého členského štátu, alebo medzinárodnými dohodami, ktorých zmluvnou stranou je Únia alebo dotknutý členský štát, ktorými sa ustanovuje ochrana práv k odrodám rastlín, alebo ho vo svojich podstatných prvkoch reprodukujú, a ktoré sa týkajú odrôd rastlín rovnakého alebo blízko príbuzného druhu.
2. Ochranná známka môže byť vyhlásená za neplatnú, ak prihlasovateľ nepodal prihlášku ochrannej známky v dobrej viere. Každý členský štát môže tiež stanoviť, že takáto ochranná známka sa nezapíše do registra.
3. Každý členský štát môže stanoviť, že ochranná známka sa nezapíše do registra, alebo ak už je zapísaná, môže byť vyhlásená za neplatnú, ak a v rozsahu, v akom:
a)
používanie tejto ochrannej známky možno zakázať na základe ustanovení iného práva, než je právo o ochranných známkach príslušného členského štátu alebo Únie;
b)
ochranná známka obsahuje znak vysokej symbolickej hodnoty, najmä náboženský symbol;
c)
ochranná známka obsahuje iné znaky, emblémy a erby, než tie, na ktoré sa vzťahuje článok 6ter Parížskeho dohovoru a ktoré sú predmetom verejného záujmu, s výnimkou prípadu, ak príslušné orgány povolili zápis tejto ochrannej známky v súlade s právom členského štátu.
4. Zápis ochrannej známky sa nezamietne podľa odseku 1 písm. b), c) alebo d), ak táto ochranná známka nadobudla ešte predo dňom podania prihlášky na základe svojho používania rozlišovaciu spôsobilosť. Ochranná známka sa z rovnakého dôvodu nevyhlási za neplatnú, ak predo dňom podania návrhu na vyhlásenie neplatnosti nadobudla na základe svojho používania rozlišovaciu spôsobilosť.
5. Každý členský štát môže stanoviť, že odsek 4 sa vzťahuje aj na prípad, keď ochranná známka nadobudla rozlišovaciu spôsobilosť po dátume podania prihlášky, ale pred dátumom zápisu.
Článok 5
Relatívne dôvody na zamietnutie alebo vyhlásenie neplatnosti
1. Ochranná známka sa nezapíše, alebo ak už bola zapísaná, môže byť vyhlásená za neplatnú, ak:
a)
je zhodná so staršou ochrannou známkou a tovary alebo služby, pre ktoré je podaná prihláška tejto ochrannej známky alebo pre ktoré je zapísaná, sú zhodné s tovarmi alebo službami, pre ktoré je chránená táto staršia ochranná známka;
b)
existuje z dôvodu jej totožnosti alebo podobnosti so staršou ochrannou známkou a totožnosti alebo podobnosti tovarov alebo služieb, na ktoré sa ochranná známka vzťahuje, pravdepodobnosť zámeny na strane verejnosti; pravdepodobnosť zámeny zahŕňa pravdepodobnosť asociácie so staršou ochrannou známkou.
2. „Staršie ochranné známky“ v zmysle odseku 1 sú:
a)
ochranné známky nasledujúcich typov s dátumom podania prihlášky skorším, než je dátum podania prihlášky príslušnej ochrannej známky, pričom sa podľa potreby berú do úvahy práva prednosti uplatnené v súvislosti s uvedenými ochrannými známkami:
i)
ochranné známky EÚ;
ii)
ochranné známky zapísané v dotknutom členskom štáte alebo v prípade Belgicka, Luxemburska či Holandska na Úrade Beneluxu pre duševné vlastníctvo;
iii)
ochranné známky zapísané na základe medzinárodných dohôd s účinkom v dotknutom členskom štáte;
b)
ochranné známky EÚ, ktoré si v súlade s nariadením (ES) č. 207/2009 oprávnene uplatňujú senioritu ochrannej známky uvedenej v písmene a) bodoch ii) a iii), aj keď došlo k vzdaniu sa tejto ochrannej známky alebo jej zániku;
c)
prihlášky ochranných známok uvedených v písmenách a) a b) pod podmienkou ich zápisu;
d)
ochranné známky, ktoré sú v deň podania prihlášky ochrannej známky, či prípadne ku dňu uplatnenia práva prednosti vo vzťahu k prihláške ochrannej známky v dotknutom členskom štáte všeobecne známe v tom zmysle, v akom sa pojem „všeobecne známe“ používa v článku 6bis Parížskeho dohovoru.
3. Okrem toho sa ochranná známka nezapíše, alebo ak už bola zapísaná, môže byť vyhlásená za neplatnú, ak:
a)
je zhodná alebo podobná so staršou ochrannou známkou bez ohľadu na to, či sú tovary alebo služby, pre ktoré sa podáva prihláška alebo pre ktoré je zapísaná, zhodné, podobné alebo sa nepodobajú tým, pre ktoré je zapísaná staršia ochranná známka, v prípade, ak má staršia ochranná známka dobré meno v členskom štáte, pre ktorý sa žiada o zápis alebo v ktorom je ochranná známka zapísaná alebo - v prípade ochrannej známky EÚ - dobré meno v Únii, a ak by používanie neskoršej ochrannej známky bez náležitého dôvodu neoprávnene ťažilo z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena tejto staršej ochrannej známky alebo by im bolo na ujmu;
b)
obchodný zástupca alebo zástupca majiteľa ochrannej známky podal prihlášku ochrannej známky vo svojom vlastnom mene bez súhlasu majiteľa, s výnimkou prípadu, ak obchodný zástupca alebo zástupca zdôvodní svoje konanie;
c)
a v rozsahu, v akom podľa právnych predpisov Únie alebo práva členského štátu, ktorými sa ustanovuje ochrana označení pôvodu alebo zemepisných označení:
i)
už bola pred podaním prihlášky ochrannej známky alebo predo dňom uplatnenia práva prednosti vo vzťahu k prihláške podaná žiadosť o zápis označenia pôvodu alebo zemepisného označenia podľa právnych predpisov Únie alebo práva dotknutého členského štátu, a to pod podmienkou jeho následného zápisu;
ii)
sa takýmto označením pôvodu alebo zemepisným označením priznáva osobe, ktorá je oprávnená podľa príslušného práva uplatňovať práva z nich vyplývajúce, právo zakázať používanie neskoršej ochrannej známky.
4. Každý členský štát môže stanoviť, že ochranná známka sa nezapíše, alebo ak už je zapísaná, môže byť vyhlásená za neplatnú, ak a v rozsahu, v akom:
a)
práva na nezapísanú ochrannú známku alebo na iné označenie používané v obchodnom styku boli získané predo dňom podania prihlášky neskoršej ochrannej známky alebo predo dňom práva prednosti uplatneného vo vzťahu k prihláške neskoršej ochrannej známky, a takouto nezapísanou ochrannou známkou alebo iným označením sa jej majiteľovi priznáva právo zakázať používanie neskoršej ochrannej známky;
b)
používanie ochrannej známky sa môže zakázať na základe iného staršieho práva, než sú práva uvedené v odseku 2 a v písmene a) tohto odseku, a to najmä:
i)
práva na meno;
ii)
práva na osobnú podobizeň;
iii)
autorského práva;
iv)
práva priemyselného vlastníctva;
c)
ochranná známka môže spôsobiť zámenu so staršou ochrannou známkou chránenou v zahraničí, za predpokladu, že v deň podania prihlášky prihlasovateľ nekonal v dobrej viere.
