NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 575/2013
ze dne 26. června 2013
o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Deklarace skupiny G-20 ze dne 2. dubna 2009 k posílení finančního systému požaduje mezinárodně konzistentní úsilí zaměřené na posílení transparentnosti, odpovědnosti a regulace prostřednictvím zlepšení kvantity a kvality kapitálu v bankovnictví, jakmile bude zajištěna hospodářská obnova. Deklarace rovněž vyzývá k zavedení doplňujícího měřítka, jež není založeno na riziku a pomůže omezit rostoucí využívání páky v bankovnictví, a k vytvoření rámce pro větší likviditní rezervy. V reakci na pravomoc, kterou jí udělila skupina G-20, se skupina guvernérů centrálních bank a ministrů financí (GHOS) v září roku 2009 dohodla na řadě opatření pro posílení regulace bankovního sektoru. Tato opatření byla schválena vedoucími představiteli skupiny G-20 na pittsburském summitu konaném ve dnech 24.-25. září 2009 a podrobně stanovena v prosinci 2009. V červenci a září roku 2010 vydala skupina GHOS dvě další oznámení o koncepci a kalibraci těchto nových opatření a v prosinci roku 2010 Basilejský výbor pro bankovní dohled zveřejnil konečnou verzi opatření, která je označována jako rámec Basilej III.
(2)
Skupina na vysoké úrovni pro finanční dohled v EU, vedená Jacquesem de Larosièrem (dále jen „de Larosièrova skupina“), vyzvala Unii k vytvoření harmonizovanějšího souboru finančních nařízení. V kontextu budoucí evropské architektury dohledu Evropská rada na svém zasedání ve dnech 18. a 19. června 2009 rovněž zdůraznila potřebu vytvořit jednotný evropský soubor pravidel, který by se vztahoval na všechny úvěrové instituce a investiční podniky na vnitřním trhu.
(3)
Jak se uvádí ve zprávě de Larosièrovy skupiny ze dne 25. února 2009 (dále jen „de Larosièrova zpráva“), „členské státy by měly mít možnost přijímat přísnější vnitrostátní regulační opatření, budou-li to považovat na vnitrostátní úrovni za vhodné pro zajištění finanční stability, pod podmínkou, že budou dodrženy zásady vnitřního trhu a dohodnuté minimální základní normy“.
(4)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí (3) a o jejím výkonu a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (4) byly při několika příležitostech výrazně pozměněny. Mnoho ustanovení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES se vztahuje na úvěrové instituce i investiční podniky. Pro větší přehlednost a za účelem zajištění soudržného uplatňování uvedených ustanovení by měla být tato ustanovení součástí nových legislativních aktů, které se budou vztahovat na úvěrové instituce i investiční podniky, a sice tohoto nařízení a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne (5). Pro lepší uživatelskou dostupnost by měla být ustanovení příloh směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES zahrnuta do normativní části směrnice 2013/36/EU a tohoto nařízení.
(5)
Toto nařízení a směrnice 2013/36/EU a by měly společně vytvářet právní rámec přístupu k příslušným činnostem, rámec dohledu a obezřetnostní pravidla pro úvěrové instituce a investiční podniky (dále jen společně „instituce“). Toto nařízení by se tudíž mělo vykládat ve spojení s uvedenou směrnicí.
(6)
Směrnice 2013/36/EU, jejímž právním základem je čl. 53 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“), by měla mimo jiné obsahovat ustanovení upravující přístup k činnosti institucí, způsoby jejich správy a řízení a rámec dohledu nad nimi, jako jsou ustanovení upravující udělování povolení k podnikání, nabývání kvalifikované účasti, výkon svobody usazování a volného pohybu služeb, pravomoci příslušných orgánů domovských a hostitelských členských států v tomto ohledu a ustanovení upravující počáteční kapitál a přezkum v rámci dohledu nad institucemi.
(7)
Toto nařízení by mělo mimo jiné obsahovat obezřetnostní požadavky na instituce, které úzce souvisejí s fungováním trhů bankovních a finančních služeb a jejichž účelem je zajistit finanční stabilitu poskytovatelů služeb na těchto trzích i vysokou úroveň ochrany investorů a vkladatelů. Cílem tohoto nařízení je rozhodujícím způsobem přispět k řádnému fungování vnitřního trhu, a proto by mělo vycházet z ustanovení článku 114 Smlouvy o fungování EU vykládaného podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropské unie.
(8)
Směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES, přestože do určité míry harmonizují pravidla členských států v oblasti obezřetnostního dohledu, zahrnují velký počet možností a alternativ umožňujících členským státům stanovovat přísnější pravidla, než jaká stanoví tyto směrnice. Díky tomu vznikají rozdíly mezi vnitrostátními pravidly, které by mohly ohrožovat přeshraniční poskytování služeb a svobodu usazování, a vytvářet tak překážky pro řádné fungování vnitřního trhu.
(9)
V zájmu právní jistoty a vzhledem k potřebě zajistit rovné podmínky v rámci Unie je pro fungování vnitřního trhu zásadní přijmout jednotný soubor předpisů pro všechny účastníky trhu. Aby nedošlo k narušení trhu a k regulatorní arbitráži, měly by minimální obezřetnostní požadavky zajistit maximální úroveň harmonizace. Přechodná období stanovená v tomto nařízení mají proto pro bezproblémové provádění tohoto nařízení a zabránění nejistotě na trhu klíčový význam.
(10)
S ohledem na práci, kterou Skupina pro zavádění standardů působící v Basilejském výboru pro bankovní dohled vykonává při sledování a přezkumu provádění rámce Basilej III v členských zemích, by Komise měla průběžně, a přinejmenším pokaždé, když Basilejský výbor pro bankovní dohled zveřejnění zprávu o pokroku, předkládat aktualizované zprávy o provádění a rámce Basilej III na vnitrostátní úrovni v dalších hlavních jurisdikcích, včetně posouzení souladu legislativy či předpisů jiných zemí s mezinárodním minimálním standardem, s cílem určit rozdíly, na jejichž základě by mohly vyvstat obavy ohledně rovných podmínek pro všechny.
(11)
Za účelem odstranění překážek pro obchod a narušování hospodářské soutěže způsobeného rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy a za účelem prevence vzniku případných dalších překážek pro obchod a výrazného narušování hospodářské soutěže je tudíž nezbytné přijmout nařízení, které stanoví jednotná pravidla, která se použijí ve všech členských státech.
(12)
Sestavení obezřetnostních požadavků do podoby nařízení by zajistilo, že tyto požadavky budou přímo použitelné. To by zamezilo existenci odlišných vnitrostátních požadavků v důsledku provádění směrnice, a zajistilo tak jednotné podmínky. Toto nařízení by vyžadovalo, aby veškeré instituce dodržovaly stejná pravidla v celé Unii, což by současně posílilo důvěru ve stabilitu institucí, zejména v období krize. Nařízení by rovněž zjednodušilo složitou regulaci a snížilo náklady podniků na plnění požadavků, zejména v případě institucí, které podnikají na přeshraniční bázi, a přispělo k eliminaci narušení hospodářské soutěže. S ohledem na zvláštní povahu trhů s nemovitostmi, pro které jsou charakteristické rozdíly v oblasti hospodářského vývoje a právních systémů, jež jsou specifické pro jednotlivé členské státy, regiony nebo místní oblasti, by měly příslušné orgány mít možnost stanovit vyšší rizikové váhy nebo uplatňovat přísnější kritéria na základě historických dat o selhání a očekávaného vývoje trhu vůči expozicím zajištěným nemovitostmi v určitých oblastech.
(13)
V oblastech, na něž se toto nařízení nevztahuje, například v oblasti dynamického oprávkování, ustanovení o vnitrostátních systémech pro kryté dluhopisy, která se netýkají zacházení s krytými dluhopisy podle pravidel stanovených tímto nařízením, nebo nabývání a držení účastí ve finančním i nefinančním sektoru za účelem nesouvisejícím s obezřetnostními požadavky stanovenými v tomto nařízení, by příslušné orgány nebo členské státy měly mít možnost stanovit vnitrostátní pravidla za předpokladu, že nebudou v rozporu s tímto nařízením.
(14)
Nejdůležitějšími doporučeními, jež byla předložena v de Larosièrově zprávě a později realizována v Unii, bylo vytvoření jednotného souboru pravidel a evropského rámce pro makroobezřetnostní dohled, přičemž cílem kombinace obou těchto prvků zajistit finanční stabilitu. Jednotný soubor pravidel zajišťuje důsledný a ucelený regulační rámec usnadňující fungování vnitřního trhu a zabraňuje vzniku příležitostí k vedení regulatorní arbitráže. V rámci vnitřního trhu s finančními službami se však mohou makroobezřetnostní rizika v mnoha ohledech lišit a vykazovat řadu specifických vnitrostátních rysů vedoucích k viditelným rozdílům, například pokud jde o strukturu a velikost bankovního sektoru ve srovnání s širším hospodářstvím a o úvěrový cyklus.
(15)
Do tohoto nařízení a do směrnice 2013/36/EU byla začleněna řada nástrojů sloužících k předcházení makroobezřetnostním a systémovým rizikům a k jejich snižování, čímž je zajištěna flexibilita a současně je tím zabezpečeno, že využívání těchto nástrojů podléhá patřičné kontrole s cílem nenarušit fungování vnitřního trhu a současně že využívání těchto nástrojů je transparentní a jednotné.
(16)
Kromě nástroje týkajícího se kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, který je uveden ve směrnici 2013/36/EU a u něhož se makroobezřetnostní či systémová rizika týkají jednoho členského státu, by příslušné nebo pověřené orgány dotyčného členského státu měly mít v případě, že je to považováno za účinnější způsob zabránění těmto rizikům, možnost řešit tato rizika prostřednictvím některých zvláštních vnitrostátních makroobezřetnostních opatření. Evropská rada pro systémová rizika (dále jen „ESRB“) zřízená nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 (6) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) (dále jen „EBA“ nebo „orgán EBA“)) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010 (7) by měly mít možnost poskytnout své stanovisko k tomu, zda jsou splněny podmínky pro taková vnitrostátní makroobezřetnostní opatření, a na úrovni Unie by měl existovat mechanismus, který nedovolí v těchto opatřeních pokračovat, jestliže z velmi přesvědčivých důkazů vyplývá, že příslušné podmínky splněny nejsou. Zatímco toto nařízení stanoví jednotná mikroobezřetnostní pravidla pro instituce, v případě makroobezřetnostního dohledu si vzhledem ke svým odborným znalostem a stávající odpovědnosti týkající se finanční stability ponechávají vedoucí úlohu členské státy. Jelikož je v tomto konkrétním případě rozhodnutí přijmout jakákoli vnitrostátní makroobezřetnostní opatření spojeno s určitým vyhodnocováním rizik, jež mohou mít ve svém konečném důsledku vliv na makroekonomickou, fiskální a rozpočtovou situaci v příslušném členském státě, je nezbytné, aby byla Radě v souladu s článkem 291 Smlouvy o fungování EU svěřena pravomoc navržená vnitrostátní makroobezřetnostní opatření na základě návrhu Komise zamítnout.
(17)
Jestliže Komise předloží Radě návrh na zamítnutí vnitrostátních makroobezřetnostních opatření, měla by Rada uvedený návrh neprodleně projednat a rozhodnout, zda vnitrostátní opatření zamítne, či nikoli; hlasovat by se mohlo v souladu s jednacím řádem Rady (8) na žádost některého členského státu nebo Komise. V souladu s článkem 296 Smlouvy o fungování EU by Rada měla své rozhodnutí ve vztahu k podmínkám uvedeným v tomto nařízení v souvislosti s jejím zásahem zdůvodnit. S ohledem na význam makroobezřetnostního a systémového rizika pro finanční trh daného členského státu, a tudíž na potřebu rychlé reakce, je důležité, aby byla lhůta pro takové rozhodnutí Rady stanovena na jeden měsíc.Dojde-li po důkladném posouzení návrhu Komise na zamítnutí navrženého vnitrostátního opatření Rada k závěru, že podmínky stanovené v tomto nařízení pro zamítnutí vnitrostátních opatření nejsou splněny, měla by vždy jasným a jednoznačným způsobem uvést důvody.
(18)
Dokud nedojde k harmonizaci požadavků na likviditu v roce 2015 a harmonizaci pákového poměru v roce 2018, mohou členské státy uplatňovat taková opatření, která považují za vhodná, včetně snižování makroobezřetnostního či systémového rizika v konkrétním členském státě.
(19)
Mělo být možné použít kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika nebo individuální opatření přijatá členskými státy za účelem řešení systémových rizik týkajících se těchto členských států na celý bankovní sektor nebo na jedno či více jeho pododvětví ve smyslu pododvětví institucí vykazujících v rámci svých obchodních činností podobné rizikové profily nebo na expozice vůči jednomu či několika hospodářským odvětvím či zeměpisným oblastem daného členského státu v rámci celého bankovního sektoru.
(20)
Pokud pověřené orgány dvou nebo více členských států zjistí tytéž změny ve velikosti systémového nebo makroobezřetnostního rizika, které ohrožuje finanční stabilitu na vnitrostátní úrovni v každém z těchto členských států a které by podle názoru pověřených orgánů bylo lepší řešit prostřednictvím vnitrostátních opatření, mohou dané členské státy podat Radě, Komisi, ESRB a orgánu EBA společné oznámení. Při podání oznámení Radě, Komis,i ESRB a orgánu EBA předloží příslušné podklady, včetně odůvodnění společného oznámení.
(21)
Komisi by měla být svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci, kterými se schvalují dočasné zvýšení kapitálových požadavků, požadavky na velké expozice a požadavky na zveřejňování informací. Taková ustanovení by měla platit po dobu jednoho roku, pokud Evropský parlament ani Rada do tří měsíců nevysloví proti aktu v přenesené pravomoci námitky. Komise by měla uvést důvody pro použití tohoto postupu. Komise by měla být zmocněna k ukládání přísnějších obezřetnostních požadavků pouze v případě expozic, které vyplývají z vývoje na trhu v rámci Unie nebo mimo Unii, jenž má nepříznivý dopad na všechny členské státy.
(22)
Přezkum nařízení o makroobezřetnostních pravidlech je odůvodněn potřebou, aby Komise mimo jiné posoudila, zda jsou stávající makroobezřetnostní nástroje stanovené v tomto nařízení nebo ve směrnici 2013/36/EU účinné, účelné a transparentní, zda je nutno navrhnout nové nástroje, zda jsou rozsah a případná míra překrývání makroobezřetnostních nástrojů určených k řešení podobných rizik, které jsou stanoveny v tomto nařízení či směrnici 2013/36/EU, přiměřené a jakým způsobem se mezinárodně dohodnuté standardy pro systémově významné instituce a toto nařízení či směrnice 2013/36/EU vzájemně ovlivňují.
(23)
Pokud členské státy přijmou pokyny, které mají obecný význam, zejména v oblastech, kde Komise ještě nepřijala návrhy technických norem, nesmějí být tyto pokyny v rozporu s právními předpisy Unie, ani narušovat jejich uplatňování.
(24)
Toto nařízení nebrání členským státům uložit ve vhodných případech rovnocenné požadavky vůči podnikům, které nespadají do jeho oblasti působnosti.
(25)
Obecné obezřetnostní požadavky stanovené v tomto nařízení doplňují individuální požadavky, o kterých rozhodují příslušné orgány v důsledku svého průběžného dohledu nad jednotlivými institucemi. Škála těchto požadavků na dohled by měla být mimo jiné stanovena ve směrnici 2013/36/EU, neboť příslušné orgány by měly mít možnost uplatnit vlastní úsudek v souvislosti s tím, které požadavky by měly být uloženy.
(26)
Toto nařízení by nemělo mít vliv na schopnost příslušných orgánů ukládat specifické požadavky v rámci procesu dohledu a hodnocení, který stanoví směrnice 2013/36/EU, jež by měly být uzpůsobeny specifickému rizikovému profilu institucí.
(27)
Nařízení(EU) č. 1093/2010 se zaměřuje na zvýšení kvality a jednotnosti vnitrostátního dohledu a posílení kontroly nad skupinami působícími přeshraničně.
(28)
Vzhledem ke zvýšenému počtu úkolů, jimiž toto nařízení a směrnice 2013/36/EU orgán EBA pověřují, by Evropský parlament, Rada a Komise, měly zajistit, aby byly poskytnuty odpovídající lidské a finanční zdroje.
(29)
Nařízení (EU) č. 1093/2010 vyžaduje, aby orgán EBA jednal v rozsahu působnosti směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES. EBA je rovněž povinen jednat v oblasti činností institucí ve vztahu k otázkám, které nejsou přímo upraveny těmito směrnicemi, za předpokladu, že je toto jednání nutné pro zajištění účinného a důsledného uplatňování těchto aktů. Toto nařízení by mělo zohlednit úlohu a funkci orgánu EBA a usnadnit mu výkon jeho pravomocí podle nařízení (EU) č. 1093/2010.
(30)
Po skončení období pozorování a po splnění požadavků na krytí likvidity v plném rozsahu v souladu s tímto nařízením, by Komise měla posoudit, zda by udělení pravomoci orgánu EBA provádět z vlastního podnětu závazné zprostředkování v souvislosti s dosažením společného rozhodnutí příslušnými orgány podle článků 19 a 20 tohoto nařízení usnadnilo praktické vytvoření a fungování jediné podskupiny pro účely likvidity a určení toho, zda jsou splněna kritéria pro zvláštní postup uvnitř skupiny u přeshraničních institucí. Komise by pak tudíž měla v rámci jedné ze svých pravidelných zpráv o činnosti orgánu EBA podle článku 81 nařízení (EU) č. 1093/2010 konkrétně posoudit, zda je třeba orgánu EBA takové pravomoci udělit, a zahrnout výsledky tohoto posouzení do své zprávy doplněné případnými vhodnými legislativními návrhy.
(31)
De Larosièrova zpráva, uvádí, že mikroobezřetnostní dohled nemůže účinně zaručit finanční stabilitu, jestliže patřičně nezohledňuje vývoj, k němuž dochází na makroúrovni, přičemž makroobezřetnostní dohled nemá smysl, pokud nemá určitý dopad na dohled na mikroúrovni.Úzká spolupráce mezi orgánem EBA a ESRB je zásadní, aby byla zajištěna plná účinnost fungování Evropské rady pro systémová rizika a realizace opatření v návaznosti na varování a doporučení, jež vydá. Zejména by orgán EBA měl být schopen předávat ESRB veškeré relevantní informace získané příslušnými orgány v souladu s oznamovacími povinnostmi stanovenými v tomto nařízení.
(32)
S ohledem na zničující dopady poslední finanční krize je obecnými cíli tohoto nařízení povzbuzovat hospodářsky užitečné bankovní činnosti, které slouží obecnému zájmu, a odrazovat od neudržitelných finančních spekulací bez reálné přidané hodnoty. To znamená komplexní reformu způsobů, jakými jsou úspory směrovány do produktivních investic. V zájmu zajištění udržitelného a rozmanitého bankovního prostředí v Unii by příslušné orgány měly být oprávněny uložit vyšší kapitálové požadavky pro systémově významné instituce, které mohou vzhledem ke své obchodní činnosti představovat hrozbu pro světovou ekonomiku.
(33)
Instituce, které drží peníze nebo cenné papíry patřící jejich klientům, musí podléhat rovnocenným finančním požadavkům, aby byly zajištěny rovnocenné záruky pro vkladatele a rovnocenné podmínky hospodářské soutěže pro srovnatelné skupiny institucí.
(34)
Jelikož instituce vstupují na vnitřním trhu do přímé hospodářské soutěže, měly by být požadavky týkající se dohledu rovnocenné v celé Unii, s ohledem na jednotlivé rizikové profily institucí.
(35)
Kdykoliv bude v rámci dohledu třeba určit výši konsolidovaného kapitálu skupiny institucí, měl by se výpočet provést v souladu s tímto nařízením.
(36)
V souladu s tímto nařízením se požadavky na kapitál uplatní na individuálním a konsolidovaném základě, pokud příslušné orgány neuplatňují dohled na individuálním základě v případech, kde to považují za vhodné. Individuální, konsolidovaný a přeshraniční konsolidovaný dohled představují užitečné nástroje při kontrole institucí.
(37)
Pro zajištění odpovídající platební schopnosti institucí uvnitř skupiny je nutné, aby se kapitálové požadavky uplatňovaly na základě konsolidované situace těchto institucí uvnitř skupiny. S cílem zajistit, aby byl kapitál uvnitř skupiny vhodně rozložena aby byl v případě potřeby dostupný na ochranu úspor, měly by kapitálové požadavky platit pro jednotlivé instituce uvnitř skupiny, pokud nelze tohoto cíle účinně dosáhnout jiným způsobem.
(38)
Menšinové podíly plynoucí ze zprostředkujících finančních holdingových společností, které podléhají požadavkům tohoto nařízení na subkonsolidovaném základě, mohou být rovněž způsobilé (v rámci příslušných limitů) pro zařazení do kmenového kapitálu tier 1 skupiny na konsolidovaném základě, neboť kmenový kapitál tier 1 zprostředkující finanční holdingové společnosti, jejž lze přičíst menšinovým podílům, a část téhož kapitálu, již lze přičíst mateřské společnosti, podporují oba na stejné úrovni ztráty jejich dceřiných podniků v případě, že k nim dojde.
(39)
Přesná účetní technika, jež má být použita pro výpočet kapitálu, jeho přiměřenosti rizikům, kterým jsou instituce vystaveny, a pro hodnocení koncentrace expozic, by měla brát zřetel na ustanovení směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí (9), jež obsahuje některé úpravy sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách (10), nebo nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů (11) podle toho, kterým z těchto předpisů se řídí účetnictví institucí podle vnitrostátního práva.
(40)
Pro účely zajištění přiměřené platební schopnosti je důležité stanovit kapitálové požadavky, které oceňují aktiva a podrozvahové položky podle stupně rizika.
(41)
Dne 26. června 2004 schválil Basilejský výbor pro bankovní dohled rámcovou dohodu o mezinárodní konvergenci měření kapitálu a kapitálových požadavků („rámec Basilej II“). Ustanovení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES, která toto nařízení přejalo, tvoří ekvivalent k ustanovením rámce Basilej II. Začleněním doplňkových aspektů rámce Basilej III tudíž toto nařízení tvoří ekvivalent k ustanovením rámce Basilej II a III.
(42)
Je nutné přihlédnout k různorodosti institucí v Unii tím, že se vymezí alternativní přístupy k výpočtu kapitálových požadavků na krytí úvěrového rizika, které budou zahrnovat různé úrovně citlivosti vůči riziku a vyžadovat různé stupně propracovanosti. Skutečnost, že se institucím poskytne možnost využít externí ratingy a vlastní odhady jednotlivých parametrů úvěrového rizika, významně zlepšuje citlivost vůči riziku a obezřetnost pravidel týkajících se úvěrového rizika. Instituce by měly být podporovány v tom, aby zaváděly přístupy citlivější vůči riziku. Při vytváření odhadů potřebných k uplatnění přístupů k úvěrovému riziku podle tohoto nařízení by instituce měly zlepšit své procesy měření a řízení úvěrového rizika za účelem zpřístupnění metod určování regulativních kapitálových požadavků, jež odráží povahu, rozsah a složitost postupů jednotlivých institucí. V tomto ohledu by zpracování údajů v souvislosti se vznikem a řízením expozic vůči zákazníkům mělo zahrnovat vývoj a ověřování systémů řízení a měření úvěrového rizika. Tím bude nejen uspokojen legitimní zájem institucí, ale také splněn účel tohoto nařízení, totiž využívání lepších metod měření a řízení rizika a rovněž jejich použití pro účely regulace kapitálu. Bez ohledu na tuto skutečnost vyžadují přístupy citlivější vůči riziku značnou míru odborných znalostí a zdrojů, jakož i vysokou kvalitu a dostatečné množství údajů. Instituce by tudíž předtím, než uplatní tyto přístupy pro účely regulace kapitálu, měly splňovat vysoké standardy. Vzhledem k probíhající práci na zajišťování náležitých mezí v souvislosti s interními modely by Komise měla vypracovat zprávu o možnosti prodloužit platnost úrovně Basilej I, případně spolu s legislativním návrhem.
(43)
Kapitálové požadavky by měly být přiměřené rizikům, na jejichž krytí jsou určeny. Mělo by se v nich odrážet zejména snížení úrovně rizika dané vysokým počtem relativně malých expozic.
(44)
Vzhledem ke své zásadní úloze při zajišťování hospodářského růstu a pracovních míst jsou malé a střední podniky jedním z pilířů hospodářství Unie. Hospodářské oživení a budoucí růst hospodářství Unie ve velké míře závisí na tom, zda budou mít malé a střední podniky usazené v Unii možnost získávat kapitál a financování potřebné k tomu, aby uskutečňovaly investice nezbytné k osvojování nových technologií a zařízení v zájmu zvyšování své konkurenceschopnosti. Vzhledem k omezenému rozsahu alternativních zdrojů financování vnímají malé a střední podniky usazené v Unii důsledky bankovní krize mnohem intenzivněji. Proto je důležité vyplnit stávající mezeru ve financování pro malé a střední podniky a zajistit v současné situaci náležitý tok bankovních úvěrů v jejich prospěch. Kapitálové požadavky na expozice vůči malým a středním podnikům by měly být sníženy uplatněním podpůrného koeficientu ve výši 0,7619, tak aby mohly úvěrové instituce poskytování úvěrů malým a středním podnikům zvýšit. V zájmu dosažení tohoto cíle by úvěrové instituce měly skutečně využívat snížení kapitálových požadavků plynoucí z uplatnění podpůrného koeficientu za výhradním účelem poskytování přiměřeného toku úvěrů malým a středním podnikům usazeným v Unii. Příslušné orgány by měly pravidelně sledovat celkový objem expozic úvěrových institucí vůči malým a středním podnikům a celkový objem kapitálových odpočtů.
(45)
V souladu s rozhodnutím Basilejského výboru pro bankovní dohled, které dne 10. ledna 2011 schválila skupina GHOS, by mělo být možné v okamžiku neživotaschopnosti instituce všechny nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 instituce zcela odepsat nebo zcela převést na kmenový kapitál tier 1. Do práva Unie by měly být v rámci požadavků souvisejících s ozdravnými postupy a řešením problémů úvěrových institucí a investičních podniků zahrnuty právní předpisy nezbytné k zajištění toho, aby kapitálové nástroje podléhaly doplňkovému mechanismu absorpce ztrát. Pokud by do 31. prosince 2015 nebyly přijaty právní předpisy Unie upravující požadavek, aby mohly být kapitálové nástroje zcela a trvale odepsány nebo převedeny na nástroje kmenového kapitálu tier 1 v případě, že daná instituce již není považována za životaschopnou, by Komise měla posoudit, zda by takové ustanovení mělo být zahrnuto do tohoto nařízení, podat o tomto posouzení zprávu a předložit s ohledem na něj vhodné legislativní návrhy.
(46)
Toto nařízení respektuje zásadu proporcionality, protože bere v úvahu zvláště rozdíly mezi institucemi se zřetelem na jejich velikost, rozsah prováděných operací a činností. Respektování zásady proporcionality rovněž znamená, že se pro retailové expozice uznávají co možná nejjednodušší ratingové postupy, a to i v rámci přístupu založeného na interním ratingu (dále jen „přístup IRB“). Členské státy by měly zajistit, aby byly požadavky stanovené v tomto nařízení uplatňovány způsobem odpovídajícím povaze, rozsahu a složitosti rizik, která vyplývají z modelu podnikání a z činností instituce. Komise by měla zajistit, aby akty v přenesené pravomoci, prováděcí akty a regulační a prováděcí technické normy byly v souladu se zásadou proporcionality, a bylo tak zaručeno, že bude toto nařízení uplatňováno přiměřeným způsobem. EBA by proto měl zajistit, aby byly všechny regulační a prováděcí technické normy vypracovány tak, aby byly v souladu se zásadou proporcionality a prosazovaly ji.
(47)
Příslušné orgány by měly věnovat náležitou pozornost případům, u nichž mají podezření, že jsou dotyčné informace považovány za vyhrazené nebo důvěrné proto, aby se zabránilo jejich zpřístupnění. Přestože se instituce může rozhodnout nezveřejnit informace proto, že tyto informace jsou považovány za vyhrazené nebo důvěrné, samotná skutečnost, že jsou informace považovány za vyhrazené nebo důvěrné,by je neměla zbavovat odpovědnosti, jestliže bylo zjištěno, že nepředložení daných informací mělo významný dopad.
(48)
Skutečnost, že se toto nařízení neustále vyvíjí, umožňuje institucím vybrat si ze tří různě složitých přístupů k úvěrovému riziku. S cílem umožnit zejména malým institucím, aby se mohly rozhodnout pro přístup IRB, který je citlivější vůči rizikům, by měla být příslušná ustanovení vykládána tak, že kategorie expozic zahrnují veškeré expozice, které jsou jim v celém tomto nařízení - přímo či nepřímo - postaveny na roveň. Obecným pravidlem je, že by příslušné orgány neměly dávat přednost některému z těchto tří přístupů, pokud jde o postup dohledu, tj. instituce provozující činnost na základě standardizovaného přístupu by neměly pouze z tohoto důvodu podléhat přísnějšímu dohledu.
(49)
Měly by se ve větší míře uznávat techniky snižování úvěrového rizika, a to v rámci pravidel, která zajistí, že platební schopnost nebude ohrožena nesprávným uznáváním. Obvyklé bankovní zajištění ke snižování úvěrových rizik, které je již uplatňováno v jednotlivých členských státech, by se mělo, kdykoliv je to možné, uznávat ve standardizovaném přístupu, ale také v jiných přístupech.
(50)
S cílem zajistit, aby byla rizika a snižování rizik vyplývající ze sekuritizační činnosti a investic institucí řádně zohledňována v rámci kapitálových požadavků pro instituce, je nutno zahrnout pravidla obezřetnostního a vůči riziku citlivého posuzování takové činnosti a takových investic. Za tímto účelem je třeba vytvořit jasnou a ucelenou definici sekuritizace zachycující každou transakci nebo systém transakcí, jimiž je úvěrové riziko související s jednou expozicí či seskupením expozic rozloženo do jednotlivých tranší. Expozice, která vytváří přímou platební povinnost v rámci transakce nebo systému transakcí používaných k financování nebo řízení hmotných aktiv, by neměla být považována za expozici vůči sekuritizaci, a to i když daná transakce nebo daný systém transakcí mají platební povinnosti s různou nadřízeností.
(51)
Kromě dohledu zaměřeného na zajištění finanční stability je třeba mechanismů navržených k posílení a rozvoji účinného dohledu nad případnými bublinami a jejich předcházení, aby byla zajištěna optimální alokace kapitálu s ohledem na makroekonomické výzvy a cíle, zejména pokud jde o dlouhodobé investice do reálné ekonomiky.
(52)
Operační riziko představuje pro instituce významné riziko, a proto musí být kryto kapitálem. Je nutné přihlédnout k různorodosti institucí v Unii tím, že se vymezí alternativní přístupy k výpočtu požadavků na krytí operačního rizika, které budou zahrnovat různé úrovně citlivosti vůči riziku a vyžadovat různý stupeň propracovanosti. Institucím by měly být poskytnuty vhodné pobídky, které by je motivovaly k zavádění přístupů citlivějších vůči riziku. Vzhledem k tomu, že techniky měření a řízení operačního rizika byly vypracovány teprve v poslední době, měla by se pravidla průběžně přezkoumávat, popřípadě aktualizovat, přičemž by se měl brát ohled i na náklady různých linií podnikání a na uznávání technik snižování rizika. Zvláštní pozornost u jednoduchých přístupů pro výpočet kapitálových požadavků na krytí operačního rizika by se měla věnovat zohlednění pojištění.
(53)
Sledování a kontrola expozic instituce by měly být nedílnou součástí dohledu nad ní. Přílišná koncentrace expozic na jednoho klienta nebo jednu ekonomicky spjatou skupinu klientů totiž může způsobit nepřípustné riziko ztráty. Takovou situaci lze hodnotit tak, že je na újmu platební schopnosti instituce.
(54)
Při zjišťování existence ekonomicky spjaté skupiny klientů, a tedy expozic představujících jediné riziko, je rovněž důležité brát v úvahu rizika plynoucí ze společného zdroje významného financování poskytovaného danou institucí, jejich finanční skupinou nebo jejich ekonomicky spjatými stranami.
(55)
Přestože je žádoucí, aby se výpočet hodnoty expozice prováděl na základě výpočtu pro účely kapitálových požadavků, je nicméně vhodné přijmout pravidla sledování velkých expozic bez použití rizikových vah nebo stupňů rizika. Navíc byly techniky snižování úvěrového rizika používané v režimu platební schopnosti navrženy s předpokladem dobře diverzifikovaného úvěrového rizika. V případě velkých expozic, u kterých jde o koncentraci rizika vůči jediné protistraně, není úvěrové riziko dobře diverzifikované. Účinky uvedených technik by proto měly podléhat obezřetnostním ochranným opatřením. V této souvislosti je nutné zajistit faktické obnovení úvěrového zajištění pro účely velkých expozic.
(56)
Vzhledem k tomu, že ztráta vzniklá z expozice vůči instituci může být stejně vážná jako ztráta plynoucí z jakékoli jiné expozice, je nutné na takové expozice nahlížet jako na jakékoli jiné expozice a jako takové je také vykazovat. Pro zmírnění nepřiměřeného dopadu tohoto přístupu na menší instituce bylo zavedeno alternativní kvantitativní omezení. Kromě toho platí výjimka pro velmi krátkodobé expozice spojené s převody peněž, které spočívají v provádění plateb, clearingu, vypořádání a úschově, s cílem usnadnit řádné fungování finančních trhů a související infrastruktury. Tyto služby zahrnují například hotovostní clearing a vypořádání a podobné činnosti pro usnadnění vypořádání. K souvisejícím expozicím patří expozice, které nebylo možno předvídat, a které proto úvěrová instituce plně nekontroluje, mimo jiné bilance mezibankovních účtů vyplývající z plateb klientů, včetně připsaných či odepsaných poplatků a úroků, a další platby za služby pro klienty, stejně jako vydaný či přijatý kolaterál.
(57)
Je důležité sladit zájmy podniků, které úvěry „přebalují“ do obchodovatelných cenných papírů a jiných finančních nástrojů (původci nebo sponzoři), a podniků, které do těchto cenných papírů nebo nástrojů investují (investoři). Za tímto účelem by si původce nebo sponzor měl ponechat významný podíl na podkladových aktivech. Proto je důležité, aby si původci nebo sponzoři zachovali expozici vůči riziku z dotčených úvěrů. Obecně by mělo platit, že sekuritizace by neměla být strukturována způsobem, který umožní vyhnout se uplatnění požadavku na zachování expozice, zejména prostřednictvím struktury poplatků či prémií nebo obojího. Toto zachování expozice by mělo být použitelné ve všech situacích, kdy je použitelná ekonomická podstata sekuritizace bez ohledu na to, jaké právní struktury nebo nástroje jsou použity pro získání této ekonomické podstaty. Zejména v případech, kdy je úvěrové riziko převedeno sekuritizací, by investoři měli přijímat rozhodnutí pouze po provedení náležité hloubkové kontroly, pro niž potřebují přiměřené informace o sekuritizaci.
(58)
Toto nařízení rovněž stanoví, že požadavek na zachování expozice nesmí být uplatňován vícenásobně. U kterékoli sekuritizace postačuje, aby se požadavek vztahoval pouze na původce nebo na sponzora nebo na původního věřitele. Pokud sekuritizace obsahuje jako podkladové transakce jiné sekuritizace, požadavek na zachování expozice by se měl uplatnit pouze na sekuritizaci, která je předmětem investice. Požadavek na zachování expozice by se neměl vztahovat na pohledávky nabyté za úplatu, pokud vyplývají z činnosti podniku, v případě, že jsou převedeny nebo prodány za sníženou cenu za účelem financování této činnosti. Příslušné orgány by měly uplatňovat rizikovou váhu v souvislosti s nesplněním povinnosti provádět hloubkovou kontrolu a řídit rizika, pokud jde o sekuritizaci v případě závažnějších porušení zásad a postupů, které jsou relevantní pro analýzu podkladových rizik. Komise by měla rovněž posoudit, zda by zamezení vícenásobnému uplatňování požadavků na zachování expozice mohlo usnadňovat praktiky pro obcházení požadavku na zachování expozice a zda příslušné orgány pravidla pro sekuritizace účinně vymáhají.
(59)
Za účelem řádného posouzení rizik vyplývajících ze sekuritizovaných expozic u obchodního i investičního portfolia by měla být prováděna hloubková kontrola. Povinnost provádět hloubkovou kontrolu by navíc měla být přiměřená. Postupy hloubkové kontroly by měly přispívat ke zvyšování vzájemné důvěry mezi původci, sponzory a investory. Je proto žádoucí, aby byly řádně zveřejňovány podstatné informace týkající se těchto postupů.
(60)
V případech, kdy je instituce vystavena expozici vůči vlastnímu mateřskému podniku nebo vůči jiným dceřiným podnikům tohoto mateřského podniku, je zapotřebí zvláštní obezřetnosti. Řízení takovýchto expozic institucí by se mělo uskutečňovat zcela samostatně a v souladu se zásadami řádné správy bez ohledu na jakékoliv jiné okolnosti. To je zvlášť důležité v případě velkých expozic a v případech, které se netýkají pouze správy uvnitř skupiny nebo obvyklých transakcí uvnitř skupiny. Příslušné orgány by měly těmto expozicím uvnitř skupiny věnovat zvláštní pozornost. Takové zásady se však nemusí použít, je-li mateřským podnikem finanční holdingová společnost nebo úvěrová instituce, nebo jsou-li jinými dceřinými podniky buď úvěrové či finanční instituce nebo podniky pomocných služeb, pokud se na všechny tyto podniky vztahuje dohled nad úvěrovou institucí na konsolidovaném základě.
(61)
Vzhledem k tomu, že pravidla týkající se kapitálových požadavků jsou citlivá vůči riziku, je žádoucí průběžně přezkoumávat, zda mají významný dopad na hospodářský cyklus. Komise by s přihlédnutím k příspěvku Evropské centrální banky (dálen jen „ECB“) měla o těchto tématech podávat zprávy Evropskému parlamentu a Radě.
(62)
Kapitálové požadavky na obchodníky s komoditami, včetně těch obchodníků, kteří jsou v současné době vyňati z působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů (12), by měly být přezkoumány.
(63)
Liberalizace trhů s plynem a elektřinou je z hospodářského i politického hlediska důležitým cílem Unie. Kapitálové požadavky a další obezřetnostní pravidla, které mají být použity na podniky působící na těchto trzích, by proto měly být přiměřené a neměly by neoprávněně bránit uskutečnění liberalizace. Tento cíl by měl být zohledněn zejména při provádění přezkumu tohoto nařízení.
(64)
Instituce, které investují do resekuritizací, by měly postupovat s náležitou péčí i ve věci podkladových sekuritizací a nesekuritizovaných expozic, které jsou základem výsledných resekuritizací. Instituce by měly posoudit, zda expozice v rámci programů obchodních cenných papírů zajištěných aktivy (ABCP) představují resekuritizované expozice, včetně expozic v rámci programů s přednostními tranšemi obsahujícími samostatná seskupení celých úvěrů, z nichž žádný nepředstavuje sekuritizovanou či resekuritizovanou expozici, a u nichž ochranu jednotlivých investic před první ztrátou poskytuje subjekt prodávající úvěry. Ve druhém ze zmíněných případů by likviditní příslib příslušného seskupení většinou neměla být považována za resekuritizovanou expozici, neboť tento příslib představuje tranši jediného seskupení aktiv (tj. příslušného seskupení celých úvěrů), jež neobsahuje žádné sekuritizované expozice. Oproti tomu úvěrové posílení v rámci celého programu, které by se vztahovalo pouze na některé ze ztrát přesahující ochranu poskytovanou prodávajícím napříč jednotlivými seskupeními, by většinou představovalo tranšování rizika seskupení skládajícího se z většího počtu aktiv a obsahujícího alespoň jednu sekuritizovanou expozici, a bylo by tudíž resekuritizovanou expozicí. Avšak v případě, že je tento program plně financován pomocí jediného druhu obchodního cenného papíru a pokud úvěrové posílení v rámci celého programu nepředstavuje resekuritizaci nebo pokud je obchodní cenný papír plně podporován sponzorující institucí, v důsledku čehož je investor do obchodního cenného papíru fakticky vystaven riziku selhání sponzora namísto rizika spojeného s podkladovým seskupením či podkladovými aktivy, pak by tento obchodní cenný papír neměl být obecně považován za resekuritizovanou expozici.
(65)
Ustanovení o obezřetném oceňování pro obchodní portfolio by měla platit pro všechny nástroje oceňované reálnou hodnotou v obchodním i investičním portfoliu institucí. Mělo by být vyjasněno, že pokud by uplatnění obezřetného oceňování vedlo k nižší zůstatkové hodnotě, než jaká byla původně evidována v účetnictví, měla by být absolutní hodnota rozdílu odečtena od kapitálu.
(66)
Instituce by měly mít možnost volby, zda u sekuritizovaných pozic, jež podle tohoto nařízení obdrží rizikovou váhu 1 250 %, použijí kapitálový požadavek, nebo je odečtou od položek kmenového kapitálu tier 1 bez ohledu na to, zda jsou tyto pozice součástí obchodního či investičního portfolia.
(67)
Instituce, které jsou původci nebo sponzory, by neměly mít možnost obcházet zákaz skryté podpory využitím svých obchodních portfolií k poskytnutí takové podpory.
(68)
Aniž je dotčeno zpřístupňování údajů výslovně požadované tímto nařízením, cílem požadavků na zpřístupnění by mělo být poskytnout účastníkům trhu přesné a komplexní informace ohledně rizikového profilu jednotlivých institucí. Instituce by proto měly být povinny zpřístupňovat doplňující informace, které nejsou výslovně uvedené v tomto nařízení, pokud je takové zpřístupnění nezbytné k naplnění uvedeného cíle. Příslušné orgány by současně měly věnovat náležitou pozornost případům, u nichž mají podezření, že jsou dotyčné informace určitou institucí považovány za vyhrazené nebo důvěrné proto, aby se zabránilo jejich zpřístupnění.
(69)
Pokud externí úvěrové hodnocení sekuritizované pozice zahrnuje účinek zajištění úvěrového rizika poskytovaného investiční institucí samotnou, neměla by mít daná instituce možnost získat prospěch z nižší rizikové váhy vyplývající z tohoto zajištění rizika. Sekuritizovaná pozice by se neměla odečítat od kapitálu, existují-li jiné způsoby určení rizikové váhy v souladu se skutečným rizikem pozice, které takové zajištění úvěrového rizika neberou v úvahu.
(70)
Vzhledem k nedávným špatným výsledkům by standardy interních modelů pro výpočet kapitálových požadavků souvisejících s tržním rizikem měly být zpřísněny. Zejména je třeba doplnit jejich způsob zachycování rizik, pokud jde o úvěrová rizika v obchodním portfoliu. Kromě toho by kapitálové požadavky měly obsahovat složku odpovídající krizovým podmínkám, která by kapitálové požadavky zpřísnila s ohledem na zhoršující se podmínky na trhu a omezila procyklický potenciál. Instituce by měly také provést reverzní zátěžové testy, aby vyzkoušely, které scénáře by mohly ohrozit životaschopnost instituce, s výjimkou případu, kdy mohou prokázat, že takový test je zbytečný. Vzhledem k nedávným konkrétním obtížím, které vznikly při zacházení se sekuritizovanými pozicemi pomocí přístupů založených na interních modelech, by mělo být uznání možnosti institucí modelovat rizika sekuritizace k výpočtu kapitálových požadavků v obchodním portfoliu omezeno a automaticky by měl být pro sekuritizované pozice v obchodním portfoliu povinný standardizovaný kapitálový požadavek.
(71)
Toto nařízení stanoví omezené výjimky pro některé činnosti obchodování s korelací, podle kterých může instituci její orgán dohledu povolit vypočítat komplexní rizikový kapitálový požadavek za předpokladu, že budou dodrženy přísné požadavky. V takových případech by tyto činnosti instituce měly podléhat kapitálovému požadavku rovnajícímu se buď kapitálovému požadavku vypočtenému v souladu s vnitřním postupem, nebo 8 % kapitálového požadavku ke specifickému riziku vypočtenému v souladu se standardizovanou metodou podle toho, který je vyšší. Tyto expozice by neměly podléhat požadavku k dodatečnému riziku, nýbrž by měly být začleněny do měření hodnoty v riziku a do měření stresové hodnoty v riziku
(72)
S přihlédnutím k povaze a objemu neočekávaných ztrát, které instituce během finanční a hospodářské krize utrpěly, je nezbytné dále zlepšovat kvalitu a harmonizaci kapitálu, který musí mít instituce k dispozici. To by mělo zahrnovat zavedení nové definice základních prvků kapitálu, který je k dispozici pro absorpci neočekávaných ztrát v okamžiku, kdy nastanou, vylepšení definice hybridního kapitálu a jednotné změny obezřetnostního dohledu nad kapitálem. Je rovněž zapotřebí výrazně navýšit úroveň kapitálu, včetně nových kapitálových ukazatelů se zaměřením na základní prvky kapitálu, který je k dispozici pro absorpci neočekávaných ztrát v okamžiku, kdy nastanou. Očekává se, že instituce, jejichž akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, by měly splňovat své kapitálové požadavky v souvislosti se základními prvky kapitálu pouze prostřednictvím těchto akcií, které splňují soubor přísných kritérií pro základní kapitálové nástroje a zveřejněné fondy dané instituce. Aby byla odpovídajícím způsobem zohledněna různorodost právních forem institucí působících v Unii, měl by soubor přísných kritérií pro základní kapitálové nástroje zajistit nejvyšší kvalitu základních kapitálových nástrojů pro instituce, jejichž akcie nejsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu. To by nemělo institucím bránit v tom, aby z akcií s diferencovanými hlasovacími právy a akcií bez hlasovacích práv vyplácely rozdělení výnosů, která jsou násobkem výnosů vyplácených z akcií, jež jsou spojeny s relativně větším rozsahem hlasovacích práv, za předpokladu, že jsou bez ohledu na rozsah hlasovacích práv dodržena přísná kritéria pro nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, včetně kritérií týkajících se flexibility výplat, a že v případě výplaty rozdělení výnosu má být tento výnos vyplacen u všech akcií emitovaných danou institucí.
(73)
Existují různé druhy expozic v oblasti financování obchodu, ale některé prvky mají společné: vyznačují se například nízkou hodnotou, krátkým trváním a identifikovatelným zdrojem splácení. Opírají se o pohyb zboží a služeb, který je základem reálné ekonomiky, a většinou podporují malé společnosti při naplňování jejich běžných potřeb, čímž vytvářejí hospodářský růst a pracovní příležitosti. Přítoky a odtoky jsou obvykle vyrovnány, a riziko likvidity je tak omezeno.
(74)
Je vhodné, aby orgán EBA vedl aktuální seznam všech forem kapitálových nástrojů, které jsou v jednotlivých členských státech považovány za nástroje kmenového kapitálu tier 1. EBA by měl z uvedeného seznamu vyřadit nástroje vydané po vstupu tohoto nařízení v platnost, které nesplňují kritéria stanovená v tomto nařízení, nejedná-li se o nástroje státní podpory, a měl by toto vyřazení veřejně oznámit. Jestliže po oznámení Evropského orgánu pro bankovnictví o vyřazení určitého nástroje ze seznamu je daný nástroj nadále uznáván, měl by EBA v plném rozsahu uplatnit své pravomoci, zejména pravomoci, které mu svěřuje článek 17 nařízení (EU) č. 1093/2010 týkající se porušení práva Unie. Připomíná se, že pro přiměřenou reakci na případy nesprávného či nedostatečného uplatňování práva Unie se uplatňuje třístupňový mechanismus, v němž je jako první krok orgán EBA oprávněn vyšetřovat údajné nesprávné či nedostatečné plnění povinností vyplývajících z práva Unie ze strany vnitrostátních orgánů při provádění dohledu a vydat k tomu doporučení. Za druhé, pokud se příslušný vnitrostátní orgán tímto doporučením neřídí, je Komise zmocněna k vydání formálního stanoviska zohledňujícího doporučení orgánu EBA požadujícího po příslušném orgánu, aby přijal nezbytná opatření pro zajištění souladu s právem Unie. Za třetí ve výjimečných případech, v nichž dojde k trvalé nečinnosti dotčeného příslušného orgánu a situaci nebude možné řešit jiným způsobem, je orgán EBA oprávněn přijímat rozhodnutí určená jednotlivým finančním institucím. Kromě toho se připomíná, že podle článku 258 Smlouvy o fungování EU má-li Komise za to, že členský stát nesplnil povinnost, která pro něj ze Smluv vyplývá, může věc předložit Soudnímu dvoru Evropské unie.
(75)
Toto nařízení by nemělo mít vliv na schopnost příslušných orgánů zachovat procesy předběžného schvalování úvěrů u smluv týkajících se nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 a tier 2. V těchto případech mohou být tyto kapitálové nástroje započteny pouze do vedlejšího kapitálu tier 1 a tier 2 instituce, a to poté, co byly tyto schvalovací procesy úspěšně dokončeny.
(76)
Za účelem posílení tržní disciplíny a finanční stability je nezbytné zavést podrobnější požadavky na zpřístupňování formy a povahy regulativního kapitálu a změny obezřetnostního dohledu učiněné proto, aby se zajistilo, že investoři a vkladatelé jsou dostatečně dobře informováni o solventnosti institucí.
(77)
Dále je nezbytné, aby příslušné orgány měly alespoň v souhrnné podobě informace o úrovni rep, půjček cenných papírů a všech formách zatížení aktiv. Tyto informace by měly být příslušným orgánům poskytnuty prostřednictvím zprávy. Po účely posílení disciplíny na trhu by měly existovat přesnější požadavky na zveřejňování rep a půjček cenných papírů.
(78)
Měla by být zavedena nová definice kapitálových a regulativních kapitálových požadavků způsobem, který zohledňuje skutečnost, že existují rozdílné vnitrostátní výchozí body a okolnosti, přičemž úvodní odchylky nových norem by se měly během přechodného období odstranit. Za účelem zajištění řádné kontinuity úrovně kapitálu budou nástroje vydané v kontextu režimu rekapitalizace podle pravidel pro státní podporu a před datem uplatňování tohoto nařízení zachovány během přechodného období. Závislost na státní podpoře by měla být v budoucnu co možná nejvíce snížena. Jestliže se však v některých situacích ukáže státní podpora jako nezbytná, mělo by nařízení stanovit rámec pro řešení těchto situací. Nařízení by mělo zejména stanovit, jakým způsobem by se mělo zacházet s kapitálovými nástroji vydanými v kontextu režimu rekapitalizace podle pravidel pro státní podporu. Možnost institucí tohoto zacházení využívat by měla podléhat přísným podmínkám. Umožní-li navíc toto zacházení odchýlit se od nových kritérií pro kvalitu kapitálových nástrojů, měly by být tyto odchylky co nejvíce omezeny. V případě stávajících kapitálových nástrojů vydaných v kontextu režimu rekapitalizace podle pravidel pro státní podporu by se mělo zřetelně rozlišovat mezi kapitálovými nástroji, které požadavky tohoto nařízení splňují, a kapitálovými nástroji, které požadavky tohoto nařízení nesplňují. Pro kapitálové nástroje, které požadavky tohoto nařízení nesplňují, by proto mělo toto nařízení stanovit vhodná přechodná ustanovení.
(79)
Směrnice 2006/48/ES vyžadovala, aby úvěrové instituce měly do 31. prosince 2011 k dispozici kapitál, který je vyšší nebo se rovná stanoveným minimálním částkám. Vzhledem k pokračování účinků finanční krize v bankovnictví a k prodloužení přechodných ustanovení týkajících se kapitálu přijatých Basilejským výborem pro bankovní dohled je vhodné na omezenou dobu znovu zavést spodní hranici, dokud nebudou zavedeny dostatečné výše kapitálu v souladu s přechodnými ustanoveními o kapitálu podle tohoto nařízení, která budou postupně zaváděna od data použitelnosti tohoto nařízení až do roku 2019.
(80)
V případě skupin, které zahrnují velké bankovní nebo investiční podniky a pojišťovny, platí zvláštní pravidla stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu (13), která řeší toto „dvojí započtení“ kapitálu. Směrnice 2002/87/ES vychází z mezinárodně dohodnutých zásad řešení rizik napříč odvětvími. Toto nařízení posiluje způsob použití těchto pravidel finančních konglomerátů na skupiny bank a investičních podniků, aby se zajistilo jejich důrazné a jednotné provádění. Veškeré další nezbytné změny bude řešit přezkum směrnice 2002/87/ES, který má být proveden v roce 2015.
(81)
Finanční krize upozornila na to, že instituce výrazně podcenily úroveň úvěrového rizika protistrany související s OTC deriváty. To přimělo skupinu G-20, aby v září roku 2009 vyzvala k tomu, aby byl u více OTC derivátů prováděn clearing prostřednictvím ústřední protistrany. Zároveň požadovali, aby ty OTC deriváty, u kterých nelze provést clearing centrálně, podléhaly vyšším kapitálovým požadavkům, aby se řádně zohlednila vyšší rizika s nimi spojená.
(82)
Na základě výzvy skupiny G-20 změnil Basilejský výbor pro bankovní dohled podstatným způsobem režim úvěrového rizika protistrany v rámci Basileje III. Očekává se, že rámec Basilej III výrazně navýší kapitálové požadavky související s OTC deriváty a financováním cenných papírů prováděným institucemi a vytvoří důležité pobídky pro instituce pro využívání ústřední protistrany. Dále se očekává, že rámec Basilej III poskytne další pobídky pro posílení řízení rizika pro úvěrové expozice protistrany a zreviduje stávající režim pro řešení expozic úvěrového rizika protistrany vůči ústředním protistranám.
(83)
Instituce by měly mít k dispozici dodatečný kapitál v důsledku rizika úvěrových úprav v ocenění plynoucím z OTC derivátů. Instituce by rovněž měly při výpočtu kapitálových požadavků pro expozice úvěrového rizika protistrany, které pramení z OTC derivátů a transakcí s financováním cenných papírů vůči některým finančním institucím, používat vyšší korelaci hodnot aktiv. Instituce by rovněž měly být povinny výrazně zlepšit měření a řízení úvěrového rizika protistrany prostřednictvím lepšího ošetření rizik pozitivní korelace, protistran využívajících ve velké míře páky a kolaterálu, společně se souvisejícím posílením v oblastech zpětného a zátěžového testování.
(84)
Obchodní expozice vůči ústředním protistranám obvykle využívají mnohostranného vzájemného započtení a mechanismu sdílení ztrát, jež poskytují ústřední protistrany. Díky tomu je s nimi spojeno velmi nízké úvěrové riziko protistrany, a proto by měly podléhat velmi nízkým kapitálovým požadavkům. Tento požadavek by měl být zároveň kladný, aby se zajistilo, že instituce budou sledovat a monitorovat své expozice vůči ústředním protistranám v rámci řádného řízení rizik a uvědomí si, že ani obchodní expozice vůči ústředním protistranám nejsou bez rizika.
(85)
Fond ústřední protistrany pro riziko selhání představuje mechanismus, který umožňuje sdílení (rozložení) ztrát mezi členy clearingového systému této ústřední protistrany. Použije se v případě, že ztráty, které utrpěla ústřední protistrana po selhání člena clearingového systému, jsou větší než marže a příspěvky člena clearingového systému do fondu pro riziko selhání a jakákoli jiná obrana, kterou může ústřední protistrana použít před tím, než využije příspěvků zbývajících členů clearingového systému do fondu pro riziko selhání. V souvislosti s tím je riziko ztráty spojené s expozicí z příspěvků fondu pro riziko selhání vyšší než riziko spojené s obchodními expozicemi. A proto by tento druh expozic měl podléhat vyššímu kapitálovému požadavku.
(86)
„Hypotetický kapitál“ ústřední protistrany by měl představovat veličinu, která je zapotřebí pro stanovení kapitálového požadavku pro expozice člena clearingového systému na základě jeho příspěvků do fondu ústřední protistrany pro riziko selhání. Neměl by být vnímán jinak. Zejména by neměl být vnímán jako výše kapitálu, který je ústřední protistrana povinna mít k dispozici na základě požadavku příslušného orgánu.
(87)
Přezkum ošetření úvěrového rizika protistrany, a zejména zavedení vyšších kapitálových požadavků pro dvoustranné smlouvy o derivátech za účelem zohlednění vyššího rizika, které tyto smlouvy představují pro finanční systém, je nedílnou součástí úsilí Komise zajistit efektivní, bezpečné a zdravé derivátové trhy. Toto nařízení tudíž doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (14).
(88)
Komise by měla provést přezkum příslušných výjimek pro velké expozice do 31. prosince 2015. Do výsledku tohoto přezkumu by členské státy měly i nadále mít zachovánu možnost rozhodnout o vynětí některých velkých expozic z těchto pravidel po dostatečně dlouhé přechodné období. Komise přezkoumá, zda by tyto výjimky měly být i nadále uplatňovány podle uvážení nebo na obecnější úrovni a zda rizika spojená s těmito expozicemi jsou ošetřena jinými účinnými způsoby stanovenými v tomto nařízení; vycházet při tom bude z práce vykonané v kontextu přípravy směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/111/ES ze dne 16. září 2009, kterou se mění směrnice 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2007/64/ES, pokud jde o banky přidružené k ústředním institucím, některé položky kapitálu, velkou angažovanost, režimy dohledu a krizové řízení (15) a jednání o ní a zohlední rovněž mezinárodní vývoj a vývoj na úrovni Unie v této problematice.
(89)
S cílem zajistit, aby výjimky pro expozice udělované příslušnými orgány neohrozily soudržnost jednotných pravidel trvale stanovených tímto nařízením, by příslušné orgány měly po uplynutí přechodného období a nebude-li k dispozici výsledek uvedeného přezkumu konzultovat orgán EBA, zda je vhodné i nadále využívat výjimky pro určité expozice.
(90)
Roky, které předcházely finanční krizi, byly charakteristické nadměrným nárůstem expozic institucí ve vztahu k jejich kapitálu (páky). Během finanční krize byly instituce donuceny v důsledku ztrát a nedostatku finančních prostředků v krátké době významným způsobem snížit svoji páku. To zesílilo tlaky na snížení cen aktiv, a tím vznikly institucím další ztráty, což následně vedlo k dalšímu snížení jejich kapitálu. V konečném důsledku tato negativní spirála způsobila snížení dostupnosti úvěrů pro reálnou ekonomiku a hlubší a delší krizi.
(91)
Kapitálové požadavky vycházející z rizik jsou zásadní pro zajištění dostatečného kapitálu pro krytí neočekávaných ztrát. Nicméně krize ukázala, že jen tyto požadavky nestačí, aby zabránily institucím podstupovat nadměrné a neudržitelné pákové riziko.
(92)
V září roku 2009 se vedoucí představitelé skupiny G-20 zavázali k vytvoření mezinárodně dohodnutých pravidel, jež budou odrazovat od využívání nadměrné páky. Za tímto účelem podpořili zavedení pákového poměru jako doplňujícího měřítka do rámce Basilej II.
(93)
V prosinci roku 2010 zveřejnil Basilejský výbor pro bankovní dohled pokyny, kterými se stanoví metodika výpočtu pákového poměru. Tato pravidla stanoví období pozorování, které bude probíhat od 1. ledna 2013 do 1. ledna 2017 a během něhož bude monitorován pákový poměr, jeho složky a chování ve vztahu k požadavku založenému na riziku. Na základě výsledků tohoto období pozorování hodlá Basilejský výbor pro bankovní dohled v první polovině roku 2017 učinit případné konečné úpravy definice a kalibrace pákového poměru, aby z něj mohlo být od 1. ledna 2018 učiněno závazné měřítko na základě náležitého přezkumu a kalibrace. Pokyny Basilejského výboru pro bankovní dohled rovněž stanoví od 1. ledna 2015 zpřístupňování informací o pákovém poměru a jeho složkách.
(94)
Pákový poměr představuje nový nástroj pro regulaci a dohled, který má Unie k dispozici. V souladu s mezinárodními dohodami by měl být nejprve zaveden jako doplňkový prvek, který mohou příslušné orgány dohledu dle vlastního uvážení uplatňovat na jednotlivé instituce. Ohlašovací povinnosti institucí by umožnily řádný přezkum a kalibraci, s cílem učinit z něj od 1. ledna 2018 závazné měřítko.
(95)
Při přezkoumávání dopadu pákového poměru na různé modely podnikání by měla být věnována pozornost zejména modelům podnikání, které jsou považovány za modely s malou mírou rizika, jako jsou hypoteční úvěry a specializované úvěry u regionálních vlád, místních orgánů nebo subjektů veřejného sektoru. Na základě získaných údajů a zjištění z přezkumu v rámci dohledu v průběhu období pozorování by měl orgán EBA ve spolupráci s příslušnými orgány vyvinout klasifikaci modelů podnikání a rizik. Na základě patřičné analýzy a rovněž s ohledem na historické údaje nebo zátěžové scénáře by mělo být vyhodnoceno, jaké jsou vhodné úrovně pákového poměru, které zajišťují odolnost příslušných modelů podnikání, a zda by tyto úrovně měly být stanoveny formou minimálních hodnot nebo formou rozpětí. Po skončení období pozorování a kalibrace příslušných úrovní pákového poměru a na základě uvedeného hodnocení může EBA zveřejnit náležitý statistický přezkum pákového poměru, včetně průměrných hodnot a směrodatných odchylek. Po přijetí požadavků na pákový poměr by orgán EBA měl zveřejnit náležitý statistický přezkum pákového poměru týkajícího se stanovených kategorií institucí, včetně průměrných hodnot a směrodatných odchylek.
(96)
Instituce by měly v rámci interního postupu pro hodnocení kapitálové přiměřenosti monitorovat úroveň a změny pákového poměru i pákové riziko. Tento monitoring by měl být součástí procesu přezkumu v rámci dohledu. Zejména po vstupu požadavků na pákový poměr v platnost by měly příslušné orgány monitorovat vývoj daného modelu podnikání a odpovídajícího rizikového profilu, aby byla zajištěna aktuální a řádná klasifikace institucí.
(97)
Pro řádné zásady odměňování mají zásadní význam vhodné struktury správy a řízení, transparentnost a zpřístupňování informací. Instituce by měly zpřístupňovat podrobné informace o svých zásadách a postupech odměňování a z důvodu důvěrnosti o souhrnných částkách za ty pracovníky, jejichž pracovní činnosti mají podstatný vliv na rizikový profil daných institucí, aby tak pro trh zajistily dostatečnou transparentnost struktur odměňování a souvisejícího rizika. Uvedené informace by měly být k dispozici všem zúčastněným stranám. Těmito konkrétními požadavky by neměly být dotčeny obecnější požadavky na zveřejňování údajů týkající se politik odměňování použitelné horizontálně napříč odvětvími. Členským státům by navíc mělo být umožněno požadovat, aby instituce poskytovaly podrobnější informace o odměňování.
(98)
Uznání ratingové agentury jako externí ratingové agentury by nemělo přispívat k dalšímu uzavírání trhu, kterému již nyní dominují tři hlavní společnosti. EBA by spolu s centrálními bankami Evropského systému centrálních bank (dále jen „ESBC“) měl zajistit, aby bylo za externí ratingovou agenturou uznáno více ratingových agentur, aniž by proces uznávání zjednodušily nebo zmírnily nároky, a tímto způsobem otevřít trh dalším společnostem.
(99)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (16) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (17) by měly být plně použity na zpracování osobních údajů pro účely tohoto nařízení.
(100)
Instituce by měly mít k dispozici diverzifikovanou rezervu likvidních aktiv, která mohou použít pro pokrytí potřeby likvidity v období krátkodobého nedostatku likvidity. Vzhledem k tomu, že předem nelze s jistotu vědět, která konkrétní aktiva v každé z kategorií aktiv by mohly šoky následně postihnout, je vhodné podporovat diverzifikovanou a vysoce kvalitní likviditní rezervu sestávající z různých kategorií aktiv. Koncentrace aktiv a přílišná závislost na tržní likviditě vytváří ve finančním sektoru systémové riziko, jemuž je třeba předejít. Během počátečního období pozorování je proto třeba vzít v úvahu širokou škálu kvalitních aktiv, jež budou použita k vymezení požadavku krytí likvidity. Při vytváření jednotné definice likvidních aktiv by se za aktiva s velmi vysokou likviditou a úvěrovou kvalitou považovaly podle očekávání přinejmenším vládní dluhopisy a dále kryté dluhopisy obchodované na transparentních trzích s trvalým obratem. Rovněž by bylo vhodné, aby byla do likviditní rezervy zahrnuta bez omezení aktiva odpovídající čl. 416 odst. 1 písm. a) až c). V případě použití těchto zásob likvidity by měly instituce zavést plán pro obnovení zásob likvidních aktiv a příslušné orgány by měly zajistit přiměřenost tohoto plánu a jeho realizaci.
(101)
Zásoby likvidních aktiv by měly být k dispozici neustále pro pokrytí odtoku likvidity. Úroveň potřeby likvidity v období krátkodobého nedostatku likvidity by měla být stanovena standardizovaným způsobem za účelem zajištění jednotného standardu spolehlivosti a rovných podmínek. Je třeba zajistit, aby toto standardizované stanovení nemělo žádné nezamýšlené důsledky pro finanční trhy, poskytování úvěrů a hospodářský růst, a je rovněž třeba přihlédnout k různým obchodním a investičním modelům a prostředí financování institucí v Unii. Proto by požadavek krytí likvidity měl podléhat období pozorování. Na základě výsledků sledování podpořených zprávami orgánu EBA by Komise měla být svěřena pravomoc přijmout akt v přenesené pravomoci, kterým se pro Unii včas zavede podrobný a harmonizovaný požadavek krytí likvidity. Jakýkoli akt v přenesené pravomoci, jehož cílem je zavedení požadavku krytí likvidity, by měl být v zájmu zajištění harmonizace v oblasti úpravy likvidity na celosvětové úrovni srovnatelný s ukazatelem krytí likvidity stanoveným v konečném mezinárodním rámci pro měření, standardy a sledování rizika likvidity vypracovaném Basilejským výborem pro bankovní dohled a zohledňovat specifické podmínky v Unii a v členských státech.
(102)
Za tím účelem by během období pozorování měl orgán EBA přezkoumat a vyhodnotit mimo jiné vhodnost prahové hodnoty 60 % pro první úroveň likvidních aktiv, limit pro přítoky likvidity ve výši 75 % odtoku a postupné zavádění požadavku krytí likvidity z úrovně 60 % od 1. ledna 2015 s postupným zvyšováním na 100 %. Při posuzování jednotné definice zásoby likvidních aktiv a podávání zpráv v této souvislosti by měl orgán EBA ve svých analýzách zohlednit definici vysoce kvalitních likvidních aktiv vypracovanou Basilejským výborem pro bankovní dohled a zohlednit přitom specifické podmínky v Unii a v členských státech. EBA by měl určovat, ve kterých měnách potřeby likvidních aktiv institucí usazených v Unii překračují dostupnost těchto likvidních aktiv v dané měně, ale současně by měl rovněž jednou ročně posoudit, zda by měly být použity výjimky, včetně těch, které jsou určeny v této směrnici. Vedle toho by měl EBA jednou ročně posoudit, zda by měly být ve vztahu ke kterékoli z těchto výjimek, jakož i k výjimkám určeným v tomto nařízení, připojeny další podmínky jejich využití institucemi usazenými v Unii nebo zda by měly být stávající podmínky podrobeny přezkumu. EBA by měl předložit výsledky svých analýz v rámci výroční zprávy pro Komisi.
(103)
V zájmu zvýšení efektivnosti a snížení administrativní zátěže by měl orgán EBA vytvořit soudržný rámec pro podávání zpráv, jenž bude založen na harmonizovaném souboru standardů pro požadavky na likviditu a jenž bude uplatňován v celé Unii. Za tímto účelem by měl orgán EBA vyvinout jednotné formáty pro podávání zpráv a řešení v oblasti informačních technologií, v nichž budou zohledněna ustanovení tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU. Do okamžiku, než se začnou požadavky na likviditu uplatňovat v plném rozsahu, by měly instituce pokračovat v podávání zpráv podle vnitrostátních požadavků.
(104)
Orgán EBA by měl ve spolupráci s ESRB vydat pokyny k zásadám pro používání zásoby likvidity v krizové situaci.
(105)
Nelze považovat za samozřejmé, že se institucím dostane od jiných institucí náležejících do stejné skupiny podpory likvidity, pokud se budou nacházet v situaci, kdy by obtížně dostály svým platebním závazkům. Nicméně s výhradou splnění přísných podmínek a jednotlivého souhlasu všech zúčastněných příslušných orgánů by příslušné orgány měly mít možnost upustit od uplatňování požadavku krytí likvidity pro jednotlivé instituce a stanovit pro tyto instituce konsolidovaný požadavek, aby jim tak umožnily řídit likviditu centrálně na úrovni skupiny nebo podskupiny.
(106)
Ve stejném duchu, pokud není udělená žádná výjimka, by toky likvidity mezi dvěma institucemi, které jsou součástí stejné skupiny a podléhají dohledu na konsolidovaném základě, měly, až se stane požadavek krytí likvidity závazným opatřením, obdržet preferenční sazby přítoku a odtoku pouze v takových případech, kdy byly zavedeny všechny nezbytné záruky. Takové zvláštní preferenční zacházení by mělo být úzce vymezeno a podmíněno splněním řady přísných a objektivních podmínek. Ke zvláštnímu postupu pro určitý tok uvnitř skupiny by mělo být přistoupeno po určení konkrétní úrovně přítoků a odtoků mezi institucí a protistranou pomocí metodiky využívající objektivní kritéria a parametry. Na základě výsledků sledování podpořených zprávou orgánu EBA by na Komisi měla být případně přenesena pravomoc, přijímat akty v přenesené pravomoci s cílem stanovit tyto případy zvláštního postupu uvnitř skupiny, metodiku i objektivní kritéria, kterými jsou tyto případy podmíněny, jakož i podmínky společného rozhodování při posuzování těchto kriterií, a to jako součást aktů v přenesené pravomoci, které přijímá podle tohoto nařízení k upřesnění požadavku krytí likvidity.
(107)
Dluhopisy, které v Irsku emitovala National Asset Management Agency (NAMA), jsou zvláště důležité pro ozdravění irského bankovnictví a jejich emise byla předem odsouhlasena členskými státy a schválena Komisí jako státní podpora ve formě podpůrného opatření zavedeného s cílem odstranit z rozvah některých úvěrových institucí znehodnocená aktiva. Emise těchto dluhopisů, jakožto přechodné opatření podporované Komisí a ECB, je nedílnou součástí restrukturalizace irského bankovního systému. Irská vláda poskytla záruku za tyto dluhopisy, které tak jsou pro měnové orgány způsobilým kolaterálem. Komise by se měla zabývat specifickými mechanismy pro zachování právních účinků u převoditelných aktiv, které emitovaly nebo za které se zaručily subjekty se schválením Unie, pokud jde o státní podporu, a to jako součást aktů v přenesené pravomoci, které přijímá podle tohoto nařízení k upřesnění požadavku krytí likvidity. V této souvislosti by Komise měla zohlednit skutečnost, že institucím, které požadavky krytí likvidity vypočítávají podle tohoto nařízení, by mělo být do prosince roku 2019 dovoleno zahrnovat prioritní dluhopisy emitované NAMA mezi aktiva s velmi vysokou likviditou a úvěrovou kvalitou.
(108)
Podobně dluhopisy, které emitovala španělská Společnost pro správu aktiv, jsou zvláště důležité pro ozdravění španělského bankovnictví a představují přechodné opatření, které podpořila Komise a Evropská centrální banka a které je nedílnou součástí restrukturalizace španělského bankovního systému. Vzhledem k tomu, že emise těchto dluhopisů je stanovena v Memorandu o porozumění o podmíněnosti politik v oblasti finančního sektoru, podepsaném Evropskou komisí a španělskými orgány dne 23. července 2012, a že převod aktiv musí schválit Evropská komise jako opatření státní podpory zavedené s cílem odstranit z rozvah některých úvěrových institucí znehodnocená aktiva, a v míře, v jaké jsou tyto dluhopisy zaručeny španělskou vládou a jsou způsobilým kolaterálem pro měnové orgány. Komise by se měla zabývat specifickými mechanismy pro zachování právních účinků u převoditelných aktiv, které emitovaly nebo za které se zaručily subjekty se schválením Unie, pokud jde o státní podporu, a to jako součást aktů v přenesené pravomoci, které přijímá podle tohoto nařízení k upřesnění požadavku krytí likvidity. V této souvislosti by Komise měla zohlednit skutečnost, že institucím, které požadavky krytí likvidity vypočítávají podle tohoto nařízení, by mělo být přinejmenším do prosince roku 2023 dovoleno zahrnovat prioritní dluhopisy španělské Společnosti pro správu aktiv mezi aktiva s velmi vysokou likviditou a úvěrovou kvalitou.
(109)
Na základě zpráv, které má EBA předložit, a při přípravě návrhu aktu v přenesené pravomoci týkajícího se požadavků na likviditu by Komise měla rovněž zvážit, zda by se tímto způsobem mělo zacházet také s prioritními dluhopisy emitovanými právními subjekty podobnými jako NAMA v Irsku nebo španělská Společnost pro správu aktiv, jež byly vytvořeny za stejným účelem a jsou zvláště důležité pro ozdravění bankovnictví v jakémkoli jiném členském státě, a to v míře, v jaké jsou tyto dluhopisy zaručeny ústřední vládou příslušného členského státu a jsou způsobilým kolaterálem pro měnové orgány.
(110)
Při vypracovávání návrhů regulačních technických norem určujících metody měření dodatečného odtoku by měl orgán EBA zvážit jako jednu z metod tohoto měření standardizovaný přístup zpětného pohledu.
(111)
Do zavedení ukazatele čistého stabilního financování (NSFR) jako závazného minimálního standardu by instituce měly dodržovat obecné povinnosti financování. Obecná povinnost financování by neměla představovat požadavek na určitý poměr. Pokud bude do zavedení NSFR prostřednictvím vnitrostátního ustanovení zaveden ukazatel stabilního financování jako minimální standard,měly by instituce tento minimální standard odpovídajícím způsobem splňovat.
(112)
Kromě krátkodobé potřeby likvidity by si instituce rovněž měly vytvořit struktury financování, které jsou v dlouhodobém horizontu stabilní. V prosinci roku 2010 se Basilejský výbor pro bankovní dohled dohodl na povýšení ukazatele čistého stabilního financování (Net Stable Funding Ratio, NSFR) na minimální standard k 1. lednu 2018, a dále se dohodl na zavedení přísných postupů vykazování za účelem monitorování tohoto ukazatele během přechodného období a bude pokračovat v přezkumu dopadů těchto standardů na finanční trhy, poskytování úvěrů a hospodářský růst, přičemž bude podle potřeby řešit případné nezamýšlené důsledky. Tím Basilejský výbor pro bankovní dohled schválil, že NSFR bude podléhat období pozorování a bude zahrnovat doložku o přezkumu. V tomto kontextu by orgán EBA měl na základě zpráv, které vyžaduje toto nařízení, posoudit způsob navržení požadavku stabilního financování. Na základě tohoto posouzení by Komise měla předložit Evropskému parlamentu a Radě zprávu a případně vhodné návrhy pro zavedení takového požadavku do roku 2018.
(113)
Nedostatky ve správě a řízení společnosti v řadě institucí přispěly k nadměrnému a neopatrnému riskování v bankovním sektoru, které vedlo k selhání jednotlivých institucí a k systémovým problémům.
(114)
Aby bylo možno monitorovat postupy správy a řízení institucí a zlepšit disciplínu na trhu, měly by instituce zveřejňovat systémy správy a řízení společnosti. Jejich vedoucí orgány by měly schvalovat a zveřejňovat prohlášení, které ujistí veřejnost o dostatečnosti a účinnosti těchto systémů.
(115)
S cílem zohlednit různorodost modelů podnikání institucí na vnitřním trhu by určité dlouhodobé strukturální požadavky, jako jsou ukazatel čistého stabilního financování a pákový poměr, měly být pečlivě posouzeny s cílem podpořit škálu řádných bankovních struktur, které slouží a měly by i nadále sloužit hospodářství Unie.
(116)
Pro zajištění trvalého poskytování finančních služeb domácnostem a firmám je struktura stabilního financování nezbytná. Dlouhodobé toky financování ve finančních systémech založených na bankách v mnoha členských státech se mohou obecně vyznačovat odlišnými charakteristikami oproti tokům zavedeným na jiných mezinárodních trzích. Mimoto mohly být v jednotlivých členských státech vytvořeny specifické struktury financování, jejichž cílem je zajistit stabilní financování dlouhodobých investic, včetně decentralizovaných bankovních struktur pro směrování likvidity či specializovaných cenných papírů krytých hypotečními úvěry, s kterými se obchoduje na vysoce likvidních trzích či jsou vítanou investicí pro dlouhodobé investory. Tyto strukturální faktory by měly být pečlivě zváženy. Za tímto účelem je tedy zásadní, aby poté, co budou finalizovány mezinárodní standardy, EBA a Evropská rada pro systémová rizika na základě požadavku na podávání zpráv stanoveného tímto nařízením vyhodnotily, jakým způsobem by měl být požadavek stabilního financování koncipován, přičemž plně zohlední různorodost struktur financování v rámci bankovního trhu v Unii.
(117)
Aby bylo zajištěno postupné sbližování mezi úrovní kapitálu a obezřetnostními úpravami definice kapitálu v Unii a definice kapitálu stanovené v tomto nařízení v průběhu přechodného období, měly by být kapitálové požadavky obsažené v tomto nařízení zaváděny postupně. Je nezbytné zajistit, aby toto postupné zavádění bylo v souladu s posíleními, která v nedávné době uskutečnily členské státy s ohledem na požadované úrovně kapitálu a definici kapitálu, která v členských státech platí. Proto by během přechodného období měly příslušné orgány v rámci definované spodní a horní meze stanovit, jak rychle je třeba zavést požadovanou úroveň kapitálu a obezřetnostní úpravy, které stanoví toto nařízení.
(118)
Aby byl zajištěn plynulý přechod od odlišných obezřetnostních úprav, které v současné době členské státy používají, na soubor obezřetnostních úprav stanovený v tomto nařízení, měly by příslušné orgány mít možnost během přechodného období i nadále v omezené míře požadovat, aby instituce prováděly obezřetnostní úpravy kapitálu, které se od tohoto nařízení liší.
(119)
Aby instituce měly dostatek času na splnění nových požadovaných úrovní a vyhovění definici kapitálu, měly by být některé kapitálové nástroje, které nesplňují definici kapitálu stanovenou v tomto nařízení, postupně v období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2021 odstraňovány. Dále by některé nástroje podporované státem měly po omezené období být uznávány v plném rozsahu jako součást kapitálu. Emisní ážio související s položkami považovanými podle vnitrostátních prováděcích opatření ke směrnici 2006/48/ES za kapitál by mělo být dále za určitých podmínek považováno za kmenový kapitál tier 1.
(120)
S cílem zajistit postupný přechod na jednotná pravidla týkající se zpřístupňování informací ze strany institucí v zájmu poskytnutí přesných a komplexních údajů ohledně rizikového profilu jednotlivých institucí účastníkům trhu, měly by být požadavky pro zpřístupňování informací zaváděny postupně.
(121)
S cílem přihlédnout k vývoji na trhu a zkušenostem s uplatňováním tohoto nařízení by Komise měla Evropskému parlamentu a Radě předložit zprávy, spolu s případnými legislativními návrhy, o možných dopadech kapitálových požadavků na hospodářský cyklus, minimálních kapitálových požadavků pro expozice ve formě krytých dluhopisů, velkých expozic, požadavků na likviditu, páku, expozic vůči převedenému úvěrovému riziku, úvěrového rizika protistrany a metody původní expozice, retailových expozic, definice použitelného kapitálu a úrovně uplatňování tohoto nařízení.
(122)
Prvotním smyslem právního rámce pro úvěrové instituce by mělo být zajistit fungování základních služeb pro reálnou ekonomiku a současně omezit riziko morálního hazardu. Jedním z hlavních nástrojů na podporu tohoto cíle by mohlo být strukturální oddělení činnosti retailového a investičního bankovnictví v rámci bankovní skupiny. Žádné ustanovení současného regulačního rámce by proto nemělo bránit tomu, aby byla zavedena opatření, kterými by bylo toto oddělení uskutečněno. Komise by měla provést analýzu otázky strukturálního oddělení v Unii a předložit zprávu Evropskému parlamentu a Radě a připojit k ní v případě potřeby legislativní návrhy.
(123)
Podobně by za účelem ochrany vkladatelů a zachování finanční stability členské státy měly mít rovněž možnost přijímat strukturální opatření, na jejichž základě by úvěrové instituce povolené v daném členském státě musely snížit své expozice vůči různým právním subjektům v závislosti na jejich činnostech a bez ohledu na to, kde jsou tyto činnosti prováděny. Avšak jelikož by tato opatření mohla mít nepříznivý dopad v podobě roztříštěnosti vnitřního trhu, měla by být schválena pouze s výhradou přísných podmínek platných do doby, než vstoupí v platnost právní akt, jenž bude taková opatření výslovně harmonizovat.
(124)
Za účelem upřesnění požadavků stanovených v tomto nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o technické úpravy tohoto nařízení k vyjasnění definic pro zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení nebo k zohlednění vývoje na finančních trzích; k přizpůsobení terminologie a znění definic terminologii a znění definic použitých v pozdějších relevantních aktech; ke změnám ustanovení tohoto nařízení o kapitálu v důsledku vývoje účetních standardů nebo práva Unie, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu; k rozšíření seznamu kategorií expozic pro účely standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB s cílem zohlednit vývoj na finančních trzích; k provedení úprav určitých hodnot ve vztahu k těmto kategoriím expozic s cílem zohlednit účinky inflace; k úpravě seznamu a klasifikace podrozvahových položek; a k úpravě specifických ustanovení a technických kritérií pro zacházení s úvěrovým rizikem protistrany, pro standardizovaný přístup a přístup IRB, pro snižování úvěrového rizika, pro sekuritizaci, pro operační riziko, tržní riziko, likviditu, páku a pro zpřístupňování informací s cílem zohlednit vývoj na finančních trzích nebo vývoj účetních standardů nebo práva Unie, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu a měření rizik a s ohledem na výsledky přezkumu v různých oblastech souvisejících s oblastí působnosti směrnice 2004/39/ES.
(125)
Na Komisi by dále měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o dočasné snížení úrovně kapitálu nebo rizikových vah vymezených v tomto nařízení s cílem zohlednit zvláštní okolnosti; vyjasnit vynětí některých expozic z působnosti ustanovení o velkých expozicích obsažených v tomto nařízení; upřesnit částky nezbytné pro výpočet kapitálových požadavků pro obchodní portfolio s ohledem na vývoj v hospodářské a měnové oblasti; upravit kategorie investičních podniků, kterým lze povolit určité výjimky z požadovaných úrovní kapitálu s ohledem na vývoj na finančních trzích; vyjasnit požadavek, aby investiční podniky měly k dispozici kapitál odpovídající jedné čtvrtině jejich fixních režijních nákladů za předchozí rok za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení; stanovit prvky kapitálu, od nichž by se měly odečíst podíly na nástrojích příslušných subjektů držené institucí; zavést dodatečná přechodná ustanovení týkající se ošetření pojistně-matematických zisků a ztrát při měření penzijních závazků z definovaných požitků u institucí. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(126)
V souladu s prohlášením č. 39 k článku 290 Smlouvy o fungování EU, by Komise měla v souladu se zavedenými postupy pokračovat v konzultacích odborníků jmenovaných členskými státy při vypracovávání svých návrhů aktů v přenesené pravomoci v oblasti finančních služeb.
(127)
Technické normy v oblasti finančních služeb by měly zajistit soulad, jednotné podmínky a přiměřenou ochranu vkladatelů, investorů a spotřebitelů v celé Unii. Vzhledem k vysoce odborným znalostem, jimiž EBA disponuje, by bylo účinné a vhodné pověřit tento orgán vypracováním návrhů regulačních a prováděcích technických norem, které nevyžadují politická rozhodnutí, a jejich předložením Komisi. EBA by měl při vypracovávání návrhu technických norem zajistit účinné administrativní postupy a postupy podávání zpráv. Formáty zpráv musí být přiměřené povaze, rozsahu a komplexnosti činností institucí.
(128)
Komise by měla přijmout návrhy regulačních technických norem vypracované orgánem EBA v oblastech vzájemných institucí, družstev, spořitelen nebo podobných institucí, určitých kapitálových nástrojů, obezřetnostních úprav, odpočtů od kapitálu, dodatečných kapitálových nástrojů, menšinových podílů, pomocných bankovních služeb, řešení úpravy o úvěrové riziko, pravděpodobnosti selhání, ztrátovostí ze selhání, přístupů k rizikovému vážení aktiv, sbližování postupů dohledu, likvidity a přechodných kapitálových ujednání prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU a v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni.. Komise a EBA by měly zajistit, aby tyto standardy a požadavky mohly všechny dotčené instituce uplatňovat způsobem, který je přiměřený povaze, rozsahu a složitosti těchto institucí a jejich činností.
(129)
Provedení některých aktů v přenesené pravomoci stanovených v tomto nařízení, jako jsou akty v přenesené pravomoci týkající se požadavků krytí likvidity, může mít potenciálně výrazný dopad na dohlížené instituce a na reálnou ekonomiku. Komise by měla zajistit, aby Evropský parlament a Rada byly vždy dobře informovány o důležitém vývoji na mezinárodní úrovni a o aktuálním uvažování v rámci Komise v dostatečném předstihu před zveřejněním aktů v přenesené pravomoci.
(130)
Komise by měla být dále zmocněna k přijímání prováděcích technických norem vypracovaných orgánem EBA, pokud jde o konsolidaci, společná rozhodnutí, podávání zpráv, zpřístupňování informací, expozice zajištěné zástavním právem nebo obdobnou jistotou, posuzování rizik, přístupy k rizikovému vážení aktiv, rizikové váhy a specifikace některých expozic, zacházení s opcemi a opčními listy, pozice v akciových nástrojích a měnové pozice, používání interních modelů, páku a podrozvahové položky, prostřednictvím prováděcích aktů podle článku 291 Smlouvy o fungování EU a v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010 prováděcích technických norem.
(131)
Vzhledem stupni podrobnosti a množství regulačních technických norem, jež mají být přijaty podle tohoto nařízení, je třeba v případech, kdy Komise přijímá regulační technickou normu, která je totožná s návrhem regulační technické normy předloženým orgánem EBA, případně prodloužit o jeden měsíc lhůtu, v níž mohou Evropský parlament nebo Rada vznést vůči některé regulační technické normě námitku,. Cílem Komise by navíc mělo být přijmout regulační technické normy včas, a umožnit tak Evropskému parlamentu a Radě plně využít možnosti kontroly, vzhledem k objemu a složitosti regulačních technických norem a podrobnostem jednacího řádu Evropského parlamentu a Rady, jejich harmonogramu činností a složení.
(132)
V zájmu zajištění vysoké míry transparentnosti by měl orgán EBA zahájit konzultace týkající se návrhů technických norem uvedených v tomto nařízení. EBA a Komise by měly začít co nejdříve s přípravou zpráv o požadavcích na likviditu a páku, jak stanoví toto nařízení.
(133)
V zájmu zajištění jednotných podmínek provádění tohoto nařízení by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (18).
(134)
S odkazem na článek 345 SFEU, který stanoví, že Smlouvy se nijak nedotýkají úpravy vlastnictví uplatňované v členských státech toto nařízení nezvýhodňuje ani nediskriminuje druhy vlastnictví spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení.
(135)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 a vydal stanovisko (19).
(136)
Nařízení (EU) č. 648/2012 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST PRVNÍ
OBECNÁ USTANOVENÍ
HLAVA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví jednotná pravidla týkající se obecných obezřetnostních požadavků, které musí instituce podléhající dohledu podle směrnice 2013/36/EU splňovat v souvislosti s tímto:
a)
s kapitálovými požadavky týkajícími se zcela vyčíslitelných, jednotných a standardizovaných prvků úvěrového rizika, tržního rizika, operačního rizika a vypořádacího rizika;
b)
s požadavky na omezení velkých expozic;
c)
s požadavky na likviditu týkajícími se zcela vyčíslitelných, jednotných a standardizovaných prvků rizika likvidity, a to po vstupu aktu v přenesené pravomoci uvedeného v článku 460 v platnost;
d)
s požadavky na podávání zpráv, které se týkají písmen a), b) a c) a páky;
e)
požadavky na zveřejňování informací.
Toto nařízení neupravuje požadavky na zveřejňování uložené příslušným orgánům v oblasti obezřetnostní regulace a dohledu nad institucemi, které jsou stanoveny ve směrnici 2013/36/EU.
Článek 2
Pravomoci dohledu
Pro účely zajišťování souladu s tímto nařízením mají příslušné orgány pravomoci a dodržují postupy stanovené ve směrnici 2013/36/EU.
Článek 3
Uplatnění přísnějších požadavků ze strany institucí
Toto nařízení institucím nebrání v tom, aby držely kapitál a jeho složky v míře přesahující požadavky tohoto nařízení nebo aby uplatňovaly opatření, která jsou přísnější než požadavky tohoto nařízení.
Článek 4
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„úvěrovou institucí“ podnik, jehož činnost spočívá v přijímání vkladů nebo jiných splatných peněžních prostředků od veřejnosti a poskytování úvěrů na vlastní účet;
2)
„investičním podnikem“ osoba ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 směrnice 2004/39/ES, která podléhají požadavkům stanoveným v uvedené směrnici, s výjimkou:
a)
úvěrových institucí,
b)
místních podniků,
c)
podniků, které nemají povolení poskytovat doplňkovou službu uvedenou v bodě 1 oddíle B přílohy I směrnice 2004/39/ES a které poskytují pouze jednu nebo několik investičních služeb a činností uvedených v bodech 1, 2, 4 a 5 oddílu A přílohy I uvedené směrnice, které nesmějí držet peníze nebo cenné papíry patřící jejich klientům, a které z toho důvodu nemohou být nikdy dlužníky svých klientů;
3)
„institucí“ úvěrová instituce nebo investiční podnik;
4)
„místním podnikem“ podnik, který obchoduje na vlastní účet na trzích finančních futures či opcí nebo jiných derivátů a na hotovostních trzích s jediným účelem zajistit pozice na trzích derivátů nebo který obchoduje na účty jiných členů uvedených trhů, za které ručí členové clearingového systému týchž trhů, přičemž odpovědnost za zajištění plnění smluv uzavřených takovýmto podnikem nesou členové clearingového systému týchž trhů;
5)
„pojišťovnou“ pojišťovna ve smyslu čl. 13 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (20);
6)
„zajišťovnou“ zajišťovna ve smyslu čl. 13 bodu 4 směrnice 2009/138/ES;
7)
„subjektem kolektivního investování“ subjekt kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP)ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (21), včetně, není-li stanoveno jinak, subjektů ze třetích zemí vykonávajících obdobné činnosti, které podléhají dohledu podle práva Unie nebo právních předpisů třetí země, která uplatňuje požadavky v oblasti dohledu a regulace, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům uplatňovaným v Unii; alternativní investiční fond ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů (22), nebo mimounijní alternativní investiční fond ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice;
8)
„subjektem veřejného sektoru“: nekomerční správní subjekt, který je odpovědný ústřední vládě, regionální vládě nebo místním orgánům nebo orgánům, které vykonávají stejné funkce jako regionální vláda a místní orgány, nebo nekomerční podnik, který je vlastněn nebo zřízen a financován ústřední vládou, regionální vládou nebo místními orgány, který má výslovné dohody o zárukách, včetně subjektů s vlastní správou, jež se řídí právními předpisy a jsou pod veřejným dohledem;
9)
„vedoucím orgánem“ vedoucí orgán ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 7 směrnice 2013/36/EU;
10)
„vrcholným vedením“ vrcholné vedení ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 9 směrnice 2013/36/EU;
11)
„systémovým rizikem“ systémové riziko ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 10 směrnice 2013/36/EU;
12)
„rizikem modelu“ riziko modelu ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 11 směrnice 2013/36/EU;
13)
původcem“ subjekt, který:
a)
byl ať již samostatně nebo prostřednictvím spřízněných subjektů přímo či nepřímo subjektem smlouvy zakládající závazky nebo potenciální závazky dlužníka či potenciálního dlužníka, čímž došlo k sekuritizaci expozice,
b)
na vlastní účet nakupuje expozice od třetí strany a pak je sekuritizuje;
14)
„sponzorem“ instituce, která není původcem a která vytváří a spravuje program obchodních cenných papírů zajištěných aktivy nebo jiný sekuritizační systém, v jehož rámci nakupuje expozice od třetích stran;
15)
„mateřským podnikem“:
a)
mateřský podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS;
b)
pro účely hlavy VII oddílu II kapitol 3 a 4 a hlavy VIII směrnice 2013/36/EU a části páté tohoto nařízení mateřský podnik ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 83/349/EHS a jakýkoli podnik, který fakticky uplatňuje dominantní vliv nad jiným podnikem;
16)
„dceřiným podnikem“:
a)
dceřiný podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS;
b)
dceřiný podnik ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 83/349/EHS a jakýkoli podnik, nad nímž mateřský podnik fakticky uplatňuje dominantní vliv.
Dceřiné podniky dceřiných podniků se rovněž považují za dceřiné podniky podniku, který je jejich původním mateřským podnikem;
17)
„pobočkou“ provozovna bez právní subjektivity, jež tvoří součást instituce a jež přímo provádí všechny nebo některé operace tvořící podstatu činnosti institucí;
18)
„podnikem pomocných služeb“ podnik, jehož hlavní činností je vlastnictví nebo správa nemovitostí, řízení služeb zpracování dat nebo podobné činnosti, kterými napomáhá hlavní činnosti jedné nebo více institucí;
19)
„společností spravující aktiva“ společnost spravující aktiva ve smyslu čl. 2 bodu 5 směrnice 2002/87/ES a správce alternativního investičního fondu ve smyslu směrnice 2011/61/EU včetně, není-li stanoveno jinak, subjektů ze třetích zemí vykonávajících obdobné činnosti, které podléhají právním předpisům třetí země, která uplatňuje požadavky v oblasti dohledu a regulace, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům uplatňovaným v Unii;
20)
„finanční holdingovou společností“ finanční instituce, jejíž dceřiné podniky jsou buď výlučně, nebo převážně institucemi nebo finančními institucemi, přičemž alespoň jeden z nich je institucí, a která není smíšenou finanční holdingovou společností;
21)
„smíšenou finanční holdingovou společností smíšená finanční holdingová společnost ve smyslu čl. 2 bodu 15 směrnice 2002/87/ES;
22)
„holdingovou společností se smíšenou činností“ mateřský podnik, který není finanční holdingovou společností ani institucí ani smíšenou finanční holdingovou společností a mezi jehož dceřiné podniky patří alespoň jedna instituce;
23)
„pojišťovnou ze třetí země“ pojišťovna ze třetí země ve smyslu čl. 13 bodu 3 směrnice 2009/138/ES;
24)
„zajišťovnou ze třetí země“ zajišťovna ze třetí země ve smyslu čl. 13 bodu 6 směrnice 2009/138/ES;
25)
„uznaným investičním podnikem z třetí země“ podnik, který splňuje všechny tyto podmínky:
a)
odpovídá definici investičního podniku, kdyby byly usazeny v Unii,
b)
je povolen ve třetí zemi,
c)
podléhá a vyhovuje pravidlům obezřetnosti považovaným příslušnými orgány alespoň za stejně přísné, jako jsou pravidla stanovená tímto nařízením nebo směrnicí 2013/36/EU;
26)
„finanční institucí“ podnik jiný než instituce, jehož hlavní činností je nabývání účastí nebo výkon jedné nebo více činností uvedených v bodech 2 až 12 a v bodě 15 přílohy I směrnice 2013/36/EU, včetně finanční holdingové společnosti, smíšené finanční holdingové společnosti, platební instituce ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu (23) a společnosti spravující aktiva, avšak nezahrnuje pojišťovací holdingové společnosti a pojišťovací holdingové společnosti se smíšenou činností ve smyslu čl. 212 odst. 1 písm. g) směrnice 2009/138/ES;
27)
„subjektem finančního sektoru“:
a)
instituce;
b)
finanční instituce;
c)
podnik pomocných služeb zahrnutý do konsolidované finanční situace dané instituce;
d)
pojišťovna;
e)
pojišťovna ze třetí země;
f)
zajišťovna;
g)
zajišťovna ze třetí země;
h)
pojišťovací holdingová společnost;
i)
holdingová společnost se smíšenou činností
j)
pojišťovací holdingová společnost se smíšenou činností ve smyslu čl. 212 odst. 1 písm. g) směrnice 2009/138/ES;
k)
podnik vyňatý z oblasti působnosti směrnice 2009/138/ES v souladu s článkem 4 uvedené směrnice;
l)
podnik třetí země, jehož hlavní činnost je srovnatelná s činností jednoho ze subjektů uvedených v písmenech a) až k) výše;
28)
„mateřskou institucí v členském státě“ instituce v členském státě, která má dceřiný podnik ve formě instituce nebo finanční instituce nebo drží v takové instituci nebo finanční instituci účast a zároveň sama není dceřiným podnikem jiné instituce povolené v témže členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti zřízené v témže členském státě;
29)
„mateřskou institucí v EU“ mateřská instituce v členském státě, která není dceřiným podnikem jiné instituce povolené v kterémkoli členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti zřízené v kterémkoli členském státě;
30)
„mateřskou finanční holdingovou společností v členském státě“ finanční holdingová společnost, která sama není dceřiným podnikem instituce povolené v témže členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti zřízené v témže členském státě;
31)
„mateřskou finanční holdingovou společností v EU“ mateřská finanční holdingová společnost v členském státě, která není dceřiným podnikem instituce povolené v kterémkoli členském státě ani dceřiným podnikem jiné finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti zřízené v kterémkoli členském státě;
32)
„mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v členském státě“ smíšená finanční holdingová společnost, která sama není dceřiným podnikem instituce povolené v témže členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti zřízené v témže členském státě;
33)
„mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU“ mateřská smíšená finanční holdingová společnost v členském státě, která není dceřiným podnikem instituce povolené v kterémkoli členském státě ani dceřiným podnikem jiné finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti zřízené v kterémkoli členském státě;
34)
„ústřední protistranou“ ústřední protistrana ve smyslu čl. 2 bodu 1 nařízení (EU) č. 648/2012;
35)
„účastí“ účast ve smyslu první věty článku 17 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností (24) nebo přímé či nepřímé vlastnictví nejméně 20 % hlasovacích práv nebo kapitálu podniku;
36)
„kvalifikovanou účastí“ přímá nebo nepřímá kapitálová investice do podniku, která představuje 10 % či více kapitálu nebo hlasovacích práv nebo která dává možnost podstatně ovlivňovat řízení tohoto podniku;
37)
„kontrolou“ vztah mezi mateřským a dceřiným podnikem ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS, nebo podle příslušných účetních standardů, kterým instituce podléhá podle nařízení (ES) č. 1606/2002, nebo podobný vztah mezi jakoukoli fyzickou nebo právnickou osobou a podnikem;
38)
„úzkým propojením“ stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob spojeny jedním z těchto způsobů:
a)
účastí ve formě vlastnictví, přímého nebo kontrolou, nejméně 20 % hlasovacích práv nebo kapitálu některého podniku,
b)
kontrolou,
c)
trvalou vazbou obou nebo všech osob k jedné a téže třetí osobě vztahem kontroly;
39)
„ekonomicky spjatou skupinou klientů“ jakákoli následující situace:
a)
dvě nebo více fyzických či právnických osob, které, není-li prokázán opak, představují jediné riziko, neboť jedna z nich má přímou či nepřímou kontrolu nad druhou osobou nebo ostatními osobami;
b)
dvě nebo více fyzických či právnických osob, mezi nimiž neexistuje vztah kontroly uvedený v písmenu a), avšak na které je nutno pohlížet jako na osoby představující jediné riziko, neboť jsou vzájemně propojeny tak, že pokud by se jedna z nich dostala do finančních obtíží, zejména obtíží s financováním nebo se splácením, druhá osoba nebo všechny ostatní osoby by se pravděpodobně také ocitly v obtížích s financováním nebo se splácením.
Bez ohledu na písmena a) a b) pokud má ústřední vláda přímou kontrolu nad více než jednou fyzickou nebo právnickou osobou nebo je s nimi přímo propojena, skupina sestávající z ústřední vlády a všech fyzických či právnických osob přímo nebo nepřímo kontrolovaných podle písmene a) nebo propojených podle písmene b) nesmí být považována za ekonomicky spjatou skupinu klientů. Existence ekonomicky spjaté skupiny klientů tvořené ústřední vládou a dalšími fyzickými nebo právnickými osobami může být namísto toho posuzována zvlášť pro každou z osob přímo kontrolovaných podle písmene a) nebo přímo propojených podle písmene b) nebo všech fyzických a právnických osob, které jsou touto osobou podle písmene a) kontrolovány nebo s touto osobou podle písmene b) propojeny, a to včetně ústřední vlády. Totéž platí v případě regionálních vlád nebo místních orgánů, na něž se vztahuje čl. 115 odst. 2;
40)
„příslušnými orgánem“ veřejný orgán nebo subjekt oficiálně uznaný vnitrostátními právními předpisy, který je podle vnitrostátního práva oprávněn vykonávat dohled nad institucemi jako součást systému dohledu fungujícího v daném členském státě;
41)
„orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě“ příslušný orgán odpovědný za výkon dohledu na konsolidovaném základě nad mateřskými institucemi v EU a institucemi kontrolovanými mateřskými finančními holdingovými společnostmi v EU nebo mateřskými smíšenými finančními holdingovými společnostmi v EU;
42)
„povolením“ dokument vystavený orgány v jakékoliv formě, jímž se uděluje právo vykonávat činnost;
43)
„domovským členským státem“ členský stát, v němž byla instituce povolena;
44)
„hostitelským členským státem“ členský stát, v němž má instituce pobočku nebo v němž poskytuje služby;
45)
„centrálními bankami ESCB“ národní centrální banky, které jsou členy Evropského systému centrálních bank (ESCB), a Evropská centrální banka (ECB);
46)
„centrálními bankami“ centrální banky ESCB a centrální banky ve třetích zemích;
47)
„konsolidovanou situací“ situace vyplývající z uplatnění požadavků tohoto nařízení podle části první hlavy II kapitoly 2 na jednu instituci, jako kdyby tato instituce společně s jedním nebo více jinými subjekty tvořila jednu jedinou instituci;
48)
„konsolidovaným základem“ spojení „na základě konsolidované situace“;
49)
„subkonsolidovaným základem“ na základě konsolidované situace mateřské instituce, finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti po vyloučení určité podskupiny subjektů nebo na základě konsolidované situace mateřské instituce, finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti, která není poslední mateřskou institucí, finanční holdingovou společností nebo smíšenou finanční holdingovou společností;
50)
„finančními nástroji“:
a)
smlouvy, kterými vzniká finanční aktivum jedné smluvní straně a současně finanční závazek nebo nástroj vlastního kapitálu druhé smluvní straně;
b)
nástroje uvedené v části C přílohy I směrnice 2004/39/ES;
c)
derivátové finanční nástroje;
d)
primární finanční nástroje;
e)
hotovostní nástroje.