5. Členské štáty zabezpečia, že za príslušných okolností nemusí byť zápis zamietnutý alebo ochranná známka vyhlásená za neplatnú, ak majiteľ staršej ochrannej známky alebo iného staršieho práva súhlasí so zápisom neskoršej ochrannej známky.
6. Každý členský štát môže odchylne od odsekov 1 až 5 stanoviť, že dôvody zamietnutia zápisu alebo vyhlásenia neplatnosti platné v tomto členskom štáte pred dňom nadobudnutia účinnosti ustanovení potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou 89/104/EHS sa uplatnia na ochranné známky, ktorých prihlášky boli podané pred uvedeným dňom.
Článok 6
Vyhlásenie neplatnosti alebo zrušenie ochrannej známky a posteriori
Ak je pre ochrannú známku EÚ uplatnená seniorita národnej ochrannej známky alebo ochrannej známky zapísanej podľa medzinárodných dohôd s účinkom v danom členskom štáte, ktorej sa majiteľ vzdal alebo ktorú nechal zaniknúť, môže byť ochranná známka, ktorá bola základom pre uplatnenie seniority, vyhlásená za neplatnú alebo zrušená a posteriori za predpokladu, že neplatnosť alebo zrušenie mohli byť vyhlásené v čase, keď došlo k vzdaniu sa známky alebo jej zániku. V takomto prípade seniorita stráca svoj účinok.
Článok 7
Dôvody na zamietnutie alebo vyhlásenie neplatnosti týkajúce sa len niektorých tovarov alebo služieb
Ak existujú dôvody na zamietnutie zápisu alebo vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky len v súvislosti s niektorými tovarmi alebo službami, pre ktoré bola podaná prihláška ochrannej známky alebo pre ktoré bola ochranná známka zapísaná, zamietnutie zápisu alebo vyhlásenie neplatnosti sa vzťahuje len na tieto tovary alebo služby.
Článok 8
Absencia rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena staršej ochrannej známky, ktorou sa vylučuje možnosť vyhlásiť neplatnosť zapísanej ochrannej známky
Návrhu na vyhlásenie známky za neplatnú na základe staršej ochrannej známky sa nevyhovie v deň podania návrhu na vyhlásenie neplatnosti, ak by sa mu nevyhovelo v deň podania prihlášky alebo v deň práva prednosti neskoršej ochrannej známky z ktoréhokoľvek z týchto dôvodov:
a)
staršia ochranná známka, ktorá môže byť vyhlásená za neplatnú podľa článku 4 ods. 1 písm. b), c) alebo d), ešte nenadobudla rozlišovaciu spôsobilosť, ako je uvedené v článku 4 ods. 4;
b)
návrh na vyhlásenie neplatnosti vychádza z článku 5 ods. 1 písm. b) a staršia ochranná známka ešte nenadobudla dostatočnú rozlišovaciu spôsobilosť na podporu zistenia pravdepodobnosti zámeny v zmysle článku 5 ods. 1 písm. b);
c)
návrh na vyhlásenie neplatnosti vychádza z článku 5 ods. 3 písm. a) a staršia ochranná známka ešte nenadobudla dobré meno v zmysle článku 5 ods. 3 písm. a).
Článok 9
Vylúčenie možnosti vyhlásenia neplatnosti v dôsledku strpenia
1. Ak majiteľ staršej ochrannej známky uvedenej v článku 5 ods. 2 alebo článku 5 ods. 3 písm. a) v členskom štáte strpel používanie neskoršej ochrannej známky zapísanej v tomto členskom štáte počas piatich po sebe nasledujúcich rokov, pričom o tomto používaní vedel, nebude už oprávnený na základe staršej ochrannej známky podať návrh na vyhlásenie neskoršej ochrannej známky za neplatnú v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré sa táto neskoršia ochranná známka používa, okrem prípadu, keď sa o zápis neskoršej ochrannej známky nepožiadalo v dobrej viere.
2. Členské štáty môžu stanoviť, že odsek 1 tohto článku sa uplatní na majiteľa akéhokoľvek iného staršieho práva uvedeného v článku 5 ods. 4 písm. a) alebo b).
3. V prípadoch uvedených v odsekoch 1 a 2 nie je majiteľ neskoršej zapísanej ochrannej známky oprávnený namietať proti využívaniu staršieho práva, hoci toto právo sa už nesmie uplatniť proti neskoršej ochrannej známke.
ODDIEL 3
Práva a obmedzenia
Článok 10
Práva z ochrannej známky
1. Zápisom ochrannej známky nadobúda majiteľ výlučné práva k nej.
2. Bez toho, aby boli dotknuté práva majiteľov nadobudnuté predo dňom podania alebo dňom práva prednosti zapísanej ochrannej známky, má majiteľ uvedenej zapísanej ochrannej známky právo zabrániť všetkým tretím osobám, ktoré nemajú jeho súhlas, aby v obchodnom styku používali v súvislosti s tovarmi alebo službami akékoľvek označenie, ak:
a)
označenie je zhodné s ochrannou známkou a používa sa v súvislosti s tovarmi alebo službami, ktoré sú zhodné s tými, pre ktoré je ochranná známka zapísaná;
b)
označenie je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné a používa sa v súvislosti s tovarmi alebo službami, ktoré sú zhodné s tovarmi alebo službami, pre ktoré je ochranná známka zapísaná, alebo sú im podobné, pokiaľ existuje pravdepodobnosť zámeny na strane verejnosti; pravdepodobnosť zámeny zahŕňa pravdepodobnosť asociácie označenia s ochrannou známkou;
c)
označenie je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné bez ohľadu na to, či sa používa v súvislosti s tovarmi alebo službami, ktoré sú zhodné s tovarmi alebo službami, pre ktoré je ochranná známka zapísaná, alebo sú im podobné alebo nepodobné, ak má táto ochranná známka v členskom štáte dobré meno a ak používanie tohto označenia bez náležitého dôvodu neoprávnene ťaží z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena tejto ochrannej známky, alebo im je na ujmu.
3. Podľa odseku 2 možno zakázať najmä:
a)
umiestňovať označenie na tovary alebo na ich obal;
b)
ponúkať tovary alebo ich uvádzať na trh alebo ich na tieto účely skladovať pod týmto označením alebo ponúkať či poskytovať takto označené služby;
c)
dovážať alebo vyvážať takto označený tovar;
d)
používať označenie ako obchodný názov, názov spoločnosti alebo ako súčasť obchodného názvu alebo názvu spoločnosti;
e)
používať označenie v obchodnej korešpondencii a v reklame;
f)
používať označenie v porovnávacej reklame spôsobom, ktorý je v rozpore so smernicou 2006/114/ES.
4. Bez toho, aby boli dotknuté práva majiteľov nadobudnuté predo dňom podania alebo predo dňom práva prednosti zapísanej ochrannej známky, má majiteľ uvedenej zapísanej ochrannej známky tiež právo zabrániť všetkým tretím osobám v preprave tovarov v obchodnom styku do členského štátu, v ktorom je ochranná známka zapísaná, bez toho, aby tam boli prepustené do voľného obehu, ak takéto tovary vrátane ich obalu pochádzajú z tretích krajín a sú bez povolenia označené ochrannou známkou, ktorá je zhodná s ochrannou známkou zapísanou v súvislosti s takýmito tovarmi alebo ktorú v jej základných aspektoch nemožno odlíšiť od takejto ochrannej známky.
Právo majiteľa ochrannej známky podľa prvého pododseku zanikne, ak počas konania o určenie, či boli porušené práva zo zapísanej ochrannej známky, ktoré sa začalo v súlade s nariadením (EÚ) č. 608/2013, deklarant alebo držiteľ tovaru preukáže, že majiteľ zapísanej ochrannej známky nemá právo zakázať uvedenie tovaru na trh v krajine konečného určenia.
5. Ak podľa práva členského štátu nemohlo byť používanie označenia za podmienok uvedených v odseku 2 písm. b) alebo c) zakázané predo dňom nadobudnutia účinnosti ustanovení v dotknutom členskom štáte, potrebných na dosiahnutie súladu so smernicou 89/104/EHS, nemožno na základe práv z ochrannej známky zabrániť v pokračujúcom používaní označenia.
6. Odseky 1, 2, 3 a 5 nemajú vplyv na ustanovenia členského štátu, ktoré sa týkajú ochrany proti inému používaniu označenia, než je používanie na účely rozlíšenia tovarov alebo služieb, ak používanie tohto označenia bez náležitého dôvodu neoprávnene ťaží z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena ochrannej známky alebo im je na ujmu.
Článok 11
Právo zakázať prípravné úkony vo vzťahu k použitiu obalu alebo iných prostriedkov
Ak existuje nebezpečenstvo, že obal, štítky, visačky, ochranné prvky alebo zariadenia alebo prvky alebo zariadenia pravosti, alebo akékoľvek iné prostriedky, na ktoré sa umiestňuje ochranná známka, by mohli byť použité v súvislosti s tovarmi alebo službami a toto použitie by predstavovalo porušenie práv majiteľa ochrannej známky podľa článku 10 ods. 2 a 3, majiteľ uvedenej ochrannej známky má právo zakázať tieto úkony, ak sa vykonávajú v obchodnom styku:
a)
umiestniť označenie, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné, na obal, štítky, visačky, ochranné prvky alebo zariadenia alebo prvky alebo zariadenia pravosti, alebo akékoľvek iné prostriedky, na ktoré možno známku umiestniť;
b)
ponúkať alebo uvádzať na trh obal, štítky, visačky, ochranné prvky alebo zariadenia alebo prvky alebo zariadenia pravosti, alebo akékoľvek iné prostriedky, na ktoré možno známku umiestniť, alebo ich na tieto účely skladovať alebo dovážať či vyvážať.
Článok 12
Reprodukcia ochranných známok v slovníkoch
Ak reprodukcia ochrannej známky v slovníku, encyklopédii alebo podobnom náučnom diele v tlačenej alebo elektronickej forme vzbudzuje dojem, že vytvára druhový názov tovarov alebo služieb, pre ktoré je ochranná známka zapísaná, vydavateľ diela na žiadosť majiteľa ochrannej známky zabezpečí, aby reprodukcia ochrannej známky bola bezodkladne a v prípade diel v tlačenej forme najneskôr v nasledujúcom vydaní publikácie doplnená údajom, že ide o zapísanú ochrannú známku.
Článok 13
Zákaz používania ochrannej známky zapísanej na meno obchodného zástupcu alebo zástupcu
1. Ak je ochranná známka zapísaná bez súhlasu majiteľa na meno obchodného zástupcu alebo zástupcu osoby, ktorá je majiteľom tejto ochrannej známky, tento majiteľ má právo urobiť jeden či oba tieto úkony:
a)
namietať proti tomu, aby jeho obchodný zástupca alebo zástupca ochrannú známku používal;
b)
požadovať prevod ochrannej známky vo svoj prospech.
2. Odsek 1 sa neuplatňuje, ak obchodný zástupca alebo zástupca odôvodní svoje konanie.
Článok 14
Obmedzenie účinkov ochrannej známky
1. Ochranná známka neoprávňuje majiteľa zakázať tretím osobám používať v obchodnom styku:
a)
meno alebo adresu tretej osoby, ak je touto treťou osobou fyzická osoba;
b)
označenia alebo údaje, ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť alebo ktoré sa týkajú druhu, kvality, množstva, zamýšľaného účelu, hodnoty, zemepisného pôvodu, času výroby tovaru alebo poskytnutia služby alebo iných vlastností tovaru alebo služieb;
c)
ochrannú známku na účely identifikácie alebo uvádzania tovarov alebo služieb ako tovarov alebo služieb majiteľa uvedenej ochrannej známky, najmä ak je použitie ochrannej známky potrebné na označenie zamýšľaného účelu výrobku alebo služby, predovšetkým ak ide o príslušenstvo alebo náhradné diely.
2. Odsek 1 sa uplatňuje len v prípade, ak je používanie treťou osobou v súlade s čestným konaním v priemysle alebo obchode.
3. Ochranná známka neoprávňuje majiteľa zakázať tretím osobám používať v obchodnom styku staršie právo, ktoré má len miestny dosah, ak je toto právo uznané právnymi predpismi príslušného členského štátu a toto právo je využívané len na území, na ktorom je uznané.
Článok 15
Vyčerpanie práv z ochrannej známky
1. Ochranná známka neoprávňuje majiteľa, aby zakázal jej používanie v súvislosti s tovarmi, ktoré boli pod touto ochrannou známkou uvedené majiteľom alebo s jeho súhlasom na trh v Únii.
2. Odsek 1 sa nevzťahuje na prípad, ak má majiteľ opodstatnené dôvody namietať proti ďalšiemu obchodovaniu s tovarom, najmä ak sa po uvedení tovaru na trh zmenil alebo zhoršil stav tovaru.
Článok 16
Používanie ochranných známok
1. Ak majiteľ nezačal v priebehu piatich rokov odo dňa ukončenia konania o zápise ochrannú známku v členskom štáte skutočne používať v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré bola zapísaná, alebo ak bolo toto používanie pozastavené počas neprerušeného obdobia piatich rokov, táto ochranná známka podlieha obmedzeniam a sankciám stanoveným v článku 17, článku 19 ods. 1, článku 44 ods. 1 a 2 a článku 46 ods. 3 a 4, pokiaľ nebolo toto nepoužívanie náležite odôvodnené.