Nástroje uvedené v písmenech a), b) a c) jsou finančními nástroji, pouze pokud se jejich hodnota odvozuje od ceny podkladového finančního nástroje nebo jiné podkladové položky, sazby nebo indexu;
51)
„počátečním kapitálem“ výše a druhy kapitálu uvedené v článku 12 směrnice 2013/36/EU pro úvěrové instituce a v hlavě IV uvedené směrnice pro investiční podniky;
52)
„operačním rizikem“ riziko ztráty, které vyplývá z nedostatků či selhání vnitřních procesů, osob a systémů nebo z vnějších událostí, a zahrnuje právní riziko;
53)
„rizikem rozmělnění“ riziko, že se výše pohledávky sníží peněžním nebo nepeněžním plněním poskytnutým dlužníkovi;
54)
„pravděpodobností selhání (PD)“ pravděpodobnost selhání protistrany během jednoho roku;
55)
„ztrátovostí ze selhání (LGD)“ poměr mezi ztrátou z expozice z důvodu selhání protistrany a částkou dlužnou v okamžiku selhání;
56)
„konverzním faktorem“ poměr mezi dosud nevyčerpanou částkou příslibu, která by mohla být vyčerpána, a tudíž by byla nesplacena v okamžiku selhání, a dosud nevyčerpanou částkou příslibu, přičemž se rozsah příslibu stanoví podle doporučeného limitu, pokud nedoporučený limit není vyšší;
57)
„snižováním úvěrového rizika“ technika, kterou instituce používá ke snižování úvěrového rizika spojeného s expozicí nebo expozicemi, které si nadále ponechává;
58)
„majetkovým zajištěním úvěrového rizika“ technika snižování úvěrového rizika, při níž snížení úvěrového rizika spojeného s expozicí instituce vyplývá z práva dané instituce v případě selhání protistrany nebo v případě jiné předem určené úvěrové události týkající se protistrany realizovat, obdržet, přivlastnit si nebo zadržet určitá aktiva nebo částky nebo snížit hodnotu expozice na částku nebo ji nahradit částkou, která představuje rozdíl mezi hodnotou této expozice a hodnotou pohledávky za institucí;
59)
„osobním zajištěním úvěrového rizika“ technika snižování úvěrového rizika, při níž snížení úvěrového rizika spojeného s expozicí instituce vyplývá ze závazku třetí strany zaplatit částku v případě selhání dlužníka nebo v případě jiné předem určené úvěrové události;
60)
„hotovostním nástrojem“ vkladní list, dluhopis včetně krytého dluhopisu nebo jakýkoli jiný nepodřízený nástroj, který instituce vydala, za který již obdržela úplnou úhradu a který musí bezpodmínečně proplatit v jeho nominální hodnotě;
61)
„sekuritizací“ transakce nebo systém transakcí, jímž je úvěrové riziko související s jednou expozicí či seskupením expozic rozloženo do jednotlivých tranší, přičemž:
a)
finanční toky v rámci této transakce nebo systému transakcí závisejí na kvalitě expozice či seskupení expozic;
b)
podřízenost tranší určuje rozložení ztrát v průběhu transakce nebo systému transakcí;
62)
„sekuritizovanou pozicí“ expozice v sekuritizaci;
63)
„resekuritizací“ sekuritizace, u níž je riziko spojené s podkladovým seskupením expozic rozděleno do tranší a alespoň jedna z podkladových expozic je sekuritizovanou pozicí;
64)
„resekuritizovanou pozicí“ expozice v resekuritizaci;
65)
„úvěrovým posílením“ smluvní ujednání, na jehož základě dojde ke zvýšení úvěrové kvality pozice v sekuritizaci oproti kvalitě, kterou by pozice měla bez takového posílení, včetně posílení provedeného zařazením tranší, které jsou v sekuritizaci podřízenější, nebo jinými typy zajištění úvěrového rizika;
66)
„sekuritizační jednotkou pro speciální účel“ svěřenecký nebo jiný subjekt, který není institucí a je zřízen za účelem provedení jedné či více sekuritizací, jeho činnost je omezena na úkony, které jsou nezbytné k dosažení uvedeného cíle, jeho struktura je navržena tak, aby zajistila oddělení závazků tohoto subjektu od závazků původce, a držitelé účasti v tomto subjektu ji mohou volně vyměňovat nebo zastavovat;
67)
„tranší“ smluvně vytvořený segment úvěrového rizika souvisejícího s expozicí nebo více expozicemi, přičemž pozice v tomto segmentu představuje větší nebo menší úvěrové riziko než stejně velká pozice v jakémkoli jiném segmentu, aniž by se přihlíželo k zajištění úvěrového rizika, které držitelům pozic v daném segmentu nebo v jiných segmentech přímo poskytly třetí strany;
68)
„tržním oceněním“ ocenění pozic pomocí uzavíracích cen, které jsou snadno k dispozici a které jsou získávány z nezávislých zdrojů, včetně burzovních cen, cen z obrazovek či kotací od několika renomovaných nezávislých brokerů;
69)
„oceněním pomocí modelu“ jakékoli ocenění, které musí být stanoveno prostřednictvím srovnávacího standardu, extrapolováno či jinak vypočteno z jednoho či více tržních vstupů;
70)
„nezávislým ověřováním cen“ postup, jímž se pravidelně ověřuje přesnost a nezávislost tržních cen či vstupů pro oceňování pomocí modelu;
71)
„použitelným kapitálem“ součet:
a)
kapitálu tier 1 uvedeného v článku 25;
b)
kapitálu tier 2 uvedeného v článku 71, který je roven nejvýše jedné třetině kapitálu tier 1;
72)
„uznanou burzou“ burza, která splňuje všechny tyto podmínky:
a)
je regulovaným trhem;
b)
má clearingový mechanismus, v jehož rámci smlouvy uvedené v příloze II podléhají požadavkům na denní aktualizaci marží, které podle názoru příslušných orgánů poskytují vhodnou ochranu;
73)
„zvláštními penzijními výhodami“ vyšší penzijní výhody poskytované institucí podle jejího uvážení pracovníkovi jako součást pohyblivé složky jeho odměny, které nezahrnují kumulované nároky pracovníka získané v souladu s podmínkami zaměstnaneckého penzijního systému dané společnosti;
74)
„zástavní hodnotou nemovitosti“ hodnota nemovitosti stanovená obezřetným posouzením budoucí prodejnosti nemovitosti s ohledem na její trvalé a dlouhodobé vlastnosti, obvyklé a místní podmínky trhu, stávající využití a jiná možná vhodná využití;
75)
„obytnou nemovitostí“ obytný prostor, který obývá vlastník nebo nájemce tohoto obytného prostoru nebo družstevník v bytových družstvech, jako jsou například bytová družstva ve Švédsku;
76)
„tržní hodnotou“ v případě nemovitostí odhadovaná částka, za kterou by měla být nemovitost v den ocenění po řádném uvedení na trh převedena mezi dobrovolným kupujícím a dobrovolným prodávajícím v nezávislém vztahu, přičemž obě strany jednají vědomě, obezřetně a bez donucení;
77)
„použitelným účetním rámcem“ účetní standardy, kterým instituce podléhá podle nařízení (ES) č. 1606/2002 nebo směrnice 86/635/EHS;
78)
„jednoletým poměrem selhání“ poměr mezi počtem selhání, k nimž došlo během období jednoho roku před datem T, a počtem dlužníků zařazených do daného stupně nebo seskupení jeden rok před tímto datem;
79)
„spekulativním financováním nemovitostí“ půjčky poskytnuté pro účely pořízení, technické přípravy nebo výstavby nemovitosti nebo v souvislosti s těmito činnostmi nebo pro účely takové nemovitosti nebo v souvislosti s ní, s cílem dalšího prodeje se ziskem;
80)
„financováním obchodu“ financování včetně záruk spojené s výměnou zboží a služeb prostřednictvím finančních produktů s pevnou krátkodobou splatností obecně kratší než jeden rok bez automatického obnovování;
81)
„státem podporovanými vývozními úvěry“ půjčky či úvěry k financování vývozu zboží a služeb, pro něž státní vývozní úvěrová agentura poskytuje záruky, pojištění nebo přímé financování;
82)
repem“ a „reverzním repem“ jakákoli dohoda, v rámci níž instituce nebo její protistrana převádí cenné papíry nebo komodity nebo zaručené právní nároky k jednomu z následujícího:
a)
k cenným papírům nebo komoditám, pokud uvedenou záruku poskytuje uznaná burza, která je držitelem práv k těmto cenným papírům nebo komoditám, a pokud dohoda instituci nedovoluje určitý cenný papír nebo komoditu převést nebo zastavit najednou více než jedné straně, se současným závazkem zpětného odkupu těchto cenných papírů nebo komodit,
b)
k náhradním cenným papírům či komoditám stejného druhu za stanovenou cenu k datu, které je určeno nebo má být určeno převodcem, přičemž u instituce, jež cenné papíry či komodity prodává, jde o repo, a u instituce, jež cenné papíry či komodity kupuje, jde o reverzní repo;
83)
„repo obchodem“ jakákoli transakce uskutečněná na základě dohody, která odpovídá definici pro repo nebo reverzní repo;
84)
„prostým repem“ transakce zpětného odkupu aktiva v případě jednoho nekomplexního aktiva nebo podobných nekomplexních aktiv, na rozdíl od koše aktiv;
85)
pozicemi drženými se záměrem obchodovat“ tyto pozice:
a)
vlastní pozice a pozice vyplývající z poskytování služeb klientům a z tvorby trhu;
b)
pozice držené pro opětovný prodej v krátkodobém horizontu;
c)
pozice držené se záměrem využít skutečných nebo očekávaných krátkodobých cenových rozdílů mezi kupní a prodejní cenou nebo jiných výkyvů v ceně či úrokové sazbě;
86)
„obchodním portfoliem“ veškeré pozice ve finančních nástrojích a komoditách, jež instituce drží se záměrem obchodovat, nebo s cílem zajistit pozice držené se záměrem obchodovat;
87)
„mnohostranným systémem obchodování“ mnohostranný systém obchodování ve smyslu čl. 4 bodu 15 směrnice 2004/39/ES;
88)
„způsobilou ústřední protistranou“ ústřední protistrana povolená v souladu s článkem 14 nařízení (EU) č. 648/2012 nebo uznaná v souladu s článkem 25 uvedeného nařízení;
89)
„fondem pro riziko selhání“ fond zřízený ústřední protistranou v souladu s článkem 42 nařízení (EU) č. 648/2012 a používaný v souladu s článkem 45 uvedeného nařízení;
90)
„předfinancovaným příspěvkem do fondu pro riziko selhání ústřední protistrany příspěvek do fondu pro riziko selhání ústřední protistrany, který je splacen institucí;
91)
„obchodní expozicí“ současná expozice člena clearingového systému variační marži, kterou má obdržet, ale dosud neobdržel, a potenciální budoucí expozice člena clearingového systému nebo klienta ústřední protistrany vyplývající z transakcí uvedených v čl. 301 odst. 1 písm. a) až e), jakož i počáteční marže;
92)
„regulovaným trhem“ regulovaný trh ve smyslu čl. 4 bodu 14 směrnice 2004/39/ES;
93)
„pákou“ relativní objem aktiv instituce, jejích podrozvahových závazků a podmíněných závazků zaplatit, dodat nebo poskytnout kolaterál, včetně závazků plynoucích z přijatých prostředků, učiněných příslibů, derivátů či rep, avšak s výjimkou závazků, které lze vymáhat pouze v případě likvidace instituce, v poměru ke kapitálu instituce;
94)
„rizikem nadměrné páky“ riziko, které vyplývá ze zranitelnosti instituce z důvodu páky nebo podmíněných pák, jež mohou vyžadovat nezamýšlenou korekci jejího obchodního plánu, včetně prodeje aktiv v tísni, který by mohl vést ke ztrátám či k úpravám ocenění jejích zbývajících aktiv;
95)
„úpravou o úvěrové riziko“ objem specifických a obecných rezerv na krytí úvěrových ztrát pro úvěrová rizika, který byl vykázán v účetní závěrce instituce v souladu s použitelným účetním rámcem;
96)
„vnitřním zajištěním“ pozice, která podstatně kompenzuje složky rizika mezi pozicemi nebo skupinami pozic v obchodním a investičním portfoliu;
97)
„referenčním závazkem“ závazek použitý pro účely stanovení vypořádací hodnoty úvěrového derivátu;
98)
„externí ratingovou agenturou“ ratingová agentura, které je registrována nebo certifikována v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách (25), nebo centrální banka vydávající ratingy, jež jsou z působnosti nařízení (ES) č. 1060/2009 vyňaty;
99)
„určenou externí ratingovou agenturou“ externí ratingová agentura určená institucí;
100)
„kumulovaný ostatní úplný výsledek hospodaření“ má stejný význam jako v mezinárodním účetním standardu IAS 1 použitelném podle nařízení (ES) č. 1606/2002;
101)
„primárním kapitálem“ primární kapitál ve smyslu článku 88 směrnice 2009/138/ES;
102)
„položkami kapitálu tier 1 pojišťovny“ položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, které jsou zařazeny do kapitálu tier 1 ve smyslu směrnice 2009/138/ES v souladu s čl. 94 odst. 1 uvedené směrnice;
103)
„položkami vedlejšího kapitálu tier 1 pojišťovny“ položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 ve smyslu směrnice 2009/138/ES v souladu s čl. 94 odst. 1 uvedené směrnice a jejich zahrnutí je omezeno akty v přenesené pravomoci přijatými v souladu s článkem 99 uvedené směrnice;
104)
„položkami kapitálu tier 2 pojišťovny“ položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, které jsou zařazeny do kapitálu tier 2 ve smyslu směrnice 2009/138/ES v souladu s čl. 94 odst. 2 uvedené směrnice;
105)
„položkami kapitálu tier 3 pojišťovny“ položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, které jsou zařazeny do kapitálu tier 3 ve smyslu směrnice 2009/138/ES v souladu s čl. 94 odst. 3 uvedené směrnice;
106)
„odložené daňové pohledávky“ mají stejný význam jako v použitelném účetním rámci;
107)
„odloženými daňovými pohledávkami závislými na budoucím zisku“ odložené daňové pohledávky, jejichž budoucí hodnotu lze realizovat pouze v případě, že instituce v budoucnu vytvoří zdanitelný zisk;
108)
„odložené daňové závazky“ mají stejný význam jako v použitelném účetním rámci;
109)
„aktivy penzijního fondu definovaných požitků“ se rozumějí aktiva penzijního fondu definovaných požitků, případně plánu, po snížení o částku závazků tohoto fondu nebo plánu;
110)
„rozdělením výnosů“ výplata dividend nebo úroků v jakékoli podobě;
111)
„finanční podnik“ má stejný význam jako v čl. 13 bodu 25 písm. b) a d) směrnice 2009/138/ES;
112)
„rezervní fond na všeobecná bankovní rizika“ má stejný význam jako v článku 38 směrnice 86/635/EHS
113)
„goodwill“ má stejný význam jako v použitelném účetním rámci;
114)
„nepřímou kapitálovou investicí“ jakákoli expozice vůči zprostředkujícímu subjektu, který má expozici v kapitálových nástrojích vydaných subjektem finančního sektoru, jestliže by se při trvalém odpisu kapitálových nástrojů vydaných subjektem finančního sektoru ztráta, která by instituci v důsledku toho vznikla, podstatně nelišila od ztráty, která by instituci vznikla z přímé kapitálové investice do těchto kapitálových nástrojů vydaných subjektem finančního sektoru;
115)
„nehmotná aktiva“ mají stejný význam jako v použitelném účetním rámci a zahrnují goodwill;
116)
„jinými kapitálovými nástroji“ kapitálové nástroje vydané subjekty finančního sektoru, které nelze považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 ani za položky kapitálu tier 1 pojišťovny, položky vedlejšího kapitálu tier 1 pojišťovny, položky kapitálu tier 2 pojišťovny nebo položky kapitálu tier 3 pojišťovny;
117)
„ostatními fondy“ fondy ve smyslu použitelného účetního rámce, které musí být zveřejněny podle tohoto použitelného účetního rámce a nezahrnují částky již zahrnuté do kumulovaného ostatního úplného výsledku hospodaření nebo nerozděleného zisku;
118)
„kapitálem“ součet kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2;
119)
„kapitálovými nástroji“ kapitálové nástroje vydané institucí, které lze považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2;
120)
„menšinovým podílem“ objem kmenového kapitálu tier 1 dceřiného podniku instituce, jenž lze přiřadit fyzickým nebo právnickým osobám jiným, než jsou ty, které byly zahrnuty do obezřetnostní konsolidace dané instituce;
121)
„zisk“ má stejný význam jako v použitelném účetním rámci;
122)
„vzájemnou účastí“ situace, kdy instituce drží kapitálové nástroje nebo jiné kapitálové nástroje vydané subjekty finančního sektoru a tyto subjekty současně drží kapitálové nástroje vydané institucí;
123)
„nerozděleným ziskem“ zisky a ztráty z předchozích období po započtení hospodářského výsledku podle použitelného účetního rámce;
124)
„emisní ážio“ má stejný význam jako v použitelném účetním rámci;
125)
„přechodné rozdíly“ mají stejný význam jako v použitelném účetním rámci;
126)
„syntetickou kapitálovou investicí“ investice instituce do finančního nástroje, jehož hodnota je přímo vázána na hodnotu kapitálových nástrojů vydaných subjektem finančního sektoru;
127)
„křížovým záručním systémem“ se rozumí systém, jenž splňuje všechny tyto podmínky:
a)
instituce spadají do stejného institucionálního systému ochrany uvedeného v čl. 113 odst. 7;
b)
instituce jsou plně konsolidovány v souladu s čl. 1 odst. 1 písm. b), c), d) nebo čl. 1 odst. 2 směrnice 83/349/EHS a podléhají dohledu na konsolidovaném základě ze strany instituce, jež je mateřskou institucí v členském státě v souladu s částí první hlavou II kapitolou 2 tohoto nařízení a na niž se vztahují kapitálové požadavky;
c)
mateřská instituce v členském státě a její dceřiné podniky jsou usazeny v tomtéž členském státě a podléhají povolení a dohledu ze strany téhož příslušného orgánu;
d)
mateřská instituce v členském státě a její dceřiné podniky uzavřely smluvní nebo právními předpisy stanovenou dohodu o závazku, která tyto instituce chrání a která zejména zajišťuje jejich likviditu a platební schopnost, aby se v případě nutnosti zabránilo úpadku;
e)
jsou zavedena opatření, na jejichž základě dojde k okamžitému poskytnutí finančních prostředků formou kapitálu a likvidity, pokud jsou vyžadovány na základě smluvní nebo právními předpisy stanovené dohody o závazku uvedené v písmenu d);
f)
příslušný orgán přiměřenost opatření uvedených v písmenech d) a e) pravidelně sleduje;
g)
minimální výpovědní lhůta pro dobrovolné odstoupení dceřiného podniku od dohody o závazku je 10 let;
h)
příslušný orgán je zmocněn dobrovolné odstoupení dceřiného podniku od dohody o závazku zakázat;
128)
„položkami k rozdělení“ výše zisku na konci posledního účetního období zvýšená o veškerý zisk z předchozích období a fondy určené k tomuto účelu před rozdělením mezi držitele kapitálových nástrojů a snížená o veškeré ztráty z předchozích období, o zisk, který podle právních předpisů nebo pravidel instituce rozdělit nelze, a o platby vložené do nedělitelných fondů v souladu s příslušnými právními předpisy nebo stanovami instituce, přičemž výše těchto ztrát a fondů se určuje na základě individuální, nikoliv konsolidované účetní závěrky instituce.
2. Pro účely tohoto nařízení veškeré odkazy na nemovitosti nebo obytné či obchodní nemovitosti nebo na zástavní právo k těmto nemovitostem zahrnují akcie ve finských společnostech zajišťujících bytovou výstavbu v souladu s finským zákonem o společnostech zajišťujících výstavbu z roku 1991 nebo odpovídajícími pozdějšími předpisy. Členské státy nebo jejich příslušné orgány mohou povolit, aby se s podíly představujícími rovnocennou nepřímou účast na nemovitosti zacházelo jako s přímou účastí na nemovitosti, a to za podmínky, že je tato nepřímá účast konkrétně upravena ve vnitrostátním právu daného členského státu, a je-li poskytnuta jako kolaterál, přináší věřitelům rovnocennou ochranu.
3. Financování obchodu uvedené v odst. 1 bodu 80 je obecně nezávazné a při každé žádosti o čerpání je vyžadována dostatečná podpůrná dokumentace k transakci, což umožňuje v případě jakýchkoli pochybností ohledně bonity nebo podpůrné dokumentace k transakci toto financování odmítnout. Splacení expozic z financování obchodu je obvykle nezávislé na dlužníkovi, finanční prostředky namísto toho pocházejí z peněz obdržených od dovozců nebo plynou z výnosů z prodeje příslušného zboží.
Článek 5
Definice týkající se kapitálových požadavků na krytí úvěrového rizika
Pro účely části třetí hlavy II se rozumí:
1)
„expozicí“ aktivum nebo podrozvahová položka
2)
„ztrátou“ ekonomická ztráta, včetně podstatných účinků diskontu a podstatných přímých i nepřímých nákladů souvisejících se získáváním částek splatných podle nástroje;
3)
„očekávanou ztrátou“ poměr mezi výší očekávané ztráty z expozice při možném selhání protistrany nebo v případě rozmělnění v období jednoho roku a částkou dlužnou v okamžiku selhání;
HLAVA II
ÚROVEŇ UPLATŇOVÁNÍ POŽADAVKŮ
KAPITOLA 1
Uplatňování požadavků na individuálním základě
Článek 6
Obecné zásady
1. Instituce plní na individuálním základě povinnosti stanovené v části druhé až páté a v části osmé.
2. Od instituce, která je buď dceřiným podnikem v členském státě, v němž je povolena a kde podléhá dohledu, nebo mateřským podnikem, ani instituce, která je zahrnuta do konsolidace podle článku 19, se nevyžaduje, aby na individuálním základě plnila povinnosti stanovené v článcích 89, 90 a 91.
3. Od instituce, která je buď mateřským, nebo dceřiným podnikem, a instituce, která je zahrnuta do konsolidace podle článku 19, se nevyžaduje, aby na individuálním základě plnila povinnosti stanovené v části osmé.
4. Úvěrové instituce a investiční podniky, které jsou oprávněny poskytovat investiční služby a činnosti uvedené v oddílu A bodech 3 a 6 přílohy I směrnice 2004/39/ES, plní na individuálním základě povinnosti stanovené v části šesté. Do předložení zprávy Komise v souladu s čl. 508 odst. 3 mohou příslušné orgány osvobodit investiční podniky od požadavku plnit povinnosti stanovené v části šesté s ohledem na povahu, rozsah a složitost jejich činnosti.
5. Instituce s výjimkou investičních podniků podle čl. 95 odst. 1 a čl. 96 odst. 1 a institucí, v jejichž případě příslušné orgány uplatnily výjimku stanovenou v čl. 6 odst. 1 nebo čl. 7 odst. 3, plní na individuálním základě povinnosti stanovené v části sedmé.
Článek 7
Výjimky z uplatňování obezřetnostních požadavků na individuálním základě
1. Příslušné orgány mohou upustit od uplatňování čl. 6 odst. 1 na kterýkoli dceřiný podnik instituce, pokud dceřiný podnik i instituce podléhají povolení a dohledu dotyčného členského státu a dceřiný podnik je zahrnut do dohledu na konsolidovaném základě nad institucí, která je jeho mateřským podnikem, a pokud jsou splněny všechny následující podmínky, aby bylo zajištěno přiměřené rozdělení kapitálu mezi mateřský podnik a dceřiný podnik:
a)
neexistuje ani se nepředpokládá žádná podstatná věcná nebo právní překážka bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení závazků mateřským podnikem;
b)
mateřský podnik buď splňuje podmínky příslušného orgánu ohledně obezřetného řízení dceřiného podniku a prohlásí se svolením příslušného orgánu, že se zaručuje za závazky přijaté dceřiným podnikem, nebo mají rizika v dceřiném podniku zanedbatelný význam;
c)
postupy hodnocení, měření a kontroly rizika používané v mateřském podniku se vztahují i na dceřiný podnik;
d)
mateřský podnik drží více než 50 % hlasovacích práv plynoucích z podílu na kapitálu dceřiného podniku nebo má právo jmenovat nebo odvolat většinu členů vedoucího orgánu dceřiného podniku.
2. Příslušné orgány mohou využít možnosti stanovené v odstavci 1, je-li mateřský podnik finanční holdingovou společností nebo smíšenou finanční holdingovou společností zřízenou v témže členském státě jako instituce, za předpokladu, že podléhá stejnému dohledu, jaký je vykonáván nad institucemi, a zejména standardům stanoveným v čl. 11 odst. 1.
3. Příslušné orgány mohou upustit od uplatňování čl. 6 odst. 1 na mateřskou instituci v členském státě, pokud tato instituce podléhá povolení a dohledu dotyčného členského státu a je zahrnuta do dohledu na konsolidovaném základě a pokud jsou splněny všechny následující podmínky, aby bylo zajištěno přiměřené rozdělení kapitálu mezi mateřský podnik a dceřiné podniky:
a)
neexistuje ani se nepředpokládá žádná podstatná věcná nebo právní překážka bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení závazků mateřské instituci v členském státě;
b)
na mateřskou instituci v členském státě se vztahují postupy hodnocení, měření a kontroly rizika, které odpovídají podmínkám dohledu na konsolidovaném základě.
Příslušný orgán, který využívá tento odstavec, informuje příslušné orgány všech ostatních členských států.
Článek 8
Výjimky z uplatňování požadavků na likviditu na individuálním základě
1. Příslušné orgány mohou zcela nebo částečně upustit od uplatňování části šesté na instituci a všechny nebo některé z jejích dceřiných podniků v Unii a vykonávat nad nimi dohled jako nad jedinou podskupinou pro účely likvidity, pokud splňují všechny tyto podmínky:
a)
mateřská instituce na konsolidovaném základě nebo dceřiná instituce na subkonsolidovaném základě splňuje povinnosti stanovené v části šesté;
b)
mateřská instituce na konsolidovaném základě nebo dceřiná instituce na subkonsolidovaném základě neustále sleduje a dohlíží na likviditu všech institucí uvnitř skupiny nebo podskupiny, na něž se vztahuje výjimka, a zajišťuje dostatečnou úroveň likvidity pro všechny tyto instituce;
c)
instituce uzavřely smlouvy ke spokojenosti příslušných orgánů, které umožňují volný pohyb finančních prostředků mezi nimi, aby mohly plnit své individuální a společné závazky podle splatnosti;
d)
neexistuje ani se nepředpokládá žádná podstatná věcná nebo právní překážka bránící plnění smluv uvedených v písmenu c).
Do 1. ledna 2014 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o veškerých právních překážkách, které mohou znemožnit uplatňování prvního pododstavce písm. c), a vyzývá se, aby případně potřeby předložila do 31. prosince 2015 legislativní návrh k odstranění těchto překážek.
2. Příslušné orgány mohou zcela nebo částečně upustit od uplatňování části šesté na instituci a na všechny nebo některé její dceřiné podniky, pokud jsou všechny instituce jediné podskupiny pro účely likvidity povoleny ve stejném členském státě a jsou splněny podmínky v odstavci 1.
3. Pokud jsou instituce jediné podskupiny pro účely likvidity povoleny v několika členských státech, použije se odstavec 1 pouze po uplatnění postupu stanoveného v článku 21 a pouze na instituce, jejichž příslušné orgány se dohodnou na následujícím:
a)
hodnocení souladu organizace a ošetření rizika likvidity v rámci jediné podskupiny pro účely likvidity s podmínkami stanovenými v článku 86 směrnice 2013/36/EU;
b)
rozdělení objemů, umístění a vlastnictví požadovaných likvidních aktiv, která mají být v jediné podskupině pro účely likvidity držena;
c)
stanovení minimálních objemů likvidních aktiv, která mají držet instituce, u nichž bude upuštěno od uplatňování části šesté;
d)
potřebě přísnějších parametrů, než jsou parametry uvedené v části šesté;
e)
neomezeném sdílení veškerých informací mezi příslušnými orgány;
f)
plném chápání důsledků této výjimky.
4. Příslušné orgány mohou použít odstavce 1, 2 a 3 rovněž na instituce, které jsou členy téhož institucionálního systému ochrany uvedeného v čl. 113 odst. 7 písm. b), za předpokladu, že splňují všechny podmínky stanovené v čl. 113 odst. 7, a na další instituce, které jsou ve vzájemném vztahu uvedeném v čl. 113 odst. 6, za předpokladu, že splňují všechny podmínky v něm stanovené. Příslušné orgány v takovém případě určí jednu z institucí, na něž se vztahuje výjimka, aby splnila část šestou na základě konsolidované situace všech institucí z jediné podskupiny pro účely likvidity.
5. V případě udělení výjimky podle odstavce 1 nebo odstavce 2 může příslušný orgán rovněž uplatnit článek 86 směrnice 2013/36/EU nebo jeho části na úrovni jediné podskupiny pro účely likvidity a upustit od uplatňování článku 86 směrnice 2013/36/EU nebo jeho části na individuálním základě.
Článek 9
Individuální konsolidace
1. S výhradou odstavců 2 a 3 tohoto článku a čl. 144 odst. 3 směrnice 2013/36/EU mohou příslušné orgány v konkrétních případech povolit, aby mateřské instituce do výpočtu svého požadavku podle čl. 6 odst. 1 zahrnuly dceřiné podniky, které splňují podmínky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. c) a d) a jejichž podstatné expozice nebo závazky jsou vůči dané mateřské instituci.
2. Postup stanovený v odstavci 1 se povolí pouze tehdy, pokud mateřská instituce příslušným orgánům plně doloží okolnosti a opatření včetně právních, na jejichž základě neexistuje ani se nepředpokládá žádná podstatná věcná nebo právní překážka bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení splatných závazků dceřiným podnikem mateřskému podniku.
3. Využije-li příslušný orgán možnosti stanovené v odstavci 1, pravidelně a nejméně jednou ročně informuje příslušné orgány všech ostatních členských států o použití odstavce 1 a okolnostech a opatřeních ve smyslu odstavce 2. Nachází-li se dceřiný podnik ve třetí zemi, informují příslušné orgány stejným způsobem také příslušné orgány této třetí země.
Článek 10
Výjimky pro úvěrové instituce trvale přidružené k ústřednímu subjektu
1. Příslušné orgány mohou v souladu s vnitrostátním právem částečně nebo zcela upustit od uplatňování požadavků stanovených v části druhé až osmé na jednu nebo více úvěrových institucí, které se nacházejí v témže členském státě a které jsou trvale přidruženy k ústřednímu subjektu, jenž nad nimi vykonává dohled a je usazen v témže členském státě, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
závazky ústředního subjektu a přidružených institucí jsou společné a nerozdílné nebo za závazky přidružených institucí plně ručí ústřední subjekt;
b)
platební schopnost a likvidita ústředního subjektu a všech přidružených institucí jsou sledovány jako celek na základě konsolidovaných účetních závěrek těchto institucí;
c)
vedoucí orgány ústředního subjektu jsou oprávněny vydávat pokyny vedoucím orgánům přidružených institucí.
Členské státy mohou v souvislosti s uplatňováním výjimky uvedené v prvním pododstavci zachovávat a využívat stávající vnitrostátní právní předpisy, pokud nejsou v rozporu s tímto nařízením a směrnicí 2013/36/EU.
2. Pokud se příslušné orgány ujistily, že podmínky uvedené v odstavci 1 jsou splněny, a pokud jsou závazky ústředního subjektu plně zaručeny přidruženými institucemi, mohou příslušné orgány v jednotlivých případech upustit od uplatňování ustanovení části druhé až osmé na tento ústřední subjekt.
KAPITOLA 2
Obezřetnostní konsolidace
Oddíl 1
Uplatňování požadavků na konsolidovaném základě
Článek 11
Obecná ustanovení
1. Mateřské instituce v členském státě plní povinnosti stanovené v části druhé až čtvrté a části sedmé v rozsahu a způsobem uvedeným v článku 18 na základě své konsolidované situace. Mateřské podniky a jejich dceřiné podniky, na něž se vztahuje toto nařízení, mají zavedenu řádnou organizační strukturu a odpovídající mechanismy vnitřní kontroly, aby zajistily řádné zpracovávání a předávání údajů nezbytných ke konsolidaci. Zejména zajistí, aby dceřiné podniky, na něž se nevztahuje toto nařízení, zavedly opatření, postupy a mechanismy pro zajištění náležité konsolidace.
2. Instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v členském státě plní povinnosti stanovené v části druhé až čtvrté a části sedmé v rozsahu a způsobem uvedeným v článku 18 na základě konsolidované situace dané finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.
Pokud mateřská finanční holdingová společnost nebo mateřská smíšená finanční holdingová společnost v členském státě kontroluje více než jednu instituci, použije se první pododstavec pouze na instituci, na niž se vztahuje dohled na konsolidovaném základě v souladu s článkem 111 směrnice 2013/36/EU.
3. Mateřské instituce v EU a instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností v EU a instituce kontrolované mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU plní povinnosti stanovené v části šesté na základě konsolidované situace dané mateřské instituce, finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti, pokud skupina sestává z jedné nebo více úvěrových institucí nebo investičních podniků, které jsou oprávněny poskytovat investiční služby a činnosti uvedené v oddíle A bodech 3 a 6 přílohy I směrnice 2004/39/ES. Do předložení zprávy Komise v souladu s čl. 508 odst. 2, a pokud skupina sestává pouze z investičních podniků, mohou příslušné orgány osvobodit investiční podniky od požadavku plnit povinnosti stanovené v části šesté na konsolidovaném základě, s ohledem na povahu, rozsah a složitost jejich činnosti.
4. Pokud se použije článek 10, ústřední subjekt uvedený v daném článku plní požadavky části druhé až osmé na základě konsolidované situace celku tvořeného ústředním subjektem a jeho přidruženými institucemi.
5. Vedle požadavků podle odstavců 1 až 4, a aniž jsou dotčena jiná ustanovení tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU, mohou příslušné orgány od strukturálně oddělených institucí vyžadovat dodržování povinností stanovených v části druhé až čtvrté a části šesté až osmé tohoto nařízení a v hlavě VII směrnice 2013/36/EU na subkonsolidovaném základě, jestliže k tomu pro účely dohledu existují důvody plynoucí ze zvláštností rizika nebo kapitálové struktury instituce, včetně případů, kdy členské státy ve svém vnitrostátním právu vyžadují strukturální oddělení činností v rámci určité bankovní skupiny.
Uplatněním přístupu uvedeného v prvním pododstavci nesmí být dotčen účinný dohled na konsolidovaném základě a jeho uplatnění rovněž nesmí vést k neúměrným nepříznivým účinkům na finanční systém jako celek nebo jeho části v jiných členských státech nebo v Unii jako celku ani nesmí vytvářet překážku bránící fungování vnitřního trhu.
Článek 12
Finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti s dceřinou úvěrovou institucí a současně s dceřiným investičním podnikem
Pokud má finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost jako dceřiný podnik nejméně jednu úvěrovou instituci a jeden investiční podnik, vztahují se požadavky uplatňované na základě konsolidované situace finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti na úvěrovou instituci.
Článek 13
Uplatňování požadavků na zveřejňování na konsolidovaném základě
1. Mateřské instituce v EU plní povinnosti stanovené v části osmé na základě své konsolidované situace.
Významné dceřiné podniky mateřských institucí v EU a dceřiné podniky, které mají pro svůj místní trh podstatný význam, zveřejňují informace uvedené v článcích 437, 438, 440, 442, 450, 451 a 453 na individuálním nebo subkonsolidovaném základě.
2. Instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU plní povinnosti stanovené v části osmé na základě konsolidované situace dané finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.
Významné dceřiné podniky mateřských institucí v EU a dceřiné podniky, které mají pro svůj místní trh podstatný význam, zveřejňují informace uvedené v článcích 437, 438, 440, 442, 450, 451 a 453 na individuálním nebo subkonsolidovaném základě.
3. Odstavce 1 a 2 se zcela nebo částečně nepoužijí na mateřské instituce v EU, instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU, pokud jsou tyto instituce zahrnuty do rovnocenného zveřejňování informací, které na konsolidovaném základě provádí mateřský podnik usazený ve třetí zemi.
4. Pokud se použije článek 10, ústřední subjekt uvedený v daném článku plní požadavky části osmé na základě konsolidované situace ústředního subjektu. Na ústřední subjekt se použije čl. 18 odst. 1 a s přidruženými institucemi se nakládá jako s dceřinými podniky ústředního subjektu.
Článek 14
Uplatňování požadavků části páté na konsolidovaném základě
1. Mateřské a dceřiné podniky, na něž se vztahuje toto nařízení, plní povinnosti stanovené v části páté na konsolidovaném nebo subkonsolidovaném základě, aby zajistily, že jejich opatření, postupy a mechanismy požadované danými ustanoveními jsou konzistentní a integrované a že je možné získat veškeré údaje a informace, které mají význam pro účely dohledu. Zejména zajistí, aby dceřiné podniky, na něž se nevztahuje toto nařízení, zavedly opatření, postupy a mechanismy pro zajištění souladu s uvedenými ustanoveními.
2. Při uplatňování článku 92 na konsolidovaném nebo subkonsolidovaném základě použijí instituce dodatečnou rizikovou váhu podle článku 407, pokud jsou na úrovni subjektu usazeného ve třetí zemi, který je zahrnut do konsolidace v souladu s článkem 18, porušeny požadavky článku 405 nebo 406 a porušení je podstatné ve vztahu k celkovému rizikovému profilu skupiny.
3. Povinnosti vyplývající z části páté týkající se dceřiných podniků, na něž se nevztahuje toto nařízení, se neuplatní, pokud mateřská instituce v EU nebo instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU mohou příslušným orgánům prokázat, že použití části páté je z hlediska zákonů třetí země, kde je dceřiný podnik usazen, protiprávní.
Článek 15
Výjimky z uplatňování kapitálových požadavků na konsolidovaném základě pro skupiny investičních podniků
1. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě může v konkrétních případech upustit od uplatňování části třetí tohoto nařízení a hlavy VII kapitoly 4 směrnice 2013/36/EU na konsolidovaném základě za předpokladu, že platí tyto podmínky:
a)
každý investiční podnik v EU v dané skupině používá alternativní výpočet celkového objemu rizikové expozice uvedený v čl. 95 odst. 2;
b)
všechny investiční podniky v dané skupině spadají do kategorií uvedených v čl. 95 odst. 1 a čl. 96 odst. 1;
c)
každý investiční podnik v EU v dané skupině splňuje na individuálním základě požadavky uložené článkem 95 a současně odečítá z kmenového kapitálu tier 1 veškeré podmíněné závazky ve prospěch investičních podniků, finančních institucí, společností spravujících aktiva a podniků pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány;
d)
jakákoli finanční holdingová společnost, která je mateřskou finanční holdingovou společností v členském státě jakéhokoli investičního podniku v dané skupině, drží kapitál alespoň ve výši, která je určena součtem položek uvedených v čl. 26 odst. 1, čl. 51 odst. 1 a čl. 62 odst. 1,: za účelem pokrytí součtu těchto položek:
i)
součtu účetních hodnot veškerých účastí, podřízených pohledávek a nástrojů uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. h) a i), čl. 56 odst. 1 písm. c) a d) a čl. 66 odst. 1 písm. c) a d) v investičních podnicích, finančních institucích, společnostech spravujících aktiva a podnicích pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány; a
ii)
celkové hodnoty veškerých podmíněných závazků ve prospěch investičních podniků, finančních institucí, společností spravujících aktiva a podniků pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány;
e)
skupina nezahrnuje úvěrové instituce.
Pokud jsou splněna kritéria prvního pododstavce, musí mít každý investiční podnik v EU zavedeny systémy pro sledování a kontrolu zdrojů kapitálu a financování všech finančních holdingových společností, investičních podniků, finančních institucí, společností spravujících aktiva a podniků pomocných služeb v rámci skupiny.
2. Příslušné orgány mohou výjimku uplatnit rovněž tehdy, pokud finanční holdingová společnost drží kapitál ve výši, která je nižší než hodnota vypočtená podle odst. 1 písm. d), avšak nikoli nižší než součet kapitálových požadavků uložených na individuálním základě investičním podnikům, finančním institucím, společnostem spravujícím aktiva a podnikům pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány, a celkové hodnoty veškerých podmíněných závazků ve prospěch investičních podniků, finančních institucí, společností spravujících aktiva a podniků pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány. Pro účely tohoto odstavce je kapitálový požadavek pro investiční podniky ze třetích zemí, finanční instituce, společnosti spravující aktiva a podniky pomocných služeb pomyslným kapitálovým požadavkem.
Článek 16
Výjimky z uplatňování požadavků na pákový poměr na konsolidovaném základě pro skupiny investičních podniků
Pokud jsou všechny subjekty v rámci skupiny investičních podniků, včetně mateřského podniku, investičními podniky, které jsou vyňaty z uplatňování požadavků stanovených v části sedmé na individuálním základě v souladu s čl. 6 odst. 5, může se mateřský investiční podnik rozhodnout, že neuplatní požadavky stanovené v části sedmé na konsolidovaném základě.
Článek 17
Dohled nad investičními podniky, u nichž bylo upuštěno od uplatňování kapitálových požadavků na konsolidovaném základě
1. Investiční podniky ve skupině, jíž byla udělena výjimka podle článku 15, informují příslušné orgány o rizicích, která by mohla ohrozit jejich finanční situaci, včetně rizik spojených se složením a zdroji kapitálu, vnitřně stanoveného kapitálu a financování.
2. Jestliže příslušné orgány odpovědné za obezřetnostní dohled nad investičním podnikem upustí od povinného dohledu na konsolidovaném základě podle článku 15, přijmou jiná vhodná opatření ke sledování rizik celé skupiny, zejména velkých expozic, a to včetně všech podniků, které se nenacházejí v členském státě.
3. Jestliže příslušné orgány odpovědné za obezřetnostní dohled nad investičním podnikem upustí od uplatňování kapitálových požadavků na konsolidovaném základě podle článku 15, uplatňují se požadavky části osmé na individuálním základě.
Oddíl 2
Metody obezřetnostní konsolidace
Článek 18
Metody obezřetnostní konsolidace
1. Instituce, které jsou povinny plnit požadavky uvedené v oddíle 1 na základě konsolidované situace, provedou plnou konsolidaci všech institucí a finančních institucí, které jsou jejich dceřinými podniky, případně dceřinými podniky téže mateřské finanční holdingové společnosti nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti. Pokud se část šestá použije na základě konsolidované situace instituce, nepoužijí se odstavce 2 až 8 tohoto článku.
2. Příslušné orgány však mohou v konkrétních případech povolit poměrnou konsolidaci podle podílu na kapitálu, který mateřský podnik drží v dceřiném podniku. Poměrná konsolidace může být povolena pouze tehdy, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
ručení mateřského podniku je omezeno do výše podílu na kapitálu, který mateřský podnik v dceřiném podniku drží, s ohledem na ručení ostatních akcionářů nebo společníků;
b)
platební schopnost ostatních akcionářů nebo společníků je uspokojivá;
c)
ručení ostatních akcionářů a společníků je jasně stanoveno právně závazným způsobem.
3. Jsou-li podniky propojeny vztahem ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS, určí příslušné orgány způsob provedení konsolidace.
4. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě vyžaduje poměrnou konsolidaci podle podílů na kapitálu držených v institucích a finančních institucích, které jsou řízeny podnikem zahrnutým do konsolidace spolu s jedním nebo více podniky nezahrnutými do konsolidace, je-li ručení těchto podniků omezeno do výše drženého podílu na kapitálu.
5. V případě jiných účastí nebo kapitálových vazeb, než které jsou uvedeny v odstavcích 1 a 2, určí příslušné orgány, zda a jak má být konsolidace provedena. Zejména mohou povolit nebo požadovat použití ekvivalenční metody. Tato metoda však nevede k zahrnutí daných podniků do dohledu na konsolidovaném základě.
6. Příslušné orgány určí, zda a jak má být konsolidace provedena v následujících případech:
a)
pokud podle názoru příslušných orgánů instituce uplatňuje významný vliv na jednu nebo více institucí nebo finančních institucí, ale nemá v těchto institucích účast ani k nim nemá jiné kapitálové vazby, a
b)
pokud jsou dvě nebo více institucí nebo finančních institucí podřízeny jednomu vedení jinak než na základě smlouvy, zakládací listiny nebo stanov.
Příslušné orgány mohou zejména povolit nebo požadovat použití metody uvedené v článku 12 směrnice 83/349/EHS. Tato metoda však nevede k zahrnutí daných podniků do dohledu na konsolidovaném základě.
7. Evropský orgán pro bankovnictví (EBA) vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, podle nichž se provádí konsolidace v případech uvedených v odstavcích 2 až 6 tohoto článku.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2016.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
8. Pokud se vyžaduje dohled na konsolidovaném základě podle článku 111 směrnice 2013/36/EU, podniky pomocných služeb a společnosti spravující aktiva definované v čl. 2 bodu 5 směrnice 2002/87/ES se v případech stanovených v tomto článku a v souladu s postupy stanovenými v tomto článku zahrnují do konsolidace.
Oddíl 3
Působnost obezřetnostní konsolidace
Článek 19
Subjekty vyňaté z působnosti obezřetnostní konsolidace
1. Instituce, finanční instituce nebo podnik pomocných služeb, které jsou dceřiným podnikem nebo podnikem, v němž je držena účast, nemusí být zahrnuty do konsolidace, pokud je celková hodnota aktiv a podrozvahových položek dotčeného podniku nižší než nižší z těchto dvou částek:
a)
10 milionů EUR;
b)
1 % celkové hodnoty aktiv a podrozvahových položek mateřského podniku nebo podniku, který drží účast.
2. Orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném základě podle článku 111 směrnice 2013/36/EU mohou v konkrétních případech rozhodnout, že instituce, finanční instituce nebo podnik pomocných služeb, které jsou dceřiným podnikem nebo podnikem, v němž je držena účast, nemusí být zahrnuty do konsolidace, a to v následujících případech:
a)
pokud se dotčený podnik nachází ve třetí zemi, kde existují právní překážky pro předávání nezbytných informací;
b)
pokud má dotčený podnik vzhledem k cílům dohledu nad úvěrovými institucemi pouze zanedbatelný význam;
c)
pokud by podle názoru orgánů příslušných k dohledu na konsolidovaném základě byla konsolidace finanční situace dotčeného podniku vzhledem k cílům dohledu nad úvěrovými institucemi nevhodná nebo zavádějící.
3. Pokud však v případech podle odstavce 1 a odst. 2 písm. b) splňuje kritéria stanovená v uvedených ustanoveních více podniků, které jako celek nemají zanedbatelný význam vzhledem k uvedeným cílům, jsou zahrnuty do konsolidace.
Článek 20
Společná rozhodnutí o obezřetnostních požadavcích
1. Příslušné orgány spolupracují a vzájemně projednávají relevantní otázky:
a)
v případě žádostí o svolení podle čl. 143 odst. 1, čl. 151 odst. 4, čl. 151 odst. 9, článku 283, čl. 312 odst. 2 a článku 363 předložených mateřskou institucí v EU a jejími dceřinými podniky nebo společně dceřinými podniky mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU, aby rozhodly, zda požadované svolení udělit, a případně určily podmínky, kterým by toto svolení mělo podléhat;
b)
aby určily, zda jsou splněna kritéria pro zvláštní postup uvnitř skupiny podle čl. 422 odst. 9 a čl. 425 odst. 5 doplněná regulačními technickými normami podle čl. 422 odst. 10 a čl. 425 odst. 6 vypracovanými orgánem EBA.
Žádosti se podávají pouze orgánu vykonávajícímu dohled na konsolidovaném základě.
Žádost uvedená v čl. 312 odst. 2 obsahuje popis metodiky používané k rozdělení kapitálového požadavku k operačnímu riziku mezi jednotlivé subjekty ve skupině. V žádosti je nutno uvést, zda a jakým způsobem budou do systému měření rizika promítnuty účinky diverzifikace.
2. Příslušné orgány učiní vše, co je v jejich silách, aby do šesti měsíců dosáhly společného rozhodnutí:
a)
o žádosti uvedené v odst. 1 písm. a);
b)
o posouzení kritérií a o uplatnění zvláštního postupu podle odst. 1 písm. b).
Toto společné rozhodnutí má podobu dokumentu obsahujícího plně odůvodněné rozhodnutí a žadateli ho předá příslušný orgán uvedený v odstavci 1.
3. Lhůta uvedená v odstavci 2 počíná běžet:
a)
dnem, kdy orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě obdrží úplnou žádost uvedenou v odst. 1 písm. a). Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě neprodleně předá úplnou žádost ostatním příslušným orgánům;
b)
dnem, kdy příslušné orgány obdrží zprávu vypracovanou orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě, jež obsahuje analýzu vzájemných závazků uvnitř skupiny.
4. Nepřijmou-li příslušné orgány společné rozhodnutí do šesti měsíců, vydá orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě ve věci odst. 1 písm. a) vlastní rozhodnutí. Rozhodnutí orgánu vykonávajícího dohled na konsolidovaném základě nesmí omezit pravomoci příslušných orgánů podle článku 105 směrnice 2013/36/EU.
Rozhodnutí má podobu dokumentu obsahujícího plně odůvodněné rozhodnutí a bere v úvahu názory a námitky ostatních příslušných orgánů vyjádřené v daném šestiměsíčním období.
Rozhodnutí předává orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě mateřské instituci v EU, mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU a ostatním příslušným orgánům.
Pokud ke konci daného šestiměsíčního období kterýkoli z dotčených příslušných orgánů postoupil věc orgánu EBA v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010, odloží orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě své rozhodnutí ve věci podle odst. 1 písm. a) tohoto článku a vyčká na rozhodnutí, které EBA může ve vztahu k jeho rozhodnutí učinit podle čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení, a poté rozhodne v souladu s rozhodnutím EBA. Šestiměsíční období se považuje za lhůtu pro smírné urovnání sporu ve smyslu uvedeného nařízení. EBA přijme své rozhodnutí do jednoho měsíce. Věc nelze orgánu EBA postoupit po skončení daného šestiměsíčního období nebo po dosažení společného rozhodnutí.
5. Nepřijmou-li příslušné orgány do šesti měsíců společné rozhodnutí, vydá příslušný orgán odpovědný za dohled nad dceřiným podnikem na individuálním základě ve věci podle odst. 1 písm. b) vlastní rozhodnutí.
Rozhodnutí má podobu dokumentu obsahujícího plně odůvodněné rozhodnutí a bere v úvahu názory a námitky ostatních příslušných orgánů vyjádřené v daném šestiměsíčním období.
Rozhodnutí musí být předáno orgánu vykonávajícímu dohled na konsolidovaném základě, který informuje mateřskou instituci v EU, mateřskou finanční holdingovou společnost v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společnost v EU.
Pokud ke konci daného šestiměsíčního období tento orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě postoupil věc orgánu EBA v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010, odloží příslušný orgán odpovědný za dohled nad dceřiným podnikem na individuálním základě své rozhodnutí ve věci podle odst. 1 písm. b) tohoto článku a vyčká na rozhodnutí, které EBA může ve vztahu k jeho rozhodnutí učinit podle čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení, a poté rozhodne v souladu s rozhodnutím EBA. Šestiměsíční období se považuje za lhůtu pro smírné urovnání sporu ve smyslu uvedeného nařízení. EBA přijme své rozhodnutí do jednoho měsíce. Věc nelze orgánu EBA postoupit po skončení daného šestiměsíčního období nebo po dosažení společného rozhodnutí.
6. Pokud mateřská instituce v EU a její dceřiné podniky, dceřiné podniky mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo dceřiné podniky mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU používají pokročilý přístup k měření podle čl. 312 odst. 2 nebo přístup IRB podle článku 143 na jednotném základě, povolí příslušné orgány, aby kvalifikační kritéria stanovená v článcích 321 a 322 nebo v části třetí hlavě II kapitole 3 oddílu 6 splnily mateřský podnik a jeho dceřiné podniky společně, způsobem, který je v souladu se strukturou skupiny a jejími systémy, postupy a metodikami řízení rizik.
7. Rozhodnutí uvedená v odstavcích 2, 4 a 5 jsou považována za směrodatná a uplatňována příslušnými orgány v dotčených členských státech.
8. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění postupu společného rozhodování podle odst. 1 písm. a) s ohledem na žádosti o svolení podle čl. 143 odst. 1, čl. 151 odst. 4 a 9, článku 283, čl. 312 odst. 2 a článku 363 s cílem usnadnit přijímání společných rozhodnutí.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 21
Společná rozhodnutí o úrovni uplatňování požadavků na likviditu
1. Na žádost mateřské instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU nebo subkonsolidovaného dceřiného podniku mateřské instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU učiní orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě a orgány příslušné k dohledu nad dceřinými podniky mateřské instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU v členském státě vše, co je v jejich silách, aby přijaly společné rozhodnutí o tom, zda jsou splněny podmínky čl. 8 odst. 1 písm. a) až d), a v němž vymezí jedinou podskupinu pro účely likvidity pro použití článku 8.
Společného rozhodnutí musí být dosaženo do šesti měsíců poté, co orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě předloží zprávu vymezující jedinou podskupinu pro účely likvidity na základě kritérií stanovených v článku 8. Jestliže se orgány během daného šestiměsíčního období neshodnou, obrátí se orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě na žádost kteréhokoli z ostatních dotčených příslušných orgánů na orgán EBA. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě se může na orgán EBA obrátit z vlastního podnětu.
Společným rozhodnutím mohou být rovněž uložena omezení týkající se umístění a vlastnictví likvidních aktiv a stanoveny požadované minimální objemy likvidních aktiv, která mají držet instituce vyňaté z použití části šesté.
Toto společné rozhodnutí má podobu dokumentu obsahujícího plně odůvodněné rozhodnutí a orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě toto rozhodnutí předá mateřské instituci dotyčné jediné podskupiny pro účely likvidity.
2. Není-li společné rozhodnutí přijato do šesti měsíců, přijme každý orgán příslušný k dohledu na individuálním základě vlastní rozhodnutí.
Kterýkoli příslušný orgán se však může v průběhu daného šestiměsíčního období obrátit na orgán EBA s dotazem, zda jsou splněny podmínky čl. 8 odst. 1 písm. a) až d). EBA může v tomto případě provést nezávazné zprostředkování v souladu s čl. 31 písm. c) nařízení (EU) č. 1093/2010 a všechny zúčastněné příslušné orgány odloží svá rozhodnutí do ukončení nezávazného zprostředkování. Pokud během zprostředkování nedosáhly příslušné orgány do tří měsíců dohody, přijme každý orgán příslušný k dohledu na individuálním základě vlastní rozhodnutí, přičemž vezme v úvahu přiměřenost přínosů a rizik na úrovni členského státu mateřské instituce a přiměřenost přínosů a rizik na úrovni členského státu dceřiného podniku. Věc nelze orgánu EBA postoupit po skončení daného šestiměsíčního období nebo po dosažení společného rozhodnutí.
Společné rozhodnutí uvedené v odstavci 1 a rozhodnutí uvedená v druhém pododstavci tohoto odstavce jsou závazná.
3. Kterýkoli příslušný orgán se může také během daného šestiměsíčního období obrátit na orgán EBA v případě nedosažení dohody ohledně podmínek čl. 7 odst. 3 písm. a) až d). EBA může v tomto případě provést nezávazné zprostředkování v souladu s čl. 31 písm. c) nařízení (EU) č. 1093/2010 a všechny zúčastněné příslušné orgány odloží svá rozhodnutí do ukončení nezávazného zprostředkování. Pokud během zprostředkování nedosáhly příslušné orgány do tří měsíců dohody, přijme každý orgán příslušný k dohledu na individuálním základě vlastní rozhodnutí.
Článek 22
Subkonsolidace v případě subjektů ve třetích zemích
Dceřiné instituce uplatňují požadavky stanovené v článcích 89 až 91 a v části třetí a páté na subkonsolidovaném základě, jestliže tyto instituce nebo mateřský podnik v případě, že jím je finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost, mají ve třetí zemi dceřiný podnik ve formě instituce nebo finanční instituce nebo v takové instituci či společnosti drží účast.
Článek 23
Podniky ve třetích zemích
Pro účely výkonu dohledu na konsolidovaném základě v souladu s touto kapitolou se pojmy „investiční podnik“, „úvěrová instituce“, „finanční instituce“ a „instituce“ vztahují rovněž na podniky usazené ve třetích zemích, které by, pokud by byly usazeny v Unii, odpovídaly definicím těchto termínů v článku 4.
Článek 24
Oceňování aktiv a podrozvahových položek
1. Oceňování aktiv a podrozvahových položek se provádí v souladu s použitelným účetním rámcem.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou příslušné orgány vyžadovat, aby instituce prováděly oceňování aktiv a podrozvahových položek a určování výše kapitálu v souladu s mezinárodními účetními standardy podle nařízení (ES) č. 1606/2002.
ČÁST DRUHÁ
KAPITÁL
HLAVA I
SLOŽKY KAPITÁLU
KAPITOLA 1
Kapitál tier 1
Článek 25
Kapitál tier 1
Kapitál tier 1 instituce je součtem kmenového kapitálu tier 1 a vedlejšího kapitálu tier 1 instituce.
KAPITOLA 2
Kmenový kapitál tier 1
Oddíl 1
Položky a nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1
Článek 26
Položky kmenového kapitálu tier 1
1. Položky kmenového kapitálu tier 1 instituce jsou tyto:
a)
kapitálové nástroje, jsou-li splněny podmínky stanovené v článku 28 nebo v příslušných případech v článku 29;
b)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu a);
c)
nerozdělený zisk;
d)
kumulovaný ostatní úplný výsledek hospodaření;
e)
ostatní fondy;
f)
rezervní fond na všeobecná bankovní rizika.