2. Ak členský štát ustanovil konanie o námietkach v nadväznosti na zápis, obdobie piatich rokov uvedené v odseku 1 sa počíta odo dňa, keď už proti známke nemožno podať námietku, alebo v prípade, že boli podané námietky, odo dňa, keď nadobudlo právoplatnosť rozhodnutie o ukončení konania o námietkach alebo námietky boli vzaté späť.
3. Pokiaľ ide o ochranné známky zapísané na základe medzinárodných dohôd a s účinkom v členskom štáte, obdobie piatich rokov uvedené v odseku 1 sa počíta odo dňa, keď už známku nemožno zamietnuť alebo proti nej nemožno podať námietku. Ak sa podali námietky alebo sa oznámila námietka z absolútnych alebo relatívnych dôvodov, obdobie sa počíta odo dňa, keď nadobudlo právoplatnosť rozhodnutie o ukončení konania o námietkach alebo rozhodnutie o absolútnych alebo relatívnych dôvodoch na zamietnutie, alebo námietky boli vzaté späť.
4. Dátum začatia plynutia päťročného obdobia uvedeného v odsekoch 1 a 2 sa zapíše do registra.
5. Za používanie v zmysle odseku 1 sa považuje aj:
a)
používanie ochrannej známky v podobe, ktorá sa líši v prvkoch, ktoré nemenia rozlišovaciu spôsobilosť ochrannej známky v podobe, v akej bola zapísaná, bez ohľadu na to, či ochranná známka v podobe, v akej sa používa, je taktiež zapísaná na meno majiteľa;
b)
umiestňovanie ochrannej známky na tovary alebo na ich obaly v príslušnom členskom štáte výlučne na účely vývozu.
6. Za používanie majiteľom sa považujú aj prípady, keď sa ochranná známka používa so súhlasom majiteľa.
Článok 17
Nepoužívanie ako obhajoba v konaní o porušení práv
Majiteľ ochrannej známky má právo zakázať používanie označenia iba v rozsahu, v akom jeho práva v čase podania žaloby pre porušenie práv nepodliehajú zrušeniu podľa článku 19. Ak to odporca požaduje, majiteľ ochrannej známky musí preukázať, že počas obdobia piatich rokov, ktoré predchádza dňu podania žaloby, sa ochranná známka skutočne používala v zmysle článku 16 v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré je zapísaná a ktoré sú uvedené ako odôvodnenie žaloby, alebo preukázať, že na nepoužívanie existujú náležité dôvody, a to za predpokladu, že od ukončenia konania o zápise ochrannej známky do podania žaloby uplynulo aspoň päť rokov.
Článok 18
Právo zásahu majiteľa neskoršej zapísanej ochrannej známky ako obhajoba v konaní o porušení práv
1. V konaniach o porušení práv nemá majiteľ ochrannej známky právo zakázať používanie neskoršej zapísanej ochrannej známky, ak by táto neskoršia ochranná známka nebola vyhlásená za neplatnú podľa článku 8, článku 9 ods. 1 alebo 2 alebo článku 46 ods. 3
2. V konaniach o porušení práv nemá majiteľ ochrannej známky právo zakázať používanie neskoršej zapísanej ochrannej známky EÚ v prípade, ak by táto neskoršia ochranná známka nebola vyhlásená za neplatnú podľa článku 53 ods. 1, 3 alebo 4, článku 54 ods. 1 alebo 2 alebo článku 57 ods. 2 nariadenia (ES) č. 207/2009.
3. Ak majiteľ ochrannej známky nemá právo zakázať používanie neskoršej zapísanej ochrannej známky podľa odseku 1 alebo 2, majiteľ tejto neskoršej zapísanej ochrannej známky nemá právo zakázať používanie staršej ochrannej známky v konaniach o porušení práv, hoci toto staršie právo sa už nesmie uplatniť proti neskoršej ochrannej známke.
ODDIEL 4
Zrušenie práv z ochrannej známky
Článok 19
Absencia skutočného používania ako dôvod na zrušenie
1. Ochranná známka môže byť zrušená, ak sa počas nepretržitého obdobia piatich rokov v členskom štáte skutočne nepoužívala v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré je zapísaná, s výnimkou prípadu, ak bolo toto nepoužívanie náležite odôvodnené.
2. Žiadna osoba nesmie žiadať, aby majiteľove práva na ochrannú známku boli zrušené, ak sa ochranná známka začala v období medzi uplynutím päťročného obdobia a podaním návrhu na zrušenie skutočne používať alebo sa jej používanie obnovilo.
3. Začatie alebo obnovenie používania, ku ktorému došlo v lehote troch mesiacov pred podaním návrhu na zrušenie, pričom táto lehota začala plynúť najskôr až po uplynutí nepretržitého päťročného obdobia nepoužívania, sa nebude brať do úvahy, ak prípravy na toto začatie alebo obnovenie začali až potom, ako sa majiteľ dozvedel, že môže byť podaný návrh na zrušenie.
Článok 20
Ochranná známka, ktorá sa stala druhovým alebo zavádzajúcim označením, ako dôvody na zrušenie
Ochranná známka môže byť zrušená, ak po dni, keď bola zapísaná:
a)
v dôsledku konania alebo nekonania majiteľa sa stala v oblasti obchodu obvyklým pomenovaním výrobku alebo služby, pre ktoré je zapísaná;
b)
v dôsledku spôsobu jej používania majiteľom alebo s jeho súhlasom v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré je zapísaná, môže zavádzať verejnosť, najmä pokiaľ ide o povahu, kvalitu alebo zemepisný pôvod týchto tovarov alebo služieb.
Článok 21
Zrušenie týkajúce sa len niektorých tovarov alebo služieb
Ak existujú dôvody na zrušenie ochrannej známky len v súvislosti s niektorými tovarmi alebo službami, pre ktoré bola táto ochranná známka zapísaná, zrušenie sa vzťahuje len na tieto tovary alebo služby.
ODDIEL 5
Ochranné známky ako predmety vlastníctva
Článok 22
Prevod zapísaných ochranných známok
1. Ochranná známka môže byť prevedená nezávisle od prevodu podniku v súvislosti s niektorými alebo všetkými tovarmi alebo službami, pre ktoré je zapísaná.
2. Prevod celého podniku zahŕňa prevod ochrannej známky okrem prípadov, keď existuje opačná dohoda alebo keď to jasne vyplýva z okolností. Toto ustanovenie sa vzťahuje na zmluvný záväzok previesť podnik.
3. Členské štáty zavedú postupy, ktoré umožnia zápis prevodov do ich registrov.
Článok 23
Vecné práva
1. Ochranná známka sa môže nezávisle od podniku poskytnúť ako záloh alebo môže byť predmetom vecných práv.
2. Členské štáty zavedú postupy, ktoré umožnia zápis vecných práv do ich registrov.
Článok 24
Exekúcia
1. Ochranná známka môže byť predmetom exekúcie.
2. Členské štáty zavedú postupy, ktoré umožnia zápis exekúcií do ich registrov.
Článok 25
Licencie
1. Na ochrannú známku možno udeliť licenciu, pričom licencia sa môže vzťahovať na niektoré alebo na všetky tovary alebo služby, pre ktoré je ochranná známka zapísaná, a na celé územie dotknutého členského štátu alebo na jeho časť. Licencia môže byť výlučná alebo nevýlučná.
2. Majiteľ ochrannej známky môže uplatniť svoje práva z tejto ochrannej známky proti držiteľovi licencie, ktorý porušil akékoľvek ustanovenie svojej licenčnej zmluvy, pokiaľ ide o:
a)
jej trvanie;
b)
podobu, na ktorú sa vzťahuje zápis a v ktorej možno ochrannú známku používať;
c)
rozsah tovarov alebo služieb, na ktoré sa licencia poskytuje;
d)
územie, na ktorom možno používať ochrannú známku, alebo
e)
kvalitu tovarov, ktoré držiteľ licencie vyrobil, alebo kvalitu služieb, ktoré držiteľ licencie poskytol.
3. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia licenčnej zmluvy, môže držiteľ licencie podať návrh na začatie konania o porušení práv z ochrannej známky, len ak s tým súhlasí jej majiteľ. Držiteľ výlučnej licencie však môže podať návrh na začatie takéhoto konania, ak majiteľ ochrannej známky po formálnom oznámení sám v primeranej lehote nepodá návrh na začatie konania o porušení práv.
4. Držiteľ licencie má na účely získania náhrady utrpenej škody právo vstúpiť do konania o porušení práv, ktoré začal majiteľ ochrannej známky.
5. Členské štáty zavedú postupy, ktoré umožnia zápis licencií do ich registrov.
Článok 26
Prihláška ochrannej známky ako predmet vlastníctva
Na prihlášky ochranných známok sa uplatňujú články 22 až 25.
ODDIEL 6
Garančné alebo certifikačné známky a kolektívne známky
Článok 27
Vymedzenie pojmov
Na účely tejto smernice sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:
a)
„garančná alebo certifikačná známka“ je ochranná známka, ktorá je ako taká označená pri podaní prihlášky známky a ktorá je spôsobilá rozlíšiť tovary alebo služby certifikované majiteľom známky v súvislosti s materiálom, spôsobom výroby tovarov alebo poskytovania služieb, kvalitou, presnosťou alebo inými vlastnosťami od tovarov a služieb, ktoré takto certifikované nie sú;
b)
„kolektívna známka“ je ochranná známka, ktorá je ako taká označená pri podaní prihlášky známky a ktorá je spôsobilá rozlíšiť tovary alebo služby členov združenia, ktoré je majiteľom známky, od tovarov alebo služieb iných podnikov.
Článok 28
Garančné alebo certifikačné známky
1. Členské štáty môžu ustanoviť zápis garančných alebo certifikačných známok.
2. Každá fyzická alebo právnická osoba vrátane inštitúcií, úradov a orgánov, ktoré sa spravujú verejným právom, môže prihlásiť garančnú alebo certifikačnú známku, pokiaľ takáto osoba nevykonáva podnikateľskú činnosť zahŕňajúcu poskytovanie tovarov alebo služieb certifikovaného druhu.
Členské štáty môžu stanoviť, že garančnú alebo certifikačnú známku možno zapísať, len ak je prihlasovateľ oprávnený certifikovať tovary alebo služby, pre ktoré sa má známka zapísať.
3. Členské štáty môžu stanoviť, že garančné alebo certifikačné známky sa nezapíšu alebo sa zrušia či vyhlásia za neplatné na základe iných dôvodov, než sú dôvody uvedené v článkoch 4, 19 a 20, ak to funkcia týchto známok vyžaduje.
4. Odchylne od článku 4 ods. 1 písm. c) môžu členské štáty stanoviť, že garančné alebo certifikačné známky môžu tvoriť označenia alebo údaje, ktoré môžu v oblasti obchodu slúžiť na označenie zemepisného pôvodu tovarov alebo služieb. Takáto garančná alebo certifikačná známka neoprávňuje majiteľa zakázať tretej osobe, aby v obchodnom styku používala takéto označenia alebo údaje, ak ich táto tretia osoba používa v súlade s čestným konaním v priemysle alebo obchode. Takáto ochranná známka sa najmä nesmie uplatňovať voči tretej osobe, ktorá je oprávnená používať zemepisný názov.
5. Požiadavky stanovené v článku 16 sú splnené, ak garančnú alebo certifikačnú známku v súlade s článkom 16 skutočne používa ktorákoľvek osoba, ktorá je oprávnená používať túto známku.
Článok 29
Kolektívne známky
1. Členské štáty stanovia zápis kolektívnych známok.
2. Prihlášku kolektívnej známky môžu podať združenia výrobcov, producentov, poskytovateľov služieb alebo obchodníkov, ktorí v zmysle práva, ktoré sa na nich vzťahuje, majú spôsobilosť vo svojom vlastnom mene nadobúdať práva a povinnosti, uzatvárať zmluvy alebo robiť iné právne úkony a majú aktívnu a pasívnu procesnú spôsobilosť, ako aj právnické osoby, ktoré sa spravujú verejným právom.
3. Odchylne od článku 4 ods. 1 písm. c) môžu členské štáty stanoviť, že kolektívne známky môžu tvoriť označenia alebo údaje, ktoré môžu v oblasti obchodu slúžiť na označenie zemepisného pôvodu tovarov alebo služieb. Takáto kolektívna známka neoprávňuje majiteľa zakázať tretej osobe, aby v obchodnom styku používala takéto označenia alebo údaje, ak ich táto tretia osoba používa v súlade s čestným konaním v priemysle alebo obchode. Takáto ochranná známka sa najmä nesmie uplatňovať voči tretej osobe, ktorá je oprávnená používať zemepisný názov.
Článok 30
Stanovy používania kolektívnej známky
1. Prihlasovateľ kolektívnej známky predloží stanovy jej používania úradu.
2. V stanovách používania sa uvádzajú aspoň osoby oprávnené používať známku, podmienky členstva v združení a podmienky používania známky vrátane sankcií. Stanovy používania známky uvedenej v článku 29 ods. 3 oprávňujú každú osobu, ktorej tovar alebo služby majú pôvod v dotknutej zemepisnej oblasti, stať sa členom združenia, ktoré je majiteľom známky, pokiaľ táto osoba spĺňa všetky ostatné podmienky stanov.
Článok 31
Zamietnutie prihlášky
1. Okrem dôvodov na zamietnutie prihlášky ochrannej známky stanovených v článku 4, prípadne s výnimkou článku 4 ods. 1 písm. c) týkajúceho sa označení alebo údajov, ktoré môžu v oblasti obchodu slúžiť na označenie zemepisného pôvodu tovarov alebo služieb, a v článku 5, a bez toho, aby bolo dotknuté právo úradu neskúmať z úradnej moci relatívne dôvody, sa prihláška kolektívnej známky zamietne aj vtedy, ak nie sú dodržané ustanovenia článku 27 písm. b), článku 29 alebo článku 30, alebo ak sú stanovy používania uvedenej kolektívnej známky v rozpore s verejným poriadkom alebo s dobrými mravmi.