Položky uvedené v písm. c) až f) se považují za kmenový kapitál tier 1 pouze tehdy, může-li je instituce neomezeně a okamžitě použít na pokrytí rizik nebo ztrát ve chvíli, kdy se objeví.
2. Pro účely odst. 1 písm. c) mohou instituce předtím, než formálně schválí svůj hospodářský výsledek za daný rok, a pouze s předchozím svolením příslušného orgánu zahrnout do kmenového kapitálu tier 1 mezitímní zisk nebo zisk ke konci roku. Příslušný orgán svolení udělí, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
údaje o zisku ověřily osoby nezávislé na instituci, které jsou odpovědné za audit účetnictví této instituce;
b)
instituce příslušnému orgánu uspokojivě prokázala, že všechny předvídatelné výplaty nebo dividendy byly od výše tohoto zisku odečteny.
Ověření mezitímního zisku instituce nebo zisku ke konci roku musí poskytovat přiměřenou úroveň jistoty, že zisk byly vykázán podle zásad stanovených v použitelném účetním rámci.
3. Příslušné orgány vyhodnotí, zda emise nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 splňují kritéria stanovená v článku 28 nebo v příslušných případech v článku 29. Pokud jde o emise po 31. prosince 2014 zařadí instituce kapitálové nástroje mezi nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 až poté, co udělí svolení příslušné orgány, jež mohou konzultovat orgán EBA.
V případě kapitálových nástrojů mimo státní podporu, které příslušný orgán schválí jako způsobilé nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, ale u kterých je podle názoru orgánu EBA značně složité určit, zda jsou kritéria stanovená v článku 28 nebo v příslušných případech v článku 29 splněna, vysvětlí příslušné orgány orgánu EBA důvody svého rozhodnutí.
Na základě informací poskytnutých jednotlivými příslušnými orgány orgán EBA vypracuje, udržuje a zveřejňuje seznam všech forem kapitálových nástrojů v každém členském státě, které jsou považovány za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1. EBA tento seznam poprvé vypracuje a zveřejní 1. února 2015.
Po provedení přezkumu podle článku 80 a v případě, že se objeví významné důkazy o tom, že uvedené nástroje kritéria stanovená v článku 28 nebo v příslušných případech v článku 29 nesplňují, může orgán EBA rozhodnout tyto kapitálové nástroje vydané po 31. prosince 2014, nejedná-li se o nástroje státní podpory, ze seznamu vyřadit a učinit v tomto smyslu oznámení.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění významu slova „předvídatelný“ při určování, zda byly odečteny všechny předvídatelné výplaty nebo dividendy.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 27
Kapitálové nástroje vzájemných institucí, družstev, spořitelen nebo podobných institucí v kmenovém kapitálu tier 1
1. Položky kmenového kapitálu tier 1 zahrnují jakékoli kapitálové nástroje vydané institucí na základě jejích statutárních ustanovení, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
jedná se o typ instituce definovaný v použitelném vnitrostátním právu a podle názoru příslušných orgánů ji lze pro účely této části nařízení považovat za:
i)
vzájemnou institucí,
ii)
družstvo,
iii)
spořitelnu,
iv)
podobnou instituci,
v)
úvěrovou instituci, která je plně ve vlastnictví jedné z institucí uvedených v bodech i) až iv) a má povolení příslušného orgánu využívat ustanovení tohoto článku, a pokud a dokud daná instituce uvedená v bodech i) až iv) přímo či nepřímo drží 100 % kmenových akcií vydaných touto úvěrovou institucí;
b)
jsou splněny podmínky stanovené v článku 28 nebo v příslušných případech v článku 29.
Tyto vzájemné instituce, družstva nebo spořitelny uznané jako takové podle použitelného vnitrostátního práva před 31. prosincem 2012 jsou pro účely této časti za takové považovány i nadále, nepřestávají-li splňovat kritéria, na jejichž základě byly uznány.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, podle nichž mohou příslušné orgány určit, zda typ podniku uznaného podle použitelného vnitrostátního práva lze pro účely této části nařízení považovat za vzájemnou instituci, družstvo, spořitelnu nebo podobnou instituci;
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 28
Nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1
1. Kapitálové nástroje lze považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, pouze pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
nástroje jsou vydány přímo institucí s předchozím souhlasem vlastníků instituce nebo, je-li to povoleno podle použitelného vnitrostátního práva, vedoucího orgánu instituce;
b)
nástroje jsou plně uhrazeny a jejich nákup není přímo ani nepřímo financován institucí;
c)
nástroje splňují všechny tyto podmínky, pokud jde o jejich klasifikaci:
i)
lze je považovat za kapitál ve smyslu článku 22 směrnice 86/635/EHS;
ii)
jsou klasifikovány jako vlastní kapitál ve smyslu použitelného účetního rámce;
iii)
jsou klasifikovány jako vlastní kapitál pro účely určení platební neschopnosti na základě rozvahy, stanoví-li tak vnitrostátní insolvenční právo;
d)
nástroje jsou jasně a odděleně uvedeny v rozvaze v rámci účetní závěrky instituce;
e)
nástroje nemají stanovenu splatnost (věčné nástroje);
f)
jistinu nástrojů nelze snížit nebo vyplatit, s výjimkou těchto případů:
i)
likvidace instituce;
ii)
diskrečního zpětného odkupu nástrojů nebo jiného způsobu snížení kapitálu na základě vlastního rozhodnutí, pokud instituce obdržela předchozí svolení příslušného orgánu v souladu s článkem 77;
g)
ustanovení, jimiž se nástroje řídí, výslovně ani implicitně neuvádějí, že by jistina nástrojů byla nebo mohla být snížena nebo vyplacena jinak než při likvidaci instituce, a instituce něco takového před vydáním ani při vydání nástrojů neuvádí, s výjimkou nástrojů uvedených v článku 27, u nichž je podle použitelného vnitrostátního práva zakázáno, aby instituce odmítla jejich splacení;
h)
nástroje splňují tyto podmínky, pokud jde o rozdělení výnosů:
i)
neexistuje přednostní zacházení při rozdělování výnosů, pokud jde o pořadí výplat rozdělených výnosů, a to i ve vztahu k jiným nástrojům zahrnovaným do kmenového kapitálu tier 1, a podmínky, kterými se nástroje řídí, nestanoví přednostní práva na výplatu rozdělených výnosů;
ii)
rozdělení výnosů držitelům nástrojů může být provedeno pouze z položek k rozdělení;
iii)
podmínky, kterými se nástroje řídí, nezahrnují strop nebo jiné omezení maximální výše rozdělených výnosů, s výjimkou nástrojů uvedených v článku 27;
iv)
výše rozdělených výnosů se neurčuje na základě částky, za kterou byly nástroje při emisi zakoupeny, s výjimkou nástrojů uvedených v článku 27;
v)
podmínky, kterými se nástroje řídí, neukládají instituci povinnost rozdělit výnosy držitelům nástrojů a instituce není žádnou takovouto povinností ani jinak vázána;
vi)
neprovedení rozdělení výnosů nepředstavuje nesplnění závazků ze strany instituce;
vii)
zrušením rozdělení výnosů nevznikají instituci žádná omezení;
i)
v porovnání se všemi kapitálovými nástroji vydanými institucí absorbují tyto nástroje první a proporcionálně největší podíl vzniklých ztrát a každý nástroj absorbuje ztráty stejnou měrou jako všechny ostatní nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1;
j)
v případě platební neschopnosti nebo likvidace instituce se nástroje řadí za všechny ostatní pohledávky;
k)
nástroje opravňují své vlastníky k podílu na zbylých aktivech instituce, který je v případě její likvidace a po zaplacení všech přednostních pohledávek úměrný hodnotě vydaných nástrojů a není pevně stanoven ani nepodléhá stropu, s výjimkou kapitálových nástrojů uvedených v článku 27;
l)
nástroje nejsou zajištěny žádným z těchto subjektů ani se na ně nevtahuje záruka žádného z těchto subjektů, která by zvyšovala pořadí uspokojení pohledávek:
i)
institucí nebo jejími dceřinými podniky;
ii)
mateřským podnikem instituce nebo jeho dceřinými podniky;
iii)
mateřskou finanční holdingovou společností nebo jejími dceřinými podniky;
iv)
holdingovou společností se smíšenou činností nebo jejími dceřinými podniky;
v)
smíšenou finanční holdingovou společností a jejími dceřinými podniky;
vi)
podnikem, který má úzké propojení se subjekty uvedenými v bodech i) až v);
m)
nástroje nejsou předmětem žádných ujednání, ať smluvních či jiných, která v případě platební neschopnosti nebo likvidace instituce zvyšují pořadí uspokojení pohledávek z nich plynoucích.
Podmínka stanovená v prvním pododstavci písm. j) se považuje za splněnou bez ohledu na to, zda jsou dané nástroje zahrnuty podle čl. 484 odst. 3 do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2, jsou-li na stejné úrovni.
2. Podmínky stanovené v odst. 1 písm. i) se považují za splněné bez ohledu na trvalé snížení účetní hodnoty jistiny nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2.
Podmínka stanovená v odst. 1 písm. f) se považuje za splněnou bez ohledu na snížení jistiny kapitálového nástroje v rámci řízení k řešení problémů nebo v důsledku snížení účetní hodnoty kapitálových nástrojů vyžadovaného orgánem pro řešení problémů příslušným pro danou instituci.
Podmínka stanovená v odst. 1 písm. g) se považuje za splněnou bez ohledu na ustanovení, jimiž se kapitálový nástroj řídí a jež výslovně či implicitně uvádějí, že by jistina nástroje byla nebo mohla být snížena v rámci řízení k řešení problémů nebo v důsledku snížení účetní hodnoty kapitálových nástrojů vyžadovaného orgánem pro řešení problémů příslušným pro danou instituci.
3. Podmínka stanovená v odst. 1 písm. h) bodě iii) se považuje za splněnou bez ohledu na to, že je nástroj spojen s výplatou dividendového násobku, jestliže tento dividendový násobek nevede k rozdělení výnosů, které má nepřiměřený negativní vliv na kapitál.
4. Pro účely odst. 1 písm. h) bodu i odráží diferencované rozdělení výnosů pouze diferencovaná hlasovací práva. V této souvislosti se vyšší rozdělení výnosů vztahuje pouze na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, s nimiž je spojeno méně hlasovacích práv nebo žádná hlasovací práva.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
použitelné formy a povaha nepřímého financování kapitálových nástrojů;
b)
zda a kdy by několikanásobné rozdělení výnosů mohlo mít nepřiměřený negativní vliv na kapitál;
c)
co se rozumí přednostním rozdělováním výnosů.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 29
Kapitálové nástroje vydané vzájemnými institucemi, družstvy, spořitelnami a podobnými institucemi
1. Kapitálové nástroje vydané vzájemnými institucemi, družstvy, spořitelnami a podobnými institucemi lze považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 28 spolu se změnami vyplývajícími z použití tohoto článku.
2. Pokud jde o splacení kapitálových nástrojů, musí být splněny tyto podmínky:
a)
s výjimkou případů, kdy to zakazuje použitelné vnitrostátní právo, musí mít instituce možnost odmítnout splacení nástrojů;
b)
pokud použitelné vnitrostátní právo zakazuje odmítnutí splacení nástrojů, dávají ustanovení, kterými se nástroje řídí, instituci možnost toto splacení omezit;
c)
odmítnutí splacení nástrojů, nebo případně jeho omezení, nesmí představovat neplnění závazků ze strany instituce.
3. Kapitálové nástroje mohou zahrnovat strop nebo omezení maximální výše rozdělených výnosů, pouze pokud je tento strop nebo omezení stanoveno použitelným vnitrostátním právem nebo stanovami instituce.
4. Pokud kapitálové nástroje dávají vlastníkovi právo na podíl na fondech instituce v případě platební neschopnosti nebo likvidace, který je omezen do výše nominální hodnoty nástrojů, vztahuje se toto omezení ve stejné míře na držitele všech ostatních nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 vydaných danou institucí.
Podmínkou stanovenou v prvním pododstavci není dotčena možnost vzájemných institucí, družstev, spořitelen nebo podobných institucí uznat v rámci kmenového kapitálu tier 1 nástroje, které svému držiteli nepřiznávají hlasovací práva a které splňují obě následující podmínky:
a)
nárok držitelů těchto nástrojů, které nezakládají hlasovací práva, v případě platební neschopnosti nebo likvidace instituce úměrně odpovídá podílu těchto nástrojů bez hlasovacího práva na nástrojích zahrnovaných do celkového kmenového kapitálu tier 1;
b)
tyto nástroje se jinak považují za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1.
5. Pokud kapitálové nástroje dávají vlastníkovi právo na podíl na aktivech instituce v případě platební neschopnosti nebo likvidace, který je pevně stanoven nebo omezen stropem, vztahuje se toto omezení ve stejné míře na všechny držitele všech nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 vydaných danou institucí.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění povahy nezbytných omezení splacení nástrojů, pokud použitelné vnitrostátní právo instituci zakazuje splacení kapitálových nástrojů odmítnout.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 30
Důsledky nesplnění podmínek týkajících se nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1
Jestliže v případě nástroje zahrnovaného do kmenového kapitálu tier 1 přestanou být podmínky stanovené v článku 28 nebo v příslušných případech v 29 plněny, platí následující:
a)
tento nástroj přestane být okamžitě považován za nástroj zahrnovaný do kmenového kapitálu tier 1;
b)
emisní ážio související s tímto nástrojem přestane být okamžitě považováno za položku kmenového kapitálu tier 1.
Článek 31
Kapitálové nástroje upsané veřejnými orgány v mimořádných situacích
1. V naléhavých situacích mohou příslušné orgány institucím povolit, aby do kmenového kapitálu tier 1 zahrnuly kapitálové nástroje, které splňují alespoň podmínky stanovené v čl. 28 odst. 1 písm. b) až e), jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
kapitálové nástroje byly vydány po 1. ledna 2014;
b)
Komise tyto kapitálové nástroje považuje za státní podporu;
c)
kapitálové nástroje jsou vydány v rámci rekapitalizačních opatření podle pravidel státní podpory platných v daném okamžiku;
d)
kapitálové nástroje jsou v plném rozsahu upsány a drženy státem nebo příslušným veřejným orgánem či státem vlastněným subjektem;
e)
kapitálové nástroje jsou schopny absorbovat ztráty;
f)
s výjimkou kapitálových nástrojů uvedených v článku 27 opravňují v případě likvidace tyto kapitálové nástroje své vlastníky požadovat podíl na zbylých aktivech instituce po zaplacení všech přednostních pohledávek;
g)
existují vhodné mechanismy pro ukončení účasti státu nebo v příslušných případech příslušného veřejného orgánu či státem vlastněného subjektu;
h)
příslušný orgán předem udělil svolení a své rozhodnutí společně s odůvodněním zveřejnil.
2. Na základě odůvodněné žádosti dotyčného příslušného orgánu a ve spolupráci s tímto orgánem považuje orgán EBA pro účely tohoto nařízení kapitálové nástroje uvedené v odstavci 1 za rovnocenné nástrojům zahrnovaným do kmenového kapitálu tier 1.
Oddíl 2
Obezřetnostní filtry
Článek 32
Sekuritizovaná aktiva
1. Instituce vyloučí ze všech složek kapitálu zvýšení vlastního kapitálu podle použitelného účetního rámce, které vyplývá ze sekuritizace aktiv, včetně těchto případů:
a)
zvýšení souvisejícího s budoucím maržovým příjmem, který pro instituci znamená zisk z prodeje;
b)
čistého zisku plynoucího z kapitalizace budoucího příjmu ze sekuritizovaných aktiv, která zajišťují úvěrové posílení pozic v sekuritizaci, je-li instituce původcem sekuritizace.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění pojmu „zisk z prodeje“ uvedeného v odst. 1 písm. a).
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 33
Zajištění peněžních toků a změny hodnoty vlastních závazků
1. Instituce nezahrnou do složek kapitálu tyto položky:
a)
oceňovací rozdíly ze změn reálné hodnoty spojené se zisky nebo ztrátami ze zajištění peněžních toků z finančních nástrojů, které nejsou oceněny reálnou hodnotou, včetně plánovaných peněžních toků;
b)
zisky nebo ztráty ze závazků instituce oceněných reálnou hodnotou, které vyplývají ze změn vlastního úvěrového hodnocení instituce;
c)
v reálné hodnotě vyjádřené veškeré zisky a ztráty, které vyplývají z vlastního úvěrového rizika instituce v souvislosti s derivátovými závazky.
2. Pro účely odst. 1 písm. c) nesmějí instituce zisky nebo ztráty v reálné hodnotě, které vyplývají z jejich vlastního úvěrového rizika, kompenzovat zisky nebo ztrátami v reálné hodnotě, které vyplývají z úvěrového rizika jejich protistran.
3. Aniž je dotčen odst. 1 písm. b), instituce může do kapitálu zahrnout výši zisku nebo ztráty ze svých závazků, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
závazky mají formu dluhopisů uvedených v čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES;
b)
změny v hodnotě aktiv a závazků instituce jsou důsledkem stejných změn ve vlastním úvěrovém hodnocení instituce;
c)
existuje úzká spojitost mezi hodnotou dluhopisů uvedených v písmeni a) a hodnotou aktiv instituce;
d)
hypoteční úvěry je možné umořit tím, že dluhopisy, jimiž jsou tyto hypoteční úvěry financovány, jsou odkoupeny za tržní nebo nominální hodnotu.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění úzké spojitosti mezi hodnotou dluhopisů a hodnotou aktiv, jak je uvedena v odst. 3 písm. c).
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 30. září 2013.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 34
Dodatečné úpravy ocenění
1. Instituce při výpočtu výše svého kapitálu uplatní požadavky článku 105 na veškerá svá aktiva oceněná reálnou hodnotou a odečtou z kmenového kapitálu tier 1 částku ve výši nezbytných dodatečných úprav ocenění.
Článek 35
Nerealizované zisky a ztráty při oceňování reálnou hodnotou
Kromě položek uvedených v článku 33 neprovádějí instituce takové úpravy, kterými by ze svého kapitálu vyloučily nerealizované zisky nebo ztráty z aktiv nebo závazků oceněných reálnou hodnotou.
Oddíl 3
Odpočty od položek kmenového kapitálu tier 1, výjimky a alternativní postupy
Pododdíl 1
Odpočty od položek kmenového kapitálu tier 1
Článek 36
Odpočty od položek kmenového kapitálu tier 1
1. Instituce od položek kmenového kapitálu tier 1 odečtou toto:
a)
ztráty běžného účetního roku;
b)
nehmotná aktiva;
c)
odložené daňové pohledávky závislé na budoucím zisku;
d)
instituce počítající objemy rizikově vážených expozic pomocí přístupu IRB odečtou záporné hodnoty vyplývající z výpočtu výše očekávaných ztrát podle článků 158 a 159;
e)
aktiva penzijního fondu definovaných požitků v rozvaze instituce.
f)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do vlastních nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, včetně vlastních nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, které je instituce povinna odkoupit na základě skutečného nebo podmíněného závazku plynoucího z existující smlouvy;
g)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, pokud tyto subjekty mají s institucí vztah vzájemné účasti a příslušné orgány se domnívají, že jeho účelem je uměle zvýšit kapitál instituce;
h)
příslušnou výši přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici;
i)
příslušnou výši přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce má významnou investici;
j)
hodnotu položek, jež mají být odečteny od položek vedlejšího kapitálu tier 1 podle článku 56, která přesahuje vedlejší kapitál tier 1 instituce;
k)
objem expozice u následujících položek, kterým se má přiřadit riziková váha 1 250 %, pokud instituce odečítá tento objem expozice z objemu položek kmenového kapitálu tier 1 jako alternativní postup k použití rizikové váhy 1 250 %:
i)
u kvalifikovaných účastí mimo finanční sektor;
ii)
u sekuritizovaných pozic v souladu s čl. 243 odst. 1 písm. b), čl. 244 odst. 1 písm. b) a článkem 258;
iii)
u volných dodávek v souladu s čl. 379 odst. 3;
iv)
u pozic v koši, pro které instituce nemůže určit rizikovou váhu v rámci přístupu IRB v souladu s čl. 153 odst. 8;
v)
u akciových expozic v rámci přístupu založeného na interních modelech v souladu s čl. 155 odst. 4;
l)
daňové platby týkající se položek kmenového kapitálu tier 1 předvídatelné v době výpočtu, s výjimkou případu, kdy instituce vhodně upraví hodnotu položek kmenového kapitálu tier 1, pokud tyto daňové platby snižují částku, do jejíž výše lze dané položky použít ke krytí rizik nebo ztrát.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění toho, jak mají být uplatňovány odpočty podle odst. 1 písm. a), c), e), f), h), i) a l) tohoto článku a související odpočty uvedené v čl. 56 písm. a), c), d) a f) a v čl. 66 písm. a), c) a d).
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění druhů kapitálových nástrojů finančních institucí a, za konzultace Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) (EIOPA) zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 ze dne 24. listopadu 2010 (26) orgánu EIOPA, pojišťoven a zajišťoven ze třetích zemí a podniků vyňatých z působnosti směrnice 2009/138/ES v souladu s článkem 4 uvedené směrnice, které se odečítají od těchto složek kapitálu:
a)
od položek kmenového kapitálu tier 1;
b)
od položek vedlejšího kapitálu tier 1;
c)
od položek kapitálu tier 2.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 37
Odpočty nehmotných aktiv
Instituce určí objem nehmotných aktiv, která mají být odečtena, podle těchto ustanovení:
a)
částka, která má být odečtena, se sníží o související odložené daňové závazky, které by zanikly, kdyby došlo ke snížení hodnoty nehmotných aktiv nebo jejich odúčtování podle použitelného účetního rámce;
b)
částka, která má být odečtena, zahrnuje goodwill zahrnutý v ocenění významných investic instituce.
Článek 38
Odpočty odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku
1. Instituce určí výši odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku, které mají být odečteny, podle tohoto článku.
2. S výjimkou případů, kdy jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 3, se výše odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku vypočítává, aniž by byla snížena o související odložené daňové závazky instituce.
3. Výše odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku může být snížena o související odložené daňové závazky instituce, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
daný subjekt má podle použitelného vnitrostátního práva ze zákona právo započítat tyto splatné daňové pohledávky vůči splatným daňovým závazkům;
b)
odložené daňové pohledávky a odložené daňové závazky se vztahují k daním, které jsou vybírány stejným daňovým orgánem a od stejného subjektu podléhajícího dani.
4. Související odložené daňové závazky instituce použité pro účely odstavce 3 nesmějí zahrnovat odložené daňové závazky, o které je snížena hodnota nehmotných aktiv nebo aktiv penzijního fondu definovaných požitků, jež má být odečtena.
5. Výše souvisejících odložených daňových závazků uvedená v odstavci 4 se rozdělí mezi:
a)
odložené daňové pohledávky závislé na budoucím zisku a vyplývající z přechodných rozdílů, které nejsou odečteny podle čl. 48 odst. 1;
b)
všechny ostatní odložené daňové pohledávky závislé na budoucím zisku.
Instituce rozdělí související odložené daňové závazky podle poměrných částí, jaké představují odložené daňové pohledávky závislé na budoucím zisku uvedené v písmenech a) a b).
Článek 39
Přeplatky daně, zpětně použité daňové ztráty a odložené daňové pohledávky nezávislé na budoucím zisku
1. Následující položky se neodečítají od kapitálu a uplatňuje se na ně riziková váha v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo případně kapitolou 3:
a)
přeplatky daně instituce v běžném roce;
b)
daňové ztráty instituce v běžném roce použité zpětně na předchozí roky, z nichž vyplývá pohledávka za ústřední vládou, regionální vládou nebo místním daňovým orgánem.
2. Odložené daňové pohledávky nezávislé na budoucím zisku jsou omezeny na odložené daňové pohledávky vyplývající z přechodných rozdílů, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
v případě, že instituce při formálním schvalování své roční účetní závěrky vykáže ztrátu, nebo v případě likvidace či platební neschopnosti instituce jsou automaticky a povinně neprodleně nahrazeny slevou na dani;
b)
instituce může podle použitelného vnitrostátního daňového práva kompenzovat slevu na dani podle písmene a) jakýmkoli daňovým závazkem instituce nebo jakéhokoli jiného podniku, který je podle tohoto práva pro daňové účely zahrnut do téže konsolidace jako daná instituce, či jakéhokoli jiného podniku, který podléhá dohledu na konsolidovaném základě v souladu s částí první hlavou II kapitolou 2;
c)
pokud hodnota slev na dani podle písmene b) převyšuje daňové závazky podle uvedeného písmene, je tento případný rozdíl neprodleně nahrazen přímou pohledávkou za ústřední vládou členského státu, v němž má instituce sídlo.
Jsou-li splněny podmínky stanovené v písmenech a), b) a c), uplatní instituce na odložené daňové pohledávky rizikovou váhu ve výši 100 %.
Článek 40
Odpočty záporných hodnot vyplývajících z výpočtu výše očekávaných ztrát
Částka, která má být odečtena v souladu s čl. 36 odst. 1 písm. d), se nesnižuje o nárůst odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku nebo o jiné dodatečné daňové účinky, které by mohly vzniknout, pokud by se rezervy měly zvýšit na úroveň očekávaných ztrát podle hlavy I kapitoly 3 oddílu 3.
Článek 41
Odpočty aktiv penzijního fondu definovaných požitků
1. Pro účely čl. 36 odst. 1 písm. e) se výše aktiv penzijního fondu definovaných požitků, která má být odečtena, sníží o tyto částky:
a)
výši všech souvisejících odložených daňových závazků, které by mohly zaniknout, kdyby došlo ke snížení hodnoty aktiv nebo jejich odúčtování podle použitelného účetního rámce;
b)
výši aktiv penzijního fondu definovaných požitků, jež instituce může bez omezení používat, pokud obdržela předchozí svolení příslušného orgánu. Aktivům použitým ke snížení částky, která má být odečtena, se přidělí riziková váha v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2, případně 3.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění kritérií, podle nichž příslušný orgán povoluje institucím snížit výši aktiv penzijního fondu definovaných požitků, jak je uvedeno v odst. 1 písm. b).
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 42
Odpočty kapitálových investic do vlastních nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1
Pro účely čl. 36 odst. 1 písm. f) počítají instituce kapitálové investice do vlastních nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 na základě hrubých dlouhých pozic s těmito výjimkami:
a)
instituce mohou vypočítat objem kapitálových investic do vlastních nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 na základě čisté dlouhé pozice, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
dlouhé a krátké pozice jsou v téže podkladové expozici a s krátkými pozicemi není spojeno žádné riziko protistrany;
ii)
buď jsou dlouhé i krátké pozice drženy v obchodním portfoliu, nebo jsou obě drženy v investičním portfoliu;
b)
instituce určí částku, která má být odečtena za přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do indexových cenných papírů, pomocí výpočtu podkladové expozice vůči vlastním nástrojům zahrnovaným do kmenového kapitálu tier 1 zahrnutým do těchto indexů;
c)
instituce mohou vzájemně započíst hrubé dlouhé pozice ve vlastních nástrojích zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 vyplývající z kapitálových investic do indexových cenných papírů proti krátkým pozicím ve vlastních nástrojích zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 vyplývajícím z krátkých pozic v podkladových indexech, včetně případů, kdy je s těmito krátkými pozicemi spojeno riziko protistrany, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
dlouhé a krátké pozice jsou v týchž podkladových indexech;
ii)
buď jsou dlouhé i krátké pozice drženy v obchodním portfoliu, nebo jsou obě drženy v investičním portfoliu.
Článek 43
Významné investice v subjektech finančního sektoru
Pro účely odpočtu se investice instituce v subjektu finančního sektoru považuje za významnou, pokud je splněna některá z těchto podmínek:
a)
instituce vlastní více než 10 % nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 vydaných daným subjektem;
b)
instituce má s daným subjektem úzké propojení a vlastní nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 vydané daným subjektem;
c)
instituce vlastní nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 vydané daným subjektem a tento subjekt není zahrnut do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2, avšak je zahrnut do téže účetní konsolidace jako instituce pro účely účetního výkaznictví podle použitelného účetního rámce.
Článek 44
Odpočty kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru v případech vzájemné účasti, jejímž účelem je umělé zvýšení kapitálu
Instituce provádějí odpočty uvedené v čl. 36 odst. 1 písm. g), h) a i) v souladu s těmito ustanoveními:
a)
kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 a jiných kapitálových nástrojů subjektů finančního sektoru se vypočítají na základě hrubých dlouhých pozic;
b)
pro účely odpočtu se položky kapitálu tier 1 pojišťovny považují za kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1.
Článek 45
Odpočty kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru
Instituce provádějí odpočty uvedené v čl. 36 odst. 1 písm. h) a i) v souladu s těmito ustanoveními:
a)
mohou vypočítat přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru na základě čisté dlouhé pozice v téže podkladové expozici, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
splatnost krátké pozice odpovídá splatnosti dlouhé pozice nebo její zbytková splatnost činí nejméně jeden rok;
ii)
buď je krátká i dlouhá pozice držena v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu;
b)
určí částku, která má být odečtena za přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do indexových cenných papírů, pomocí výpočtu podkladové expozice vůči kapitálovým nástrojům subjektů finančního sektoru zahrnutým do těchto indexů.
Článek 46
Odpočty nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 v případě, že instituce nemá v subjektu finančního sektoru významnou investici
1. Pro účely čl. 36 odst. 1 písm. h) instituce vypočítají příslušnou částku, která má být odečtena, vynásobením hodnoty uvedené v písmenu a) tohoto odstavce faktorem získaným z výpočtu uvedeného v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
souhrnná hodnota, o kterou přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici, převyšují 10 % hodnoty souhrnné výše kmenového kapitálu tier 1 instituce vypočtené po uplatnění těchto ustanovení na položky kmenového kapitálu tier 1:
i)
článků 32 až 35;
ii)
odpočtů uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. a) až g), písm. k) bodů ii) až v) a písm. l), s výjimkou částky, která má být odečtena za odložené daňové pohledávky závislé na budoucím zisku a vyplývající z přechodných rozdílů;
iii)
článků 44 a 45;
b)
hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 těch subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici, vydělená souhrnnou hodnotou přímých, nepřímých a syntetických investic instituce do kapitálových nástrojů těchto subjektů finančního sektoru.
2. Instituce z částky uvedené v odst. 1 písm. a) a z výpočtu faktoru uvedeného v odst. 1 písm. b) vyloučí pozice z upisování držené pět nebo méně pracovních dnů.
3. Částka, která má být podle odstavce 1 odečtena, je rozdělena mezi všechny držené nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1. Instituce určí podíl kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, který má být odečten podle odstavce 1, vynásobením hodnoty stanovené v písmenu a) tohoto odstavce poměrnou částí stanovenou v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
hodnota kapitálových investic, která má být odečtena podle odstavce 1;
b)
poměrná část souhrnné hodnoty přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici, kterou představuje každý nástroj zahrnovaný do kmenového kapitálu tier 1, do něhož bylo investováno.
4. Hodnota kapitálových nástrojů uvedená v čl. 36 odst. 1 písm. h), která je rovna nebo nižší než 10 % položek kmenového kapitálu tier 1 instituce po uplatnění ustanovení uvedených v odst. 1 písm. a) bodech i) až iii), se neodečítá a podléhá příslušným rizikovým vahám v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a případně požadavkům stanoveným v části třetí hlavě IV.
5. Instituce určí podíl kapitálových investic do kapitálových nástrojů, na nějž se použijí rizikové váhy, vydělením hodnoty stanovené v písmenu a) hodnotou stanovenou v písmenu b):
a)
hodnota kapitálových investic, na niž se mají použít rizikové váhy podle odstavce 4;
b)
hodnota stanovená v bodě i) vydělená hodnotou stanovenou v bodě ii):
i)
celková hodnota nástrojů kmenového kapitálu tier 1;
ii)
souhrnná hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici.
Článek 47
Odpočty kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 v případě, že instituce má v subjektu finančního sektoru významnou investici
Pro účely čl. 36 odst. 1 písm. i) se z příslušné částky, která má být odečtena z kmenového kapitálu tier 1, vyloučí pozice z upisování držené pět nebo méně pracovních dnů a částka se určí v souladu s články 44 a 45 a pododdílem 2.
Pododdíl 2
Výjimky z odpočtů od položek kmenového kapitálu tier 1 a alternativní postupy k těmto odpočtům
Článek 48
Prahové hodnoty pro výjimky z odpočtů od položek kmenového kapitálu tier 1
1. Při odpočtech požadovaných podle čl. 36 odst. 1 písm. c) a i) instituce nemají povinnost odečítat objemy položek uvedených níže v písmenech a) a b) tohoto odstavce, jejichž souhrnná výše je rovna nebo nižší než prahová hodnota uvedená v odstavci 2:
a)
odložené daňové pohledávky závislé na budoucím zisku a vyplývající z přechodných rozdílů, jejichž souhrnná výše je rovna nebo nižší než 10 % položek kmenového kapitálu tier 1 instituce po uplatnění těchto ustanovení:
i)
článků 32 až 35;
ii)
čl. 36 odst. 1 písm. a) až h), písm. k) bodů ii) až v) a písm. l), s výjimkou odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů;
b)
v případech, kdy má instituce významnou investici v subjektu finančního sektoru, přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice instituce do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 těchto subjektů, jejichž souhrnná výše je rovna nebo nižší než 10 % hodnoty položek kmenového kapitálu tier 1 instituce vypočtené po uplatnění těchto ustanovení:
i)
článků 32 až 35;
ii)
čl. 36 odst. 1 písm. a) až h), písm. k) bodů ii) až v) a písm. l), s výjimkou odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů;
2. Pro účely odstavce 1 musí být prahová hodnota rovna částce uvedené v písmeni a) tohoto odstavce vynásobené procentní hodnotou uvedenou v písmeni b) tohoto odstavce:
a)
zbývající objem položek kmenového kapitálu tier 1 poté, co jsou v plném rozsahu uplatněny úpravy a odpočty podle článků 32 až 36, a aniž by se uplatnily prahové hodnoty pro výjimky podle tohoto článku;
b)
17,65 %.
3. Pro účely odstavce 1 instituce určí část odložených daňových pohledávek v celkovém objemu položek kmenového kapitálu tier 1, které nemusí být odečteny, vydělením hodnoty stanovené v písm. a) tohoto odstavce hodnotou stanovenou v písm. b) tohoto odstavce:
a)
hodnota odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů, jejichž souhrnná výše je rovna nebo nižší než 10 % položek kmenového kapitálu tier 1 instituce;
b)
součet těchto hodnot:
i)
hodnota uvedená v písm. a);
ii)
hodnota přímých, nepřímých a syntetických investic instituce do kapitálových nástrojů subjektů finančního sektoru, v nichž instituce má významnou investici, jejichž souhrnná výše je rovna nebo nižší než 10 % položek kmenového kapitálu tier 1 instituce.
Poměrná část významných investic do celkového objemu položek, které nemusí být odečteny, se rovná jedné minus poměrná část uvedená v prvním pododstavci.
4. Objemy položek, které nejsou odečteny podle odstavce 1, podléhají rizikové váze 250 %.
Článek 49
Požadavek na odpočet, pokud se uplatňuje konsolidace, doplňkový dozor nebo institucionální systémy ochrany
1. Pro účely výpočtu individuálního, subkonsolidovaného a konsolidovaného kapitálu, kdy příslušné orgány vyžadují nebo povolují, aby instituce použily metody 1, 2 nebo 3 uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES, mohou příslušné orgány institucím povolit, aby neodečítaly investice do kapitálových nástrojů subjektu finančního sektoru, v němž mateřská instituce, mateřská finanční holdingová společnost nebo mateřská smíšená finanční holdingová společnost nebo instituce má významnou investici, a to za předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v písm. a) až e) tohoto odstavce:
a)
subjekt finančního sektoru je pojišťovnou, zajišťovnou nebo pojišťovací holdingovou společností;
b)
tato pojišťovna, zajišťovna nebo pojišťovací holdingová společnost je zahrnuta ve stejném doplňkovém dozoru podle směrnice 2002/87/ES jako mateřská instituce, mateřská finanční holdingová společnost nebo mateřská smíšená finanční holdingová společnost nebo instituce, která dané kapitálové nástroje drží;
c)
instituce obdržela předchozí svolení příslušných orgánů;
d)
před udělením svolení podle písmene c) a soustavně se příslušné orgány přesvědčují, že integrované řízení, řízení rizik a systém interní kontroly subjektů, které by byly zahrnuty do konsolidace podle metody 1, 2 nebo 3, jsou adekvátní;
e)
kapitálové investice v daném subjektu patří jednomu z těchto subjektů:
i)
mateřské úvěrové instituci;
ii)
mateřské finanční holdingové společnosti;
iii)
mateřské smíšené finanční holdingové společnosti;
iv)
instituci;
v)
dceřinému podniku jednoho ze subjektů uvedených v bodech i) až iv), který je zahrnut do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2.
Zvolená metoda je uplatňována dlouhodobě a konzistentně.
2. Pro účely výpočtu individuálního a subkonsolidovaného kapitálu neodečítají instituce podléhající dohledu na konsolidovaném základě v souladu s částí první hlavou II kapitolou 2 kapitálové investice do kapitálových nástrojů vydaných subjekty finančního sektoru zahrnutými do dohledu na konsolidovaném základě, pokud příslušné orgány nerozhodly, že tyto odpočty musí být vyžadovány pro konkrétní účely, zejména pro účely strukturálního oddělení bankovních činností a plánování procesů k řešení úpadku.
Uplatnění přístupu uvedeného v prvním pododstavci nesmí mít neúměrné nepříznivé účinky na finanční systém jako celek nebo jeho části v jiných členských státech nebo v celé Unii tím, že by vytvářel nebo představoval překážku fungování vnitřního trhu nebo že by vytvářel překážky bránící jeho fungování.
3. Příslušné orgány mohou pro účely výpočtu kapitálu na individuálním či subkonsolidovaném základě institucím povolit, aby neodečítaly kapitálové investice do kapitálových nástrojů v těchto případech:
a)
má-li instituce kapitálovou investici v jiné instituci a jsou-li splněny podmínky uvedené v bodech i) až v);
i)
instituce spadají do stejného institucionálního systému ochrany uvedeného v čl. 113 odst. 7;
ii)
příslušné orgány udělily svolení uvedené v čl. 113 odst. 7;
iii)
podmínky stanovené v čl. 113 odst. 7 jsou splněny;
iv)
institucionální systém ochrany sestavuje konsolidovanou rozvahu podle čl. 113 odst. 7 písm. e), nebo není-li stanovena povinnost sestavovat konsolidovanou účetní závěrku, rozšířený souhrnný výpočet, o němž se příslušné orgány přesvědčí, že je rovnocenný ustanovením směrnice 86/635/EHS, jež zahrnuje některé úpravy ustanovení směrnice 83/349/EHS nebo nařízení (ES) č. 1606/2002, jimiž se řídí konsolidované účetní závěrky skupin úvěrových institucí. Rovnocennost uvedeného rozšířeného souhrnného výpočtu potvrdí externí auditor, a zejména to, že při výpočtu nedochází ani k vícenásobnému použití prvků způsobilých pro výpočet kapitálu, ani k žádné nevhodné tvorbě kapitálu mezi členy institucionálního systému ochrany. Konsolidovaná rozvaha nebo rozšířený souhrnný výpočet se oznamují příslušným orgánům přinejmenším tak často, jak je stanoveno v článku 99;
v)
instituce zahrnuté do institucionálního systému ochrany společně splňují na konsolidovaném nebo rozšířeném souhrnném základě požadavky stanovené v článku 92 a podávají zprávy o dodržování těchto požadavků v souladu s článkem 99. V rámci institucionálního systému ochrany se nevyžaduje odpočet podílu ve vlastnictví členů, kteří jsou družstvy, nebo právních subjektů, jestliže nejsou členy tohoto systému, a to za podmínky, že nedochází ani k vícenásobnému použití prvků použitelných pro výpočet kapitálu, ani k žádné nevhodné tvorbě kapitálu mezi členy institucionálního systému ochrany a držitelem menšinového podílu, je-li institucí;
b)
pokud má regionální úvěrová instituce účast ve své ústřední nebo jiné regionální úvěrové instituci a jsou splněny podmínky stanovené v písm. a) bodech i) až v).
4. Účasti, u nichž se v souladu s odstavci 1, 2 nebo 3 neprovádí odpočet, se považují za expozice a jsou rizikově váženy v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3.
5. Pokud instituce uplatňuje metodu 1 nebo 2 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES, zveřejní doplňkový kapitálový požadavek a ukazatel kapitálové přiměřenosti finančního konglomerátu vypočtené v souladu s článkem 6 a přílohou I uvedené směrnice.
6. EBA, EIOPA a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) (dále jen „ESMA“ nebo „orgán ESMA“) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 (27) ESMA vypracují prostřednictvím smíšeného výboru pro účely tohoto článku návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek použití metod výpočtu uvedených v příloze I části II směrnice 2002/87/ES pro účely alternativních postupů k odpočtům uvedených v odstavci 1 tohoto článku.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.
Oddíl 4
Kmenový kapitál tier 1
Článek 50
Kmenový kapitál tier 1
Kmenový kapitál tier 1 instituce se skládá z položek kmenového kapitálu tier 1 po provedení úprav vyžadovaných články 32 až 35, odpočtů podle článku 36 a uplatnění výjimek a alternativních postupů stanovených v článcích 48, 49 a 79.
KAPITOLA 3
Vedlejší kapitál tier 1
Oddíl 1
Položky a nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1
Článek 51
Položky vedlejšího kapitálu tier 1
Položky vedlejšího kapitálu tier 1 jsou tyto:
a)
kapitálové nástroje za předpokladu splnění podmínek stanovených v čl. 52 odst. 1;
b)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu a).
Nástroje zahrnuté do písmene a) nejsou považovány za položky kmenového kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2.
Článek 52
Nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1
1. Kapitálové nástroje lze považovat za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, pouze pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
nástroje jsou vydány a plně uhrazeny;
b)
nástroje nezakoupil žádný z těchto subjektů:
i)
institucí nebo jejími dceřinými podniky;
ii)
podnik, v němž má instituce účast ve formě přímého vlastnictví nebo kontroly nejméně 20 % hlasovacích práv nebo kapitálu daného podniku;
c)
nákup nástrojů není přímo ani nepřímo financován institucí;
d)
v případě platební neschopnosti instituce se nástroje řadí za nástroje zahrnované do kapitálu tier 2;
e)
nástroje nejsou zajištěny žádným z těchto subjektů ani se na ně nevztahuje záruka žádného z těchto subjektů, která by zvyšovala pořadí uspokojení pohledávek:
i)
institucí nebo jejími dceřinými podniky;
ii)
mateřským podnikem instituce nebo jeho dceřinými podniky;
iii)
mateřskou finanční holdingovou společností nebo jejími dceřinými podniky;
iv)
holdingovou společností se smíšenou činností nebo jejími dceřinými podniky;
v)
smíšenou finanční holdingovou společností a jejími dceřinými podniky;
vi)
podnikem, který má úzké propojení se subjekty uvedenými v bodech i) až v);
f)
nástroje nejsou předmětem žádných ujednání, ať smluvních či jiných, která v případě platební neschopnosti nebo likvidace instituce zvyšují pořadí uspokojení pohledávek z nich plynoucích;
g)
nástroje nemají stanovenu splatnost (věčné nástroje) a ustanovení, jimiž se řídí, neobsahují žádnou pobídku k tomu, aby je instituce splatila;
h)
pokud ustanovení, jimiž se nástroje řídí, obsahují jednu nebo více kupních opcí, může být tato opce uplatněna dle vlastního uvážení emitenta;
i)
nástroje mohou být vypovězeny, splaceny nebo zpětně odkoupeny, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 77, a nejdříve po uplynutí pěti let ode dne jejich vydání, s výjimkou případů, kdy jsou splněny podmínky stanovené v čl. 78 odst. 4;
j)
ustanovení, jimiž se nástroje řídí, výslovně ani implicitně neuvádějí, že by nástroje byly nebo mohly být institucí vypovězeny, splaceny nebo zpětně odkoupeny, a instituce něco takového ani jinak neuvádí, a to s výjimkou těchto případů;
i)
po likvidaci instituce;
ii)
diskrečního zpětného odkupu nástrojů nebo jiného způsobu snížení kapitálu na základě vlastního rozhodnutí, pokud instituce obdržela předchozí svolení příslušného orgánu v souladu s článkem 7;
k)
instituce výslovně ani implicitně neuvádí, že by příslušný orgán souhlasil s žádostí o vypovězení, splacení nebo zpětný odkup nástrojů;
l)
rozdělení výnosů z nástrojů splňuje tyto podmínky:
i)
je vypláceno z položek k rozdělení;
ii)
výše rozdělených výnosů z nástrojů se nebude měnit na základě úvěrového hodnocení instituce nebo jejího mateřského podniku;
iii)
ustanovení, jimiž se nástroje řídí, dávají instituci možnost dle vlastního uvážení kdykoli na neomezenou dobu a na nekumulativním základě zrušit rozdělení výnosů z nástrojů, přičemž instituce může zrušené platby bez omezení použít k úhradě svých závazků podle jejich splatnosti;
iv)
zrušení rozdělení výnosů nepředstavuje nesplnění závazků ze strany instituce;
v)
zrušením rozdělení výnosů nevznikají instituci žádná omezení;
m)
nástroje nejsou jedním z důvodů vedoucích ke zjištění, že závazky instituce převyšují její aktiva, pokud takové zjištění představuje test platební neschopnosti podle použitelného vnitrostátního práva;
n)
ustanovení, jimiž se nástroje řídí, vyžadují, aby v případě rozhodné události byla trvale nebo dočasně účetně snížena hodnota jistiny nástrojů nebo aby byly nástroje převedeny na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1;
o)
ustanovení, jimiž se nástroje řídí, neobsahují žádné prvky, které by mohly bránit rekapitalizaci instituce;
p)
pokud nástroje nevydává přímo instituce, jsou splněny obě tyto podmínky:
i)
nástroje jsou vydány prostřednictvím subjektu zahrnutého do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2;
ii)
výnosy jsou okamžitě, bez omezení a v podobě, která splňuje podmínky stanovené v tomto odstavci, k dispozici instituci.
Podmínka stanovená v prvním pododstavci písm. d) se považuje za splněnou bez ohledu na to, zda jsou dané nástroje zahrnuty podle čl. 484 odst. 3 do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2, jsou-li na stejné úrovni.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění všech těchto otázek:
a)
forma a povaha možných pobídek ke splacení nástrojů;
b)
povaha jakéhokoli účetního zvýšení hodnoty jistiny nástroje zahrnovaného do vedlejšího kapitálu tier 1 po dočasném účetním snížení hodnoty jeho jistiny;
c)
postupy a načasování, pokud jde o následující:
i)
určení, že došlo k rozhodné události;
ii)
účetní zvýšení hodnoty jistiny nástroje zahrnovaného do vedlejšího kapitálu tier 1 po dočasném účetním snížení hodnoty jeho jistiny;
d)
vlastnosti nástrojů, které by mohly bránit rekapitalizaci instituce;
e)
použití jednotek pro speciální účel k nepřímé emisi kapitálových nástrojů.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 53
Omezení týkající se zrušení rozdělení výnosů z nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 a prvky, které by mohly bránit rekapitalizaci instituce
Pro účely čl. 52 odst. 1 písm. l) bodu v) a písmena o) nesmí ustanovení, jimiž se řídí nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, obsahovat především následující:
a)
požadavek rozdělení výnosů z nástrojů v případě, že se provádí rozdělení výnosů z nástroje vydaného institucí, který je ve stejném nebo podřízenějším pořadí než nástroj zahrnovaný do vedlejšího kapitálu tier 1, včetně nástroje zahrnovaného do kmenového kapitálu tier 1;
b)
požadavek zrušení výplaty rozdělení výnosů z nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 v případě, že se neprovádí rozdělení výnosů z daných nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1;
c)
povinnost nahradit výplatu úroků nebo dividend platbou v jakékoli jiné formě. Instituci není taková povinnost uložena jinak.
Článek 54
Snížení hodnoty nebo konverze nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1
1. Pro účely čl. 52 odst. 1 písm. n) se na nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 vztahují tato ustanovení:
a)
rozhodná událost nastává tehdy, když se poměr kmenového kapitálu tier 1 instituce uvedený v čl. 92 odst. 1 písm. a) sníží pod jednu z těchto hodnot:
i)
5,125 %;
ii)
hodnotu vyšší než 5,125 %, kterou určí instituce a která je upřesněna v ustanoveních, jimiž se nástroj řídí;
b)
instituce mohou v ustanoveních, jimiž se nástroj řídí, vymezit jednu nebo více rozhodných událostí navíc k události vymezené v písmeni a);
c)
pokud ustanovení, jimiž se nástroje řídí, vyžadují, aby nástroje byly v případě rozhodné události převedeny na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, musí současně stanovit jedno z následujícího:
i)
převodní poměr a maximální povolenou částku převodu;
ii)
rozsah, v němž budou nástroje převedeny na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1;
d)
pokud ustanovení, jimiž se nástroje řídí, vyžadují, aby v případě rozhodné události byla snížena hodnota jistiny těchto nástrojů, jsou současně sníženy všechny tyto položky:
i)
pohledávka držitele nástroje v případě platební neschopnosti nebo likvidace instituce;
ii)
částka, která má být vyplacena v případě vypovězení nebo splacení nástroje;
iii)
rozdělení výnosů z nástroje.
2. Účetním snížením hodnoty nebo konverzí nástroje zahrnovaného do vedlejšího kapitálu tier 1 podle použitelného účetního rámce se vytvoří položky, které jsou považovány za položky kmenového kapitálu tier 1.
3. Hodnota nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 uznaných jako položky vedlejšího kapitálu tier 1 je omezena na minimální hodnotu položek kmenového kapitálu tier 1, které by byly vytvořeny, pokud by účetní hodnota jistiny nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 byla plně snížena nebo by tyto nástroje byly převedeny na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1.
4. Úhrnná hodnota nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1, kterou je zapotřebí v případě rozhodné události účetně snížit nebo převést, nesmí být nižší než nižší z následujících hodnot:
a)
hodnota potřebná k plnému obnovení poměru kmenového kapitálu tier 1 instituce na hodnotu 5,125 %;
b)
plná hodnota jistiny nástroje.
5. Nastane-li rozhodná událost, musí instituce:
a)
neprodleně informovat příslušné orgány;
b)
informovat držitele nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1;
c)
v souladu s požadavky tohoto článku účetně snížit hodnotu jistiny nástrojů, nebo tyto nástroje neprodleně, nejpozději však do jednoho měsíce, převést na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1.
6. Instituce vydávající nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, jež jsou v případě rozhodné události převáděny na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, zajistí, aby neustále měla dostatek schváleného základního kapitálu, jenž umožní v případě rozhodné události převést veškeré tyto nástroje vedlejšího kapitálu tier 1 na akcie. Ke dni vydání těchto konvertibilních nástrojů vedlejšího kapitálu tier 1 musí být získána všechna nezbytná povolení. Instituce si neustále ponechává předem získané povolení nezbytné k tomu, aby mohla vydat nástroje kmenového kapitálu tier 1, na něž jsou v případě rozhodné události tyto nástroje vedlejšího kapitálu tier 1 převedeny.
7. Instituce vydávající nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, jež jsou v případě rozhodné události převáděny na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, zajistí, aby této konverzi nebránily žádné procesní překážky stanovené v zakládacích dokumentech či stanovách nebo ve smluvních ujednáních.
Článek 55
Důsledky nesplnění podmínek týkajících se nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1
Jestliže v případě nástroje zahrnovaného do vedlejšího kapitálu tier 1 přestanou být podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1 plněny, platí následující:
a)
tento nástroj přestane být okamžitě považován za nástroj zahrnovaný do vedlejšího kapitálu tier 1;
b)
podíl emisního ážia souvisejícího s tímto nástrojem přestane být okamžitě považován za položku vedlejšího kapitálu tier 1.
Oddíl 2
Odpočty od položek vedlejšího kapitálu tier 1
Článek 56
Odpočty od položek kapitálu tier 1
Instituce od položek vedlejšího kapitálu tier 1 odečítají tyto položky:
a)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do vlastních nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1, včetně vlastních nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1, které by instituce mohla být povinna odkoupit na základě stávajících smluvních závazků;
b)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, s nimiž je instituce ve vztahu vzájemné účasti a příslušné orgány se domnívají, že jeho účelem je uměle zvýšit kapitál instituce;
c)
příslušnou výši přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici, určenou v souladu s článkem 60;
d)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž má instituce významnou investici, s vyloučením pozic z upisování držených pět nebo méně pracovních dnů;
e)
hodnotu položek, které mají být odečteny od položek kapitálu tier 2 podle článku 66, která převyšuje kapitál tier 2 instituce;
f)
daňové platby týkající se položek vedlejšího kapitálu tier 1 předvídatelné v době výpočtu, s výjimkou případu, kdy instituce vhodně upraví hodnotu položek vedlejšího kapitálu tier 1, pokud tyto daňové platby snižují částku, do jejíž výše lze dané položky použít ke krytí rizik nebo ztrát.
Článek 57
Odpočty kapitálových investic do vlastních nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1
Pro účely čl. 56 písm. a) vypočítají instituce kapitálové investice do vlastních nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 na základě hrubých dlouhých pozic s těmito výjimkami:
a)
instituce mohou vypočítat objem kapitálových investic do vlastních nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 na základě čisté dlouhé pozice, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
dlouhé a krátké pozice jsou v téže podkladové expozici a s krátkými pozicemi není spojeno žádné riziko protistrany;
ii)
buď jsou dlouhé i krátké pozice jsou drženy v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu;
b)
instituce určí částku, která má být odečtena za přímé, nepřímé nebo syntetické kapitálové investice do indexových cenných papírů, pomocí výpočtu podkladové expozice vůči vlastním nástrojům zahrnovaným do kmenového kapitálu tier 1 zahrnutým do těchto indexů;
c)
instituce mohou vzájemně započíst hrubé dlouhé pozice ve vlastních nástrojích zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 vyplývající z kapitálových investic do indexových cenných papírů proti krátkým pozicím ve vlastních nástrojích zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 vyplývajícím z krátkých pozic v podkladových indexech, včetně případů, kdy je s těmito krátkými pozicemi spojeno riziko protistrany, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
dlouhé a krátké pozice jsou v týchž podkladových indexech;
ii)
buď jsou dlouhé i krátké pozice drženy v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu.
Článek 58
Odpočty kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru v případech vzájemné účasti, jejímž účelem je umělé zvýšení kapitálu
Instituce provádějí odpočty uvedené v čl. 56 písm. b), c) a d) v souladu s těmito ustanoveními:
a)
kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 se vypočítají na základě hrubých dlouhých pozic;
b)
pro účely odpočtu se položky vedlejšího kapitálu tier 1 pojišťovny považují za kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1.
Článek 59
Odpočty kapitálových investic nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru
Instituce provádějí odpočty uvedené v čl. 56 písm. c) a d) v souladu s těmito ustanoveními:
a)
mohou vypočítat přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru na základě čisté dlouhé pozice v téže podkladové expozici, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
splatnost krátké pozice odpovídá splatnosti dlouhé pozice nebo její zbytková splatnost činí nejméně jeden rok
ii)
buď je krátká i dlouhá pozice držena v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu;
b)
určí částku, která má být odečtena za přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do indexových cenných papírů, pomocí výpočtu podkladové expozice vůči kapitálovým nástrojům subjektů finančního sektoru zahrnutým do těchto indexů.
Článek 60
Odpočty kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 v případě, že instituce nemá v subjektu finančního sektoru významnou investici
1. Pro účely čl. 56 písm. c) instituce vypočítají příslušnou částku, která má být odečtena, vynásobením hodnoty uvedené v písmenu a) tohoto odstavce faktorem získaným z výpočtu uvedeného v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
souhrnná hodnota, o kterou přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru převyšují 10 % hodnoty položek kmenového kapitálu tier 1 instituce vypočtené po uplatnění těchto ustanovení:
i)
článků 32 až 35;
ii)
čl. 36 odst. 1 písm. a) až g), písm. k) bodů ii) až v) a písm. l), s výjimkou odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů;
iii)
článků 44 a 45;
b)
hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 těch subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici, vydělená souhrnnou hodnotou všech přímých, nepřímých a syntetických investic instituce do nástrojů kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 uvedených subjektů finančního sektoru.
2. Instituce z částky uvedené v odst. 1 písm. a) a z výpočtu faktoru uvedeného v odst. 1 písm. b) vyloučí pozice z upisování držené pět nebo méně pracovních dnů.
3. Částka, která má být podle odstavce 1 odečtena, je rozdělena mezi všechny držené nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1. Částka, která má být podle odstavce 1 odečtena od každého nástroje vedlejší kapitálu tier 1, se vypočte vynásobením hodnoty stanovené v písmenu a) tohoto odstavce poměrnou částí stanovenou v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
hodnota kapitálových investic, která má být odečtena podle odstavce 1;
b)
hodnota stanovená v bodě i) vydělená hodnotou stanovenou v bodě ii):
i)
celkový objem nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1;
ii)
souhrnná hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici.
4. Hodnota kapitálových nástrojů uvedená v čl. 56 písm. c), která je rovna nebo nižší než 10 % položek kmenového kapitálu tier 1 instituce po uplatnění ustanovení uvedených v odst. 1 písm. a) bodech i), ii) a iii), se neodečítá a podléhá příslušným rizikovým vahám v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a případně požadavkům stanoveným v části třetí hlavě IV.
5. Instituce určí podíl kapitálových investic do kapitálových nástrojů, na nějž se použijí rizikové váhy, vydělením hodnoty stanovené v písmenu a) hodnotou stanovenou v písmenu b):
a)
hodnota kapitálových investic, na niž se mají použít rizikové váhy podle odstavce 4;
b)
hodnota stanovená v bodě i) vydělená hodnotou stanovenou v bodě ii):
i)
celková hodnota nástrojů kmenového kapitálu tier 1;
ii)
souhrnná hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici.
Oddíl 3
Vedlejší kapitál tier 1
Článek 61
Vedlejší kapitál tier 1
Vedlejší kapitál tier 1 instituce se skládá z položek vedlejšího kapitálu tier 1 po odpočtu položek uvedených v článku 56 a uplatnění článku 79.
KAPITOLA 4
Kapitál tier 2
Oddíl 1
Položky a nástroje zahrnované do kapitálu tier 2
Článek 62
Položky kapitálu tier 2
Položky kapitálu tier 2 jsou tyto:
a)
kapitálové nástroje a podřízené půjčky za předpokladu splnění podmínek stanovených v článku 63;
b)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu a);
c)
u institucí, které počítají objem rizikově vážených expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 2, obecné úpravy o úvěrové riziko bez zohlednění daňových účinků do výše 1,25 % objemu rizikově vážených expozic vypočítaného podle části třetí hlavy II kapitoly 2;
d)
u institucí, které počítají objem rizikově vážených expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 3, kladné částky bez zohlednění daňových účinků vypočtené podle článků 158 a 159 do výše 0,6 % objemu rizikově vážených expozic vypočítaného podle části třetí hlavy II kapitoly 3.
Položky zahrnuté do písmene a) nejsou považovány za položky kmenového kapitálu tier 1 ani vedlejšího kapitálu tier 1.
Článek 63
Nástroje zahrnované do kapitálu tier 2
Kapitálové nástroje a podřízené půjčky lze považovat za nástroje zahrnované do kapitálu tier 2, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
nástroje jsou vydány nebo podřízené půjčky získány a plně uhrazeny;
b)
nástroje nezakoupil nebo podřízené půjčky neposkytl žádný z těchto subjektů:
i)
institucí nebo jejími dceřinými podniky;
ii)
podnik, v němž má instituce účast ve formě přímého vlastnictví nebo kontroly nejméně 20 % hlasovacích práv nebo kapitálu daného podniku;
c)
nákup nástrojů nebo poskytnutí podřízených půjček nejsou přímo ani nepřímo financovány institucí;
d)
nárok na částku jistiny nástrojů podle ustanovení, kterými se nástroje řídí, nebo nárok na částku jistiny podřízených půjček podle ustanovení, jimiž se podřízené půjčky řídí, je zcela podřízen pohledávkám všech nepodřízených věřitelů;
e)
nástroje nebo podřízené půjčky nejsou zajištěny žádným z těchto subjektů ani se na ně nevztahuje záruka žádného z těchto subjektů, která by zvyšovala pořadí uspokojení pohledávek:
i)
institucí nebo jejími dceřinými podniky;
ii)
mateřským podnikem instituce nebo jeho dceřinými podniky;
iii)
mateřskou finanční holdingovou společností nebo jejími dceřinými podniky;
iv)
holdingovou společností se smíšenou činností nebo jejími dceřinými podniky;
v)
smíšenou finanční holdingovou společností nebo jejími dceřinými podniky;
vi)
podnikem, který má úzké propojení se subjekty uvedenými v bodech i) až v);
f)
nástroje nebo podřízené půjčky nejsou předmětem žádných ujednání, která by jinak zvyšovala pořadí uspokojení pohledávek z těchto nástrojů nebo podřízených půjček;
g)
nástroje nebo podřízené půjčky mají dobu splatnosti nejméně pěti let;
h)
ustanovení, jimiž se nástroje nebo podřízené půjčky řídí, neobsahují žádnou pobídku pro instituci, aby umořila nebo splatila jejich jistinu přede dnem splatnosti;
i)
pokud nástroje nebo podřízené půjčky zahrnují jednu nebo více kupních opcí nebo možnost/opci předčasného splacení, mohou být opce uplatněny dle vlastního uvážení emitenta nebo případně dlužníka;
j)
nástroje nebo podřízené půjčky mohou být vypovězeny, splaceny nebo zpětně odkoupeny či předčasně splaceny, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 77, a nejdříve po uplynutí pěti let ode dne jejich vydání nebo získání, s výjimkou případů, kdy jsou splněny podmínky stanovené v čl. 78 odst. 4;
k)
ustanovení, jimiž se nástroje nebo podřízené půjčky řídí, výslovně ani implicitně neuvádějí, že by nástroje nebo podřízené půjčky byly nebo mohly být vypovězeny, umořeny, zpětně odkoupeny nebo předčasně splaceny jindy než při platební neschopnosti nebo likvidaci instituce a instituce něco takového ani jinak neuvádí;
l)
ustanovení, jimiž se nástroje nebo podřízené půjčky řídí, nedávají držiteli či věřiteli právo na urychlení plánované budoucí výplaty úroků nebo jistiny jindy než při platební neschopnosti nebo likvidaci instituce;
m)
výše vyplácených úroků nebo případně dividend z nástrojů nebo podřízených půjček se nebude měnit na základě úvěrového hodnocení instituce nebo jejího mateřského podniku;
n)
pokud nástroje nevydává přímo instituce nebo pokud podřízené půjčky nezískává přímo instituce, musí být splněny obě tyto podmínky:
i)
nástroje jsou vydány nebo podřízené půjčky získány prostřednictvím subjektu zahrnutého do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2;
ii)
výnosy jsou okamžitě, bez omezení a v podobě, která splňuje podmínky stanovené v tomto odstavci, k dispozici instituci.
Článek 64
Umořování nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2
Nástroje zahrnované do kapitálu tier 2 lze v posledních pěti letech do splatnosti považovat za položky kapitálu tier 2 v míře, která se určí vynásobením výsledku výpočtu uvedeného v písmenu a) hodnotou uvedenou v písmenu b):
a)
nominální hodnota nástrojů nebo podřízených půjček k prvnímu dni závěrečného pětiletého období jejich smluvní splatnosti vydělená počtem kalendářních dnů v daném období;
b)
počet zbývajících kalendářních dní smluvní splatnosti nástrojů nebo podřízených půjček.
Článek 65
Důsledky nesplnění podmínek týkajících se nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 2
Jestliže v případě nástroje zahrnovaného do kapitálu tier 2 přestanou být podmínky stanovené v článku 63 plněny, platí následující:
a)
tento nástroj přestane být okamžitě považován za nástroj zahrnovaný do kapitálu tier 2;
b)
podíl emisního ážia souvisejícího s tímto nástrojem přestane být okamžitě považován za položku kapitálu tier 2.
Oddíl 2
Odpočty od položek kapitálu tier 2
Článek 66
Odpočty od položek kapitálu tier 2
Od položek kapitálu tier 2 se odečítá následující:
a)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do vlastních nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2, včetně vlastních nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2, které by instituce mohla být povinna odkoupit na základě stávajících smluvních závazků;
b)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru, s nimiž je instituce ve vztahu vzájemné účasti a příslušné orgány se domnívají, že jeho účelem je uměle zvýšit kapitál instituce;
c)
použitelnou hodnotu přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici, přičemž tato hodnota se určí v souladu s článkem 70;
d)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru, v nichž má instituce významnou investici, s vyloučením pozic z upisování držených pět nebo méně pracovních dnů.
Článek 67
Odpočty kapitálových investic do vlastních nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 2
Pro účely čl. 66 písm. a) počítají instituce kapitálové investice na základě hrubých dlouhých pozic s těmito výjimkami:
a)
instituce mohou vypočítat objem kapitálových investic na základě čisté dlouhé pozice, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
dlouhé a krátké pozice jsou v téže podkladové expozici a s krátkými pozicemi není spojeno žádné riziko protistrany;
ii)
buď jsou dlouhé i krátké pozice jsou drženy v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu;
b)
instituce určí částku, která má být odečtena za přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do indexových cenných papírů, pomocí výpočtu podkladové expozice vůči vlastním nástrojům zahrnovaným do kapitálu tier 2 zahrnutým do těchto indexů,;
c)
instituce mohou vzájemně započíst hrubé dlouhé pozice ve vlastních nástrojích zahrnovaných do kapitálu tier 2 vyplývající z kapitálových investic do indexových cenných papírů proti krátkým pozicím ve vlastních nástrojích zahrnovaných do kapitálu tier 2 vyplývajícím z krátkých pozic v podkladových indexech, včetně případů, kdy je s těmito krátkými pozicemi spojeno riziko protistrany, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
dlouhé a krátké pozice jsou v týchž podkladových indexech;
ii)
buď jsou dlouhé i krátké pozice drženy v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu.
Článek 68
Odpočty kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru v případech vzájemné účasti, jejímž účelem je umělé zvýšení kapitálu
Instituce provádějí odpočty uvedené v čl. 66 písm. b), c) a d) v souladu s těmito ustanoveními:
a)
kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 se vypočítají na základě hrubých dlouhých pozic;
b)
pro účely odpočtu se s položkami kapitálu tier 2 pojišťovny a položkami kapitálu tier 3 pojišťovny zachází jako s kapitálovými investicemi do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2.
Článek 69
Odpočty kapitálových investic nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru
Instituce provádějí odpočty uvedené v čl. 66 písm. c) a d) v souladu s těmito ustanoveními:
a)
mohou vypočítat přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru na základě čisté dlouhé pozice v téže podkladové expozici, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
splatnost krátké pozice odpovídá splatnosti dlouhé pozice nebo její zbytková splatnost činí nejméně jeden rok
ii)
buď je krátká i dlouhá pozice držena v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu;
b)
určí částku, která má být odečtena za přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do indexových cenných papírů, pomocí výpočtu podkladové expozice vůči kapitálovým nástrojům subjektů finančního sektoru zahrnutým do těchto indexů.
Článek 70
Odpočty nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 v případě, že instituce nemá v příslušném subjektu významnou investici
1. Pro účely čl. 66 písm. c) instituce vypočítají příslušnou částku, která má být odečtena, vynásobením hodnoty uvedené v písmenu a) tohoto odstavce faktorem získaným z výpočtu uvedeného v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
souhrnná hodnota, o kterou přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru převyšují 10 % hodnoty položek kmenového kapitálu tier 1 instituce vypočtené po uplatnění těchto ustanovení:
i)
článků 32 až 35;
ii)
čl. 36 odst. 1 písm. a) až g), písm. k) bodů ii) až v) a písm. l), s výjimkou částky, která má být odečtena za odložené daňové pohledávky závislé na budoucím zisku a vyplývající z přechodných rozdílů;
iii)
článků 44 a 45;
b)
hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 těch subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici, vydělená souhrnnou hodnotou všech přímých, nepřímých a syntetických investic instituce do nástrojů kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 těchto subjektů finančního sektoru.
2. Instituce z částky uvedené v odst. 1 písm. a) a z výpočtu faktoru uvedeného v odst. 1 písm. b) vyloučí pozice z upisování držené pět nebo méně pracovních dnů.
3. Částka, která má být podle odstavce 1 odečtena, se rozdělí mezi všechny držené nástroje zahrnované do kapitálu tier 2. Instituce určí podíl kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2, který se odečte po vynásobení hodnoty stanovené v písmenu a) tohoto odstavce poměrnou částkou stanovenou v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
celková hodnota kapitálových investic, která má být odečtena podle odstavce 1;
b)
hodnota stanovená v bodě i) vydělená hodnotou stanovenou v bodě ii):
i)
celkový objem nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2;
ii)
souhrnná hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici.
4. Hodnota kapitálových nástrojů uvedená v čl. 66 odst. 1 písm. c), která je rovna nebo nižší než 10 % položek kmenového kapitálu tier 1 instituce po uplatnění ustanovení uvedených v odst. 1 písm. a) bodech i) až iii), se neodečítá a podléhá příslušným rizikovým vahám v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a případně požadavkům stanoveným v části třetí hlavě IV.
5. Instituce určí podíl kapitálových investic do kapitálových nástrojů, na nějž se použijí rizikové váhy, vydělením hodnoty stanovené v písmenu a) hodnotou stanovenou v písmenu b):
a)
hodnota kapitálových investic, na niž se mají použít rizikové váhy podle odstavce 4;
b)
hodnota stanovená v bodě i) vydělená hodnotou stanovenou v bodě ii):
i)
celková hodnota nástrojů kmenového kapitálu tier 1;
ii)
souhrnná hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici.
Oddíl 3
Kapitál tier 2
Článek 71
Kapitál tier 2
Kapitál tier 2 instituce se skládá z položek kapitálu tier 2 po odpočtech uvedených v článku 66 a uplatnění článku 79.
KAPITOLA 5
Kapitál
Článek 72
Kapitál
Kapitál instituce je součtem jejího kapitálu tier 1 a tier 2.
KAPITOLA 6
Obecné požadavky
Článek 73
Rozdělení výnosů z kapitálových nástrojů
1. Kapitálové nástroje, u nichž může instituce podle svého uvážení rozhodnout o vyplacení rozdělených výnosů jinou formou než formou hotovosti či kapitálového nástroje, nelze považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2, pokud instituce neobdržela předchozí svolení příslušných orgánů.
2. Příslušné orgány udělí svolení podle odstavce 1, pouze pokud jsou podle jejich názoru splněny všechny tyto podmínky:
a)
možnost volného uvážení podle odstavce 1 ani forma, v níž by mohlo být rozdělení výnosů provedeno, by neměly nepříznivý vliv na schopnost instituce zrušit výplaty spojené s daným nástrojem;
b)
možnost volného uvážení podle odstavce 1 ani forma, v níž by mohlo být rozdělení výnosů provedeno, by neměly nepříznivý vliv na schopnost nástroje absorbovat ztráty;
c)
možnost volného uvážení podle odstavce 1 ani forma, v níž by mohlo být rozdělení výnosů provedeno, by žádným jiným způsobem nesnižovaly kvalitu kapitálového nástroje.
3. Kapitálové nástroje, u nichž právo rozhodnout nebo požadovat, aby rozdělené výnosy z nástroje byly vyplaceny jinou formou než formou hotovosti či kapitálového nástroje, náleží jiné právnické osobě než instituci, která tyto kapitálové nástroje vydává, nelze považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2.
4. Instituce mohou využít široký tržní index jako jeden ze základů pro stanovení výše rozdělených výnosů z nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2.
5. Je-li instituce v rámci uvedeného indexu širšího trhu jedním z referenčních subjektů, odstavec 4 se nepoužije, pokud nejsou splněny obě tyto podmínky:
a)
instituce se domnívá, že neexistuje významná míra korelace mezi pohyby v rámci uvedeného indexu širšího trhu a úvěrovým hodnocením instituce, její mateřské instituce, mateřské finanční holdingové společnosti, mateřské smíšené finanční holdingové společnosti nebo mateřské holdingové společnosti se smíšenou činností;
b)
příslušný orgán nedospěl k odlišnému zjištění, než jaké je uvedeno v písmenu a).
6. Instituce podávají zprávy o širokých tržních indexech, o něž se jejich kapitálové nástroje opírají, a zveřejňují je.
7. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, podle nichž se pro účely odstavce 4 indexy považují za široké tržní indexy.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 74
Kapitálové investice do kapitálových nástrojů emitovaných regulovanými subjekty finančního sektoru, které nesplňují podmínky pro regulativní kapitál
Instituce nesmí od žádné složky kapitálu odečíst přímé, nepřímé či syntetické kapitálové investice do kapitálových nástrojů emitovaných regulovanými subjekty finančního sektoru, které nesplňují podmínky pro regulativní kapitál daného subjektu. Instituce na tyto investice uplatní rizikovou váhu v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2, případně 3.
Článek 75
Požadavky týkající se odpočtu a splatnosti v případě krátkých pozic
Požadavky týkající se splatnosti se v případě krátkých pozic podle čl. 45 písm. a), čl. 59 písm. a) a čl. 69 písm. a) považují ve vztahu k drženým pozicím za splněné, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce má smluvně dané právo zajišťovanou dlouhou pozici k určitému budoucímu datu prodat protistraně, která poskytuje zajištění;
b)
protistrana, která instituci poskytuje zajištění, má smluvní povinnost dlouhou pozici podle písmene a) od dané instituce k uvedenému určitému budoucímu datu odkoupit.
Článek 76
Investice do kapitálových nástrojů zahrnutých do indexů
1. Pro účely čl. 42 písm. a), čl. 45 písm. a), čl. 57 písm. a), čl. 59 písm. a), čl. 67 písm. a) a čl. 69 písm. a) může instituce snížit hodnotu dlouhé pozice v kapitálovém nástroji o tu část indexu, která je tvořena stejnou podkladovou expozicí, která je zajišťována, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
buď jsou zajišťovaná dlouhá pozice i krátká pozice v indexu použitá k zajištění této dlouhé pozice drženy v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu;
b)
pozice uvedené v písmenu a) jsou v rozvaze instituce oceněny reálnou hodnotou;
c)
krátkou pozici uvedenou v písmenu a) lze v rámci postupů vnitřní kontroly uplatňovaných institucí považovat za účinné zajištění;
d)
příslušné orgány alespoň jednou ročně posuzují přiměřenost kontrolních postupů podle písmene c) a přesvědčí se, že tyto postupy jsou i nadále přiměřené.
2. S předchozím svolením příslušného orgánu může instituce místo výpočtu své expozice vůči položkám uvedeným v písmenu a) nebo b) jako alternativní postup použít konzervativní odhad své podkladové expozice vůči těmto kapitálovým nástrojům zahrnutým do indexů:
a)
nástrojům zahrnovaným do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 zahrnutým do indexů;
b)
nástrojům zahrnovaným do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru zahrnutým do indexů.
3. Příslušné orgány udělí svolení uvedené v odstavci 2 pouze tehdy, jestliže instituce k jejich spokojenosti prokázala, že by pro ni sledování podkladové expozice vůči položkám uvedeným v odst. 2 písm. a) či podle okolností v písm. b) nebo v obou bylo provozně nepřiměřeně náročné.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění:
a)
toho, kdy je provádění odhadů použitých jako alternativa k výpočtu podkladové expozice podle odstavce 2 dostatečně konzervativní;
b)
významu spojení „provozně nepřiměřeně náročné“ pro účely odstavce 3.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 77
Podmínky pro snížení kapitálu
Instituce musí požádat o předchozí svolení příslušného orgánu k provedení jednoho nebo obou těchto kroků:
a)
k snížení, splacení nebo zpětnému odkoupení nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 a vydaných institucí způsobem, který je povolen podle použitelného vnitrostátního práva;
b)
k případnému vypovězení, umoření, splacení nebo zpětnému odkoupení nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo do kapitálu tier 2 před datem jejich smluvní splatnosti.
Článek 78
Svolení příslušných orgánů ke snížení kapitálu
1. Příslušný orgán udělí instituci svolení ke snížení, zpětnému odkupu, vypovězení nebo splacení nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2, pokud je splněna kterákoli z těchto podmínek:
a)
nejpozději současně s postupem podle článku 77 instituce nahradí nástroje uvedené v článku 77 kapitálovými nástroji stejné nebo vyšší kvality za podmínek, které jsou udržitelné z hlediska jejích ekonomických možností;
b)
instituce ke spokojenosti příslušného orgánu prokázala, že její kapitál by v důsledku tohoto postupu překročil požadavky stanovené v čl. 92 odst. 1 tohoto nařízení a požadavek kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU v míře, kterou příslušný orgán může na základě čl. 104 odst. 3 směrnice 2013/36/EU považovat za nezbytnou.
2. Při posuzování udržitelnosti náhradních nástrojů z hlediska ekonomických možností instituce prováděného podle odst. 1 písm. a) příslušné orgány zváží, nakolik by tyto náhradní kapitálové nástroje byly pro instituci nákladnější než nástroje, které by jimi byly nahrazeny.
3. Pokud instituce postupuje podle čl. 77 písm. a) a použitelné vnitrostátní právo zakazuje odmítnout splacení nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 uvedených v článku 27, může příslušný orgán upustit od podmínek stanovených v odstavci 1 tohoto článku za předpokladu, že vyžaduje, aby instituce přiměřeně omezila splacení těchto nástrojů.
4. Příslušné orgány mohou institucím povolit, aby nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 splatily před uplynutím pěti let ode dne vydání, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 1 a v písmenu a) nebo b) tohoto odstavce:
a)
dochází ke změně regulační klasifikace těchto nástrojů, která by pravděpodobně vedla k tomu, že by tyto nástroje byly vyloučeny z kapitálu nebo reklasifikovány jako kvalitativně nižší forma kapitálu, a jsou splněny obě tyto podmínky:
i)
příslušný orgán považuje tuto změnu za dostatečně jistou;
ii)
instituce příslušným orgánům uspokojivě prokáže, že regulační reklasifikace těchto nástrojů nebyla v době jejich vydání reálně předvídatelná;
b)
dochází ke změně použitelného daňového režimu pro tyto nástroje, u níž instituce příslušným orgánům uspokojivě prokáže, že je podstatná a nebyla v době jejich vydání reálně předvídatelná.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
význam spojení „udržitelné z hlediska ekonomických možností instituce“;
b)
přiměřenost omezení splacení uvedeného v odstavci 3;
c)
postup, jakým instituce žádají o svolení příslušného orgánu s provedením kroků uvedených v článku 77, požadavky na údaje v žádostech, jakož i postup, který se použije při odkupu podílů vydaných členům družstev, a lhůty pro vyřízení žádostí.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 79
Dočasná výjimka z odpočtů od kapitálu
1. Pokud instituce drží v subjektu finančního sektoru kapitálové nástroje nebo případně poskytla podřízené půjčky, které se považují za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2, přičemž je drží dočasně a jejich účelem je podle názoru příslušných orgánů finanční pomoc určená k reorganizaci a záchraně daného subjektu, může příslušný orgán dočasně upustit od uplatňování ustanovení o odpočtech, která by se jinak na tyto nástroje vztahovala.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění pojmu dočasnosti pro účely odstavce 1 a podmínek, podle nichž může příslušný orgán usoudit, že účelem uvedených dočasných kapitálových investic je finanční pomoc určená k reorganizaci a záchraně příslušného subjektu.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 80
Průběžný přezkum kvality kapitálu
1. EBA sleduje kvalitu kapitálových nástrojů vydávaných institucemi po celé Unii a neprodleně informuje Komisi, pokud se objeví významné důkazy, že uvedené nástroje nesplňují kritéria stanovená v článku 28 nebo v příslušných případech v článku 29.
Aby mohl orgán EBA sledovat kvalitu kapitálových nástrojů vydávaných institucemi po celé Unii, příslušné orgány na jeho žádost neprodleně postoupí veškeré informace o nově emitovaných kapitálových nástrojích, jež považuje za relevantní.
2. Oznámení zahrnuje:
a)
podrobné vysvětlení povahy a rozsahu zjištěného nedostatku;
b)
odborné poradenství týkající se kroků Komise, které EBA považuje za nezbytné.
c)
významné změny metodiky EBA pro zátěžové testování platební schopnosti institucí.
3. EBA poskytne Komisi odborné poradenství k významným změnám definice kapitálu, které považuje za nutné v důsledku některé z následujících příčin:
a)
relevantních změn standardů nebo zvyklostí na trhu;
b)
změn příslušných právních předpisů nebo účetních standardů;
c)
významných změn metodiky EBA pro zátěžové testování platební schopnosti institucí.
4. Do 1. ledna 2014 poskytne EBA Komisi odborné poradenství týkající se dalšího možného zacházení s nerealizovanými zisky při oceňování reálnou hodnotou kromě jejich zahrnutí do kmenového kapitálu tier 1 bez úprav. Doporučení EBA zohlední relevantní vývoj mezinárodních účetních standardů a mezinárodních dohod o obezřetnostních standardech pro banky.
HLAVA II
MENŠINOVÉ PODÍLY A NÁSTROJE ZAHRNOVANÉ DO VEDLEJŠÍHO KAPITÁLU TIER 1 A KAPITÁLU TIER 2 VYDANÉ DCEŘINÝMI PODNIKY
Článek 81
Menšinové podíly, které splňují podmínky pro zařazení do konsolidovaného kmenového kapitálu tier 1
1. Menšinové podíly zahrnují součet nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, emisního ážia souvisejícího s těmito nástroji, nerozděleného zisku, a ostatních fondů dceřiného podniku, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
dceřiný podnik je jedním z těchto subjektů:
i)
institucí;
ii)
podnikem, který na základě použitelného vnitrostátního práva podléhá požadavkům tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU;
b)
dceřiný podnik je v plném rozsahu zahrnut do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2;
c)
tyto nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 uvedené v návětí tohoto odstavce vlastní jiné osoby než podniky zahrnuté do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2.
2. Menšinové podíly, které jsou přímo či nepřímo prostřednictvím jednotky pro speciální účel nebo jinak financovány mateřským podnikem instituce nebo jeho dceřinými podniky, nelze považovat za konsolidovaný kmenový kapitál tier 1.
Článek 82
Kvalifikovaný vedlejší kapitál tier 1, kapitál tier 1 a tier 2 a kvalifikovaný kapitál
Kvalifikovaný vedlejší kapitál tier 1, kapitál tier 1 a tier 2 a kvalifikovaný kapitál zahrnuje menšinový podíl, nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 včetně souvisejícího nerozděleného zisku a emisního ážia dceřiného podniku, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
dceřiný podnik je jedním z těchto subjektů:
i)
institucí;
ii)
podnikem, který na základě použitelného vnitrostátního práva podléhá požadavkům tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU;
b)
dceřiný podnik je v plném rozsahu zahrnut do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2;
c)
tyto nástroje vlastní jiné osoby než podniky zahrnuté do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2.
Článek 83
Kvalifikovaný vedlejší kapitál tier 1 a kapitál tier 2 vydané jednotkou pro speciální účel
1. Nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 vydané jednotkou pro speciální účel a související emisní ážio se zahrnují do kvalifikovaného vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 nebo případně kvalifikovaného kapitálu, pouze pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
jednotka pro speciální účel, jež tyto nástroje vydala, je v plném rozsahu zahrnuta do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2;
b)
nástroje a související emisní ážio se zahrnují do kvalifikovaného vedlejšího kapitálu tier 1, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1;
c)
nástroje a související emisní ážio se zahrnují do kvalifikovaného kapitálu tier 2, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 63;
d)
jediným aktivem jednotky pro speciální účel je její investice do kapitálu mateřského podniku nebo jeho dceřiného podniku, který je plně zahrnut do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2, jejíž forma splňuje příslušné podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1, případně v článku 63.
Pokud příslušný orgán považuje aktiva jednotky pro speciální účel jiná než její investice do kapitálu mateřského podniku nebo jeho dceřiného podniku, jež jsou zahrnuty do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2 za zanedbatelný a pro takovou jednotku nevýznamný, může příslušný orgán upustit od podmínky stanovené v prvním pododstavci písm. d).
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění typů aktiv, která souvisejí s provozem jednotky pro speciální účel, a pojmů „zanedbatelný“ a „nevýznamný“ uvedených v odst. 1 druhém pododstavci.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 84
Menšinové podíly zahrnuté do konsolidovaného kmenového kapitálu tier 1
1. Instituce určí hodnotu menšinových podílů dceřiného podniku, která se zahrne do konsolidovaného kmenového kapitálu tier 1, tak, že z menšinových podílů daného podniku odečtou součin částky uvedené v písmenu a) a procentního podílu uvedeného v písmenu b):
a)
kmenový kapitál tier 1 dceřiného podniku minus nižší z těchto hodnot:
i)
výše kmenového kapitálu tier 1 daného dceřiného podniku, která se požaduje pro hromadné splnění požadavku stanoveného v čl. 92 odst. 1 písm. a), požadavků uvedených v článcích 458 a 459, specifických požadavků na kapitál uvedených v článku 104 směrnice 2013/36/EU, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU, požadavků uvedených v článku 500 a veškerých dodatečných místních předpisů v oblasti dohledu ve třetích zemích, pokud jsou tyto požadavky stanoveny pro kmenový kapitál tier 1;
ii)
výše konsolidovaného kmenového kapitálu tier 1, která se vztahuje k danému dceřinému podniku a která se požaduje na konsolidovaném základě pro hromadné splnění požadavku stanoveného v čl. 92 odst. 1 písm. a), požadavků uvedených v článcích 458 a 459, specifických požadavků na kapitál uvedených v článku 104 směrnice 2013/36/EU, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU, požadavků uvedených v článku 500 a veškerých dodatečných místních předpisů v oblasti dohledu ve třetích zemích, pokud jsou tyto požadavky stanoveny pro kmenový kapitál tier 1;
b)
menšinové podíly dceřiného podniku vyjádřené jako procentní podíl všech nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 tohoto podniku včetně souvisejícího emisního ážia, nerozděleného zisku a ostatních fondů.
2. Výpočet podle odstavce 1 se provádí na subkonsolidovaném základě pro jednotlivé dceřiné podniky uvedené v čl. 81 odst. 1.
Instituce se může rozhodnout, že tento výpočet pro dceřiný podnik podle čl. 81 odst. 1 neprovede. Přijme-li instituce takové rozhodnutí, menšinový podíl daného dceřiného podniku nesmí být zahrnut do konsolidovaného kmenového kapitálu tier 1.
3. Pokud se příslušný orgán odchýlí od uplatňování obezřetnostních požadavků na individuálním základě, jak je stanoveno v článku 7, menšinový podíl v rámci dceřiných podniků, na něž se výjimka uplatňuje, se nepovažuje za kapitál na subkondosolidované či případně konsolidované úrovni.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění výpočtu na subkonsolidovaném základě požadovaného podle odstavce 2 tohoto článku a článků 85 a 87.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. Příslušné orgány mohou udělit výjimku z uplatňování tohoto článku mateřské finanční holdingové společnosti, která splňuje všechny tyto podmínky:
a)
její hlavní činností je nabývání účastí;
b)
podléhá obezřetnostnímu dohledu na konsolidovaném základě;
c)
konsoliduje dceřinou instituci, v níž má pouze menšinovou účast prostřednictvím kontroly ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS;
d)
více než 90 % konsolidovaného požadovaného kmenového kapitálu tier 1 pochází od dceřiné instituce uvedené v písmeni c) při výpočtu na subkonsolidovaném základě.
Pokud se po dni 31. prosince 2014 mateřská finanční holdingová společnost, která splňuje podmínky stanovené v prvním pododstavci, stane mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností, příslušné orgány mohou této mateřské smíšené finanční holdingové společnosti udělit výjimku podle prvního pododstavce, splňuje-li podmínky tohoto pododstavce.
6. Jestliže úvěrové instituce trvale přidružené v síti k ústřednímu subjektu a instituce uvnitř institucionálního systému ochrany, na nějž se vztahují podmínky stanovené v čl. 113 odst. 7, uzavřely dohody o křížových zárukách, podle nichž neexistují ani se nepředpokládají závažné věcné nebo právní překážky bránící převodu části kapitálu, jež převyšuje regulatorní požadavky, od protistrany dané úvěrové instituci, jsou tyto instituce osvobozeny od ustanovení tohoto článku týkajících se odpočtů a mohou v plném rozsahu uznat jakýkoli menšinový podíl vznikající uvnitř křížového záručního systému.
Článek 85
Kvalifikované nástroje zahrnované do kapitálu tier 1 zahrnuté do konsolidovaného kapitálu tier 1
1. Instituce určí výši kvalifikovaného kapitálu tier 1 dceřiného podniku, která se zahrne do konsolidovaného kapitálu, tak, že z kapitálu daného podniku odečtou součin částky uvedené v písmenu a) a procentního podílu uvedeného v písmenu b):
a)
kapitál tier 1 dceřiného podniku minus nižší z těchto hodnot:
i)
výše kapitálu tier 1 dceřiného podniku, která se požaduje pro hromadné splnění požadavku stanoveného v čl. 92 odst. 1 písm. b), požadavků uvedených v článcích 458 a 459, specifických požadavků na kapitál uvedených v článku 104 směrnice 2013/36/EU, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU, požadavků uvedených v článku 500 a veškerých dodatečných místních předpisů v oblasti dohledu ve třetích zemích, pokud jsou tyto požadavky stanoveny pro kapitál tier 1;
ii)
výše konsolidovaného kapitálu tier 1, která se vztahuje k dceřinému podniku a která se požaduje na konsolidovaném základě pro hromadné splnění požadavku stanoveného v čl. 92 odst. 1 písm. b), požadavků uvedených v článcích 458 a 459, specifických požadavků na kapitál uvedených v článku 104 směrnice 2013/36/EU, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU, požadavků uvedených v článku 500 a veškerých dodatečných místních předpisů v oblasti dohledu ve třetích zemích, pokud jsou tyto požadavky stanoveny pro kapitál tier 1;
b)
kvalifikovaný kapitál tier 1 dceřiného podniku vyjádřený jako procentní podíl všech nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 1 tohoto podniku včetně souvisejícího emisního ážia, nerozděleného zisku a ostatních fondů.
2. Výpočet podle odstavce 1 se provádí na subkonsolidovaném základě pro jednotlivé dceřiné podniky uvedené v čl. 81 odst. 1.
Instituce se může rozhodnout, že tento výpočet pro dceřiný podnik podle čl. 81 odst. 1 neprovede. Přijme-li instituce takové rozhodnutí, kvalifikovaný kapitál tier 1 daného dceřiného podniku nesmí být zahrnut do konsolidovaného kapitálu tier 1.
3. Pokud se příslušný orgán odchýlí od uplatňování obezřetnostních požadavků na individuálním základě, jak je stanoveno v článku 7, nástroje zahrnované do kapitálu tier 1 v rámci dceřiných podniků, na něž se výjimka uplatňuje, se nepovažují za kapitál na subkondosolidované či případně konsolidované úrovni.
Článek 86
Kvalifikovaný kapitál tier 1 zahrnutý do konsolidovaného vedlejšího kapitálu tier 1
Aniž je dotčen čl. 84 odst. 5 a 6, instituce určí výši kvalifikovaného kapitálu tier 1 dceřiného podniku, která se zahrne do konsolidovaného vedlejšího kapitálu tier 1, tak, že z kvalifikovaného kapitálu tier 1 daného podniku zahrnutého do konsolidovaného kapitálu tier 1 odečtou menšinové podíly tohoto podniku, které jsou zahrnuty do konsolidovaného kmenového kapitálu tier 1.
Článek 87
Kvalifikovaný kapitál zahrnutý do konsolidovaného kapitálu
1. Instituce určí výši kvalifikovaného kapitálu dceřiného podniku, která se zahrne do konsolidovaného kapitálu, tak, že z kvalifikovaného kapitálu daného podniku odečtou součin částky uvedené v písmenu a) a procentního podílu uvedeného v písmenu b):
a)
kapitál dceřiného podniku minus nižší z těchto hodnot:
i)
výše kapitálu dceřiného podniku, která se požaduje pro hromadné splnění požadavku stanoveného v čl. 82 odst. 1 písm. c), požadavků uvedených v článcích 458 a 459, specifických požadavků na kapitál uvedených v článku 104 směrnice 2013/36/EU, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU, požadavků uvedených v článku 500 a veškerých dodatečných místních předpisů v oblasti dohledu ve třetích zemích;
ii)
výše kapitálu, která se vztahuje k tomuto dceřinému podniku a která se požaduje na konsolidovaném základě pro hromadné splnění požadavku stanoveného v čl. 92 odst. 1 písm. c), požadavků uvedených v článcích 458 a 459, specifických požadavků na kapitál uvedených v článku 104 směrnice 2013/36/EU, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU, požadavků uvedených v článku 500 a veškerých dodatečných místních dohledových požadavků na kapitál ve třetích zemích;
b)
kvalifikovaný kapitál dceřiného podniku vyjádřený jako procentní podíl všech kapitálových nástrojů tohoto podniku, které jsou zahrnuty do položek kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2, včetně souvisejícího emisního ážia, nerozděleného zisku a ostatních fondů.
2. Výpočet podle odstavce 1 se provádí na subkonsolidovaném základě pro jednotlivé dceřiné podniky uvedené v čl. 81 odst. 1.
Instituce se může rozhodnout, že tento výpočet pro dceřiný podnik podle čl. 81 odst. 1 neprovede. Přijme-li instituce takové rozhodnutí, kvalifikovaný kapitál daného dceřiného podniku nesmí být zahrnut do konsolidovaného kapitálu.
2a. Pokud se příslušný orgán odchýlí od uplatňování obezřetnostních požadavků na individuálním základě, jak je stanoveno v článku 7, kapitálové nástroje v rámci dceřiných podniků, na něž se výjimka uplatňuje, se nepovažují za kapitál na subkondosolidované či případně konsolidované úrovni.
Článek 88
Kvalifikované kapitálové nástroje zahrnuté do konsolidovaného kapitálu tier 2
Aniž je dotčen čl. 84 odst. 5 a 6, instituce určí výši kvalifikovaného kapitálu dceřiného podniku, která se zahrne do konsolidovaného kapitálu tier 2, tak, že z kvalifikovaného kapitálu daného podniku zahrnutého do konsolidovaného kapitálu odečtou kvalifikovaný kapitál tier 1 tohoto podniku, který je zahrnut do konsolidovaného kapitálu tier 1.
HLAVA III
KVALIFIKOVANÉ ÚČASTI MIMO FINANČNÍ SEKTOR
Článek 89
Rizikové vážení a zákaz kvalifikovaných účastí mimo finanční sektor
1. Kvalifikovaná účast, jejíž výše přesahuje 15 % použitelného kapitálu instituce, se řídí ustanoveními odstavce 3, pokud se jedná o účast v podniku, který není jedním z následujících subjektů:
a)
subjektem finančního sektoru;
b)
podnikem, který není subjektem finančního sektoru a provozuje činnosti, které příslušný orgán považuje za kteroukoli z těchto aktivit:
i)
přímé rozšíření bankovnictví
ii)
pomocné služby pro bankovnictví,
iii)
leasing, faktoring, správu podílových fondů, řízení služeb zpracování údajů nebo jiné podobné činnosti.
2. Pokud celková výše kvalifikovaných účastí instituce v jiných podnicích, než jsou podniky uvedené v odst. 1 písm. a) a b), přesahuje 60 % jejího použitelného kapitálu, řídí se ustanoveními odstavce 3.
3. Na kvalifikované účasti institucí uvedené v odstavcích 1 a 2 uplatňují příslušné orgány požadavky stanovené v písmenu a) nebo b):
a)
pro účely výpočtu kapitálového požadavku v souladu s částí třetí použijí instituce rizikovou váhu 1 250 % na vyšší z těchto hodnot:
i)
výši kvalifikovaných účastí podle odstavce 1 přesahující 15 % použitelného kapitálu;
ii)
celkovou výši kvalifikovaných účastí podle odstavce 2 přesahující 60 % použitelného kapitálu instituce;
b)
příslušné orgány zakážou institucím držet kvalifikované účasti uvedené v odstavcích 1 a 2, jejichž výše přesahuje procentní podíly použitelného kapitálu stanovené v uvedených odstavcích.
Příslušné orgány zveřejní, zda uplatnily požadavky stanovené v písmeni a) nebo b).
4. Pro účely odst. 1 písm. b) vydá EBA pokyny pro upřesnění těchto skutečností:
a)
činností, které jsou přímým rozšířením bankovnictví;
b)
pomocných služeb pro bankovnictví;
c)
podobných činností.
Tyto pokyny se přijímají v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 90
Alternativní postup k použití rizikové váhy 1 250 %
Jako alternativní postup k použití rizikové váhy 1 250 % na částky přesahující limity uvedené v čl. 89 odst. 1 a 2 může instituce tyto částky odečíst od položek kmenového kapitálu tier 1 v souladu s čl. 36 odst. 1 písm. k).
Článek 91
Výjimky
1. Podíly v podnicích, které nejsou uvedeny v čl. 89 odst. 1 písm. a) a b), se nezahrnují do výpočtu limitních procentních podílů použitelného kapitálu stanovených v uvedeném článku, je-li splněna některá z následujících podmínek:
a)
tyto podíly jsou drženy dočasně během finanční pomoc, jak je uvedeno v článku 79;
b)
tyto držené podíly jsou pozicí z upisování drženou pět nebo méně pracovních dnů;
c)
tyto podíly jsou drženy vlastním jménem instituce a na účet jiných osob.
2. Podíly, které nemají povahu dlouhodobých finančních aktiv uvedených v čl. 35 odst. 2 směrnice 86/635/EHS, se do výpočtu podle článku 89 nezahrnují.
ČÁST TŘETÍ
KAPITÁLOVÉ POŽADAVKY
HLAVA I
OBECNÉ POŽADAVKY, OCEŇOVÁNÍ A PODÁVÁNÍ ZPRÁV
KAPITOLA 1
Požadovaná úroveň kapitálu
Oddíl 1
Požadavky na kapitál pro instituce
Článek 92
Požadavky na kapitál
1. S výhradou článků 93 a 94 musí instituce neustále splňovat tyto požadavky na kapitál:
a)
poměr kmenového kapitálu tier 1 ve výši 4,5 %;
b)
kapitálový poměr tier 1 ve výši 6 %;
c)
celkový kapitálový poměr ve výši 8 %.
2. Instituce vypočítají kapitálové poměry takto:
a)
poměr kmenového kapitálu tier 1 je kmenový kapitál tier 1 instituce vyjádřený jako procentní podíl celkového objemu rizikové expozice;
b)
kapitálový poměr tier 1 je kapitál tier 1 instituce vyjádřený jako procentní podíl celkového objemu rizikové expozice;
c)
celkový kapitálový poměr je kapitál instituce vyjádřený jako procentní podíl celkového objemu rizikové expozice.
3. Celkový objem rizikové expozice se vypočítá jako součet hodnot v písmenech a) až f) tohoto odstavce po zohlednění ustanovení uvedených v odstavci 4:
a)
objemy rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko a riziko rozmělnění vypočítané v souladu s hlavou II a článkem 379 pro všechny obchodní činnosti instituce s výjimkou objemů rizikově vážených expozic z transakcí zahrnutých do obchodního portfolia instituce;
b)
požadavky na kapitál stanovené v souladu s touto částí hlavou IV, případně částí čtvrtou, pro transakce zahrnuté do obchodního portfolia instituce:
i)
k pozičnímu riziku;
ii)
pro velké expozice přesahující limity stanovené v článcích 395 až 401, pokud je instituci povoleno tyto limity překročit;
c)
požadavky na kapitál stanovené v souladu s touto částí hlavou IV, případně hlavou V, s výjimkou článku 379:
i)
k měnovému riziku;
ii)
k vypořádacímu riziku;
iii)
ke komoditnímu riziku;
d)
požadavky na kapitál vypočítané v souladu s hlavou VI k riziku úvěrových úprav v ocenění nástrojů OTC derivátů jiných, než jsou úvěrové deriváty uznané ke snížení objemů rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko;
e)
požadavky na kapitál stanovené v souladu s hlavou III k operačnímu riziku;
f)
objemy rizikově vážených expozic určené v souladu s hlavou II pro riziko protistrany vyplývající z transakcí zahrnutých do obchodního portfolia instituce pro následující typy transakcí a dohod:
i)
kontrakty uvedené v příloze II a úvěrové deriváty;
ii)
repo obchody, půjčky či výpůjčky cenných papírů nebo komodit založené na cenných papírech nebo komoditách;
iii)
maržové obchody založené na cenných papírech nebo komoditách;
iv)
transakce s delší dobou vypořádání.
4. Při výpočtu celkového objemu expozice podle odstavce 3 platí tato ustanovení:
a)
požadavky na kapitál uvedené v písmenech c), d) a e) daného odstavce zahrnují požadavky vyplývající ze všech obchodních činností instituce;
b)
instituce vynásobí požadavky na kapitál stanovené v písmenech b) až e) uvedeného odstavce číslem 12,5.
Článek 93
Požadavek na počáteční kapitál u již fungujících subjektů
1. Kapitál instituce nesmí poklesnout pod výši počátečního kapitálu požadovanou při vydání povolení.
2. Úvěrové instituce, které již existovaly k 1. lednu 1993 a výše jejich kapitálu nedosahuje požadované výše počátečního kapitálu, mohou pokračovat v provozování činnosti. Výše kapitálu těchto institucí nesmí poklesnout pod nejvyšší úroveň dosaženou po 22. prosinci 1989.
3. Povolené investiční podniky a podniky podle článku 6 směrnice 2006/49/ES, které existovaly již před 31. prosincem 1995 a výše jejich kapitálu nedosahuje požadované výše počátečního kapitálu, mohou pokračovat ve své činnosti. Kapitál takových investičních podniků nebo podniků nesmí klesnout pod nejvyšší vztažnou hodnotu vypočtenou po dni oznámení uvedeném ve směrnici Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (28). Tato vztažná hodnota je průměrná denní výše kapitálu vypočtená za dobu šesti měsíců předcházejících datu výpočtu. Vypočítává se každých šest měsíců pro příslušné předchozí období.
4. Pokud nad institucí spadající do kategorie uvedené v odstavci 2 nebo 3 převezme kontrolu jiná fyzická nebo právnická osoba než ta, která měla nad institucí kontrolu dříve, musí výše kapitálu této instituce dosáhnout požadované výše počátečního kapitálu.
5. Při fúzi dvou nebo více institucí spadajících do kategorie uvedené v odstavci 2 nebo 3 nesmí výše kapitálu instituce vzniklé touto fúzí klesnout pod souhrn kapitálu fúzujících institucí v okamžiku fúze, pokud nebylo dosaženo požadované výše počátečního kapitálu.
6. Pokud příslušné orgány usoudí, že k zajištění solventnosti instituce je nezbytné, aby byl požadavek stanovený v odstavci 1 splněn, ustanovení odstavců 2 až 5 se nepoužijí.
Článek 94
Výjimka pro malá obchodní portfolia
1. Instituce může pro transakce zahrnuté do obchodního portfolia nahradit kapitálový požadavek uvedený v čl. 92 odst. 3 písm. b) kapitálovým požadavkem vypočteným v souladu s písmenem a) uvedeného odstavce, pokud objem jejích rozvahových a podrozvahových položek zahrnutých do obchodního portfolia splňuje obě tyto podmínky:
a)
činí obvykle méně než 5 % celkových aktiv a 15 milionů EUR;
b)
nikdy nepřesahuje 6 % celkových aktiv a 20 milionů EUR.
2. Při výpočtu objemu rozvahových a podrozvahových položek musí instituce dodržovat tyto zásady:
a)
dluhové nástroje jsou oceněny v tržních cenách nebo v nominální hodnotě, akcie v jejich tržních cenách a deriváty podle nominální nebo tržní hodnoty podkladových nástrojů;
b)
absolutní hodnota dlouhé pozice se sčítá s absolutní hodnotou krátké pozice.
3. Pokud instituce nesplní podmínku uvedenou v odst. 1 písm. b), neprodleně uvědomí příslušný orgán. Pokud příslušný orgán v návaznosti na vlastní posouzení zjistí a uvědomí instituci, že požadavek stanovený v odst. 1 písm. a) není splněn, přestane instituce odstavec 1 používat od příštího data pro vykazování.
Oddíl 2
Kapitálové požadavky pro investiční podniky s omezeným povolením k poskytování investičních služeb
Článek 95
Kapitálové požadavky pro investiční podniky s omezeným povolením k poskytování investičních služeb
1. Investiční podniky, které nejsou oprávněny poskytovat investiční služby a činnosti uvedené v oddíle A bodech 3 a 6 přílohy I směrnice 2004/39/ES, postupují při výpočtu celkového objemu rizikové expozice pro účely čl. 92 odst. 3 podle odstavce 2.
2. Investiční podniky uvedené v odstavci 1 tohoto článku a podniky uvedené v čl. 4 odst. 1 bodě 2 písm. c), které poskytují investiční služby a činnosti uvedené oddíle A bodech 2 a 4 přílohy I směrnice 2004/39/ES, vypočítají celkový objem rizikové expozice jako vyšší z následujících hodnot:
a)
součet položek uvedených v čl. 92 odst. 3 písm. a) až d) a f) po použití čl. 92 odst. 4;
b)
hodnota určená v článku 97 vynásobená číslem 12,5.
Podniky uvedené v čl. 4 odst. 1 bodě 2 písm. c), které poskytují investiční služby a činnosti uvedené oddíle A bodech 2 a 4 přílohy I směrnice 2004/39/ES, musí splňovat požadavky čl. 92 odst. 1 a 2 vycházející z celkového objemu rizikové expozice uvedeného v prvním pododstavci.
Příslušné orgány mohou stanovit kapitálové požadavky pro podniky uvedené v čl. 4 odst. 1 bodě 2 písm. c), které poskytují investiční služby a činnosti uvedené na seznamu v oddíle A bodech 2 a 4 v přílohy I směrnice 2004/39/ES, jako kapitálové požadavky, které by pro tyto podniky byly závazné podle vnitrostátních prováděcích opatření ke směrnicím 2006/49/ES a 2006/48/ES, platných k 31. prosinci 2013.
3. Na investiční podniky uvedené v odstavci 1 se vztahují všechna ostatní ustanovení týkající se operačního rizika stanovená v hlavě VII kapitole 3 oddílu II pododdílu 1 směrnice 2013/36/EU.
Článek 96
Kapitálové požadavky pro investiční podniky, které drží počáteční kapitál podle čl. 28 odst. 2 směrnice 2013/36/EU
1. Následující kategorie investičních podniků, které drží počáteční kapitál podle čl. 28 odst. 2 směrnice 2013/36/EU, postupují při výpočtu celkového objemu rizikové expozice pro účely čl. 92 odst. 3 podle odstavce 2 tohoto článku:
a)
investiční podniky, které obchodují na vlastní účet výhradně za účelem splnění nebo provedení pokynu klienta nebo za účelem získání přístupu ke clearingovému a vypořádacímu systému nebo uznané burze, jestliže jednají v postavení zprostředkovatele nebo provádějí pokyn klienta;
b)
investiční podniky, které splňují všechny tyto podmínky:
i)
nedrží peníze nebo cenné papíry klienta;
ii)
obchodují pouze na vlastní účet;
iii)
nemají žádné vnější klienty;
iv)
provedení a vypořádání se u jejich transakcí uskutečňuje na odpovědnost clearingové instituce a jsou uvedenou clearingovou institucí zaručeny.