2. Prihláška kolektívnej známky sa zamietne aj vtedy, keď verejnosť môže byť zavádzaná, pokiaľ ide o povahu alebo významnosť známky, najmä ak by bola pravdepodobne považovaná za niečo iné než kolektívnu známku.
3. Prihláška sa nezamietne, ak prihlasovateľ v dôsledku zmeny stanov používania kolektívnej známky spĺňa požiadavky uvedené v odsekoch 1 a 2.
Článok 32
Používanie kolektívnych známok
Požiadavky stanovené v článku 16 sú splnené, ak kolektívnu známku v súlade s uvedeným článkom skutočne používa ktorákoľvek osoba, ktorá je oprávnená ju používať.
Článok 33
Zmeny stanov používania kolektívnej známky
1. Majiteľ kolektívnej známky predkladá úradu všetky zmeny stanov používania.
2. Zmeny stanov používania sa zapisujú do registra okrem prípadu, ak zmenené stanovy nespĺňajú požiadavky stanovené v článku 30 alebo ak zahŕňajú jeden z dôvodov na zamietnutie uvedených v článku 31.
3. Na účely tejto smernice nadobúdajú zmeny stanov používania účinnosť len od dátumu zápisu týchto zmien do registra.
Článok 34
Osoby oprávnené podať žalobu pre porušenie práv
1. Článok 25 ods. 3 a 4 sa uplatňuje na každú osobu, ktorá je oprávnená používať kolektívnu známku.
2. Majiteľ kolektívnej známky je oprávnený uplatniť si náhradu škody v mene osôb, ktoré sú oprávnené používať túto známku, ak tieto osoby utrpeli škodu v dôsledku neoprávneného používania známky.
Článok 35
Ďalšie dôvody na zrušenie
Okrem dôvodov na zrušenie uvedených v článkoch 19 a 20 sa práva majiteľa kolektívnej známky zrušia z týchto dôvodov:
a)
majiteľ neurobí príslušné kroky, aby zabránil používaniu známky spôsobom nezlučiteľným s podmienkami používania uvedenými v stanovách používania vrátane ich akýchkoľvek zmien zapísaných do registra;
b)
v dôsledku spôsobu, akým známku používali oprávnené osoby, sa známka stala spôsobilou zavádzať verejnosť spôsobom uvedeným v článku 31 ods. 2;
c)
zmena stanov používania známky bola zapísaná do registra v rozpore s článkom 33 ods. 2, pokiaľ majiteľ známky ďalšími zmenami stanov používania nedosiahol súlad s požiadavkami uvedeného článku.
Článok 36
Ďalšie dôvody na vyhlásenie neplatnosti
Okrem dôvodov na vyhlásenie neplatnosti uvedených v článku 4, prípadne s výnimkou článku 4 ods. 1 písm. c) týkajúceho sa označení alebo údajov, ktoré môžu v oblasti obchodu slúžiť na označenie zemepisného pôvodu tovarov alebo služieb, a článku 5, sa za neplatnú vyhlási aj kolektívna známka, ktorá je zapísaná v rozpore s článkom 31, pokiaľ majiteľ známky zmenami stanov používania nedosiahne súlad s požiadavkami stanovenými v článku 31.
KAPITOLA 3
KONANIA
ODDIEL 1
Prihláška a zápis
Článok 37
Náležitosti prihlášky
1. Prihláška ochrannej známky musí obsahovať aspoň:
a)
žiadosť o zápis;
b)
údaje identifikujúce prihlasovateľa;
c)
zoznam tovarov alebo služieb, v súvislosti s ktorými sa žiada o zápis;
d)
vyjadrenie ochrannej známky, ktoré spĺňa požiadavky stanovené v článku 3 písm. b).
2. Prihláška ochrannej známky je podmienená úhradou poplatku, ktorý stanoví dotknutý členský štát.
Článok 38
Deň podania
1. Dňom podania prihlášky ochrannej známky je deň, keď prihlasovateľ podá na úrad dokumenty obsahujúce informácie uvedené v článku 37 ods. 1
2. Členské štáty môžu okrem toho stanoviť, že priznanie dňa podania bude podliehať úhrade poplatku uvedeného v článku 37 ods. 2
Článok 39
Označovanie a triedenie tovarov a služieb
1. Tovary a služby, v súvislosti s ktorými sa žiada o zápis ochrannej známky, sa zatrieďujú v súlade so systémom triedenia stanoveným Niceskou dohodou z 15. júna 1957 o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok (ďalej len „triedenie podľa Niceskej dohody“).
2. Tovary a služby, pre ktoré sa žiada o ochranu, identifikuje prihlasovateľ dostatočne jasne a presne na to, aby príslušným orgánom a hospodárskym subjektom umožnil určiť rozsah zamýšľanej ochrany len na tomto základe.
3. Na účely odseku 2 možno použiť všeobecné označenia zahrnuté v názvoch tried v rámci triedenia podľa Niceskej dohody alebo iné všeobecné pojmy za predpokladu, že spĺňajú požadované normy jasnosti a presnosti stanovené v tomto článku.
4. Úrad zamietne prihlášku v súvislosti s označeniami alebo pojmami, ktoré sú nejasné alebo nepresné, ak prihlasovateľ nenavrhne prijateľné znenie v lehote stanovenej na tento účel úradom.
5. Používanie všeobecných pojmov vrátane všeobecných označení názvov tried v rámci triedenia podľa Niceskej dohody sa vykladá tak, že zahŕňa všetky tovary alebo služby jednoznačne zahrnuté v doslovnom význame označenia alebo pojmu. Používanie takýchto pojmov alebo označení sa nevykladá tak, že zahŕňa nárok na tovary alebo služby, ktoré nemôžu byť takto chápané.
6. Keď prihlasovateľ žiada o zápis viac než jednej triedy, tovary a služby zoskupí podľa tried v rámci triedenia podľa Niceskej dohody, pričom pred každou skupinou sa uvádza číslo triedy, do ktorej daná skupina tovarov alebo služieb patrí, a skupiny uvedie v poradí tried.
7. Tovary a služby sa nepovažujú za vzájomne podobné z toho dôvodu, že sú uvedené v tej istej triede v rámci triedenia podľa Niceskej dohody. Tovary a služby sa nepovažujú za vzájomne nepodobné z toho dôvodu, že sú uvedené v rôznych triedach v rámci triedenia podľa Niceskej dohody.
Článok 40
Pripomienky tretích osôb
1. Členské štáty môžu ustanoviť, že pred zápisom ochrannej známky môže každá fyzická alebo právnická osoba a každá skupina alebo subjekt zastupujúci výrobcov, producentov, poskytovateľov služieb, obchodníkov alebo spotrebiteľov predložiť úradu písomné pripomienky, pričom vysvetlí, z akých dôvodov by sa ochranná známka z úradnej moci nemala zapísať do registra.