2. Investiční podniky uvedené v odstavci 1 vypočítají celkový objem rizikové expozice jako součet následujících hodnot:
a)
čl. 92 odst. 3 písm. a) až d) a f) po použití čl. 92 odst. 4;
b)
hodnoty určené v článku 97 vynásobené číslem 12,5.
3. Na investiční podniky uvedené v odstavci 1 se vztahují všechna ostatní ustanovení týkající se operačního rizika stanovená v hlavě VII kapitole 3 oddílu II pododdílu 1 směrnice 2013/36/EU.
Článek 97
Kapitálový požadavek založený na fixních režijních nákladech
1. V souladu s články 95 a 96 drží investiční podnik a podniky uvedené v čl. 4 odst. 1 bodě 2 písm. c), které poskytují investiční služby a činnosti uvedené na seznamu v oddíle A bodech 2 a 4 v přílohy I směrnice 2004/39/ES, použitelný kapitál ve výši alespoň jedné čtvrtiny svých fixních režijních nákladů za předchozí rok.
2. Pokud oproti předchozímu roku dojde ke změně činnosti investičního podniku, kterou příslušný orgán považuje za podstatnou, může příslušný orgán požadavek stanovený v odstavci 1 upravit.
3. Investiční podnik, který dosud neprovozuje činnost po dobu jednoho roku, musí počínaje dnem zahájení činnosti držet použitelný kapitál ve výši alespoň jedné čtvrtiny fixních režijních nákladů odhadovaných v jeho podnikatelském plánu, s výjimkou případů, kdy příslušný orgán vyžaduje úpravu podnikatelského plánu.
4. EBA za konzultace s orgánem ESMA vypracuje návrhy regulačních technických norem, v nichž podrobněji upřesní:
a)
výpočet požadavku na držení použitelného kapitálu ve výši alespoň jedné čtvrtiny fixních režijních nákladů za předchozí rok;
b)
podmínky, podle nichž příslušný orgán upravuje požadavek na držení použitelného kapitálu ve výši alespoň jedné čtvrtiny fixních režijních nákladů za předchozí rok;
c)
výpočet odhadovaných fixních režijních nákladů v případě investičního podniku, který dosud neprovozuje činnost po dobu jednoho roku.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. března 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 98
Kapitálový požadavek pro investiční podniky na konsolidovaném základě
1. V případě investičních podniků uvedených v čl. 95 odst. 1, jež jsou ve skupině, která nezahrnuje úvěrové instituce, uplatní mateřský investiční podnik v členském státě článek 92 na konsolidovaném základě takto:
a)
pomocí výpočtu celkového objemu rizikové expozice stanoveného v čl. 95 odst. 2;
b)
vypočtením kapitálu na základě konsolidované situace mateřského investičního podniku nebo případně finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.
2. V případě investičních podniků uvedených v čl. 96 odst. 1, jež jsou ve skupině, která nezahrnuje úvěrové instituce, uplatní mateřský investiční podnik v členském státě a investiční podnik kontrolovaný finanční holdingovou společností nebo smíšenou finanční holdingovou společností článek 92 na konsolidovaném základě takto:
a)
pomocí výpočtu celkového objemu rizikové expozice stanoveného v čl. 96 odst. 2;
b)
vypočtením kapitálu na základě konsolidované situace mateřského investičního podniku nebo případně kapitálu finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti a v souladu s částí první hlavou II kapitolou 2.
KAPITOLA 2
Požadavky na výpočty a podávání zpráv
Článek 99
Podávání zpráv o požadavcích na kapitál a finančních informací
1. O povinnostech podle článku 92 vypracovávají instituce nejméně jednou za 6 měsíců zprávy určené příslušným orgánům.
2. Finanční informace podávají rovněž instituce, na něž se vztahuje článek 4 nařízení (ES) č. 1606/2002, a ty úvěrové instituce, které nejsou uvedeny v článku 4 uvedeného nařízení a které připravují své konsolidované účetní závěrky v souladu s mezinárodními účetními standardy přijatými postupem stanoveným v čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení.
3. Od úvěrových institucí, které používají mezinárodní účetní standardy na základě nařízení (ES) č. 1606/2002 k podávání zpráv o kapitálu na konsolidovaném základě podle čl. 24 odst. 2 tohoto nařízení, mohou příslušné orgány požadovat, aby rovněž podávaly finanční informace podle odstavce 2 tohoto článku.
4. Finanční informace uvedené v odstavci 2 a v odst. 3 prvním pododstavci se podávají v rozsahu nezbytném pro získání komplexního pohledu na rizikový profil činností instituce a přehledu o systémových rizicích představovaných institucemi pro finanční sektor nebo reálnou ekonomiku podle nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění jednotných formátů, četnosti, lhůt pro podávání zpráv, definic, jakož i informačních technologií, které mají být v Unii k podávání zpráv uvedených v odstavcích 1 až 4 používány.
Požadavky na podávání zpráv musí být přiměřené povaze, rozsahu a komplexnosti činností institucí.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. února 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
6. Má-li příslušný orgán za to, že finanční informace požadované podle odstavce 2 jsou nezbytné k získání komplexního pohledu na rizikový profil činností a přehledu o systémových rizicích, jež pro finanční sektor nebo reálnou ekonomiku představují instituce jiné než uvedené v odstavcích 2 a 3, které podléhají účetnímu rámci podle směrnice 86/635/EHS, konzultují příslušné orgány orgán EBA ohledně rozšíření požadavků na podávání finančních informacích na konsolidovaném základě i na tyto instituce, pokud již tyto zprávy na konsolidovaném základě nepodávají.
EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění formátů, jež mají používat instituce, na které mohou příslušné orgány rozšířit požadavky na podávání zpráv podle prvního pododstavce.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. února 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené ve druhém pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. Má-li příslušný orgán za to, že pro účely stanovené v odstavci 1 jsou nezbytné informace, které nejsou zařazeny do prováděcích technických norem uvedených v odstavce 5, uvědomí orgán EBA a ESRB o dalších informacích, jejichž zařazení do prováděcích technických norem uvedených v odstavci 5 považuje za nezbytné.
Článek 100
Doplňující požadavky na podávání zpráv
Instituce příslušným orgánům podávají zprávy alespoň v souhrnné podobě o úrovni rep, půjček cenných papírů a všech formách zatížení aktiv.
EBA tyto informace zahrne do prováděcích technických norem uvedených v čl. 99 odst. 5 týkajících se podávání zpráv.
Článek 101
Zvláštní oznamovací povinnosti
1. Instituce každých šest měsíců oznamují příslušným orgánům za každý stát, vůči jehož trhu s nemovitostmi mají expozici, tyto údaje:
a)
ztráty z expozic, u nichž instituce uznala jako kolaterál obytné nemovitosti, do výše zastavené částky a 80 % tržní hodnoty nebo 80 % zástavní hodnoty nemovitosti, podle toho, která z těchto částek je nižší, není-li v souladu s čl. 124 odst. 2 rozhodnuto jinak;
b)
celkové ztráty z expozic, u nichž instituce uznala jako kolaterál obytné nemovitosti, do výše hodnoty té části expozice, která je podle čl. 124 odst. 1 považována za plně zajištěnou obytnými nemovitostmi;
c)
hodnotu expozice u všech nesplacených expozic, u nichž instituce uznala jako kolaterál obytné nemovitosti, omezenou na tu část, která je podle čl. 124 odst. 1 považována za plně zajištěnou obytnými nemovitostmi;
d)
ztráty z expozic, u nichž instituce uznala jako kolaterál obchodní nemovitosti, do výše zastavené částky a 50 % tržní hodnoty nebo 60 % zástavní hodnoty nemovitosti, a to podle toho, která z těchto částek je nižší, není-li v souladu s čl. 124 odst. 2 rozhodnuto jinak;
e)
celkové ztráty z expozic, u nichž instituce uznala jako kolaterál obchodní nemovitosti, do výše hodnoty té části expozice, která je podle čl. 124 odst. 1 považována za plně zajištěnou obchodními nemovitostmi;
f)
hodnotu expozice u všech nesplacených expozic, u nichž instituce uznala jako kolaterál obchodní nemovitosti, omezenou na tu část, která je podle čl. 124 odst. 1 považována za plně zajištěnou obchodními nemovitostmi.
2. Údaje uvedené v odstavci 1 se oznamují příslušnému orgánu domovského členského státu příslušné instituce. Pokud má instituce pobočku v jiném členském státě, oznamují se údaje týkající se této pobočky rovněž příslušným orgánům hostitelského členského státu. Údaje se oznamují samostatně za každý jednotlivý trh s nemovitostmi v rámci Unie vůči nimž má příslušná instituce expozici.
3. Příslušné orgány každoročně zveřejní údaje uvedené v odst. 1 písm. a) až f) na agregovaném základě spolu s historickými údaji, jsou-li k dispozici. Příslušný orgán poskytne jinému příslušnému orgánu v členském státě nebo orgánu EBA na jejich žádost podrobnější informace o situaci na trzích s obytnými nebo obchodními nemovitostmi v daném členském státě.
4. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění:
a)
jednotných formátů, definic, četnosti a lhůt pro oznamování a informačních technologií položek uvedených v odstavci 1;
b)
jednotných formátů, definic, četnosti a lhůt pro oznamování a informačních technologií pro souhrnné údaje uvedené v odstavci 2.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. února 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
KAPITOLA 3
Obchodní portfolio
Článek 102
Požadavky na obchodní portfolio
1. Pozice v obchodním portfoliu musí být prosty omezení, pokud jde o jejich obchodovatelnost, nebo je musí být možno zajistit.
2. Záměr obchodovat je třeba prokázat pomocí strategií, zásad a postupů vytvořených institucí pro řízení pozice nebo portfolia v souladu s článkem 103.
3. Instituce vytvoří a udržují systémy a kontrolní mechanismy pro řízení svého obchodního portfolia v souladu s články 104 a 105.
4. Instituce mohou do výpočtu kapitálových požadavků k pozičnímu riziku zahrnovat interní zajištění za předpokladu, že je drženo se záměrem obchodovat a že jsou splněny požadavky článků 103 až 106.
Článek 103
Řízení obchodního portfolia
Při řízení svých pozic či skupin pozic v obchodním portfoliu musí instituce splňovat všechny tyto požadavky:
a)
instituce musí mít zavedenu jednoznačně zdokumentovanou strategii obchodování pro pozice, nástroje nebo portfolia, která je schválená vrcholným vedením a zahrnuje očekávané období držení;
b)
instituce musí mít jasně definované zásady a postupy pro aktivní řízení pozic, které jsou otevírány obchodním útvarem. Tyto zásady a postupy zahrnují:
i)
vymezení pozic, které může obchodní útvar otevírat;
ii)
stanovení limitů na pozice a sledování jejich přiměřenosti;
iii)
obchodníci jsou oprávněni otevírat a řídit pozici v rámci schválených limitů a v souladu se schválenou strategií;
iv)
pozice jsou hlášeny vrcholnému vedení jako nedílná součást procesu řízení rizik instituce;
v)
pozice jsou aktivně sledovány s ohledem na zdroje informací o trhu a je hodnocena prodejnost či realizovatelnost zajištění pozice či rizik jejích složek, včetně hodnocení, kvality a dostupnosti tržních vstupů pro proces oceňování, úrovně obratu a objemu pozic obchodovaných na trhu;
vi)
aktivní postupy a kontroly pro boj proti podvodům;
c)
instituce musí mít jasně definované zásady a postupy pro sledování pozic vzhledem k její strategii obchodování, včetně sledování obratu a pozic, u nichž byla překročena původně zamýšlená doba držení.
Článek 104
Zařazení do obchodního portfolia
1. Instituce musí mít jasně definované zásady a postupy pro určování toho, které pozice se zařazují do obchodního portfolia pro účely výpočtu kapitálových požadavků v souladu s požadavky stanovenými v článku 102 a definicí obchodního portfolia podle čl. 4 odst. 1 bodu 86, přičemž zohlední své schopnosti a praxi v řízení rizik. Instituce v plném rozsahu dokumentuje dodržování těchto zásad a postupů a podrobuje je pravidelnému vnitřnímu auditu.
2. Instituce musí mít jasně definované zásady a postupy pro celkové řízení obchodního portfolia. Tyto zásady a postupy vymezují alespoň:
a)
činnosti, které instituce považuje za obchodování a za součást obchodního portfolia pro účely kapitálových požadavků;
b)
rozsah, v jakém lze pozici denně přeceňovat tržní hodnotou podle situace na aktivním a likvidním oboustranném trhu;
c)
u pozic oceňovaných pomocí modelu rozsah, v jakém instituce může:
i)
určit všechna podstatná rizika spojená s pozicí;
ii)
zajistit se proti všem podstatným rizikům spojeným s pozicí pomocí nástrojů, pro které existuje aktivní a likvidní oboustranný trh;
iii)
spolehlivě odhadnout klíčové předpoklady a parametry použité v modelu;
d)
rozsah, v jakém instituce může a je povinna generovat ocenění pozic, které lze systematicky externě validovat;
e)
rozsah, v jakém by právní omezení nebo jiné provozní požadavky ovlivnily schopnost instituce uzavřít nebo zajistit pozici v krátkém období;
f)
rozsah, v jakém instituce může a je povinna aktivně řídit rizika spojená s pozicemi v rámci obchodních operací;
g)
rozsah, v jakém instituce může převádět riziko nebo pozice mezi investičním a obchodním portfoliem, a kritéria pro tyto převody.
Článek 105
Požadavky obezřetného oceňování
1. Veškeré pozice v obchodním portfoliu se řídí zásadami obezřetného oceňování uvedenými v tomto článku. Instituce musí zejména zajistit, aby obezřetné oceňování pozic v obchodním portfoliu bylo prováděno s odpovídajícím stupněm jistoty s ohledem na dynamickou povahu pozic v obchodním portfoliu, požadavky obezřetnosti a přiměřenosti a způsob fungování a účel kapitálových požadavků týkajících se pozic v obchodním portfoliu.
2. Instituce vytvoří a udržují dostatečné systémy a kontrolní mechanismy k poskytování obezřetných a spolehlivých odhadů ocenění. Systémy a kontrolní mechanismy obsahují alespoň tyto prvky:
a)
zdokumentované zásady a postupy pro proces oceňování, včetně jednoznačně vymezených odpovědností za jednotlivé oblasti související s oceňováním, včetně zdrojů informací o trhu a přezkoumávání jejich vhodnosti, pokynů pro používání nezjistitelných vstupů odrážejících předpoklady instituce ohledně prvků, které by účastníci trhu použili při oceňování pozice, četnosti nezávislého oceňování, načasování uzavíracích cen, postupů pro úpravy ocenění a postupů pro měsíční a ad hoc ověřování;
b)
jasné vymezení podřízenosti útvaru odpovědného za oceňování, který je nezávislý na útvaru sjednávání obchodů (front office).
Útvar odpovědný za oceňování je v konečném důsledku podřízen vedoucímu orgánu.
3. Instituce přeceňují pozice v obchodním portfoliu alespoň jednou denně.
4. Instituce provádějí tržní přecenění pozic, kdykoli je to možné a rovněž při uplatnění kapitálových požadavků na obchodní portfolio.
5. Při tržním ocenění instituce používá obezřetnější z cen poptávky a nabídky, ledaže je schopna uzavírat za cenu střed. Jestliže instituce využívají této odchylky, informují jednou za šest měsíců své příslušné orgány o dotyčných pozicích a doloží, že jsou schopny uzavírat za cenu střed.
6. Kde tržní ocenění není možné, používají instituce konzervativní ocenění pozic a portfolií pomocí modelu, a to rovněž při výpočtu kapitálových požadavků pro pozice v obchodním portfoliu.
7. Při ocenění pomocí modelu dodržují instituce tyto požadavky:
a)
vrcholnému vedení musí být známo, které prvky obchodního portfolia nebo jiné pozice oceňované reálnou hodnotou jsou oceňovány pomocí modelu, i jak podstatná je z toho plynoucí nejistota při vykazování výkonnosti obchodní činnosti a souvisejících rizik;
b)
instituce získávají tržní vstupy do modelu pokud možno v souladu s tržními cenami a pravidelně posuzují vhodnost těchto vstupů pro ocenění příslušné pozice, jakož i parametry modelu;
c)
instituce používají metodiky oceňování, které jsou na trhu akceptovanou praxí pro konkrétní finanční nástroje nebo komodity, jsou-li takové metodiky k dispozici;
d)
pokud se jedná o model vyvinutý institucí, musí být založen na adekvátních předpokladech, které byly posouzeny a kriticky přezkoumány náležitě kvalifikovanými stranami nezávislými na procesu vývoje modelu;
e)
instituce mají zavedeny formální postupy pro kontrolu změn a udržují záložní kopii modelu, která je pravidelně používána ke kontrole ocenění;
f)
útvaru řízení rizik musí být známy slabé stránky používaných modelů a musí znát způsob, jak je nejvhodněji zohlednit ve výstupech z oceňování; a
g)
modely používané institucí se pravidelně přezkoumávají za účelem stanovení míry přesnosti jejich výsledků, což zahrnuje posouzení trvalé adekvátnosti předpokladů, analýzu zisků a ztrát ve vztahu k rizikovým faktorům a porovnání skutečných uzavíracích hodnot s výstupy modelu.
Pro účely písmene d) musí být model vyvinut nebo schválen nezávisle na obchodním útvaru a nezávisle testován, včetně validace matematické stránky, předpokladů a softwarového provedení.
8. Kromě každodenního tržního ocenění nebo ocenění pomocí modelu provádějí instituce nezávislé ověřování cen. Ověřování tržních cen a vstupů modelu provádí osoba nebo útvar nezávislé na osobách nebo útvarech, které využívají obchodní portfolio, nejméně jedenkrát za měsíc nebo v závislosti na povaze trhu nebo obchodní činnosti častěji. Pokud nejsou k dispozici nezávislé zdroje ocenění nebo jsou subjektivní, je vhodné uplatnit obezřetnostní opatření, například úpravy ocenění.
9. Instituce vytvoří a udržují postupy pro rozhodování o úpravách ocenění.
10. Instituce pro účely úprav ocenění zohledňuje: nepodchycená úvěrová rozpětí, náklady na uzavření pozice, operační rizika, nejistotu tržních cen, předčasné ukončení, investiční náklady a náklady na financování, budoucí administrativní náklady, a pokud je to relevantní, rizika modelů.
11. Instituce vytvoří a udržují postupy pro výpočet úpravy aktuálního ocenění méně likvidních pozic, které mohou vznikat zejména vlivem událostí na trhu nebo situací souvisejících s institucí, například koncentrované pozice nebo pozice, u nichž byla překročena původně zamýšlená doba držení. Instituce v případě potřeby provede tyto úpravy navíc vedle změny hodnoty pozice vyžadované pro účely finančního výkaznictví a v úpravách zohlední nelikvidnost pozice. V rámci těchto postupů instituce při rozhodování, zda je pro méně likvidní pozice úprava ocenění nezbytná, zváží několik faktorů. Mezi tyto faktory patří:
a)
čas potřebný k zajištění pozice či rizik v rámci pozice;
b)
volatilita a průměrné rozpětí nákup/prodej;
c)
dostupnost tržních kotací (počet a identita tvůrců trhu) a volatilita a průměrný objem transakcí, včetně objemů transakcí během období krizových podmínek na trhu;
d)
tržní koncentrace;
e)
stárnutí pozic;
f)
míra, v jaké ocenění vychází z oceňování pomocí modelu;
g)
dopad jiných rizik modelů.
12. Při použití ocenění třetí stranou nebo ocenění pomocí modelu musí instituce zvážit, zda použijí úpravu ocenění. Kromě toho instituce zvažují potřebu úprav pro méně likvidní pozice a průběžně přezkoumávají jejich trvající adekvátnost. Instituce rovněž explicitně posoudí potřebu provedení úprav ocenění vzhledem k nejistotě vstupních parametrů používaných v rámci modelů.
13. Pokud jde o složité produkty, včetně sekuritizovaných expozic a úvěrových derivátů n-tého selhání, instituce explicitně posoudí, zda je nutné provést úpravy ocenění, které by odrážely rizika modelů spojená s použitím potenciálně nesprávné metodiky oceňování a rizika modelů spojená s použitím nezjistitelných (a potenciálně nesprávných) kalibračních parametrů v oceňovacím modelu.
14. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, podle nichž se pro účely odstavce 1 tohoto článku uplatňují požadavky uvedené v článku 105.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 106
Vnitřní zajištění
1. Vnitřní zajištění musí zejména splňovat tyto požadavky:
a)
jeho účelem není vyhnout se kapitálovým požadavkům nebo je snížit;
b)
je řádně zdokumentováno a podléhá zvláštním vnitřním postupům schvalování a auditu;
c)
je uskutečňováno za tržních podmínek;
d)
tržní riziko, které je vyvoláno vnitřním zajištěním, je dynamicky řízeno v obchodním portfoliu v rámci přípustných limitů;
e)
je pečlivě sledováno.
Sledování je zajištěno náležitými postupy.
2. Požadavky odstavce 1 se uplatňují, aniž jsou dotčeny požadavky vztahující se na zajištěnou pozici v investičním portfoliu.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2, jestliže instituce zajišťuje expozici úvěrovému riziku nebo riziku protistrany v investičním portfoliu v rámci vnitřního zajištění pomocí úvěrového derivátu zařazeného do jejího obchodního portfolia, nepovažuje se tato expozice pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic za zajištěnou, pokud instituce nekoupí od způsobilé třetí strany poskytující zajištění odpovídající úvěrový derivát splňující požadavky na osobní zajištění úvěrového rizika v investičním portfoliu. Aniž je dotčen čl. 299 odst. 2 písm. h), pokud je toto zajištění třetí stranou zakoupeno a uznáno jako zajištění expozice v investičním portfoliu pro účely výpočtu kapitálových požadavků, nezahrnují se pro účely výpočtu kapitálových požadavků vnitřní ani vnější zajištění úvěrovým derivátem do obchodního portfolia.
HLAVA II
KAPITÁLOVÉ POŽADAVKY K ÚVĚROVÉMU RIZIKU
KAPITOLA 1
Obecné zásady
Článek 107
Přístupy k úvěrovému riziku
1. Pro výpočet objemů svých rizikově vážených expozic pro účely čl. 92 odst. 3 písm. a) a f) použijí instituce buď standardizovaný přístup uvedený v kapitole 2, nebo, je-li to povoleno příslušnými orgány v souladu s článkem 143, přístup IRB uvedený v kapitole 3.
2. V případě obchodních expozic vůči ústřední protistraně a v případě příspěvků do fondu pro riziko selhání ústřední protistrany použijí instituce pro výpočet objemů svých rizikově vážených expozic pro účely čl. 92 odst. 3 písm. a) a f) postup stanovený v kapitole 6 oddíle 9. V případě všech ostatních druhů expozic vůči ústřední protistraně zachází instituce s těmito expozicemi takto:
a)
v případě všech ostatních druhů expozic vůči způsobilé ústřední protistraně jako s expozicemi vůči institucím;
b)
v případě všech ostatních druhů expozic vůči nezpůsobilé ústřední protistraně jako s expozicemi vůči podnikům.
3. Pro účely tohoto nařízení zacházejí instituce s expozicemi vůči investičním podnikům ze třetích zemí, s expozicemi vůči úvěrovým institucím ze třetích zemí a s expozicemi vůči clearingovým střediskům a burzám ze třetích zemí jako s expozicemi vůči institucím pouze v případě, že třetí země uplatňuje na uvedený subjekt požadavky v oblasti obezřetnostního dohledu a regulace, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům uplatňovaným v Unii.
4. Pro účely odstavce 3 může Komise formou prováděcích aktů a s výhradou přezkumného postupu uvedeného v čl. 464 odst. 2 přijmout rozhodnutí o tom, zda třetí země uplatňuje požadavky v oblasti obezřetnostního dohledu a regulace, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům uplatňovaným v Unii. V případě, že takové rozhodnutí neexistuje, mohou instituce do 1. ledna 2015 i nadále zacházet s expozicemi vůči subjektům uvedeným v odstavci 3 jako s expozicemi vůči institucím, pokud dotčené příslušné orgány schválily třetí zemi jako způsobilou pro takové zacházení před 1. lednem 2014.
Článek 108
Použití techniky snižování úvěrového rizika v rámci standardizovaného přístupu a přístupu IRB
1. Pro expozici, na niž instituce použije standardizovaný přístup uvedený v kapitole 2, nebo přístup IRB uvedený v kapitole 3, avšak bez použití svých vlastních odhadů ztrátovosti ze selhání (LGD) a konverzních faktorů v souladu s článkem 151, může instituce při výpočtu objemů rizikově vážených expozic pro účely čl. 92 odst. 3 písm. a) a f) nebo případně výše očekávaných ztrát pro účely výpočtu stanoveného v čl. 36 odst. 1 písm. d) a čl. 62 písm. c) uplatnit techniku snižování úvěrového rizika v souladu s kapitolou 4.
2. Pro expozici, na niž instituce použije přístup IRB s použitím svých vlastních odhadů LGD a konverzních faktorů podle článku 151, může instituce uplatnit techniku snižování úvěrového rizika v souladu s kapitolou 3.
Článek 109
Zacházení se sekuritizovanými expozicemi v rámci standardizovaného přístupu a přístupu IRB
1. Pokud instituce pro výpočet objemů rizikově vážených expozic pro kategorii expozic, do níž by sekuritizované expozice byly zařazeny podle článku 112, používá standardizovaný přístup podle kapitoly 2, potom objem rizikově vážené expozice pro sekuritizovanou pozici vypočítá podle článků 245, 246 a 251 až 258. Instituce používající standardizovaný přístup mohou tam, kde to bylo povoleno podle čl. 259 odst. 3, uplatnit také metodu interního hodnocení.
2. Pokud instituce pro výpočet objemů rizikově vážených expozic pro kategorii expozic, do níž by sekuritizovaná expozice byla zařazena podle článku 147, používá přístup IRB podle kapitoly 3, potom objem rizikově vážené expozice vypočítá podle článků 245, 246 a 259 až 266.
Kromě metody interního hodnocení, pokud se přístup IRB používá pouze pro část sekuritizovaných expozic, které jsou podkladem pro sekuritizaci, instituce uplatní přístup podle převažujícího podílu sekuritizovaných expozic, jež jsou podkladem pro tuto sekuritizaci.
Článek 110
Postup úpravy o úvěrové riziko
1. Instituce, které používají standardizovaný přístup, postupují při obecných úpravách o úvěrové riziko v souladu s čl. 62 písm. c).
2. Instituce, které používají přístup IRB, postupují při obecných úpravách o úvěrové riziko v souladu s článkem 159, čl. 62 písm. d) a čl. 36 odst. 1 písm. d).
Pro účely tohoto článku a kapitol 2 a 3 nezahrnují obecné a specifické úpravy o úvěrové riziko rezervy na všeobecná bankovní rizika.
3. Instituce používající přístup IRB, které uplatňují standardizovaný přístup na část svých expozic na konsolidovaném nebo individuálním základě v souladu s článkem 148 a 150, určí část obecné úpravy o úvěrové riziko, která bude přidělena v rámci postupu obecné úpravy o úvěrové riziko podle standardizovaného přístupu a v rámci postupu obecné úpravy o úvěrové riziko podle IRB, takto:
a)
pokud instituce zahrnutá do konsolidace používá výhradně přístup IRB, obecné úpravy o úvěrové riziko této instituce jsou vázány na postup uvedený v odstavci 2, je-li to možné;
b)
pokud instituce zahrnutá do konsolidace používá výhradně standardizovaný přístup, obecná úprava o úvěrové riziko této instituce je vázána na postup uvedený v odstavci 1, je-li to možné;
c)
zbývající úprava o úvěrové riziko se přiřadí poměrně podle podílu objemů rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu a podle přístupu IRB.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění výpočtu specifických a obecných úprav o úvěrové riziko podle použitelného účetního rámce pro:
a)
hodnotu expozice podle standardizovaného přístupu podle článku 111;
b)
hodnotu expozice podle přístupu IRB podle článků 166 až 168;
c)
zacházení s výší očekávaných ztrát podle článku 159;
d)
hodnotu expozice pro výpočet objemů rizikově vážených expozic pro sekuritizovanou pozici podle článku 246 a 266;
e)
určení selhání podle článku 178.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
KAPITOLA 2
Standardizovaný přístup
Oddíl 1
Obecné zásady
Článek 111
Hodnota expozice
1. Hodnotou expozice položky aktiv se rozumí její účetní hodnota po specifických úpravách o úvěrové riziko, dodatečných úpravách ocenění v souladu s články 34 a 110 a dalším snížení kapitálu souvisejícím s danou položkou aktiv. Hodnotou expozice podrozvahové položky uvedené v příloze I je tato procentuální část její nominální hodnoty po odečtení specifických úprav o úvěrové riziko:
a)
100 % u položek s vysokým rizikem;
b)
50 % u položek se středním rizikem;
c)
20 % u položek se středně nízkým rizikem a
d)
0 % u položek s nízkým rizikem.
Podrozvahové položky podle druhé věty prvního pododstavce se přiřadí ke kategoriím rizika, jak je uvedeno v příloze I.
Pokud instituce používá komplexní metodu finančního kolaterálu podle článku 223, hodnota expozice cenných papírů nebo komodit prodaných, složených nebo zapůjčených v rámci repo obchodů nebo na základě půjček nebo výpůjček cenných papírů nebo komodit a maržových obchodů se zvýší o koeficient volatility příslušný pro takové cenné papíry nebo komodity, jak je stanoveno v článcích 223 až 225.
2. Hodnota expozice derivátového nástroje uvedeného v příloze II se určí podle kapitoly 6 se zohledněním dopadů smluv o novaci a ostatních dohod o započtení, které se berou v úvahu pro účely těchto metod v souladu s kapitolou 6. Hodnota expozice repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů se může určit buď v souladu s kapitolou 6, nebo kapitolou 4.
3. Pokud se k expozici vztahuje majetkové zajištění úvěrového rizika, může být hodnota expozice této položky pozměněna v souladu s kapitolou 4.
Článek 112
Kategorie expozic
Každá expozice se zařadí do jedné z těchto kategorií expozic:
a)
expozice vůči ústředním vládám nebo centrálním bankám;
b)
expozice vůči regionálním vládám nebo místním orgánům;
c)
expozice vůči subjektům veřejného sektoru;
d)
expozice vůči mezinárodním rozvojovým bankám;
e)
expozice vůči mezinárodním organizacím;
f)
expozice vůči institucím;
g)
expozice vůči podnikům;
h)
retailové expozice;
i)
expozice zajištěné nemovitostmi;
j)
expozice v selhání;
k)
expozice spojené s obzvláště vysokým rizikem;
l)
expozice v krytých dluhopisech;
m)
položky představující sekuritizované pozice;
n)
expozice vůči institucím a podnikům s krátkodobým úvěrovým hodnocením;
o)
expozice ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování;
p)
akciové expozice;
q)
ostatní položky.
Článek 113
Výpočet objemů rizikově vážených expozic
1. Pro výpočet objemů rizikově vážených expozic se na všechny expozice, pokud nejsou odečteny z kapitálu, použijí rizikové váhy v souladu s ustanoveními oddílu 2. Použití rizikových vah vychází z kategorie expozice, do níž je expozice zařazena, a v míře, která je stanovena v oddíle 2, z její úvěrové kvality. Úvěrovou kvalitu lze vymezit odkazem na úvěrová hodnocení vypracovaná externími ratingovými agenturami nebo úvěrová hodnocení vypracovaná exportními úvěrovými agenturami podle oddílu 3.
2. Pro účely použití rizikové váhy podle odstavce 1 se hodnota expozice vynásobí rizikovou vahou specifikovanou nebo stanovenou podle oddílu 2.
3. Pokud se k expozici vztahuje zajištění úvěrového rizika, může být riziková váha použitelná na tuto položku pozměněna podle kapitoly 4.
4. Objemy rizikově vážených expozic pro sekuritizované expozice se vypočítají podle kapitoly 5.
5. Expozicím, pro něž není výpočet v oddíle 2 uveden, se přidělí riziková váha 100 %.
6. S výjimkou expozic, které vedou ke vzniku položek kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2, se může instituce s předchozím souhlasem příslušných orgánů rozhodnout, že nebude uplatňovat požadavky odstavce 1 tohoto článku na své expozice vůči protistraně, která je jejím mateřským podnikem, jejím dceřiným podnikem, dceřiným podnikem jejího mateřského podniku nebo podnikem ve vzájemném vztahu podle čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS. Příslušné orgány jsou oprávněny udělit souhlas, pokud jsou splněny následující podmínky:
a)
protistranou je instituce, finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost, finanční instituce, společnost spravující aktiva nebo podnik pomocných služeb, na něž se vztahují odpovídající obezřetnostní požadavky;
b)
protistrana je zahrnuta do stejné konsolidace jako instituce v plném rozsahu;
c)
protistrana podléhá stejnému hodnocení rizik, měření rizik a stejným kontrolním postupům jako instituce;
d)
protistrana je usazena ve stejném členském státě jako instituce;
e)
v současné době neexistuje ani se nepředpokládá žádná podstatná věcná nebo právní překážka bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení závazků protistrany instituci.
Pokud je instituci v souladu s tímto odstavcem povoleno nepoužít požadavky odstavce 1, může přidělit rizikovou váhu 0 %.
7. S výjimkou expozic, které vedou ke vzniku položek kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2, mohou instituce s předchozím svolením příslušných orgánů nepoužít požadavky odstavce 1 tohoto článku na expozice vůči protistranám, se kterými instituce uzavřela institucionální systém ochrany, jenž je smluvní nebo právními předpisy stanovenou dohodou o závazku, která instituce chrání, a zejména zajišťuje jejich likviditu a platební schopnost k odvrácení úpadku, je-li to nezbytné. Příslušné orgány jsou oprávněny udělit svolení, pokud jsou splněny následující podmínky:
a)
jsou splněny požadavky stanovené v odst. 6 písm. a), d) a e);
b)
dohody zajišťují, že institucionální systém ochrany je schopen poskytnout nutnou podporu v rámci svého závazku z finančních prostředků, které má okamžitě k dispozici;
c)
institucionální systém ochrany má k dispozici vhodné a jednotně stanovené systémy sledování a klasifikace rizik, které poskytují dokonalý přehled o rizicích jednotlivých členů a o institucionálním systému ochrany jako celku, včetně odpovídajících možností, jak je ovlivnit; tyto systémy vhodně sledují expozice, u nichž došlo k selhání, v souladu s čl. 178 odst. 1;
d)
institucionální systém ochrany provádí svůj vlastní přezkum rizik a oznamuje jeho výsledky jednotlivým členům;
e)
za institucionální systém ochrany se každoročně sestavuje a zveřejňuje konsolidovaná zpráva obsahující rozvahu, výsledovku, situační zprávu a hodnocení rizik za institucionální systém ochrany jako celek nebo zpráva obsahující souhrnnou rozvahu, souhrnnou výsledovku, situační zprávu a hodnocení rizik za institucionální systém ochrany jako celek;
f)
účastníci institucionálního systému ochrany jsou povinni oznámit nejméně 24 měsíců předem, pokud si přejí z něj vystoupit;
g)
je nutno vyloučit vícenásobné použití prvků způsobilých pro výpočet kapitálu (dále jen „vícenásobné použití“) a jakoukoli nevhodnou tvorbu kapitálu mezi členy institucionálního systému ochrany;
h)
institucionální systém ochrany je založen na široké účasti úvěrových institucí, které mají převážně homogenní obchodní profil;
i)
přiměřenost systémů uvedených v písmenech c) a d) je schválena a v pravidelných odstupech sledována příslušnými pověřenými orgány.
Pokud se instituce v souladu s tímto odstavcem rozhodne nepoužít požadavky odstavce 1, může přidělit rizikovou váhu 0 %.
Oddíl 2
Rizikové váhy
Článek 114
Expozice vůči ústředním vládám nebo centrálním bankám
1. Expozicím vůči ústředním vládám a centrálním bankám se přiděluje riziková váha 100 %, pokud se na ně nevztahují postupy uvedené v odstavcích 2 až 7.
2. Expozicím vůči ústředním vládám a centrálním bankám, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 1, jež odpovídá úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury v souladu s článkem 136.
Tabulka č. 1
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
3. Expozicím vůči ECB se přidělí riziková váha 0 %.
4. Expozicím vůči ústředním vládám a centrálním bankám členských států, pokud jsou denominovány a financovány v národní měně dané ústřední vlády a centrální banky, se přidělí riziková váha 0 %.
5. Do 31. prosince 2017 se expozicím vůči ústředním vládám nebo centrálním bankám členských států, které jsou denominovány a financovány v národní měně kteréhokoli členského státu, přidělí riziková váha, která by se uplatnila v případě, že by tyto expozice byly denominovány a financovány v jejich národní měně.
6. Pro expozice uvedené v odstavci 5 platí, že:
a)
v roce 2018 činí vypočtené objemy rizikově vážených expozic 20 % rizikové váhy přidělené těmto expozicím v souladu s čl. 114 odst. 2;
b)
v roce 2019 činí vypočtené objemy rizikově vážených expozic 50 % rizikové váhy přidělené těmto expozicím v souladu s čl. 114 odst. 2;
c)
v roce 2020 a v následujících letech činí vypočtené objemy rizikově vážených expozic 100 % rizikové váhy přidělené těmto expozicím v souladu s čl. 114 odst. 2.
7. Pokud příslušné orgány třetí země, která uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii, přidělí expozicím vůči vlastní ústřední vládě a centrální bance, jež jsou denominovány a financovány v národní měně, rizikovou váhu nižší, než jak je uvedeno v odstavcích 1 a 2, mohou instituce odpovídajícím expozicím přidělit rizikovou váhu stejným způsobem.
Pro účely tohoto odstavce může Komise formou prováděcích aktů a s výhradou přezkumného postupu uvedeného v čl. 464 odst. 2 přijmout rozhodnutí o tom, zda třetí země uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii. V případě, že takové rozhodnutí neexistuje, mohou instituce do 1. ledna 2015 i nadále uplatňovat na expozice vůči ústřední vládě nebo centrální bance třetí země postup stanovený v tomto odstavci, pokud dotyčné příslušné orgány schválily třetí zemi jako způsobilou pro uvedený postup před 1. lednem 2014.
Článek 115
Expozice vůči regionálním vládám nebo místním orgánům
1. Expozicím vůči regionálním vládám nebo místním orgánům se přidělí stejná riziková váha jako expozicím vůči institucím, pokud nejsou posuzovány jako expozice vůči ústředním vládám podle odstavce 2 nebo 4 nebo jim nebyla přidělena riziková váha podle odstavce 5. Pro krátkodobé expozice popsané v čl. 119 odst. 2 a čl. 120 odst. 2 se nepoužije preferenční zacházení.
2. S expozicemi vůči regionálním vládám nebo místním orgánům se zachází jako s expozicemi vůči ústřední vládě, do jejíž pravomoci regionální vlády nebo místní orgány spadají, pokud neexistuje rozdíl v riziku mezi těmito expozicemi vzhledem ke specifickým možnostem získávání příjmů na straně regionálních vlád nebo místních orgánů a vzhledem k existenci zvláštního institucionálního uspořádání, které snižuje jejich riziko selhání.
EBA povede veřejně přístupnou databázi všech těchto regionálních vlád a místních orgánů v Unii, s nimiž příslušné orgány zacházejí jako s expozicemi vůči jejich ústředním vládám.
3. S expozicemi vůči církvím nebo náboženským společnostem zřízeným jako právnické osoby podle veřejného práva, pokud vybírají příspěvky v souladu s právními předpisy, které je k tomu opravňují, se zachází stejně jako s expozicemi vůči regionálním vládám nebo místním orgánům. V tomto případě se odstavec 2 nepoužije a pro účely čl. 150 odst. 1 písm. a) se nevylučuje svolení používat standardizovaný přístup.
4. Pokud příslušné orgány třetí země, která uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii, zacházejí s expozicemi vůči regionálním vládám nebo místním orgánům jako s expozicemi vůči své ústřední vládě a neexistuje rozdíl v riziku mezi těmito expozicemi vzhledem ke specifickým možnostem získávání příjmů na straně regionálních vlád nebo místních orgánů a vzhledem k existenci zvláštního institucionálního uspořádání, které snižuje jejich riziko selhání, mohou instituce expozicím vůči regionálním vládám nebo místním orgánům přidělit rizikovou váhu stejným způsobem.
Pro účely tohoto odstavce může Komise formou prováděcích aktů a s výhradou přezkumného postupu uvedeného v čl. 464 odst. 2 přijmout rozhodnutí o tom, zda třetí země uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii. V případě, že takové rozhodnutí neexistuje, mohou instituce do 1. ledna 2015 i nadále uplatňovat vůči dané třetí zemi postup stanovený v tomto odstavci, pokud dotyčné příslušné orgány schválily třetí zemi jako způsobilou pro uvedený postup před 1. lednem 2014.
5. Expozicím vůči regionálním vládám nebo místním orgánům členských států, které nejsou uvedeny v odstavcích 2 až 4 a jsou denominovány a financovány v národní měně dané regionální vlády nebo místního orgánu, se přidělí riziková váha 20 %.
Článek 116
Expozice vůči subjektům veřejného sektoru
1. Expozicím vůči subjektům veřejného sektoru, pro které není k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle stupně úvěrové kvality, který je přiřazen expozicím vůči ústřední vládě, do jejíž pravomoci subjekty veřejného sektoru spadají, v souladu s touto tabulkou č. 2:
Tabulka č. 2
Stupeň úvěrové kvality, který je přiřazen ústřední vládě
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Expozicím vůči subjektům veřejného sektoru, které spadají do pravomocí zemí, jejichž ústřední vláda nemá rating, se přidělí riziková váha 100 %.
2. S expozicemi vůči subjektům veřejného sektoru, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se zachází podle článku 120. Pro krátkodobé expozice popsané v čl. 119 odst. 2 a čl. 120 odst. 2 se nepoužije preferenční zacházení.
3. Expozicím vůči subjektům veřejného sektoru s původní splatností tři měsíce nebo kratší se přidělí riziková váha 20 %.
4. Ve výjimečných případech lze expozice vůči subjektům veřejného sektoru posuzovat jako expozice vůči ústřední vládě, regionální vládě nebo místnímu orgánu, do jejichž pravomoci spadají, pokud podle příslušných orgánů této jurisdikce neexistuje mezi takovými expozicemi rozdíl v riziku z důvodu existence vhodné záruky ústřední vlády, regionální vlády nebo místního orgánu.
5. Pokud příslušné orgány třetí země, která uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii, zacházejí s expozicemi vůči subjektům veřejného sektoru podle odstavce 1 nebo 2, mohou instituce expozicím vůči takovým subjektům veřejného sektoru přidělit rizikovou váhu stejným způsobem. Instituce v opačném případě použijí rizikovou váhu 100 %.
Pro účely tohoto odstavce může Komise formou prováděcích aktů a s výhradou přezkumného postupu uvedeného v čl. 464 odst. 2 přijmout rozhodnutí o tom, zda třetí země uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii. V případě, že takové rozhodnutí neexistuje, mohou instituce do 1. ledna 2015 i nadále uplatňovat vůči dané třetí zemi postup stanovený v tomto odstavci, pokud dotyčné příslušné orgány schválily třetí zemi jako způsobilou pro uvedený postup před 1. lednem 2014.
Článek 117
Expozice vůči mezinárodním rozvojovým bankám
1. S expozicemi vůči mezinárodním rozvojovým bankám, které nejsou uvedeny v odstavci 2, se zachází stejným způsobem jako s expozicemi vůči institucím. Pro krátkodobé expozice popsané v čl. 119 odst. 2, čl. 120 odst. 2 a čl. 121 odst. 3 se nepoužije preferenční zacházení.
Korporace pro meziamerické investice (Inter-American Investment Corporation), Černomořská banka pro obchod a rozvoj (Black Sea Trade and Development Bank), Středoamerická banka pro ekonomickou integraci (Central American Bank for Economic Integration) a Latinskoamerická rozvojová banka (CAF-Development Bank of Latin America) se považují za mezinárodní rozvojové banky.
2. Expozicím vůči těmto mezinárodním rozvojovým bankám se přiděluje riziková váha 0 %:
a)
Mezinárodní banka pro obnovu a rozvoj (International Bank for Reconstruction and Development);
b)
Mezinárodní finanční korporace (International Finance Corporation);
c)
Meziamerická rozvojová banka (Inter-American Development Bank);
d)
Asijská rozvojová banka (Asian Development Bank);
e)
Africká rozvojová banka (African Development Bank);
f)
Rozvojová banka Rady Evropy (Council of Europe Development Bank);
g)
Severská investiční banka (Nordic Investment Bank);
h)
Karibská rozvojová banka (Caribbean Development Bank);
i)
Evropská banka pro obnovu a rozvoj (European Bank for Reconstruction and Development);
j)
Evropská investiční banka (European Investment Bank);
k)
Evropský investiční fond (European Investment Fund);
l)
Multilaterální agentura pro investiční záruky (Multilateral Investment Guarantee Agency);
m)
Mezinárodní finanční nástroj na imunizaci (International Finance Facility for Immunisation);
n)
Islámská rozvojová banka (Islamic Development Bank).
3. Nesplacené části upsaného kapitálu Evropského investičního fondu se přidělí riziková váha 20 %.
Článek 118
Expozice vůči mezinárodním organizacím
Expozicím vůči těmto mezinárodním organizacím se přidělí riziková váha 0 %:
a)
Unie;
b)
Mezinárodní měnový fond;
c)
Banka pro mezinárodní platby;
d)
Evropský nástroj finanční stability;
e)
Evropský mechanismus stability;
f)
mezinárodní finanční instituce založená dvěma nebo více členskými státy, jejímž úkolem je získávat finanční prostředky a poskytovat finanční pomoc ve prospěch svých členů, kteří zažívají vážné problémy s financováním nebo jsou jimi ohroženi.
Článek 119
Expozice vůči institucím
1. Expozicím vůči institucím, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha v souladu s článkem 120. Expozicím vůči institucím, pro které není k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha v souladu s článkem 121.
2. Expozicím vůči institucím, které mají zbytkovou splatnost tři měsíce nebo kratší a jsou denominovány a financovány v národní měně dlužníka, se přidělí riziková váha o jednu kategorii horší, než je preferenční riziková váha uvedená v čl. 114 odst. 4 až 7, jež se přiděluje expozicím vůči ústřední vládě, do jejíž pravomoci daná instituce patří.
3. Žádné expozici se zbytkovou splatností tři měsíce nebo kratší denominované a financované v národní měně dlužníka nelze přidělit rizikovou váhu nižší než 20 %.
4. Expozici vůči instituci ve formě minimálních rezerv vyžadovaných ECB nebo centrální bankou členského státu, které má mít instituce v držení, může být přidělena riziková váha jako expozicím vůči centrální bance daného členského státu, pokud:
a)
jsou rezervy udržovány v souladu s nařízením Evropské centrální banky (ES) č. 1745/2003 ze dne 12. září 2003 o uplatňování minimálních rezerv (29) nebo v souladu s vnitrostátními požadavky, které jsou uvedenému nařízení ve všech podstatných aspektech rovnocenné;
b)
v případě úpadku nebo platební neschopnosti instituce, u které jsou rezervy udržovány, jsou tyto rezervy včas v plném rozsahu vráceny instituci a nepoužijí se ke krytí jiných závazků dané instituce.
5. S expozicemi vůči finančním institucím, které jsou povoleny příslušnými orgány, podléhají jejich dohledu a řídí se obezřetnostními požadavky, které jsou co do důslednosti srovnatelné s požadavky uplatňovanými vůči institucím, se zachází jako s expozicemi vůči institucím.
Článek 120
Expozice vůči institucím s úvěrovým hodnocením
1. Expozicím vůči institucím se zbytkovou splatností delší než tři měsíce, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 3, která odpovídá úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury v souladu s článkem 136.
Tabulka č. 3
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
50 %
100 %
100 %
150 %
2. Expozicím vůči institucím se zbytkovou splatností maximálně tři měsíce, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 4, která odpovídá úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury v souladu s článkem 136.
Tabulka č. 4
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
20 %
20 %
50 %
50 %
150 %
3. Interakce mezi zacházením s krátkodobým úvěrovým hodnocením podle článku 131 a všeobecným preferenčním zacházením pro krátkodobé expozice uvedeným v odstavci 2 jsou tyto:
a)
pokud není krátkodobé úvěrové hodnocení expozice k dispozici, na všechny expozice vůči institucím se zbytkovou splatností maximálně tři měsíce se použije všeobecné preferenční zacházení pro krátkodobé expozice uvedené v odstavci 2;
b)
pokud je krátkodobé úvěrové hodnocení k dispozici a v souladu s ním by se měla použít příznivější nebo stejná riziková váha jako v případě všeobecného preferenčního zacházení pro krátkodobé expozice uvedeného v odstavci 2, pak se toto krátkodobé úvěrové hodnocení použije pouze pro tuto konkrétní expozici. V případě ostatních krátkodobých expozic se použije všeobecné preferenční zacházení pro krátkodobé expozice popsané v odstavci 2;
c)
pokud je krátkodobé úvěrové hodnocení k dispozici a v souladu s ním by se měla použít méně příznivá riziková váha než v případě všeobecného preferenčního zacházení pro krátkodobé expozice uvedeného v odstavci 2, potom se všeobecné preferenční zacházení pro krátkodobé expozice nepoužije a všem krátkodobým pohledávkám bez úvěrového hodnocení se přidělí stejná riziková váha, jako je riziková váha použitá v případě tohoto specifického krátkodobého úvěrového hodnocení.
Článek 121
Expozice vůči institucím bez úvěrového hodnocení
1. Expozicím vůči institucím, pro které není k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle stupně úvěrové kvality, který je přiřazen expozicím vůči ústřední vládě státu, ve kterém má instituce sídlo, v souladu s tabulkou č. 5.
Tabulka č. 5
Stupeň úvěrové kvality, který je přiřazen ústřední vládě
1
2
3
4
5
6
Riziková váha expozice
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
2. Expozicím vůči institucím bez úvěrového hodnocení, které mají sídlo v zemích, jejichž ústřední vláda nemá úvěrové hodnocení, se přidělí riziková váha 100 %.
3. Expozicím vůči institucím bez úvěrového hodnocení s původní efektivní splatností 3 měsíce nebo kratší se přidělí riziková váha 20 %.
4. Bez ohledu na odstavce 2 a 3 se expozicím vůči institucím bez úvěrového hodnocení v oblasti financování obchodu, na něž odkazuje čl. 162 odst. 3 druhý pododstavec písm. b), přiděluje riziková váha 50 %, a pokud je zbytková splatnost těchto expozic vůči institucím bez úvěrového hodnocení v oblasti financování obchodu tři měsíce nebo méně, přiděluje se jim riziková váha 20 %.
Článek 122
Expozice vůči podnikům
1. Expozicím, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 6, která odpovídá úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury v souladu s článkem 136.
Tabulka č. 6
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
2. Expozicím, pro které není takové úvěrové hodnocení k dispozici, se přidělí riziková váha 100 % nebo riziková váha expozic vůči ústřední vládě, do jejíž pravomoci daný podnik patří, podle toho, která z nich je vyšší.
Článek 123
Retailové expozice
Expozicím, které splňují tato kritéria, se přidělí riziková váha 75 %:
a)
jedná se o expozici vůči fyzické osobě nebo osobám nebo vůči malému či střednímu podniku;
b)
expozice je jednou z velkého počtu expozic s takovými podobnými vlastnostmi, že se podstatně sníží rizika spojená s takovým půjčováním;
c)
celková částka, kterou dlužící klient nebo ekonomicky spjatá skupina klientů dluží instituci a mateřským podnikům a jejich dceřiným podnikům, včetně jakékoli expozice v selhání, ale s výjimkou expozic plně a zcela zajištěných obytnými nemovitostmi, které byly zařazeny do kategorie expozic stanovené v čl. 112 písm. i), nepřekročí, podle informací, které má instituce k dispozici, 1 milion EUR. Instituce podnikne patřičné kroky k získání takových informací.
Cenné papíry nejsou způsobilé k zařazení do kategorie retailových expozic.
Expozice, které nesplňují kritéria uvedená v písmenech a) až c) prvního pododstavce nejsou způsobilé k zařazení do kategorie retailových expozic.
Do kategorie retailových expozic lze zařadit současnou hodnotu retailové minimální platby pronájmu.
Článek 124
Expozice zajištěné nemovitostmi
1. Pokud nejsou splněny podmínky podle článků 125 a 126, expozici nebo jakékoli její části plně zajištěné nemovitostmi se přidělí riziková váha 100 %, s výjimkou jakékoli části expozice, která je zařazena do jiné kategorie expozic. Části expozice převyšující hodnotu zástavního práva nemovitosti se přidělí riziková váha použitelná pro nezajištěné expozice zapojené protistrany.
Část expozice, která je považována za plně zajištěnou nemovitostmi, nesmí být vyšší než zastavená výše tržní hodnoty nebo v těch členských státech, které stanovily přísná kritéria pro stanovení zástavní hodnoty nemovitosti v zákonných nebo regulačních ustanoveních, zástavní hodnota daných nemovitostí.
2. Na základě údajů shromážděných podle článku 101 a všech ostatních relevantních ukazatelů příslušné orgány pravidelně a nejméně jednou ročně posuzují, zda riziková váha 35 % pro expozice zajištěné obytnými nemovitostmi uvedená v článku 125 a riziková váha 50 % pro expozice zajištěné obchodními nemovitostmi uvedená v článku 126 v případě nemovitostí, které se nacházejí se na jejich území, jsou odpovídajícím způsobem založeny na:
a)
realizovaných ztrátách z expozic zajištěných nemovitostmi;
b)
budoucím vývoji trhů s nemovitostmi.