Osoby a skupiny alebo subjekty uvedené v prvom pododseku nie sú účastníkmi konania pred úradom.
2. Okrem dôvodov uvedených v odseku 1 tohto článku môže každá fyzická alebo právnická osoba a každá skupina alebo subjekt zastupujúci výrobcov, producentov, poskytovateľov služieb, obchodníkov alebo spotrebiteľov predložiť úradu písomné pripomienky založené na konkrétnych dôvodoch, prečo by sa prihláška kolektívnej známky mala zamietnuť podľa článku 31 ods. 1 a 2. Pôsobnosť tohto ustanovenia sa môže rozšíriť na certifikačné a garančné známky, ak sú v členských štátoch upravené.
Článok 41
Rozdelenie prihlášok a zápisov
Prihlasovateľ alebo majiteľ môže prihlášku národnej ochrannej známky alebo jej zápis rozdeliť na dve alebo viacero samostatných prihlášok alebo zápisov zaslaním vyhlásenia úradu, pričom pre každú rozdelenú prihlášku alebo zápis uvedie tovary alebo služby, na ktoré sa vzťahuje pôvodná prihláška alebo zápis, na ktoré sa má vzťahovať rozdelená prihláška alebo zápis.
Článok 42
Poplatky za triedy
Členské štáty môžu stanoviť, že prihláška ochrannej známky a obnova ochrannej známky budú podmienené úhradou dodatočného poplatku za každú triedu tovarov a služieb mimo prvej triedy.
ODDIEL 2
Konania o námietkach, o zrušenie a o vyhlásenie neplatnosti
Článok 43
Konanie o námietkach
1. Členské štáty stanovia účinné a rýchle správne konanie pred svojimi úradmi na podávanie námietok proti zápisu prihlášky ochrannej známky z dôvodov uvedených v článku 5.
2. V správnom konaní uvedenom v odseku 1 tohto článku sa stanoví aspoň to, že námietky je oprávnený podať majiteľ staršej ochrannej známky uvedenej v článku 5 ods. 2 a článku 5 ods. 3 písm. a) a osoba, ktorá je podľa príslušného práva oprávnená uplatňovať práva vyplývajúce z chráneného označenia pôvodu alebo zemepisného označenia uvedeného v článku 5 ods. 3 písm. c). Námietky sa môžu podať na základe jedného alebo viacerých starších práv za predpokladu, že všetky patria tomu istému majiteľovi, a na základe časti alebo všetkých tovarov alebo služieb, pre ktoré je staršie právo chránené alebo prihlasované, a môžu byť namierené proti časti alebo všetkým tovarom alebo službám, pre ktoré sa namietaná známka prihlasuje.
3. Účastníkom konania sa na ich spoločnú žiadosť poskytnú počas konania o námietkach aspoň dva mesiace na to, aby sa umožnilo zmierlivé riešenie medzi namietateľom a prihlasovateľom.
Článok 44
Nepoužívanie ako obhajoba v konaní o námietkach
1. V konaní o námietkach podľa článku 43 v prípade, že v deň podania alebo deň práva prednosti neskoršej ochrannej známky uplynulo obdobie piatich rokov, v rámci ktorého sa staršia ochranná známka musela skutočne používať v zmysle článku 16, musí majiteľ staršej ochrannej známky, ktorý podal námietky, poskytnúť na žiadosť prihlasovateľa dôkaz, že sa staršia ochranná známka skutočne používala v zmysle článku 16 počas obdobia piatich rokov, ktoré predchádza dňu podania alebo dňu práva prednosti neskoršej ochrannej známky, alebo dôkaz, že pre nepoužívanie existovali náležité dôvody. Pokiaľ sa takýto dôkaz nepredloží, námietky sa zamietnu.
2. Ak sa staršia ochranná známka používala len v súvislosti s časťou tovarov alebo služieb, pre ktoré je zapísaná, považuje sa na účely preskúmania námietok podľa odseku 1 za zapísanú len v súvislosti s touto časťou tovarov alebo služieb.
3. Odseky 1 a 2 tohto článku sa uplatňujú aj vtedy, keď je staršia ochranná známka ochrannou známkou EÚ. V takom prípade sa skutočné používanie ochrannej známky EÚ určí podľa článku 15 nariadenia (ES) č. 207/2009.
Článok 45
Konanie o zrušenie alebo o vyhlásenie neplatnosti
1. Bez toho, aby bolo dotknuté právo účastníkov podať opravný prostriedok na súd, členské štáty ustanovia účinné a rýchle správne konanie pred svojimi úradmi o zrušenie ochrannej známky alebo o vyhlásenie jej neplatnosti.
2. V správnom konaní o zrušenie sa ochranná známka zruší z dôvodov uvedených v článkoch 19 a 20.
3. V správnom konaní o neplatnosť sa ochranná známka vyhlási za neplatnú aspoň z týchto dôvodov:
a)
ochranná známka nemala byť zapísaná, pretože nespĺňa požiadavky stanovené v článku 4;
b)
ochranná známka nemala byť zapísaná v dôsledku existencie staršieho práva v zmysle článku 5 ods. 1 až 3.
4. Na podanie návrhu na zrušenie alebo na vyhlásenie neplatnosti v správnom konaní sú oprávnené aspoň tieto osoby:
a)
v prípade odseku 2 a odseku 3 písm. a) každá fyzická alebo právnická osoba a každá skupina alebo subjekt zriadený na účely zastupovania záujmov výrobcov, producentov, poskytovateľov služieb, obchodníkov alebo spotrebiteľov, ktorí v zmysle práva, ktorým sa spravujú, majú aktívnu a pasívnu procesnú spôsobilosť vo svojom vlastnom mene;
b)
v prípade odseku 3 písm. b) tohto článku majiteľ staršej ochrannej známky uvedenej v článku 5 ods. 2 a článku 5 ods. 3 písm. a) a osoba, ktorá je podľa príslušného práva oprávnená uplatňovať práva vyplývajúce z chráneného označenia pôvodu alebo zemepisného označenia uvedeného v článku 5 ods. 3 písm. c).
5. Návrh na zrušenie alebo na vyhlásenie neplatnosti môže smerovať proti časti alebo všetkým tovarom či službám, pre ktoré je napadnutá známka zapísaná.
6. Návrh na vyhlásenie neplatnosti možno podať na základe jedného alebo viacerých starších práv za predpokladu, že všetky patria tomu istému majiteľovi.
Článok 46
Nepoužívanie ako obhajoba v konaní o vyhlásenie neplatnosti
1. V konaní o vyhlásenie neplatnosti na základe zapísanej ochrannej známky so skorším dňom podania alebo dňom práva prednosti musí majiteľ staršej ochrannej známky na žiadosť majiteľa neskoršej ochrannej známky poskytnúť dôkaz, že počas obdobia piatich rokov, ktoré predchádza dňu podania návrhu na vyhlásenie neplatnosti, sa staršia ochranná známka skutočne používala v zmysle článku 16 v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré je zapísaná a ktoré sú uvedené ako odôvodnenie návrhu na vyhlásenie neplatnosti, alebo preukáže, že na nepoužívanie existujú náležité dôvody, a to za predpokladu, že od ukončenia konania o zápise staršej ochrannej známky do podania návrhu na vyhlásenie neplatnosti uplynulo aspoň päť rokov.