Příslušné orgány mohou stanovit vyšší rizikovou váhu nebo přísnější kritéria než ta, která jsou stanovena v čl. 125 odst. 2 a v čl. 126 odst. 2, případně mohou vzít v úvahu finanční stabilitu.
V případě expozic zajištěných obytnými nemovitostmi stanoví příslušný orgán rizikovou váhu v procentním rozpětí od 35 % do 150 %.
V případě expozic zajištěných obchodními nemovitostmi stanoví příslušný orgán rizikovou váhu v procentním rozpětí od 50 % do 150 %.
V rámci těchto rozpětí se vyšší riziková váha stanoví na základě realizovaných ztrát a s přihlédnutím k budoucímu vývoji trhů a k finanční stabilitě. Pokud se na základě posouzení prokáže, že rizikové váhy stanovené v čl. 125 odst. 2 a čl. 126 odst. 2 neodrážejí skutečná rizika spojená s jedním nebo více segmenty nemovitostí tvořícími součást těchto expozic plně zajištěných obytnými nemovitostmi nebo obchodními nemovitostmi, které se nacházejí na jedné nebo více částech jejich území, příslušné orgány stanoví pro tyto segmenty nemovitostí tvořící součást expozic vyšší rizikovou váhu odpovídající skutečným rizikům.
Příslušné orgány konzultují orgán EBA ohledně úprav uplatňovaných rizikových vah a kritérií, které se vypočítají v souladu s kritérii stanovenými v tomto odstavci, jež jsou upřesněna v regulačních technických normách uvedených v odstavci 4 tohoto článku. EBA zveřejní rizikové váhy a kritéria, které příslušné orgány stanovily pro expozice uvedené v článcích 125, 126 a 199.
3. Jestliže příslušné orgány stanoví vyšší rizikovou váhu nebo přísnější kritéria, instituce mají před uplatněním této nové rizikové váhy k dispozici šestiměsíční přechodné období.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění:
a)
přísných kritérií pro stanovení zástavní hodnoty nemovitosti podle odstavce 1;
b)
podmínek uvedených v odstavci 2, které musí vzít příslušné orgány v úvahu při stanovování vyšších rizikových vah, zejména pokud jde o pojem „finanční stabilita“.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. Instituce jednoho členského státu použijí rizikové váhy a kritéria, které byly určeny příslušnými orgány jiného členského státu, na expozice zajištěné obchodními a obytnými nemovitostmi, které se nacházejí v daném jiném členském státě.
Článek 125
Expozice plně a zcela zajištěné obytnými nemovitostmi
1. Pokud příslušné orgány nerozhodnou v souladu s čl. 124 odst. 2 jinak, zachází se s expozicemi plně a zcela zajištěnými obytnými nemovitostmi takto:
a)
expozicím nebo jakýmkoli jejím částem plně a zcela zajištěným obytnými nemovitostmi, které obývá nebo bude obývat nebo pronajímá nebo bude pronajímat majitel nebo uživatel v případě soukromých investičních společností, se přidělí riziková váha 35 %;
b)
expozicím vůči nájemci v rámci pronájmu obytných nemovitostí, kdy je instituce pronajímatel a nájemce má předkupní právo, se přidělí riziková váha 35 % za předpokladu, že expozice instituce je plně a zcela zajištěna jejím vlastnictvím nemovitosti.
2. Instituce považuje expozici nebo jakoukoli její část pro účely odstavce 1 za plně a zcela zajištěnou pouze v případě, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
hodnota nemovitostí nezávisí významně na úvěrové kvalitě dlužníka. Instituce mohou při určování, zda je taková závislost významná, vyloučit situace, kdy hodnotu nemovitostí i plnění ze strany dlužníka ovlivňují čistě makroekonomické faktory;
b)
riziko dlužníka nezávisí významně na výnosech z daných nemovitostí či projektu, ale na schopnosti dlužníka splatit dluh z jiných zdrojů, a tudíž splacení nástroje nezávisí významně na jakémkoliv peněžním toku vytvořeném danými nemovitostmi, které slouží jako kolaterál. Pokud jde o jiné zdroje, instituce musí v rámci své úvěrové politiky určit maximální poměry úvěru k příjmu a při poskytnutí úvěru získat vhodné důkazy o příslušných příjmech;
c)
jsou splněny požadavky stanovené v článku 208 a pravidla oceňování stanovená v čl. 229 odst. 1;
d)
není-li podle čl. 124 odst. 2 stanoveno jinak, části úvěru, kterým je přidělena riziková váha 35 %, nepřesahují 80 % tržní hodnoty daných nemovitostí, nebo 80 % zástavní hodnoty daných nemovitostí v těch členských státech, které stanovily přísná kritéria pro stanovení zástavní hodnoty nemovitosti v zákonných nebo regulačních ustanoveních, není-li podle čl. 124 odst. 2 stanoveno jinak.
3. Instituce se mohou odchýlit od odst. 2 písm. b) v případě expozic plně a zcela zajištěných obytnými nemovitostmi, které se nacházejí na území členského státu, pokud příslušný orgán dotyčného členského státu zveřejnil důkazy o tom, že na daném území existuje rozvinutý a zavedený trh s obytnými nemovitostmi se ztrátovostí, která nepřekračuje tyto limity:
a)
ztráty z úvěrů zajištěných obytnými nemovitostmi až do výše 80 % tržní hodnoty nebo 80 % zástavní hodnoty nemovitosti, není-li podle čl. 124 odst. 2 stanoveno jinak, nepřekračují 0,3 % nesplacených úvěrů zajištěných obytnými nemovitostmi v každém daném roce;
b)
celkové ztráty z úvěrů zajištěných obytnými nemovitostmi nepřesahují 0,5 % nesplacených úvěrů zajištěných obytnými nemovitostmi v daném roce.
4. Pokud je některý z limitů uvedených v odstavci 3 v daném roce překročen, nelze již odstavec 3 použít; až do doby, kdy budou splněny podmínky odstavce 3 v následujícím roce, se použije podmínka uvedená v odst. 2 písm. b).
Článek 126
Expozice plně a zcela zajištěné obchodními nemovitostmi
1. Pokud příslušné orgány nerozhodnou v souladu s čl. 124 odst. 2 jinak, zachází se s expozicemi plně a zcela zajištěnými obchodními nemovitostmi takto:
a)
expozicím nebo jakýmkoli jejím částem plně a zcela zajištěným kancelářemi nebo jinými obchodními prostory může být přidělena riziková váha 50 %;
b)
expozicím souvisejícím s pronájmy kanceláří nebo jiných obchodních prostor, kde je instituce pronajímatelem a nájemce má předkupní právo, může být přidělena riziková váha 50 % za předpokladu, že expozice instituce je plně a zcela zajištěna jejím vlastnictvím nemovitosti.
2. Instituce považuje expozici nebo jakoukoli její část pro účely odstavce 1 za plně a zcela zajištěnou pouze v případě, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
hodnota nemovitostí nezávisí významně na úvěrové kvalitě dlužníka. Instituce mohou při určování, zda je taková závislost významná, vyloučit situace, kdy hodnotu nemovitostí i plnění ze strany dlužníka ovlivňují čistě makroekonomické faktory;
b)
riziko dlužníka nezávisí významně na výnosech z daných nemovitostí či projektu, ale na schopnosti dlužníka splatit dluh z jiných zdrojů, a tudíž splacení nástroje nezávisí významně na jakémkoliv peněžním toku vytvořeném danými nemovitostmi, které slouží jako kolaterál.
c)
jsou splněny požadavky stanovené v článku 208 a pravidla oceňování stanovená v čl. 229 odst. 1;
d)
riziková váha ve výši 50 %, není-li podle čl. 124 odst. 2 stanoveno jinak, se přidělí té části úvěru, která nepřesahuje 50 % tržní hodnoty nemovitostí nebo 60 % zástavní hodnoty daných nemovitostí, není-li podle čl. 124 odst. 2 stanoveno jinak, v těch členských státech, které stanovily přísná kritéria pro stanovení zástavní hodnoty nemovitosti v zákonném nebo regulačním ustanovení.
3. Instituce se mohou odchýlit od písmene b) v odstavci 2 v případě expozic plně a zcela zajištěných obchodními nemovitostmi, které se nacházejí na území členského státu, pokud příslušný orgán dotyčného členského státu zveřejnil důkazy o tom, že na daném území existuje rozvinutý a zavedený trh s obchodními nemovitostmi, který nevykazuje ztráty vyšší než tyto limity:
a)
ztráty z úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi až do výše 50 % tržní hodnoty nebo 60 % zástavní hodnoty nemovitosti, není-li podle čl. 124 odst. 2 stanoveno jinak, nepřekračují 0,3 % nesplacených úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi;
b)
celkové ztráty z úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi nepřesahují 0,5 % nesplacených úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi.
4. Pokud je některý z limitů uvedených v odstavci 3 v daném roce překročen, nelze již odstavec 3 použít; až do doby, kdy budou splněny podmínky odstavce 3 v následujícím roce, se použije podmínka uvedená v odst. 2 písm. b).
Článek 127
Expozice v selhání
1. Nezajištěné části jakékoli položky, u níž je dlužník v selhání podle článku 178, nebo - v případě retailových expozic - nezajištěné části jakéhokoli úvěrového příslibu, u něhož došlo k selhání podle článku 178, se přidělí riziková váha ve výši:
a)
150 %, pokud jsou specifické úpravy o úvěrové riziko nižší než 20 % nezajištěné části hodnoty expozice bez těchto úprav;
b)
100 %, pokud specifické úpravy o úvěrové riziko nejsou nižší než 20 % nezajištěné části hodnoty expozice bez těchto úprav.
2. Pro účely definování zajištěné části expozice po splatnosti se způsobilým kolaterálem a zárukami rozumí kolaterál a záruky způsobilé pro účely snižování úvěrového rizika podle kapitoly 4.
3. U expozic plně a zcela zajištěných obytnými nemovitostmi v souladu s článkem 125 se přidělí riziková váha 100 % hodnotě expozice zbývající po specifické úpravě o úvěrové riziko, pokud došlo k selhání podle článku 178.
4. U expozic plně a zcela zajištěných obytnými nemovitostmi v souladu s článkem 126 se přidělí riziková váha 100 % hodnotě expozice zbývající po specifické úpravě o úvěrové riziko, pokud došlo k selhání podle článku 178.
Článek 128
Položky spojené s obzvlášť vysokým rizikem
1. V příslušných případech instituce přidělí rizikovou váhu 150 % expozicím, včetně expozic ve formě akcií nebo podílových jednotek v subjektu kolektivního investování, které jsou spojeny s obzvláště vysokým rizikem.
2. Expozice s obzvláště vysokým rizikem zahrnují tyto expozice:
a)
investice do rizikového kapitálu společností;
b)
investice do alternativních investičních fondů ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/61/EU, kromě případů, kdy mandát fondu neumožňuje využít páky, která by převyšovala páku požadovanou v čl. 51 odst. 3 směrnice 2009/65/ES;
c)
investice do soukromého kapitálu;
d)
spekulativní financování nemovitostí.
3. Při posuzování, zda expozice jiná než expozice uvedené v odstavci 2 je spojena s obzvláště vysokým rizikem, vezme instituce v úvahu tyto charakteristiky rizika:
a)
existuje vysoké riziko ztráty v důsledku selhání dlužníka;
b)
není možné řádně posoudit, zda expozice spadá pod písmeno a).
EBA vydá pokyny, které upřesní, jaké druhy expozic jsou spojeny s obzvláště vysokým rizikem a za jakých okolností.
Tyto pokyny se přijímají v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 129
Expozice v krytých dluhopisech
1. Aby byly způsobilé pro preferenční zacházení uvedené v odstavcích 4 a 5, splňují kryté dluhopisy uvedené v čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES požadavky stanovené v odstavci 7 a jsou zajištěné některými z těchto způsobilých aktiv:
a)
expozicemi vůči ústředním vládám, centrálním bankám ESCB, subjektům veřejného sektoru, regionálním vládám nebo místním orgánům v Unii nebo jimi zaručenými;
b)
expozicemi vůči ústředním vládám třetích zemí, centrálním bankám třetích zemí, multilaterálním rozvojovým bankám, mezinárodním organizacím, které splňují stupeň úvěrové kvality 1, jak je stanoveno v této kapitole, nebo jimi zaručenými a expozicemi vůči subjektům veřejného sektoru třetích zemí, regionálním vládám nebo místním orgánům třetích zemí nebo jimi zaručenými expozicemi, jimž je přidělena stejná riziková váha jako expozicím vůči institucím nebo ústředním vládám a centrálním bankám v souladu s čl. 115 odst. 1 nebo 2, čl. 116 odst. 1, 2 nebo 4 a které patří do stupně úvěrové kvality 1, jak je stanoveno v této kapitole, a expozicemi ve smyslu tohoto odstavce, které splňují minimálně stupeň úvěrové kvality 2, jak je stanoveno v této kapitole, za předpokladu, že nepřesahují 20 % nominální hodnoty nesplacených krytých dluhopisů emitujících institucí;
c)
expozicemi vůči institucím, které patří do stupně úvěrové kvality 1, jak je stanoveno v této kapitole. Celková expozice tohoto druhu nepřesahuje 15 % nominální hodnoty nesplacených krytých dluhopisů emitující instituce. Expozice vůči institucím v Unii, u nichž splatnost nepřesahuje 100 dní, se nezahrnují do požadavku stupně 1, ale tyto instituce musí splňovat minimálně podmínky stupně úvěrové kvality 2, jak je stanoveno v této kapitole;
d)
úvěry zajištěnými:
i)
obytnými nemovitostmi až do výše jistiny kryté zástavním právem nebo obdobnou jistotou spojenými s předchozími zástavním právem nebo obdobnou jistotou nebo do výše 80 % hodnoty zastavených nemovitostí, podle toho, která z částek je nižší; nebo
ii)
úvěry zajištěnými podíly s přednostním vypořádáním emitovanými francouzskými Fonds Communs de Titrisation nebo rovnocennými sekuritizačními společnostmi řídícími se právními předpisy členského státu, které sekuritizují expozice zajištěné obytnými nemovitostmi. V případě, že jsou tyto podíly s přednostním vypořádáním používány jako kolaterál, zvláštní veřejný dohled na ochranu držitelů dluhopisů v souladu s čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES zajistí, že aktiva zajišťující tyto dluhopisy jsou tvořena kdykoli během jejich začlenění do krycího portfolia nejméně z 90 % zástavním právem na obchodní nemovitosti nebo obdobnou jistotou spojenými s jakýmkoli předchozím zástavním právem nebo obdobnou jistotou do výše nejnižší z těchto částek - částky dlužné na základě uvedených podílů, jistiny kryté zástavním právem nebo obdobnou jistotou nebo 80 % hodnoty zastavených nemovitostí, - že uvedené podíly patří do stupně úvěrové kvality 1, jak je stanoveno v této kapitole, a že tyto podíly nepřesahují 10 % nominální hodnoty nesplacené emise.
e)
úvěry na obytné nemovitosti plně zajištěnými způsobilým poskytovatelem zajištění uvedeným v článku 201, který je klasifikován ve stupni úvěrové kvality 2 nebo výše, jak je uvedeno v této kapitole, jestliže podíl každého z těchto úvěrů, který je použit ke splnění požadavku na úroveň zajištění krytých dluhopisů podle tohoto odstavce, nepředstavuje více než 80 % hodnoty příslušné obytné nemovitosti nacházející se ve Francii a jestliže poměr úvěru k příjmu je v době poskytnutí úvěru nanejvýš 33 %. Obytná nemovitost nesmí být v době poskytnutí úvěru zatížena zástavními právy a u úvěrů poskytnutých od 1. ledna 2014 se dlužník musí smluvně zavázat, že bez souhlasu úvěrové instituce, která poskytla daný úvěr, žádné takové právo nezřídí. Poměr úvěru k příjmu představuje část hrubého příjmu dlužníka, která kryje splácení úvěru včetně úroků. Poskytovatelem zajištění je finanční instituce, jež byla povolena příslušnými orgány a jež podléhá jejich dohledu a na kterou se vztahují obezřetnostní požadavky srovnatelné z hlediska robustnosti s požadavky uplatňovanými na instituce, nebo instituce nebo pojišťovna. Poskytovatel zajištění zřídí vzájemný záruční fond nebo odpovídající ochranu, aby mohly pojišťovny vstřebat ztráty z úvěrového rizika, jejichž nastavení příslušné orgány pravidelně přezkoumávají. Úvěrová instituce i poskytovatel zajištění provedou posouzení úvěruschopnosti dlužníka;
f)
půjčkami zajištěnými:
i)
obytnými nemovitostmi až do výše jistiny kryté zástavním právem nebo obdobnou jistotou spojenými s předchozími zástavním právem nebo obdobnou jistotou nebo do výše 60 % hodnoty zastavených nemovitostí, podle toho, která z částek je nižší; nebo
ii)
úvěry zajištěnými podíly s přednostním vypořádáním emitovanými francouzskými Fonds Communs de Titrisation nebo rovnocennými sekuritizačními společnostmi řídícími se právními předpisy členského státu, které sekuritizují expozice zajištěné obchodními nemovitostmi. V případě, že jsou tyto podíly s přednostním vypořádáním používány jako kolaterál, zvláštní veřejný dohled na ochranu držitelů dluhopisů v souladu s čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES zajistí, že aktiva zajišťující tyto dluhopisy jsou tvořena kdykoli během jejich začlenění do krycího portfolia nejméně z 90 % zástavním právem na obchodní nemovitosti nebo obdobnou jistotou spojenými s jakýmkoli předchozím zástavním právem nebo obdobnou jistotou do výše nejnižší z těchto částek - částky dlužné na základě uvedených podílů, jistiny kryté zástavním právem nebo obdobnou jistotou nebo 60 % hodnoty zastavených nemovitostí, - že uvedené podíly patří do stupně úvěrové kvality 1, jak je stanoveno v této kapitole, a že tyto podíly nepřesahují 10 % nominální hodnoty nesplacené emise.
Úvěry zajištěné obchodními nemovitostmi jsou způsobilé, pokud je poměr úvěru k hodnotě nemovitostí, stanovený na 60 %, překročen maximálně do výše 70 %, přesahuje-li hodnota celkových aktiv, která jsou zastavena jako kolaterál pro kryté dluhopisy, nesplacenou nominální hodnotu krytého dluhopisu o nejméně 10 % a pohledávka držitele dluhopisu splňuje požadavky právní jistoty stanovené v kapitole 4. Pohledávka držitele dluhopisu má přednost před všemi ostatními pohledávkami týkajícími se daného kolaterálu;
g)
úvěry zajištěnými námořním zástavním právem na lodě do výše rozdílu mezi 60 % hodnoty zastavené lodě a hodnotou jakéhokoli předchozího námořního zástavního práva.
Pro účely prvního pododstavce písm. c), písm. d) bodu ii) a písm. f) bodu ii) se expozice vyplývající z převodu a správy plateb dlužníků majících úvěry zajištěné nemovitostmi držitelů krytých dluhopisů nebo expozice vyplývající z jejich likvidace do limitů stanovených v uvedených písmenech nezapočítávají.
Příslušné orgány mohou po konzultaci s orgánem EBA částečně upustit od uplatňování prvního pododstavce písm. c) a povolit stupeň úvěrové kvality 2 až do výše 10 % celkové expozice nominální hodnoty nesplacených krytých dluhopisů emitující instituce, za předpokladu, že významné potenciální problémy koncentrace mohou být v dotčených členských státech zdokumentovány v důsledku uplatnění požadavku stupně úvěrové kvality 1 uvedeného v uvedeném písmenu.
2. Situace uvedené v odst. 1 písm. a) až f) zahrnují rovněž kolaterál, který je právními předpisy určen výhradně na ochranu držitelů dluhopisů před ztrátami.
3. V případě krytých dluhopisů zajištěných nemovitostmi musí instituce splnit požadavky stanovené v článku 208 a pravidla ocenění stanovená v čl. 229 odst. 1.
4. Krytým dluhopisům, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 6a, která odpovídá úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury v souladu s článkem 136.
Tabulka č. 6a
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
10 %
20 %
20 %
50 %
50 %
100 %
5. Krytým dluhopisům, pro které není k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha na základě rizikové váhy přidělené přednostním nezajištěným expozicím vůči instituci, která je vydává. Pro rizikové váhy se použijí tyto vztahy:
a)
pokud je expozicím vůči dané instituci přidělena riziková váha 20 %, krytému dluhopisu se přidělí riziková váha 10 %;
b)
pokud je expozicím vůči dané instituci přidělena riziková váha 50 %, krytému dluhopisu se přidělí riziková váha 20 %;
c)
pokud je expozicím vůči dané instituci přidělena riziková váha 100 %, krytému dluhopisu se přidělí riziková váha 50 %;
d)
pokud je expozicím vůči dané instituci přidělena riziková váha 150 %, krytému dluhopisu se přidělí riziková váha 100 %.
6. Kryté dluhopisy vydané před 31. prosincem 2007 nepodléhají požadavkům odstavců 1 a 3. Jsou způsobilé pro preferenční zacházení podle odstavců 4 a 5 až do doby své splatnosti.
7. Expozice ve formě krytých dluhopisů jsou způsobilé pro preferenční zacházení, pokud instituce investující do krytých dluhopisů může příslušných orgánům doložit, že:
a)
dostává informace o portfoliu týkající se alespoň:
i)
hodnoty krycího portfolia a nesplacených krytých dluhopisů,
ii)
zeměpisného rozdělení a druhu krytých aktiv, velikostí úvěrů, úrokové sazby a měnových rizik,
iii)
struktura splatnosti krytých aktiv a dluhopisů, a
iv)
procentní podíl úvěrů, které jsou více než 90 dní po splatnosti;
b)
emitent zpřístupňuje instituci informace uvedené v písmeni a) alespoň jednou za půl roku.
Článek 130
Položky představující sekuritizované pozice
Objemy rizikově vážených expozic pro sekuritizované pozice se určí v souladu s ustanoveními kapitoly 5.
Článek 131
Expozice vůči institucím a podnikům s krátkodobým úvěrovým hodnocením
Expozicím vůči institucím a expozicím vůči podnikům, pro které je k dispozici krátkodobé úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 7, jež odpovídá úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury v souladu s článkem 136.
Tabulka č. 7
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
150 %
150 %
150 %
Článek 132
Expozice ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování
1. Expozicím ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování se přidělí riziková váha 100 %, pokud instituce nepoužije metodu posuzování úvěrového rizika podle odstavce 2 nebo přístup uvedený v odstavci 4 nebo průměrnou rizikovou váhu podle odstavce 5, pokud jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 3.
2. Expozicím ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 8, jež odpovídá úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury v souladu s článkem 136.
Tabulka č. 8
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
3. Instituce mohou rizikovou váhu pro subjekt kolektivního investování stanovit podle odstavců 4 a 5, pokud jsou splněna tato kritéria způsobilosti:
a)
subjekt kolektivního investování je řízen společností, která podléhá dohledu v členském státě, nebo, v případě subjektu kolektivního investování ze třetí země, pokud jsou splněny tyto podmínky:
i)
subjekt kolektivního investování je řízen společností, která podléhá dohledu považovanému za rovnocenný dohledu podle práva Unie;
ii)
je dostatečně zajištěna spolupráce mezi příslušnými orgány;
b)
prospekt subjektu kolektivního investování nebo jiný rovnocenný dokument zahrnuje:
i)
kategorie aktiv, do kterých smí subjekt kolektivního investování investovat;
ii)
pokud pro jeho investice platí určité limity, pak tyto relativní limity a metodiky jejich výpočtu;
c)
subjekt kolektivního investování podává alespoň jednou ročně zprávu o své obchodní činnosti, aby mohly být posouzeny jeho aktiva a pasiva, hospodářský výsledek a činnost za dané období.
Pro účely písmene a) může Komise přijmout formou prováděcích aktů a s výhradou přezkumného postupu uvedeného v čl. 464 odst. 2 rozhodnutí o tom, zda třetí země uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii. V případě, že takové rozhodnutí neexistuje, mohou instituce do 1. ledna 2015 i nadále uplatňovat u expozic ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování ze třetích zemí postup stanovený v tomto odstavci, pokud dotyčné příslušné orgány schválily danou třetí zemi jako způsobilou pro uvedený postup před 1. lednem 2014.
4. Pokud je instituce obeznámena s podkladovými expozicemi subjektu kolektivního investování, může na základě těchto podkladových expozic vypočítat průměrnou rizikovou váhu pro své expozice ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování v souladu s metodami stanovenými v této kapitole. Pokud je podkladová expozice subjektu kolektivního investování expozicí ve formě akcií v jiném subjektu kolektivního investování, který splňuje kritéria odstavce 3, může instituce přihlédnout k podkladovým expozicím tohoto jiného subjektu kolektivního investování.
5. Pokud není instituce obeznámena s podkladovými expozicemi subjektu kolektivního investování, může průměrnou rizikovou váhu svých expozic ve formě podílových jednotek nebo akcií v daném subjektu kolektivního investování vypočítat v souladu s metodami stanovenými v této kapitole, za předpokladu, že daný subjekt kolektivního investování nejprve investuje v maximálním objemu, který má povolen podle svého oprávnění, do kategorií expozic, na které se vztahují nejvyšší kapitálové požadavky, a poté dále investuje v sestupném pořadí, dokud nedosáhne maximálního limitu pro celkové investice.
Instituce mohou při výpočtu a vykazování rizikové váhy v souladu s metodami stanovenými v odstavcích 4 a 5 pro daný subjekt kolektivního investování spoléhat na tyto třetí strany:
a)
depozitář nebo finanční instituce ve funkci depozitáře subjektu kolektivního investování za předpokladu, že subjekt kolektivního investování investuje výhradně do cenných papírů a ukládá všechny cenné papíry u tohoto depozitáře nebo finanční instituce;
b)
v případě subjektů kolektivního investování, na které se nevztahuje písmeno a), společnost, která subjekt kolektivního investování spravuje, za předpokladu, že tato společnost splňuje kritéria stanovená v odst. 3 písm. a).
Správnost výpočtu uvedeného v prvním pododstavci potvrdí externí auditor.
Článek 133
Akciové expozice
1. Tyto expozice se považují za akciové expozice:
a)
expozice, které nemají povahu dluhu a které vyjadřují podřízený podíl na zbývajících aktivech nebo na příjmech emitenta;
b)
dluhové expozice a jiné cenné papíry, podíly společníků, deriváty nebo jiné nástroje, jejichž ekonomická podstata je podobná jako u expozic uvedených v písmenu a).
2. Akciovým expozicím se přidělí riziková váha 100 %, pokud se nevyžaduje, aby byly odečteny v souladu s druhou částí, v souladu s čl. 48 odst. 4 se jim přidělí riziková váha 250 %, v souladu s čl. 89 odst. 3 se jim přidělí riziková váha 1 250 % nebo se s nimi zachází jako s vysoce rizikovými položkami v souladu s článkem 128.
3. Investice do nástrojů vlastního nebo regulatorního kapitálu emitovaných institucemi se klasifikují jako akciové pohledávky, pokud nejsou odečteny z kapitálu, nebo se jim přidělí riziková váha 250 % podle čl. 48 odst. 4 nebo se s nimi zachází jako s vysoce rizikovými položkami v souladu s článkem 128.
Článek 134
Ostatní položky
1. Hmotným aktivům ve smyslu čl. 4 bodu 10 směrnice 86/635/EHS se přidělí riziková váha 100 %.
2. Nákladům a příjmům příštích období v souladu se směrnicí 86/635/EHS, u nichž nedokáže instituce určit protistranu, se přidělí riziková váha 100 %.
3. Hotovostním položkám v procesu inkasa se přidělí riziková váha 20 %. Pokladní hotovosti a obdobným hotovostním položkám se přidělí riziková váha 0 %.
4. Zlatým rezervám drženým ve vlastních trezorech nebo ve společné správě do výše, do jaké jsou kryty závazky ve zlatě, se přidělí riziková váha 0 %.
5. Dohodám o prodeji a zpětném odkupu aktiv (repo) a přímým forwardům na koupi se přidělí riziková váha náležející daným aktivům, a nikoliv riziková váha protistran těchto operací.
6. V případě, že instituce poskytne koši expozic zajištění úvěrového rizika za podmínky, že n-té selhání u expozic povede k použití zajištění a ukončení smlouvy, a jestliže je pro tento produkt k dispozici úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou, přidělí se rizikové váhy předepsané v kapitole 5. Pokud produkt nebyl ohodnocen externí ratingovou agenturou, rizikové váhy expozic v daném koši se sečtou, s výjimkou expozic n-1, do maximální výše 1 250 % a vynásobí se nominální hodnotou zajištění poskytnutého úvěrovým derivátem, čímž se získá hodnota rizikově váženého aktiva. Expozice n-1, které mají být z agregace vyloučeny, jsou ty, jejichž objem rizikově vážené expozice je nižší než objem rizikově vážené expozice kterékoli z expozic zahrnutých do agregace.
7. Hodnota expozice u pronájmů odpovídá diskontovaným minimálním platbám pronájmu. Minimální platby pronájmu jsou platby v době pronájmu, k nimž nájemce je nebo může být zavázán, a každé výhodné předkupní právo, které se velmi pravděpodobně realizuje. Po jiné smluvní straně, než je nájemce, lze vyžadovat platbu v souvislosti se zbytkovou hodnotou pronajaté nemovitosti a tato platební povinnost splňuje soubor podmínek stanovených v článku 201 týkajících se způsobilosti poskytovatelů zajištění a požadavky na uznání jiných typů záruk uvedené v článcích 213 až 215, takže lze tuto platební povinnost považovat za osobní zajištění úvěrového rizika podle kapitoly 4. Tyto expozice se zařadí do příslušné kategorie expozic v souladu s článkem 112. Je-li expozice zbytkovou hodnotou pronajatých aktiv, objemy rizikově vážených expozic se vypočítají takto: 1/t * 100 % * zbytková hodnota, kde t je větší z následujících dvou hodnot: 1 nebo nejbližší počet celých zbývajících let pronájmu.
Oddíl 3
Uznávání a přiřazování hodnocení úvěrového rizika
Poddíl 1
Uznávání externích ratingových agentur
Článek 135
Využití úvěrových hodnocení vypracovaných externími ratingovými agenturami
1. Externí úvěrové hodnocení lze použít pro určení rizikové váhy expozice podle této kapitoly pouze tehdy, pokud bylo vydáno externí ratingovou agenturou nebo bylo schváleno externí ratingovou agenturou v souladu s nařízením (ES) č. 1060/2009.
2. EBA na svých internetových stránkách zveřejní seznam externích ratingových agentur v souladu s čl. 2 odst. 4 a čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009.
Pododdíl 2
Přiřazování úvěrových hodnocení poskytnutých externími ratingovými agenturami
Článek 136
Přiřazování úvěrových hodnocení poskytnutých externími ratingovými agenturami
1. EBA, EIOPA a ESMA prostřednictvím společného výboru vypracují návrhy prováděcích technických norem, kterými pro všechny externí ratingové agentury upřesní, jaké stupně úvěrové kvality stanovené v oddílu 2 odpovídají příslušným úvěrovým hodnocením externí ratingové agentury („přiřazování“). Toto určení musí být objektivní a konzistentní.
EBA, EIOPA a ESMA tyto návrhy prováděcích technických norem předloží Komisi do 1. července 2014 a v případě potřeby předloží revidované návrhy prováděcích technických norem.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.
2. Při určení přiřazování úvěrových hodnocení splní EBA, EIOPA a ESMA tyto požadavky:
a)
aby bylo možné rozlišovat mezi relativními stupni rizika vyjádřenými jednotlivými úvěrovými hodnoceními, musí vzít EBA, EIOPA a ESMA v úvahu kvantitativní faktory, jako například dlouhodobý poměr selhání spojený se všemi položkami, jimž bylo přiděleno stejné úvěrové hodnocení. V případě ratingových agentur, které vznikly teprve nedávno nebo dosud neshromáždily dlouhodobé záznamy o selhání, musí EBA, EIOPA a ESMA takovou agenturu požádat, aby jim sdělila, jaký je podle ní dlouhodobý poměr selhání spojený se všemi položkami, jimž bylo přiděleno stejné úvěrové hodnocení;
b)
aby bylo možné rozlišovat mezi relativními stupni rizika vyjádřenými jednotlivými úvěrovými hodnoceními, musí vzít EBA, EIOPA a ESMA v úvahu kvalitativní faktory, jako například skupinu emitentů, které daná externí ratingová agentura hodnotí, rozsah úvěrových hodnocení, jež externí ratingová agentura přiděluje, význam jednotlivých úvěrových hodnocení a jak daná agentura definuje pojem „selhání“;
c)
EBA, EIOPA a ESMA porovnají poměry selhání v případě každého úvěrového hodnocení určité externí ratingové agentury a srovnají je s referenční hodnotou vytvořenou na základě poměrů selhání zjištěných ostatními ratingovými agenturami u skupiny emitentů, kteří představují stejné úvěrové riziko;
d)
tam, kde jsou poměry selhání v případě úvěrového hodnocení určité externí ratingové agentury systematicky podstatně vyšší než referenční hodnota, přidělí EBA, EIOPA a ESMA úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury vyšší stupeň úvěrové kvality na stupnici úvěrového hodnocení externí ratingové agentury;
e)
pokud EBA, EIOPA a ESMA zvýšily související rizikovou váhu pro konkrétní úvěrové hodnocení určité externí ratingové agentury a poměry selhání v případě úvěrových hodnocení určité ratingové agentury již nejsou systematicky podstatně vyšší než referenční hodnota, může EBA, EIOPA a ESMA obnovit původní stupeň úvěrové kvality na stupnici úvěrového hodnocení pro úvěrové hodnocení externí ratingové agentury.
3. EBA, EIOPA a ESMA vypracují návrh prováděcích technických norem pro upřesnění kvantitativních faktorů uvedených v odst. 2 písm. a), kvalitativních faktorů uvedených v odst. 2 písm. b) a referenční hodnoty uvedené v odst. 2 písm. c).
EBA, EIOPA a ESMA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. července 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.
Pododdíl 3
Použití úvěrových hodnocení vypracovaných exportními úvěrovými agenturami
Článek 137
Použití úvěrových hodnocení vypracovaných exportními úvěrovými agenturami
1. Pro účely článku 114 mohou instituce využívat úvěrová hodnocení vypracovaná exportní úvěrovou agenturou, kterou instituce určila, pokud je splněna jedna z těchto podmínek:
a)
jde o vyhodnocení rizika, na kterém se shodly exportní úvěrové agentury účastnící se „Ujednání o pravidlech pro státem podporované vývozní úvěry“ v rámci OECD;
b)
exportní úvěrová agentura zveřejňuje svá úvěrová hodnocení a dodržuje dohodnutou metodiku OECD a úvěrové hodnocení je vázáno na jednu z osmi minimálních exportních pojišťovacích prémií (MEPP), které stanoví dohodnutá metodika OECD. Instituce může zrušit své určení exportní úvěrové agentury. Toto zrušení určení musí instituce doložit, pokud existují konkrétní náznaky, že záměrem pro uvedené zrušení je snížení požadavků na kapitálovou přiměřenost.
2. Expozicím, pro něž je pro účely vážení rizika uznáno úvěrové hodnocení vypracované exportní úvěrovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 9.
Tabulka č. 9
MEPP
0
1
2
3
4
5
6
7
Riziková váha
0 %
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Oddíl 4
Použití úvěrových hodnocení vypracovaných externími ratingovými agenturami pro stanovení rizikových vah
Článek 138
Obecné požadavky
Instituce si může určit jednu nebo několik externích ratingových agentur, které bude využívat pro určení rizikových vah pro svá aktiva a podrozvahové položky. Instituce může zrušit své určení externí ratingové agentury. Toto zrušení určení musí instituce doložit, pokud existují konkrétní náznaky, že záměrem pro uvedené zrušení je snížení požadavků na kapitálovou přiměřenost. Úvěrová hodnocení se nepoužívají selektivně. Instituce využívají vyžádaná úvěrová hodnocení. Mohou však využít i nevyžádaná úvěrová hodnocení v případě, že EBA potvrdil, že kvalita nevyžádaných úvěrových hodnocení externí ratingové agentury se neliší od vyžádaných úvěrových hodnocení této externí ratingové agentury. EBA odmítne udělit nebo zruší toto potvrzení zejména, pokud daná externí ratingová agentura využila nevyžádaná úvěrová hodnocení k vyvinutí tlaku na hodnocený subjekt k tomu, aby si objednal úvěrové hodnocení nebo jiné služby. Při využívání úvěrových hodnocení splňuje instituce tyto požadavky:
a)
instituce, která se rozhodne použít pro některou kategorii položek úvěrová hodnocení vypracovaná externí ratingovou agenturou, použije tato úvěrová hodnocení soustavně pro všechny expozice patřící do dané kategorie;
b)
instituce, která se rozhodne používat úvěrová hodnocení vypracovaná externí ratingovou agenturou, je používá průběžně a soustavně po celou dobu;
c)
instituce používá pouze ta úvěrová hodnocení externích ratingových agentur, které berou v úvahu všechny dlužné částky, tj. jistinu i úroky;
d)
pokud je pro hodnocenou položku k dispozici pouze jedno úvěrové hodnocení od určené externí ratingové agentury, použije se pro určení rizikové váhy dané položky toto úvěrové hodnocení;
e)
pokud jsou k dispozici dvě úvěrová hodnocení od určených externích ratingových agentur a každé z nich odpovídá v případě hodnocené položky jiné rizikové váze, přidělí se vyšší riziková váha;
f)
pokud jsou pro hodnocenou položku k dispozici více než dvě úvěrová hodnocení od určených externích ratingových agentur, vychází se ze dvou úvěrových hodnocení s nejnižšími rizikovými váhami. Pokud se tyto dvě nejnižší rizikové váhy liší, přidělí se vyšší z nich. Pokud jsou tyto dvě nejnižší rizikové váhy stejné, přidělí se tato riziková váha.
Článek 139
Úvěrové hodnocení emitenta a emise
1. Pokud je k dispozici úvěrové hodnocení konkrétního emisního programu nebo facility, k nimž položka představující expozici patří, použije se toto úvěrové hodnocení ke stanovení rizikové váhy pro tuto položku.
2. Pokud neexistuje přímo použitelné úvěrové hodnocení pro určitou položku, ale existuje úvěrové hodnocení konkrétního emisního programu nebo facility, k nimž položka představující expozici nepatří, nebo obecné úvěrové hodnocení emitenta, potom se toto úvěrové hodnocení použije v jednom z těchto případů:
a)
v případě, že znamená vyšší rizikovou váhu, než by tomu bylo jinak, a daná expozice je ve všech ohledech rovnocenná nebo podřízená zvláštnímu emisnímu programu nebo facilitě nebo přednostním nezajištěným expozicím daného emitenta;
b)
v případě, že znamená nižší rizikovou váhu a daná expozice je ve všech ohledech rovnocenná nebo nadřazená zvláštnímu emisnímu programu nebo facilitě nebo přednostním nezajištěným expozicím tohoto emitenta.
Ve všech ostatních případech se s expozicí zachází jako s expozicí bez ratingu.
3. Odstavce 1 a 2 nevylučují použití článku 129.
4. Úvěrová hodnocení emitentů v rámci skupiny společností nelze použít jako úvěrové hodnocení jiného emitenta v rámci stejné skupiny společností.
Článek 140
Dlouhodobá a krátkodobá úvěrová hodnocení
1. Krátkodobá úvěrová hodnocení lze použít pouze pro krátkodobá aktiva a podrozvahové položky představující expozice vůči institucím a podnikům.
2. Jakékoli krátkodobé úvěrové hodnocení se použije pouze na položku, k níž se toto krátkodobé úvěrové hodnocení vztahuje, a nepoužije se k určování rizikových vah pro žádnou jinou položku, s výjimkou těchto případů:
a)
pokud se krátkodobé facilitě s ratingem přidělí riziková váha 150 %, pak se všem nezajištěným expozicím bez ratingu vůči danému dlužníkovi, ať už krátkodobým nebo dlouhodobým, přidělí rovněž riziková váha 150 %;
b)
pokud se krátkodobé facilitě s ratingem přidělí riziková váha 50 %, pak se žádné krátkodobé expozici bez ratingu nepřidělí riziková váha nižší než 100 %.
Článek 141
Položky v národní a zahraniční měně
Úvěrové hodnocení, které se týká položky v národní měně dlužníka, nelze použít ke stanovení rizikové váhy jiné expozice vůči stejnému dlužníkovi v zahraniční měně.
Pokud expozice vznikne prostřednictvím účasti instituce na úvěru od mezinárodní rozvojové banky, jejíž statut preferovaného věřitele je na trhu uznávaný, úvěrové hodnocení položky dlužníka v národní měně lze použít pro účely vážení rizika.
KAPITOLA 3
Přístup založený na interním ratingu (IRB)
Oddíl 1
Svolení příslušných orgánů k použití přístupu IRB
Článek 142
Definice
1. Pro účely této kapitoly se rozumí:
1)
„ratingovým systémem“ veškeré metody, postupy, kontroly, sběr údajů a informační systémy, které podporují hodnocení úvěrového rizika, zařazování expozic do ratingových stupňů nebo seskupení a kvantifikaci odhadů ohledně selhání a ztráty, které byly vypracovány u konkrétních druhů expozic;
2)
„druhem expozic“ skupina homogenně řízených expozic, které jsou tvořeny určitým typem transakcí a které mohou být omezeny na jediný subjekt nebo jedinou podskupinu subjektů v rámci skupiny za předpokladu, že stejný druh expozic je v jiných subjektech skupiny řízen odlišně;
3)
„obchodní jednotkou“ jakékoli oddělené organizační nebo právní subjekty, linie podnikání a zeměpisné oblasti;
4)
„velkým subjektem finančního sektoru“ jakýkoli subjekt finančního sektoru jiný než subjekty uvedené v čl. 4 odst. 1 bodu 27 písm. j), který splňuje tyto podmínky:
a)
jeho celková aktiva vypočítaná na individuálním nebo konsolidovaném základě jsou vyšší než nebo rovna 70 miliardám EUR, pokud se ke stanovení výše aktiv použije nejnovější auditovaná účetní závěrka nebo konsolidovaná účetní závěrka; a
b)
subjekt samotný nebo alespoň jeden z jeho dceřiných podniků podléhá obezřetnostní regulaci v Unii nebo právním předpisům třetí země, která uplatňuje požadavky na dohled a regulaci, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům na dohled a regulaci uplatňovanými v Unii;
5)
„neregulovaným finančním subjektem“ jakýkoli jiný subjekt, který není regulovaným subjektem finančního sektoru, ale vykonává jako svou hlavní podnikatelskou činnost jednu nebo více činností uvedených v příloze I směrnice 2013/36/EU nebo uvedených v příloze I směrnice 2004/39/ES;
6)
„stupněm dlužníka“ kategorie rizika na ratingové stupnici dlužníků v rámci ratingového systému, do níž jsou dlužníci zařazováni na základě konkrétních a zřejmých ratingových kritérií, z nichž se odvozují odhady pravděpodobnosti selhání (PD);
7)
„stupněm transakce“ kategorie rizika na ratingové stupnici transakcí v rámci ratingového systému, do níž jsou expozice zařazovány na základě konkrétních a zřejmých ratingových kritérií, z nichž se odvozují vlastní odhady LGD;
8)
„obsluhovatelem“ subjekt, který každodenně spravuje seskupení pohledávek nabytých za úplatu nebo podkladových úvěrových expozic.
2. Pro účely odst. 1 bodu 4 písm. b) tohoto článku může Komise formou prováděcích aktů a s výhradou přezkumného postupu uvedeného v čl. 464 odst. 2 přijmout rozhodnutí o tom, zda třetí země uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii. V případě, že takové rozhodnutí neexistuje, mohou instituce do 1. ledna 2015 i nadále uplatňovat vůči dané třetí zemi postup stanovený v tomto odstavci, pokud dotyčné příslušné orgány schválily třetí zemi jako způsobilou pro tento postup před 1. lednem 2014.
Článek 143
Svolení používat přístup IRB
1. V případě, že jsou splněny podmínky stanovené v této kapitole, svolí příslušný orgán, aby instituce vypočítaly objemy svých rizikově vážených expozic s použitím přístupu IRB.
2. Předchozí svolení používat přístup IRB včetně vlastních odhadů LGD a konverzních faktorů se požaduje pro každou kategorii expozic a pro každý ratingový systém a všechny přístupy k akciovým expozicím založené na interních modelech a pro každý přístup použitý k odhadování LGD a konverzních faktorů.
3. Instituce musí získat předchozí svolení příslušných orgánů v těchto případech:
a)
podstatné změny rozsahu použití ratingového systému nebo přístupu k akciovým expozicím založeného na interních modelech, ke kterým instituce obdržela svolení k použití;
b)
podstatné změny ratingového systému nebo přístupu k akciovým expozicím založeného na interních modelech, ke kterým instituce obdržela svolení k použití.
Rozsah použití ratingového systému zahrnuje všechny expozice příslušného druhu, pro které byl ratingový systém vypracován.
4. Instituce uvědomí příslušné orgány o všech změnách ratingových systémů a přístupů k akciovým expozicím založených na interních modelech.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek pro posouzení podstatnosti použití stávajícího ratingového systému pro jiné dodatečné expozice, na něž se daný ratingový systém dosud nevztahuje, a změn ratingových systémů nebo přístupů k akciovým expozicím založených na interních modelech v rámci přístupu IRB.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2013.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 144
Posouzení žádosti používat přístup IRB provedené příslušnými orgány
1. Příslušný orgán udělí instituci svolení podle článku 143 k použití přístupu IRB, včetně použití vlastních odhadů LGD a konverzních faktorů, pouze tehdy, pokud se příslušný orgán přesvědčí, že požadavky uvedené v této kapitole jsou splněny, zejména požadavky stanovené v oddíle 6, a že systémy, které instituce zavedla pro řízení a rating expozic úvěrového rizika, jsou spolehlivé a jsou uplatňovány jednotně, a zejména že instituce příslušnému orgánu uspokojivě prokázala, že jsou splněny tyto standardy:
a)
ratingové systémy instituce poskytují smysluplné hodnocení charakteristik dlužníka a transakce, smysluplné rozlišení rizika a přesné a konzistentní kvantitativní odhady rizika;
b)
interní ratingy a odhady ztráty a selhání použité při výpočtu kapitálových požadavků a přidružené systémy a postupy hrají zásadní úlohu při řízení rizik a v rozhodovacím procesu a při schvalování úvěru, při rozložení vnitřně stanoveného kapitálu a ve správě a řízení instituce;
c)
instituce má útvar řízení úvěrového rizika a který je odpovědný za její ratingové systémy, přičemž je přiměřeně nezávislý a nepodléhá nepatřičným vlivům;
d)
instituce shromažďuje a ukládá všechny relevantní údaje, aby účinně podpořila svůj postup měření a řízení úvěrového rizika;
e)
instituce uchovává doklady o svých ratingových systémech a o důvodech, které ji vedly k výběru dané podoby systému, a provádí ověřování svých ratingových systémů;
f)
instituce ověřila všechny ratingové systémy a všechny přístupy k akciovým expozicím založené na interních modelech v přiměřeném časovém období, které předcházelo svolení používat daný ratingový systém nebo přístup k akciovým expozicím založený na interních modelech, posoudila během tohoto období, zda tento ratingový systém nebo přístup k akciovým expozicím založený na interních modelech odpovídá rozsahu použití ratingového systému nebo přístupu k akciovým expozicím založeného na interních modelech, a učinila nezbytné změny těchto ratingových systémů nebo přístupů k akciovým expozicím založených na interních modelech, jež vyplynuly z jejího posouzení;
g)
instituce vypočítala kapitálové požadavky vyplývající z jejích odhadů rizikových parametrů podle přístupu IRB a je schopna předkládat zprávy, jak vyžaduje článek 99.
h)
instituce zařadila a nadále zařazuje každou expozici, která spadá do rozsahu použití ratingového systému, do ratingového stupně nebo seskupení v rámci tohoto ratingového systému; instituce zařadila a nadále zařazuje každou expozici, která spadá do rozsahu použití přístupu k akciovým expozicím, do tohoto přístupu založeného na interních modelech.
Požadavky na použití přístupu IRB, včetně vlastních odhadů LGD a konverzních faktorů, se rovněž uplatní, pokud instituce zavedla ratingový systém nebo model použitý v rámci ratingového systému, který zakoupila od třetí strany.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění metodiky posuzování, podle které příslušné orgány posuzují, zda instituce dodržuje požadavky na použití přístupu IRB.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 145
Předchozí zkušenosti s použitím přístupu IRB
1. Instituce, která žádá o použití přístupu IRB, používá pro dotčené kategorie expozic, na něž se vztahuje přístup IRB, ratingové systémy, které jsou obecně v souladu s požadavky pro účely měření a řízení interního rizika stanovenými v oddíle 6 po dobu nejméně tří let před tím, než bude způsobilá používat přístup IRB.
2. Instituce, která žádá o použití vlastních odhadů LGD a konverzních faktorů, příslušným orgánům uspokojivě prokáže, že odhaduje a využívá vlastní odhady LGD a konverzních faktorů způsobem, který je obecně v souladu s požadavky na použití vlastních odhadů těchto parametrů stanovenými v oddíle 6 po dobu nejméně tří let tím, než bude způsobilá používat vlastní odhady LGD a konverzních faktorů.
3. Pokud instituce rozšiřuje použití přístupu IRB poté, co již získala počáteční svolení, zkušenosti instituce postačují, aby vyhověly požadavkům uvedeným v odstavcích 1 a 2, které se vztahují na dodatečné expozice. Pokud se použití ratingových systémů rozšiřuje na expozice, které se výrazně liší od rozsahu stávajícího pokrytí a to tak, že stávající zkušenosti nelze vzhledem k dodatečným expozicím reálně považovat za dostatečné ke splnění požadavků těchto ustanovení, potom se požadavky odstavců 1 a 2 použijí na dodatečné expozice samostatně.
Článek 146
Opatření, která mají být přijata v případě nesplnění požadavků této kapitoly
Pokud instituce přestane plnit požadavky stanovené v této kapitole, vyrozumí příslušný orgán a učiní jeden z těchto kroků:
a)
příslušnému orgánu předloží uspokojivý plán včasného návratu k plnění těchto požadavků a tento plán uskuteční ve lhůtě dohodnuté s příslušným orgánem;
b)
příslušným orgánům uspokojivě prokáže, že dopad neplnění je nepodstatný.
Článek 147
Metodika zařazování expozic do kategorií expozic
1. Metodika, kterou instituce používá pro zařazování expozic do různých kategorií, je vhodná a používá se soustavně.
2. Každá expozice se zařadí do jedné z těchto kategorií expozic:
a)
expozice vůči ústředním vládám a centrálním bankám;
b)
expozice vůči institucím;
c)
expozice vůči podnikům;
d)
retailové expozice;
e)
akciové expozice;
f)
položky představující sekuritizované pozice;
g)
jiná aktiva nemající povahu úvěrového závazku.
3. Tyto expozice se zařadí do kategorie uvedené v odst. 2 písm. a):
a)
expozice vůči regionálním vládám nebo místním orgánům nebo subjektům veřejného sektoru, s nimiž se podle článků 115 a 116 zachází jako s expozicemi vůči ústředním vládám;
b)
expozice vůči mezinárodním rozvojovým bankám uvedeným v čl. 117 odst. 2;
c)
expozice vůči mezinárodním organizacím, kterým se v souladu s článkem 118 přiřazuje riziková váha 0 %.
4. Tyto expozice se zařadí do kategorie uvedené v odst. 2 písm. b):
a)
expozice vůči regionálním vládám nebo místním orgánům, s nimiž se podle čl. 115 odst. 2 a 4 nezachází jako s expozicemi vůči ústředním vládám;
b)
expozice vůči subjektům veřejného sektoru, s nimiž se podle čl. 116 odst. 4 nezachází jako s expozicemi vůči ústředním vládám;
c)
expozice vůči mezinárodním rozvojovým bankám, kterým není podle článku 117 přidělena riziková váha 0 %; a
d)
expozice vůči finančním institucím, s nimiž se podle čl. 119 odst. 5 zachází jako s expozicemi vůči institucím.
5. Expozice jsou způsobilé k zařazení do kategorie retailových expozic uvedené v odst. 2 písm. d), jestliže splňují tato kritéria:
a)
jedná se o jeden z těchto případů:
i)
expozice vůči jedné či více fyzickým osobám;
ii)
expozice vůči malému nebo střednímu podniku, pokud v tomto případě celková částka, kterou dlužící klient nebo ekonomicky spjatá skupina klientů dluží instituci a mateřským podnikům a jejich dceřiným podnikům, včetně jakékoli expozice po splatnosti, ale s výjimkou expozic zajištěných obytnými nemovitostmi, nepřevýší, podle vědomí instituce, která musí učinit přiměřené kroky s cílem potvrdit situaci, částku 1 milion EUR,
b)
instituce s nimi při řízení svého úvěrového rizika zachází v průběhu času konzistentně a podobným způsobem;
c)
nejsou řízeny individuálně do té míry jako expozice v kategorii expozic vůči podnikům;
d)
každá představuje jednu z velkého počtu podobně řízených expozic.
Kromě expozic uvedených v prvním pododstavci se do kategorie retailových expozic zahrne současná hodnota retailových minimálních splátek pronájmu.
6. Tyto expozice se zařadí do kategorie uvedené v odst. 2 písm. e):
a)
expozice, které nemají povahu dluhu a které vyjadřují podřízený podíl na zbývajících aktivech nebo na příjmech emitenta;
b)
dluhové expozice a jiné cenné papíry, podíly společníků, deriváty nebo jiné nástroje, jejichž ekonomická podstata je podobná jako u expozic uvedených v písmenu a).
7. Jakýkoli úvěrový závazek, který není zařazen do kategorií expozic uvedených v odst. 2 písm. a), b), d), e) a f), se zařadí do kategorie expozic vůči podnikům uvedené v písmenu c) daného odstavce.