2. Ak v deň podania alebo deň práva prednosti neskoršej ochrannej známky uplynulo obdobie piatich rokov, počas ktorého sa staršia ochranná známka mala skutočne používať v zmysle článku 16, musí majiteľ staršej ochrannej známky poskytnúť okrem dôkazu požadovaného podľa odseku 1 tohto článku aj dôkaz, že sa táto ochranná známka skutočne používala počas obdobia piatich rokov, ktoré predchádza dňu podania alebo dňu práva prednosti, alebo dôkaz, že na nepoužívanie existovali náležité dôvody.
3. Pokiaľ nie sú predložené dôkazy uvedené v odsekoch 1 a 2, návrh na vyhlásenie neplatnosti na základe staršej ochrannej známky sa zamietne.
4. Ak sa staršia ochranná známka používala v súlade s článkom 16 len v súvislosti s časťou tovarov alebo služieb, pre ktoré je zapísaná, považuje sa na účely preskúmania návrhu na vyhlásenie neplatnosti za zapísanú len v súvislosti s touto časťou tovarov alebo služieb.
5. Odseky 1 až 4 tohto článku sa uplatňujú aj vtedy, keď je staršia ochranná známka ochrannou známkou EÚ. V takom prípade sa skutočné používanie ochrannej známky EÚ určí podľa článku 15 nariadenia (ES) č. 207/2009.
Článok 47
Následky zrušenia a vyhlásenia neplatnosti
1. Platí, že zapísaná ochranná známka nemala odo dňa podania návrhu na zrušenie účinky uvedené v tejto smernici v rozsahu, v akom boli práva majiteľa zrušené. Na žiadosť jedného z účastníkov konania sa v rozhodnutí o návrhu na zrušenie môže určiť skorší dátum, ku ktorému nastal jeden z dôvodov na zrušenie.
2. Platí, že zapísaná ochranná známka nemala od počiatku účinky uvedené v tejto smernici v rozsahu, v akom bola ochranná známka vyhlásená za neplatnú.
ODDIEL 3
Platnosť a obnova zápisu
Článok 48
Platnosť zápisu
1. Platnosť zápisu ochrannej známky je 10 rokov odo dňa podania prihlášky.
2. Platnosť zápisu možno obnoviť v súlade s článkom 49 vždy na ďalšie 10-ročné obdobie.
Článok 49
Obnova zápisu
1. Zápis ochrannej známky sa obnovuje na žiadosť majiteľa ochrannej známky alebo akejkoľvek osoby, ktorú na to oprávňujú právne predpisy alebo zmluva, za predpokladu, že boli uhradené poplatky za obnovu zápisu. Členské štáty môžu ustanoviť, že doklad o zaplatení poplatkov za obnovu sa považuje za takúto žiadosť.
2. Úrad informuje majiteľa ochrannej známky o uplynutí platnosti zápisu aspoň šesť mesiacov pred uvedeným uplynutím platnosti zápisu. Úrad nenesie zodpovednosť, ak takúto informáciu neposkytne.
3. Žiadosť o obnovu zápisu sa podáva a poplatky za obnovu sa uhrádzajú v lehote aspoň šesť mesiacov bezprostredne predchádzajúcich dátumu uplynutia platnosti zápisu. Ak táto podmienka nie je splnená, môže sa žiadosť podať v lehote ďalších šiestich mesiacov bezprostredne nasledujúcich po uplynutí platnosti zápisu alebo následnej obnovy zápisu. V tejto ďalšej lehote sa uhrádzajú poplatky za obnovu zápisu, ako aj dodatočný poplatok.
4. Ak sa žiadosť podáva alebo poplatky uhrádzajú len v súvislosti s niektorými tovarmi alebo službami, pre ktoré je ochranná známka zapísaná, zápis sa obnovuje len pre tieto tovary alebo služby.
5. Obnova zápisu nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po dni zániku existujúceho zápisu. Obnova zápisu sa zaznamená do registra.
ODDIEL 4
Komunikácia s úradom
Článok 50
Komunikácia s úradom
Účastníci konania, prípadne ich vymenovaní zástupcovia, určia oficiálnu adresu pre všetku úradnú komunikáciu s úradom. Členské štáty majú právo vyžadovať, aby sa takáto oficiálna adresa nachádzala v Európskom hospodárskom priestore.
KAPITOLA 4
ADMINISTRATÍVNA SPOLUPRÁCA
Článok 51
Spolupráca v oblasti zápisu a správy ochranných známok
Úrady môžu v záujme podpory zbližovania postupov a nástrojov v súvislosti s prieskumom a zápisom ochranných známok efektívne spolupracovať medzi sebou navzájom, ako aj s Úradom Európskej únie pre duševné vlastníctvo.
Článok 52
Spolupráca v iných oblastiach
Úrady môžu efektívne spolupracovať medzi sebou navzájom a s Úradom Európskej únie pre duševné vlastníctvo vo všetkých iných oblastiach svojich činností, než sú činnosti uvedené v článku 51, ktoré sú významné z hľadiska ochrany ochranných známok v Únii.
KAPITOLA 5
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 53
Ochrana údajov
Na spracúvanie všetkých osobných údajov vykonávané v členských štátoch v rámci tejto smernice sa vzťahuje vnútroštátne právo, ktorým sa vykonáva smernica 95/46/ES.
Článok 54
Transpozícia
1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s článkami 3 až 6, článkami 8 až 14, článkami 16, 17 a 18, článkami 22 až 39, článkom 41 a článkami 43 až 50 do 14. januára 2019. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia na dosiahnutie súladu s článkom 45 do 14. januára 2023. Bezodkladne Komisii oznámia znenie týchto opatrení.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Takisto uvedú, že odkazy v platných zákonoch, iných právnych predpisoch a správnych opatreniach na smernicu zrušenú touto smernicou sa považujú za odkazy na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze a jeho znenie upravia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 55
Zrušenie
Smernica 2008/95/ES sa zrušuje s účinnosťou od 15. januára 2019 bez toho, aby tým boli dotknuté povinnosti členských štátov týkajúce sa lehoty uvedenej v časti B prílohy I k smernici 2008/95/ES na transpozíciu smernice 89/104/EHS do vnútroštátneho práva.
Odkazy na zrušenú smernicu sa považujú za odkazy na túto smernicu a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe.
Článok 56
Nadobudnutie účinnosti
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Články 1, 7, 15, 19, 20, 21 a 54 až 57 sa uplatňujú od 15. januára 2019.
Článok 57
Adresáti
Táto smernica je určená členským štátom.
V Štrasburgu 16. decembra 2015