8. V rámci kategorie expozic vůči podnikům uvedené v odst. 2 písm. c) instituce odděleně rozlišují jako specializované úvěrové expozice takové expozice, které mají tyto vlastnosti:
a)
jedná se o expozici vůči subjektu, který byl speciálně vytvořen za účelem financování nebo řízení hmotných aktiv nebo se jedná o z hospodářského hlediska srovnatelnou expozici;
b)
smluvní ujednání poskytují věřiteli značný stupeň kontroly nad aktivy a příjmy, která tato aktiva vytvářejí;
c)
primárním zdrojem splácení závazku je příjem vytvářený aktivy, která jsou financována, nikoliv nezávislá schopnost samostatného podnikání.
9. Zbytková hodnota pronajatých nemovitostí se zařadí do kategorie expozic uvedené v odst. 2 písm. g), kromě části zbytkové hodnoty, která je již zahrnuta v expozici z pronájmu uvedené v čl. 166 odst. 4.
10. Expozice vyplývající z poskytnutí zajištění na základě úvěrového derivátu n-tého selhání v koši se zařadí do téže kategorie podle odstavce 2, do které by byly zařazeny expozice obsažené v koši; pokud by jednotlivé expozice obsažené v koši byly zařazeny do různých kategorií expozic, zařadí se daná expozice do kategorie expozic vůči podnikům stanovené v odst. 2 písm. c).
Článek 148
Podmínky zavádění přístupu IRB v různých kategoriích expozic a obchodních jednotkách
1. Instituce a jakýkoli mateřský podnik a jeho dceřiné podniky zavedou přístup IRB pro všechny expozice, pokud neobdržely svolení příslušných orgánů trvale používat standardizovaný přístup v souladu s článkem 150.
S předchozím svolením příslušných orgánů může zavádění probíhat postupně napříč různými kategoriemi expozic uvedenými v článku 147 uvnitř téže obchodní jednotky, napříč různými obchodními jednotkami uvnitř stejné skupiny nebo pro využití vlastních odhadů LGD nebo konverzních faktorů pro výpočet rizikových vah expozic vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám.
V případě kategorie retailových expozic uvedené v čl. 147 odst. 5 může zavádění probíhat postupně napříč kategoriemi expozic, jimž odpovídají různé korelace podle článku 154.
2. Příslušné orgány stanoví lhůtu, během níž se po institucích a jakémkoli mateřském podniku a jeho dceřiných podnicích vyžaduje, aby zavedly přístup IRB pro všechny expozice. Stanovenou lhůtu musí příslušné orgány považovat za odpovídající vzhledem k povaze a rozsahu aktivit institucí nebo jakéhokoli mateřského podniku a jeho dceřiných podniků a počtu a povaze ratingových systémů, které mají být zavedeny.
3. Instituce zavedou přístup IRB v souladu s podmínkami stanovenými příslušnými orgány. Příslušný orgán navrhne uvedené podmínky tak, aby zajistily, že se flexibilita uvedená v odstavci 1 nepoužívá selektivně za účelem snížení kapitálových požadavků u těch kategorií expozic nebo obchodních jednotek, které teprve mají být zahrnuty do přístupu IRB nebo do použití vlastních odhadů LGD nebo konverzních faktorů.
4. Institucím, které začnou používat přístup IRB až po 1. lednu 2013 nebo od nich příslušné orgány do tohoto data vyžadovaly, aby k výpočtu svých kapitálových požadavků byly schopny používat standardizovaný přístup, zůstává během lhůty pro zavedení možnost vypočítat kapitálové požadavky pro všechny své expozice podle standardizovaného přístupu, dokud jim příslušné orgány neoznámí, že jsou přesvědčeny, že zavedení přístupu IRB bude dokončeno s přiměřenou jistotou.
5. Instituce, která má povoleno používat přístup IRB pro jakoukoli kategorii expozic, používá přístup IRB pro kategorii akciových expozic stanovenou v čl. 147 odst. 2 písm. e), s výjimkou případů, kdy má instituce povoleno používat standardizovaný přístup podle článku 150 pro akciové expozice a pro kategorii expozic ostatních aktiv nemajících povahu úvěrového závazku stanovenou v čl. 147 odst. 2 písm. g).
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, podle nichž příslušné orgány stanoví odpovídající povahu a časový harmonogram postupného zavádění přístupu IRB na kategorie expozic uvedené v odstavci 3.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 149
Podmínky opětovného použití méně propracovaných přístupů
1. Instituce, která používá přístup IRB pro konkrétní kategorii expozic nebo druh expozic, nepřestane tento přístup používat a nezačne místo něho pro výpočet objemů rizikově vážených expozic používat standardizovaný přístup, pokud nejsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce příslušnému orgánu uspokojivě prokázala, že použití standardizovaného přístupu se nenavrhuje proto, aby se snížily kapitálové požadavky instituce, ale že je nezbytné na základě povahy a složitosti jejích celkových expozic tohoto druhu a nebude mít podstatný nepříznivý dopad na solventnost instituce nebo její schopnost účinně řídit riziko;
b)
instituce již obdržela předchozí svolení příslušného orgánu.
2. Instituce, které získaly svolení podle čl. 151 odst. 9 používat vlastní odhady LGD a konverzních faktorů, opětovně nepoužijí hodnoty LGD a konverzních faktorů uvedené v čl. 151 odst. 8, pokud nejsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce příslušnému orgánu uspokojivě prokázala, že použití hodnot LGD a konverzních faktorů uvedených v čl. 151 odst. 8 pro určitou kategorii expozic nebo druh expozic se nenavrhuje proto, aby se snížily kapitálové požadavky instituce, ale že je nezbytné na základě povahy a složitosti jejích celkových expozic tohoto druhu a nebude mít podstatný nepříznivý dopad na solventnost instituce nebo její schopnost účinně řídit riziko;
b)
instituce již obdržela předchozí svolení příslušného orgánu.
3. Na použití odstavců 1 a 2 se vztahují podmínky pro zavedení přístupu IRB stanovené příslušnými orgány v souladu s článkem 148 a svolení pro trvalé částečné použití podle článku 150.
Článek 150
Podmínky pro trvalé částečné použití
1. S předchozím svolením příslušných orgánů mohou instituce, které mají povoleno používat přístup IRB pro výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát pro jednu nebo více kategorií expozic, použít standardizovaný přístup pro tyto expozice:
a)
kategorii expozic uvedenou v čl. 147 odst. 2 písm. a), kde je počet podstatných protistran omezen a pro instituci by uplatnění ratingového systému na tyto protistrany bylo nepřiměřeně zatěžující;
b)
kategorii expozic uvedenou v čl. 147 odst. 2 písm. b), kde je počet podstatných protistran omezen a pro instituci by uplatnění ratingového systému na tyto protistrany bylo nepřiměřeně zatěžující;
c)
expozice v nevýznamných obchodních jednotkách a kategorie expozic nebo druhy expozic, které jsou nepodstatné z hlediska velikosti a předpokládaného rizikového profilu;
d)
expozice vůči ústředním vládám a centrálním bankám členských států a vůči jejich regionálním vládám a místním orgánům a správním orgánům a subjektům veřejného sektoru za předpokladu, že:
i)
neexistuje rozdíl v riziku expozic vůči této ústřední vládě a centrální bance a ostatních obdobných expozic v důsledku zvláštních veřejnoprávních ustanovení a
ii)
expozicím vůči ústřední vládě a centrální bance je podle čl. 114 odst. 2, 4 nebo 5 přidělena riziková váha 0 %;
e)
expozice instituce vůči protistraně, která je jejím mateřským podnikem, jejím dceřiným podnikem nebo dceřiným podnikem jejího mateřského podniku, za předpokladu, že tato protistrana je institucí nebo finanční holdingovou společností, smíšenou finanční holdingovou společností, finanční institucí, společností spravující aktiva nebo podnikem pomocných služeb, na něž se vztahují odpovídající obezřetnostní požadavky, nebo podnikem propojeným vztahem ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS;
f)
expozice mezi institucemi, které splňují požadavky uvedené v čl. 113 odst. 7;
g)
akciové expozice vůči subjektům, jejichž úvěrovým závazkům je přidělena riziková váha 0 % podle kapitoly 2, včetně těch subjektů veřejného sektoru, u kterých může být použita riziková váha 0 %;
h)
akciové expozice nabyté v rámci legislativních programů na podporu přesně vymezených hospodářských odvětví, které poskytují instituci významné dotace na tuto investici a zahrnují určitou formu státního dohledu a omezení kapitálových investic, přičemž tyto expozice mohou být v souhrnu vyloučeny z přístupu IRB pouze do výše 10 % kapitálu;
i)
expozice vymezené v čl. 119 odst. 4, které splňují podmínky tam uvedené;
j)
státní a státem zajištěné záruky uvedené v čl. 215 odst. 2.
Příslušné orgány povolí použití standardizovaného přístupu pro akciové expozice uvedené v prvním pododstavci písm. g) a h), u nichž toto zacházení již bylo povoleno v ostatních členských státech. EBA na svých internetových stránkách zveřejňuje a pravidelně aktualizuje seznam expozic stanovených v uvedených ustanoveních, pro které se má použít standardizovaný přístup.
2. Pro účely odstavce 1 se kategorie akciových expozic instituce považuje za podstatnou, pokud jejich souhrnná hodnota snížená o akciové expozice nabyté v rámci legislativních programů, jak je uvedeno v odst. 1 písm. g), převýší v průměru za předchozí rok 10 % kapitálu instituce. Je-li počet těchto akciových expozic nižší než 10 jednotlivých účastí, činí tento limit 5 % kapitálu instituce.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro stanovení podmínek uplatňování odst. 1 písm. a), b) a c).
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
4. EBA vydá pokyny k uplatňování odst. 1 písm. d) v roce 2018, v nichž doporučí limity procentního podílu celkové rozvahy nebo rizikově vážených aktiv, pro jejichž výpočet má být použit standardizovaný přístup.
Tyto pokyny se přijímají v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Oddíl 2
Výpočet objemů rizikově vážených expozic
Poddíl 1
Zacházení podle kategorie expozice
Článek 151
Zacházení podle kategorie expozice
1. Objemy rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko u expozic, které náleží do jedné z kategorií expozic uvedených v čl. 147 odst. 2 písm. a) až e) a g) se, pokud nejsou odečteny z kapitálu, vypočítají v souladu s pododdílem 2 s výjimkou případů, kdy se tyto expozice odečtou z kmenového kapitálu tier 1, položek vedlejšího kapitálu tier 1 nebo položek kapitálu tier 2.
2. Objemy rizikově vážených expozic u pohledávek nabytých za úplatu se pro na riziko rozmělnění vypočítají podle článku 157. Pokud má instituce vůči prodejci pohledávek nabytých za úplatu právo plného postihu za riziko selhání nebo za riziko rozmělnění, ustanovení tohoto článku, článku 152 a čl. 158 odst. 1 až 4 se ve vztahu k pohledávkám nabytým za úplatu nepoužijí a s expozicí se zachází jako se zajištěnou expozicí.
3. Výpočet objemů rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko a riziko rozmělnění se zakládá na relevantních parametrech, které se vztahují k dané expozici. Tyto parametry zahrnují PD, LGD, splatnost (dále jen „M“) a hodnotu expozice. PD a LGD mohou být zohledněny odděleně nebo společně v souladu s oddílem 4.
4. Instituce vypočítávají objemy rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko u všech expozic, které náleží do kategorie akciových expozic uvedené v čl. 147 odst. 2 písm. e) v souladu s článkem 155. Instituce mohou využít přístupy podle čl. 155 odst. 3 a 4, pokud obdržely předchozí svolení příslušných orgánů. Příslušné orgány instituci povolí používat přístup založený na interních modelech podle čl. 155 odst. 4 za předpokladu, že instituce splňuje požadavky stanovené v oddílu 6 pododdílu 4.
5. Objemy rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko pro specializované úvěrové expozice se vypočítají v souladu s čl. 153 odst. 5.
6. Pro expozice, které náleží do kategorií expozic uvedených v čl. 147 odst. 2 písm. a) až d), stanoví instituce své vlastní odhady PD v souladu s článkem 143 a oddílem 6.
7. Pro expozice, které náleží do kategorie expozic uvedené v čl. 147 odst. 2 písm. d), stanoví instituce své vlastní odhady LGD a konverzních faktorů v souladu s článkem 143 a oddílem 6.
8. Pro expozice, které náleží do kategorií expozic uvedených v čl. 147 odst. 2 písm. a) až c), použije instituce hodnoty LGD stanovené v čl. 161 odst. 1 a hodnoty konverzních faktorů stanovené v čl. 166 odst. 8 písm. a) až d), pokud nebylo u těchto kategorií expozic povoleno používat vlastní odhady LGD a konverzních faktorů v souladu s odstavcem 9.
9. Pro všechny expozice, které náleží do kategorií expozic uvedených v čl. 147 odst. 2 písm. a) až c), příslušný orgán institucím povolí, aby používaly vlastní odhady LGD a konverzních faktorů v souladu s článkem 143 a oddílem 6.
10. Objemy rizikově vážených expozic pro sekuritizované expozice a pro expozice, které náleží do kategorie expozic uvedené v čl. 147 odst. 2 písm. f), se vypočítají v souladu s kapitolou 5.
Článek 152
Zacházení s expozicemi ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování
1. Pokud expozice ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování splňují kritéria stanovená v čl. 132 odst. 3 a instituci jsou známy všechny nebo části podkladových expozic subjektu kolektivního investování, přihlédne instituce k těmto podkladovým expozicím při výpočtu objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát v souladu s metodami stanovenými v této kapitole.
Pokud je podkladová expozice subjektu kolektivního investování sama o sobě jinou expozicí ve formě podílových jednotek nebo akcií v jiném subjektu kolektivního investování, první instituce rovněž přihlédne k podkladovým expozicím tohoto jiného subjektu kolektivního investování.
2. Pokud instituce nesplňuje podmínky pro použití metod stanovených v této kapitole na všechny podkladové expozice subjektu kolektivního investování nebo jejich části, vypočítají se objemy rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát podle těchto přístupů:
a)
pro expozice, které jsou zařazeny do kategorie akciových expozic uvedené v čl. 147 odst. 2 písm. e), použijí instituce metodu zjednodušené rizikové váhy stanovenou v čl. 155 odst. 2;
b)
pro všechny ostatní podkladové expozice uvedené v odstavci 1 použijí instituce standardizovaný přístup uvedený v kapitole 2 a splní toto:
i)
pro expozice, na které se použije specifická riziková váha pro expozice bez ratingu nebo stupeň úvěrové kvality vedoucí k nejvyšší rizikové váze pro danou kategorii expozice, se riziková váha násobí koeficientem 2, avšak nesmí být vyšší než 1 250 %,
ii)
u všech ostatních expozic se riziková váha násobí koeficientem 1,1 a musí činit alespoň 5 %.
Pokud není instituce pro účely písmene a) schopna rozlišit mezi akciovými expozicemi neobchodovanými a obchodovanými na regulovaných trzích a ostatními akciovými expozicemi, zachází s těmito expozicemi jako s ostatními akciovými expozicemi. Pokud tyto expozice společně s přímými expozicemi instituce v této kategorii expozic nejsou podstatné ve smyslu čl. 150 odst. 2, lze použít čl. 150 odst. 1 se svolením příslušných orgánů.
3. Pokud expozice ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektu kolektivního investování nesplňují kritéria stanovená v čl. 132 odst. 3 nebo instituci nejsou známy všechny podkladové expozice subjektu kolektivního investování nebo jeho podkladové expozice, které jsou samy o sobě expozicemi ve formě podílových jednotek nebo akcií v jiném subjektu kolektivního investování, přihlédne instituce k těmto podkladovým expozicím a vypočítá objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát v souladu s metodou zjednodušené rizikové váhy uvedenou v čl. 155 odst. 2.
Pokud není instituce schopna rozlišit mezi akciovými expozicemi neobchodovanými a obchodovanými na regulovaných trzích a ostatními akciovými expozicemi, zachází s těmito expozicemi jako s ostatními akciovými expozicemi. Ty expozice, které nejsou akciovými expozicemi, zařadí do kategorie ostatních akciových expozic.
4. Jako alternativu k metodě popsané v odstavci 3 si instituce při výpočtu a vykazování průměrného objemu rizikově vážených expozic na základě podkladových expozic subjektu kolektivního investování v souladu s přístupy uvedenými v odst. 2 písm. a) a b) mohou provést výpočet samy nebo se spolehnout na níže uvedené třetí strany:
a)
depozitáře nebo finanční instituci subjektu kolektivního investování ve funkci depozitáře za předpokladu, že subjekt kolektivního investování investuje výhradně do cenných papírů a ukládá všechny cenné papíry do tohoto depozitáře nebo finanční instituce;
b)
v případě jiných subjektů kolektivního investování na společnost, která subjekt kolektivního investování spravuje, za předpokladu, že tato společnost splňuje kritéria stanovená v čl. 132 odst. 3 písm. a).
Správnost výpočtu potvrdí externí auditor.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, podle nichž příslušné orgány mohou institucím povolit, aby použily standardizovaný přístup uvedený v čl. 150 odst. 1, jak je stanoveno v odst. 2 písm. b) tohoto článku.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 30. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Pododdíl 2
Výpočet objemů rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko
Článek 153
Objemy rizikově vážených expozic pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám
1. S výhradou použití zvláštního zacházení stanoveného v odstavcích 2, 3 a 4 se objemy rizikově vážených expozic pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám vypočítají podle těchto vzorců:
kde riziková váha RW je definována takto:
i)
jestliže PD = 0, RW je 0;
ii)
jestliže PD = 1, tj. pro expozice, u nichž došlo k selhání:
-
pokud instituce používají hodnoty LGD stanovené v čl. 161 odst. 1, RW je 0,
-
pokud instituce používají vlastní odhady LGD, RW je; ;
kde nejlepší odhad očekávané ztráty (dále jen „ELBE“) je nejlepším odhadem očekávané ztrátovosti pro expozici, u níž došlo k selhání, ve smyslu čl. 181 odst. 1 písm. h);
iii)
jestliže 0 PD 1
kde:
N(x)
=
kumulativní distribuční funkce normovaného normálního rozdělení náhodné veličiny (tj. pravděpodobnost, že náhodná veličina se střední hodnotou 0 a rozptylem 1 nabývá hodnoty menší nebo rovné x),
G (Z)
=
inverzní funkce k distribuční funkci normovaného normálního rozdělení náhodné veličiny (tj. hodnota x je taková, že N(x) = (z),
R
=
koeficient korelace, který je definován jako
b
=
faktor splatnosti, který je definován jako.
.
2. Pro všechny expozice vůči velkým subjektům finančního sektoru se koeficient korelace podle odst. 1 bodu iii) násobí hodnotou 1,25. Pro všechny expozice vůči neregulovaným finančním subjektům se koeficienty korelace stanovené v odst. 1 bodě iii) a případně v odst. 4 násobí hodnotou 1,25.
3. Objem rizikově vážené expozice pro každou expozici, která splňuje požadavky stanovené v článcích 202 a 217, může být upraven podle následujícího vzorce:
kde:
PDpp
=
PD poskytovatele zajištění.
RW se vypočítá podle příslušného vzorce rizikové váhy uvedeného v bodě 1 pro expozici, PD dlužníka a LGD srovnatelné přímé expozice vůči poskytovateli zajištění. Faktor splatnosti b se vypočítá pomocí nižší z těchto hodnot: PD poskytovatele zajištění a PD dlužníka.
4. V případě expozic vůči společnostem, kdy celkový roční obrat konsolidované skupiny, k níž daný podnik patří, činí méně než 50 milionů EUR, mohou instituce pro výpočet rizikových vah expozic vůči podnikům použít následující vzorec korelace podle odst. 1 bodu iii). V tomto vzorci S vyjadřuje celkový roční obrat v milionech EUR, přičemž 5 milionů EUR ≤ S ≤ 50 milionů EUR. V případě vykázaného obratu nižšího než 5 milionů EUR se postupuje tak, jako kdyby obrat dosahoval 5 milionů EUR. V případě pohledávek nabytých za úplatu odpovídá celkový roční obrat váženému průměru jednotlivých expozic daného seskupení.
Pokud celkový roční obrat není smysluplným ukazatelem velikosti daného podniku a výstižnějším ukazatelem jsou celková aktiva, nahradí instituce celkový roční obrat bilanční sumou konsolidované skupiny.
5. V případě specializovaných úvěrových expozic, pro které instituce není schopna odhadnout PD nebo odhady PD instituce nesplňují požadavky stanovené v oddíle 6, přidělí instituce těmto expozicím rizikové váhy podle tabulky č. 1 takto:
Tabulka č. 1
Zbývající doba splatnosti
Kategorie 1
Kategorie 2
Kategorie 3
Kategorie 4
Kategorie 5
Méně než 2,5 roku
50 %
70 %
115 %
250 %
0 %
2,5 roku a více
70 %
90 %
115 %
250 %
0 %
Při přidělování rizikových vah specializovaným úvěrovým expozicím musí instituce vzít v úvahu tyto faktory: finanční sílu, politické a právní prostředí, charakteristiku transakce nebo aktiva, postavení sponzora a developera, včetně všech příjmů vyplývajících z partnerství veřejného a soukromého sektoru, bezpečnostní opatření.
6. V případě pohledávek nabytých za úplatu za podniky dodržují instituce požadavky stanovené v článku 184. V případě pohledávek nabytých za úplatu za podniky, které navíc splňují i podmínky stanovené v čl. 154 odst. 5, pokud by pro instituci bylo zbytečně náročné použít pravidla pro výpočet rizika platná pro expozice vůči podnikům stanovená v oddíle 6, lze použít pravidla pro výpočet rizika platná pro retailové expozice stanovená v oddíle 6.
7. V případě pohledávek nabytých za úplatu za podniky lze s diskonty s budoucí úhradou, kolaterálem nebo částečnými zárukami, které poskytují ochranu před první ztrátou pro ztráty ze selhání, ztráty z rozmělnění nebo v obou těchto případech, zacházet jako s pozicemi první ztráty v rámci přístupu IRB pro sekuritizaci.
8. V případě, že instituce poskytne koši expozic zajištění úvěrového rizika za podmínky, že n-té selhání u expozic povede k použití zajištění a ukončení smlouvy, a jestliže je pro tento produkt k dispozici externí úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou, přidělí se rizikové váhy předepsané v kapitole 5. Pokud produkt nebyl ohodnocen externí ratingovou agenturou, rizikové váhy expozic v daném koši se sečtou, s výjimkou expozic n-1, přičemž součet výše očekávané ztráty vynásobené hodnotou 12,5 a objemu rizikově vážené expozice nesmí přesáhnout nominální hodnotu zajištění poskytnutého úvěrovým derivátem vynásobenou hodnotou 12,5. Expozice n-1, které mají být ze součtu vyloučeny, jsou ty, jejichž objem rizikově vážené expozice je nižší než objem rizikově vážené expozice kterékoli z expozic zahrnutých do agregace. Na pozice v koši se použije riziková váha 1 250 %, pro které instituce nemůže určit rizikovou váhu v rámci přístupu IRB.
9. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění způsobu, jakým instituce zohlední faktory uvedené v odst. 5 druhém pododstavci při přidělování rizikových vah specializovaným úvěrovým expozicím.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 154
Objemy rizikově vážených expozic pro retailové expozice
1. Objemy rizikově vážených expozic pro retailové expozice se vypočítají podle těchto vzorců:
kde riziková váha RW je definována takto:
i)
jestliže PD = 1, tj. pro expozice, u nichž došlo k selhání, RW je;
;
kde ELBE je co nejlepší odhad očekávané ztrátovosti pro expozici, u níž došlo k selhání podle čl. 181 odst. 1 písm. h);
ii)
jestliže 0 PD 1, tj. pro každou jinou možnou hodnotu pro PD, než je uvedena v bodě i)
kde:
N(x)
=
kumulativní distribuční funkce normovaného normálního rozdělení náhodné veličiny (tj. pravděpodobnost, že náhodná veličina se střední hodnotou 0 a rozptylem 1 nabývá hodnoty menší nebo rovné x),
G(Z)
=
inverzní funkce k distribuční funkci normovaného normálního rozdělení náhodné veličiny (tj. hodnota x je taková, že N(x) = (z),
R
=
koeficient korelace, který je definován jako
2. Objem rizikově vážené expozice pro každou expozici vůči malému a střednímu podniku uvedenou v čl. 147 odst. 5, která splňuje požadavky stanovené v článcích 202 a 217, lze vypočítat podle čl. 153 odst. 3.
3. V případě retailových expozic zajištěných nemovitostmi se číselný údaj, který vyplynul ze vzorce korelace v odstavci 1, nahradí koeficientem korelace R s hodnotou 0,15.
4. V případě kvalifikovaných revolvingových retailových expozic podle písmen a) až e) se číselný údaj ze vzorce korelace v odstavci 1 nahradí koeficientem korelace R s hodnotou 0,04.
Za kvalifikované revolvingové retailové expozice se považují expozice, které splňují tyto podmínky:
a)
jedná se o expozice vůči fyzickým osobám;
b)
jedná se o nezajištěné revolvingové expozice, které, pokud nejsou čerpány okamžitě a bezpodmínečně, může instituce zrušit. V tomto smyslu jsou revolvingové expozice definovány jako expozice, u nichž mohou zůstatky na účtech klientů kolísat na základě jejich rozhodnutí půjčit si nebo splatit dluh, a to až do určitého limitu stanoveného institucí. Nevyčerpané přísliby lze považovat za bezpodmínečně zrušitelné, pokud podmínky, které se k nim vztahují, instituci umožňují, aby je zrušila v rozsahu povoleném právními předpisy na ochranu spotřebitele a souvisejícími právními předpisy;
c)
maximální expozice vůči jedné fyzické osobě v dílčím portfoliu činí 100 000 EUR nebo méně;
d)
použití hodnoty korelace podle tohoto odstavce je omezeno na portfolia, která vykazují relativně nízkou volatilitu ztrátovosti ve srovnání s průměrnou ztrátovostí, zejména v nižších pásmech PD;
e)
zacházení jako s kvalifikovanou revolvingovou retailovou expozicí je v souladu s charakteristikami podkladového rizika dílčího portfolia.
U zajištěných úvěrových příslibů spojených s účtem, na který se převádí plat, se odchylně od písmene b) nepoužije podmínka, aby byl úvěr nezajištěný. V takovém případě se při odhadu LGD nepřihlíží k výnosům z tohoto kolaterálu.
Příslušné orgány posuzují relativní volatilitu ztrátovosti dílčích portfolií kvalifikovaných revolvingových retailových expozic i souhrnného portfolia kvalifikovaných revolvingových retailových expozic a informace o typických charakteristikách této ztrátovosti poskytují členským státům.
5. Aby pohledávky nabyté za úplatu byly způsobilé pro stejné zacházení jako retailové expozice, musí splnit požadavky stanovené v článku 184 a tyto podmínky:
a)
instituce pohledávky nakoupila od třetí strany, s níž není nijak spojená, a její expozice vůči dlužníkovi dané pohledávky nezahrnuje žádné expozice, jejichž přímým či nepřímým původcem je sama instituce;
b)
pohledávky nabyté za úplatu vznikly na základě nezávislého vztahu mezi prodejcem a dlužníkem; jako takové nejsou přípustné vzájemné pohledávky a závazky podniků, které mezi sebou prodávají a nakupují;
c)
nakupující instituce má nárok na veškeré výnosy z pohledávek nabytých za úplatu nebo na poměrný úrok z výnosů; a
d)
portfolio pohledávek nabytých za úplatu je dostatečně diverzifikované.
6. V případě pohledávek nabytých za úplatu za podniky lze s diskonty s budoucí úhradou, kolaterálem nebo částečnými zárukami, které poskytují ochranu před první ztrátou pro ztráty ze selhání, ztráty z rozmělnění nebo v obou těchto případech, zacházet jako s pozicemi první ztráty v rámci přístupu IRB pro sekuritizaci.
7. V případě hybridních seskupení retailových pohledávek nabytých za úplatu, kdy nakupující instituce nedokáží oddělit expozice zajištěné nemovitostmi a kvalifikované revolvingové retailové expozice od ostatních retailových expozic, se použije funkce rizikové váhy, která dává pro tyto expozice nejvyšší kapitálový požadavek.
Článek 155
Objemy rizikově vážených expozic pro akciové expozice
1. Instituce určí objemy svých rizikově vážených expozic pro akciové expozice, kromě těch, které byly odečteny v souladu s částí druhou nebo jimž byla přiřazena riziková váha 250 % podle článku 48, v souladu s přístupy stanovenými v odstavcích 2, 3 a 4 tohoto článku. Instituce může použít různé přístupy k různým akciovým portfoliím, pokud sama používá různé přístupy pro účely interního řízení rizik. Pokud instituce používá různé přístupy, výběr metody PD/LGD nebo přístupu založeného na interních modelech musí být konzistentní, a to dlouhodobě a včetně přístupu použitého pro interní řízení rizik příslušné akciové expozice, a nesmí vycházet ze snahy o regulatorní arbitráž.
Instituce mohou zacházet s akciovými expozicemi vůči podnikům pomocných služeb stejně jako s jinými aktivy, která nemají povahu úvěrového závazku.
2. V souladu s metodou zjednodušené rizikové váhy se objem rizikově vážených expozic vypočítá podle těchto vzorců:
kde:
Riziková váha (RW)= 190 % v případě akciových expozic neobchodovaných na regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných portfoliích.
Riziková váha (RW)= 290 % v případě akciových expozic obchodovaných na burze.
Riziková váha (RW)= 370 % v případě veškerých ostatních akciových expozic.
Je povoleno, aby krátké hotovostní pozice a derivátové nástroje držené v investičním portfoliu kompenzovaly dlouhé pozice ve stejných nástrojích za předpokladu, že tyto nástroje byly výslovně určeny k zajištění konkrétních akciových expozic a toto zajištění budou poskytovat ještě nejméně rok. S ostatními krátkými pozicemi se zachází jako s dlouhými pozicemi, přičemž absolutní hodnotě každé pozice se přidělí příslušná riziková váha. V případě nesouladu splatností se použije stejná metoda jako u expozic vůči podnikům stanovená v čl. 162 odst. 5.
Instituce mohou uznat osobní zajištění úvěrového rizika v případě akciové expozice v souladu s metodami stanovenými v kapitole 4.
3. V rámci metody PD/LGD se objemy rizikově vážených expozic vypočítají podle vzorců v čl. 153 odst. 1. Pokud nemají instituce dostatek informací, aby mohly použít definici selhání stanovenou v článku 178, rizikové váhy se upraví o faktor navýšení 1,5.
Na úrovni jednotlivých expozic nesmí součet výše očekávaných ztrát vynásobené 12,5 a objemu rizikově vážené expozice přesáhnout hodnotu expozice vynásobenou 12,5.
Instituce mohou uznat osobní zajištění úvěrového rizika v případě akciové expozice v souladu s metodami stanovenými v kapitole 4. Pro expozici vůči poskytovateli zajištění přitom platí LGD ve výši 90 %. Pro akciové expozice neobchodované na regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných portfoliích lze použít LGD ve výši 65 %. Pro tyto účely je splatnost M pět let.
4. Podle přístupu založeného na interních modelech je objemem rizikově vážených expozic potenciální ztráta z akciových expozic instituce odvozená za použití interních modelů hodnoty v riziku s tím, že je použit jednostranný interval spolehlivosti s hladinou spolehlivosti 99 % pro rozdíl mezi čtvrtletními výnosy a odpovídající bezrizikovou úrokovou mírou, přičemž výpočet je prováděn za delší období a percentil je vynásoben hodnotou 12,5. Objemy rizikově vážených expozic na úrovni akciového portfolia nesmí být menší než součet těchto celkových částek:
a)
objemů rizikově vážených expozic, které jsou požadovány v rámci metody PD/LGD; a
b)
odpovídající výše očekávaných ztrát vynásobené hodnotou 12,5.
Hodnoty uvedené v písm. a) a b) se vypočítají na základě hodnot PD stanovených v čl. 165 odst. 1 a odpovídajících hodnot LGD stanovených v čl. 165 odst. 2.
Instituce mohou v případě akciové pozice uznat osobní zajištění úvěrového rizika.
Článek 156
Objemy rizikově vážených expozic pro jiná aktiva, která nemají povahu úvěrového závazku
Objemy rizikově vážených expozic pro jiná aktiva, která nemají povahu úvěrového závazku, se vypočítají podle tohoto vzorce:,
,
s výjimkou:
a)
pokladní hotovosti a obdobných hotovostních položek, jakož i zlatých rezerv držených ve vlastním trezoru nebo ve společné správě do výše, do jaké jsou kryty závazky ve zlatě, jimž se přidělí riziková váha 0 %;
b)
případů, kdy expozicí je zbytková hodnota pronajatých aktiv - v tomto případě by měla být vypočítána takto:
kde t je počet celých zbývajících let pronájmu, nejméně však 1.
Pododdíl 3
Výpočet objemů rizikově vážených expozic pro riziko rozmělnění u pohledávek nabytých za úplatu
Článek 157
Objemy rizikově vážených expozic pro riziko rozmělnění u pohledávek nabytých za úplatu
1. Instituce vypočítají objemy rizikově vážených expozic pro riziko rozmělnění u pohledávek nabytých za úplatu za podniky a retailových pohledávek podle vzorce stanoveného v čl. 153 odst. 1.
2. Instituce určuje vstupní parametry PD a LGD v souladu s oddílem 4.
3. Instituce stanovuje hodnotu expozice v souladu s oddílem 5.
4. Pro účely tohoto článku činí hodnota M 1 rok.
5. Příslušné orgány osvobodí instituci od výpočtu a uznávání objemů rizikově vážených expozic pro riziko rozmělnění u druhu expozic vyplývajících z pohledávek nabytých za úplatu za podniky nebo z retailových pohledávek, pokud instituce příslušnému orgánu uspokojivě prokázala, že riziko rozmělnění je v případě tohoto druhu expozic pro danou instituci nepodstatné.
Oddíl 3
Výše očekávaých ztrát
Článek 158
Zacházení podle druhu expozice
1. Výpočet výše očekávaných ztrát se zakládá na týchž vstupních údajích PD, LGD a hodnotě expozice pro každou expozici, jako jsou ty, které se používají pro výpočet objemů rizikově vážených expozic v souladu s článkem 151.
2. Výše očekávaných ztrát pro sekuritizované expozice se vypočítá podle kapitoly 5.
3. Výše očekávaných ztrát pro expozice, které náleží do kategorie expozic „jiná aktiva nemající povahu úvěrového závazku“ uvedené v čl. 147 odst. 2 písm. g), je nulová.
4. Výše očekávaných ztrát pro expozice ve formě akcií nebo podílových jednotek v subjektu kolektivního investování uvedené v článku 152 se vypočítají v souladu s metodami stanovenými v tomto článku.
5. Očekávaná ztráta (EL) a výše očekávaných ztrát pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám a pro retailové expozice se vypočítá podle následujících vzorců:
Výše očekávaných ztrát
=
EL znásobená hodnotou expozice.
U expozic, u nichž došlo k selhání, (PD = 100 %) a pro které instituce používají vlastní odhady LGD, se EL rovná ELBE, tj. co nejlepšímu vlastnímu odhadu očekávané ztráty u expozice v selhání podle čl. 181 odst. 1 písm. h).
V případě expozic, pro něž platí zacházení uvedené v čl. 153 odst. 3, se EL rovná 0 %.
6. Hodnoty EL pro specializované úvěrové expozice, u nichž instituce používají metody pro přidělování rizikových vah stanovené v čl. 153 odst. 5, se přidělí podle tabulky č. 2.
Tabulka č. 2
Zbývající doba splatnosti
Kategorie 1
Kategorie 2
Kategorie 3
Kategorie 4
Kategorie 5
Méně než 2,5 roku
0 %
0,4 %
2,8 %
8 %
50 %
2,5 roku a více
0,4 %
0,8 %
2,8 %
8 %
50 %
7. Výše očekávaných ztrát pro akciové expozice, u nichž se objemy rizikově vážených expozic počítají podle zjednodušené metody rizikové váhy, se vypočítá podle tohoto vzorce:
Hodnoty EL jsou tyto:
Očekávaná ztráta (EL)= 0,8 % v případě akciových expozic neobchodovaných na regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných portfoliích
Očekávaná ztráta (EL)= 0,8 % v případě akciových expozic obchodovaných na burze.
Očekávaná ztráta (EL)= 2,4 % v případě všech ostatních akciových expozic.
8. Očekávaná ztráta a výše očekávaných ztrát pro akciové expozice, u nichž se objemy rizikově vážených expozic počítají podle metody PD/LGD, se vypočítá podle tohoto vzorce:
9. Výše očekávaných ztrát pro akciové expozice, u nichž se objemy rizikově vážených expozic počítají podle metody interního modelu, je nula.
10. Výše očekávaných ztrát pro riziko rozmělnění u pohledávek nabytých za úplatu se vypočítá podle tohoto vzorce:
Článek 159
Zacházení s výší očekávané ztráty
Instituce odečítá výši očekávaných ztrát vypočítanou v souladu s čl. 158 odst. 5, 6 a 10 od obecné a specifické úpravy o úvěrové riziko, dodatečných úprav ocenění v souladu s články 34 a 110 a dalších snížení kapitálu vztahujících se k těmto expozicím. S diskonty rozvahových expozic nabytých v selhání podle čl. 166 odst. 1 se zachází stejně jako se specifickými úpravami o úvěrové riziko. Specifické úpravy o úvěrové riziko pro expozice v selhání se nepoužijí na pokrytí výše očekávaných ztrát u jiných expozic. Do tohoto výpočtu se nezahrnuje výše očekávaných ztrát pro sekuritizované expozice a obecné a specifické úpravy o úvěrové riziko související s těmito expozicemi.
Oddíl 4
PD, LGD a splatnost
Pododdíl 1
Expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám
Článek 160
Pravděpodobnost selhání (PD)
1. PD expozice vůči podniku nebo instituci činí alespoň 0,03 %.
2. V případě pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu, u nichž instituce není schopna PD odhadnout nebo odhady PD instituce nesplňují požadavky stanovené v oddíle 6, se PD pro tyto expozice určí pomocí těchto metod:
a)
pro přednostní pohledávky vůči podnikům nabyté za úplatu odpovídá PD vlastnímu odhadu EL vydělenému hodnotou LGD pro tyto pohledávky;
b)
pro podřízené pohledávky vůči podnikům nabyté za úplatu odpovídá PD vlastnímu odhadu EL;
c)
instituce, která obdržela svolení příslušného orgánu používat vlastní odhady LGD pro expozice vůči podnikům podle článku 143 a která je schopna své odhady EL u pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu rozkládat na hodnoty PD a LGD způsobem, jenž příslušný orgán považuje za spolehlivý, může používat odhad PD vyplývající z tohoto rozkladu.
3. PD dlužníků v selhání je 100 %.
4. Instituce mohou v hodnotě PD zohlednit osobní zajištění úvěrového rizika v souladu s ustanoveními kapitoly 4. Pro účely rizika rozmělnění, kromě poskytovatelů zajištění uvedených v čl. 201 odst. 1 písm. g), je prodávající pohledávek nabytých za úplatu způsobilý, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
podnik má úvěrové hodnocení vypracované některou externí ratingovou agenturou, které podle vymezení EBA odpovídá stupni úvěrové kvality 3 nebo vyššímu podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči podnikům podle kapitoly 2;
b)
v případě institucí, které vypočítávají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle přístupu IRB, podnik nemá úvěrové hodnocení vypracované uznanou externí ratingovou agenturou a podle interního ratingu je jeho PD stejná jako u úvěrových hodnocení vypracovaných externími ratingovými agenturami, kterým podle vymezení EBA odpovídá stupeň úvěrové kvality 3 nebo vyšší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči podnikům podle kapitoly 2.
5. Instituce, které používají vlastní odhady LGD, mohou zohlednit osobní zajištění úvěrového rizika úpravou PD za podmínek čl. 161 odst. 3.
6. Pro účely rizika rozmělnění u pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu se PD rovná vlastnímu odhadu EL pro riziko rozmělnění. Instituce, která obdržela svolení příslušného orgánu používat vlastní odhady LGD pro expozice vůči podnikům podle článku 143 a je schopna své odhady EL pro riziko rozmělnění u pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu rozkládat na hodnoty PD a LGD způsobem, jenž příslušný orgán považuje za spolehlivý, může používat odhad PD vyplývající z tohoto rozkladu. Instituce mohou v hodnotě PD zohlednit osobní zajištění úvěrového rizika v souladu s ustanoveními kapitoly 4. Pro účely rizika rozmělnění, kromě poskytovatelů zajištění uvedených v čl. 201 odst. 1 písm. g), je prodávající pohledávek nabytých za úplatu způsobilý za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 4.
7. Odchylně od čl. 201 odst. 1 písm. g) jsou podniky, které splňují podmínky stanovené v odstavci 4, způsobilé.
Instituce, která obdržela svolení příslušného orgánu podle článku 143 používat vlastní odhady LGD pro riziko rozmělnění u pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu, může zohlednit osobní zajištění úvěrového rizika úpravou PD za podmínek čl. 161 odst. 3.
Článek 161
Ztrátovost ze selhání (LGD)
1. Instituce použijí tyto hodnoty LGD:
a)
pro přednostní expozice bez způsobilého kolaterálu: 45 %;
b)
pro podřízené expozice bez způsobilého kolaterálu: 75 %;
c)
instituce mohou v hodnotě LGD zohlednit majetkové a osobní zajištění úvěrového rizika v souladu s kapitolou 4;
d)
krytým dluhopisům způsobilým pro postup stanovený v čl. 129 odst. 4 nebo 5 lze přidělit hodnotu LGD ve výši 11,25 %;
e)
pro přednostní pohledávky vůči podnikům nabyté za úplatu, pokud instituce není schopna odhadnout hodnoty PD nebo vlastní odhady PD nesplňují požadavky stanovené v oddíle 6: 45 %;
f)
pro podřízené pohledávky vůči podnikům nabyté za úplatu, pokud instituce není schopna odhadnout hodnoty PD nebo vlastní odhady PD nesplňují požadavky stanovené v oddíle 6: 100 %;
g)
pro riziko rozmělnění u pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu: 75 %.
2. Pro účely rizika rozmělnění a rizika selhání, pokud instituce obdržela svolení příslušného orgánu používat vlastní odhady LGD pro expozice vůči podnikům podle článku 143 a je schopna své odhady EL u pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu rozkládat na hodnoty PD a LGD způsobem, jenž příslušný orgán považuje za spolehlivý, může pro pohledávky vůči podnikům nabyté za úplatu používat odhad LGD.
3. Pokud instituce obdržela svolení příslušného orgánu používat vlastní odhady LGD pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám v souladu s článkem 143, může zohlednit osobní zajištění úvěrového rizika úpravou PD nebo LGD za předpokladu, že jsou splněny požadavky stanovené v oddíle 6 a ve svolení příslušných orgánů. Instituce nesmí zaručeným expozicím přidělit upravené hodnoty PD nebo LGD tak, že by upravená riziková váha byla nižší než riziková váha srovnatelné přímé expozice vůči danému ručiteli.
4. Pro účely podniků uvedených v čl. 153 odst. 3 je LGD srovnatelné přímé expozice vůči poskytovateli zajištění buď LGD související s nezajištěnou transakcí vůči ručiteli, nebo s nezajištěnou transakcí dlužníka podle toho, zda z dostupné dokumentace a ze struktury záruky vyplývá, že navrácená částka by závisela na finanční situaci ručitele či dlužníka, pokud se ručitel i dlužník dopustí během zajištěné transakce platebního selhání.
Článek 162
Splatnost
1. Instituce, které neobdržely svolení používat vlastní LGD a vlastní konverzní faktory pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám, přidělí expozicím vzniklým v důsledku repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit splatnost (M) 0,5 roku a veškerým ostatním expozicím splatnost (M) 2,5 roku.
Obdobně v rámci svolení uvedeného v článku 143 rozhodnou příslušné orgány o tom, zda instituce použije splatnost (M) pro každou expozici, jak je stanoveno v odstavci 2.
2. Instituce, které obdržely svolení příslušného orgánu používat vlastní LGD a vlastní konverzní faktory pro expozice vůči podnikům, institucím nebo ústředním vládám a centrálním bankám podle článku 143, vypočítají M pro každou z těchto expozic v souladu s písmeny a) až e) tohoto odstavce a s výhradou odstavců 3 až 5 tohoto článku. M není delší než pět let kromě případů uvedených v čl. 384 odst. 1, kde M vymezená podle tohoto článku se použije:
a)
pro nástroje, které podléhají plánu peněžních toků, se M vypočítá podle tohoto vzorce:
kde CFt označuje peněžní toky v čase t (jistina, úroky a poplatky) smluvně dohodnuté s dlužníkem;
b)
pro deriváty, které podléhají rámcové dohodě o započtení, odpovídá M váženému průměru zbytkové splatnosti expozice, přičemž nesmí být kratší než 1 rok, a pro vážení splatnosti se použije pomyslná hodnota každé expozice;
c)
pro expozice vzniklé v důsledku derivátových nástrojů plně či téměř plně zajištěných kolaterálem uvedených v příloze II a maržových obchodů plně či téměř plně zajištěných kolaterálem, které podléhají rámcové dohodě o započtení, odpovídá M váženému průměru zbytkové splatnosti těchto transakcí, přičemž nesmí být kratší než 10 dní;
d)
v případě repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, které podléhají rámcové dohodě o započtení, odpovídá M váženému průměru zbytkové splatnosti transakcí, přičemž M nesmí být kratší než 5 dnů. Pro vážení splatnosti se použije pomyslná hodnota každé transakce;
e)
v případě institucí, které obdržely svolení příslušného orgánu podle článku 143 používat vlastní odhady PD pro pohledávky vůči podnikům nabyté za úplatu, odpovídá M pro vyčerpané částky váženému průměru splatnosti těchto pohledávek, přičemž nesmí být kratší než 90 dnů. Stejná hodnota M se použije i pro nevyčerpanou část poskytnutého příslibu odkoupit pohledávky za předpokladu, že tento příslib obsahuje účinné omezovací doložky, doložky o předčasném umoření nebo jiné prvky, které nabývající instituci chrání před výrazným zhoršením kvality budoucích pohledávek, které musí v průběhu platnosti příslibu nakoupit. Pokud takové účinné ochranné prvky neexistují, vypočítá se M pro nevyčerpané částky jako součet nejzazšího data splatnosti možné pohledávky v rámci kupní smlouvy a zbytkové splatnosti příslibu, přičemž nesmí být kratší než 90 dnů;
f)
v případě jiných nástrojů než uvedených v tomto odstavci nebo pokud instituce není schopna vypočítat M v souladu s pokyny v písmenu a), odpovídá M maximální zbytkové době (v letech), která je dlužníkovi povolena pro splnění jeho smluvních závazků, přičemž nesmí být kratší než 1 rok;
g)
v případě institucí, které používají k výpočtu hodnot expozic metodu interního modelu uvedenou v kapitole 6 oddíle 6, se M vypočítá pro expozice, na něž instituce tuto metodu uplatňují a u nichž je splatnost smlouvy s nejzazším datem zahrnuté do skupiny transakcí se započtením delší než rok, podle tohoto vzorce:
kde:
=
formální proměnná, jejíž hodnota v budoucím období tk se rovná 0, je-li tk 1 rok, a 1, jestliže tk ≤ 1;
=
očekávaná expozice v budoucím období tk;
=
efektivní očekávaná expozice v budoucím období tk;
=
bezrizikový diskontní faktor pro budoucí časové období tk;
;
h)
instituce, která k výpočtu jednostranné úvěrové úpravy v ocenění používá interní model, může se svolením příslušných orgánů používat efektivní duraci úvěru odhadnutou na základě interního modelu stejně jako v případě M.
S výhradou odstavce 2 platí pro skupiny transakcí se započtením, u nichž je původní splatnost všech smluv kratší než rok, vzorec uvedený v písmenu a);
i)
v případě institucí, které používají k výpočtu hodnot expozic metodu interního modelu uvedenou v kapitole 6 oddíle 6 a mají svolení použít interní model pro specifické riziko spojené s obchodovanými dluhovými pozicemi v souladu s částí třetí hlavou IV kapitolou 5, odpovídá M ve vzorci stanoveném v čl. 153 odst. 1 hodnotě 1 za předpokladu, že instituce je schopna příslušným orgánům prokázat, že její interní model pro specifické riziko spojené s obchodovanými dluhovými pozicemi použitý v článku 383 obsahuje dopady migrace mezi ratingy;
j)
pro účely čl. 153 odst. 3 odpovídá M efektivní splatnosti úvěrového zajištění, ale činí minimálně jeden rok.
3. Pokud je dle dokumentace nutné každodenní dozajištění a přecenění a v dokumentaci jsou ustanovení, která umožňují rychlé zpeněžení nebo započtení kolaterálu v případě selhání nebo neprovedená dozajištění, nesmí být M kratší než jeden den v případě:
a)
derivátových nástrojů plně či téměř plně zajištěných kolaterálem, které jsou uvedeny v příloze II;
b)
maržových obchodů plně či téměř plně zajištěných kolaterálem;
c)
repo obchodů a transakcí půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit.
Kromě toho pro kvalifikované krátkodobé expozice, které nejsou součástí probíhajícího financování dlužníka ze strany instituce, činí M nejméně jeden den. Kvalifikované krátkodobé expozice zahrnují:
a)
expozice vůči institucím vyplývající z vypořádání měnových závazků;
b)
samolikvidující se krátkodobé transakce financování obchodu spojené s výměnou zboží nebo služeb se zbytkovou splatností do jednoho roku, jak je uvedeno v čl. 4 odst. 1 bodě 80;
c)
expozice vyplývající z vypořádání nákupu a prodeje cenných papírů během obvyklé dodací lhůty nebo dvou obchodních dnů;
d)
expozice vyplývající z hotovostních vypořádání převodem a z vypořádání elektronických platebních transakcí a předplacených nákladů, včetně přečerpání vyplývajících z neúspěšných transakcí, které nepřekračují nízký, pevně dohodnutý počet obchodních dnů.
4. V případě expozic vůči podnikům v rámci Unie s konsolidovaným obratem a bilanční sumou nižší než 500 milionů EUR se může instituce rozhodnout soustavně stanovovat M tak, jak je uvedeno v odstavci 1, namísto použití odstavce 2. V případě podniků, které především vlastní a pronajímají nespekulativní obytné nemovitosti, mohou instituce místo limitu pro bilanční sumu ve výši 500 milionů EUR použít limit 1 000 milionů EUR.
5. V případě nesouladu splatností se postupuje tak, jak je uvedeno v kapitole 4.
Pododdíl 2
Retailové expozice
Článek 163
Pravděpodobnost selhání (PD)
1. PD expozice činí alespoň 0,03 %.
2. PD dlužníků nebo, v případě použití metody založené na závazcích dlužníků, PD expozic v selhání je 100 %.
3. Pro účely rizika rozmělnění u pohledávek nabytých za úplatu se PD rovná odhadu EL pro riziko rozmělnění. Pokud je instituce schopna své odhady EL pro riziko rozmělnění u pohledávek nabytých za úplatu rozkládat na hodnoty PD a LGD způsobem, jenž příslušné orgány považují za spolehlivý, lze použít odhad PD.
4. S výhradou čl. 164 odst. 2 lze úpravou hodnot PD zohlednit osobní zajištění úvěrového rizika. Pro účely rizika rozmělnění, kromě poskytovatelů zajištění uvedených v čl. 201 odst. 1 písm. g), je prodávající pohledávek nabytých za úplatu způsobilý za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 160 odst. 4.
Článek 164
Ztrátovost ze selhání (LGD)
1. Instituce stanovují vlastní odhady LGD s přihlédnutím k požadavkům uvedeným v oddíle 6 a svolení příslušných orgánů vydanému podle článku 143. Pro účely rizika rozmělnění se u pohledávek nabytých za úplatu použije hodnota LGD ve výši 75 %. Pokud je instituce schopna své odhady EL pro riziko rozmělnění u pohledávek nabytých za úplatu spolehlivě rozkládat na hodnoty PD a LGD, může instituce použít vlastní odhad LGD.
2. Osobní zajištění úvěrového rizika lze uznat za způsobilé úpravou odhadů hodnot PD nebo LGD s přihlédnutím k požadavkům uvedeným v čl. 183 odst. 1, 2 a 3 a svolení příslušných orgánů, a to pro jednotlivou expozici nebo seskupení expozic. Instituce nesmí zaručeným expozicím přidělit upravené hodnoty PD nebo LGD tak, že by upravená riziková váha byla nižší než riziková váha srovnatelné přímé expozice vůči danému ručiteli.
3. Pro účely čl. 154 odst. 2 je LGD srovnatelné přímé expozice vůči poskytovateli zajištění podle čl. 153 odst. 3 buď LGD související s nezajištěnou transakcí vůči ručiteli, nebo s nezajištěnou transakcí dlužníka podle toho, zda z dostupné dokumentace a ze struktury záruky vyplývá, že navrácená částka by závisela na finanční situaci ručitele, případně dlužníka, pokud se ručitel či dlužník dopustí během zajištěné transakce platebního selhání.
4. Průměrná vážená hodnota LGD, kde vahou jsou expozice, nesmí být pro žádnou retailovou expozici, která je zajištěna obytnými nemovitostmi a na kterou se nevztahují záruky ústředních vlád, nižší než 10 %.
Průměrná vážená hodnota LGD, kde vahou jsou expozice, nesmí být pro žádnou retailovou expozici, která je zajištěna obytnými nemovitostmi a na kterou se nevztahují záruky ústředních vlád, nižší než 15 %.
5. Na základě údajů shromážděných podle článku 101 a s přihlédnutím k budoucímu vývoji trhu s nemovitostmi a veškerým dalším relevantním ukazatelům příslušné orgány pravidelně, alespoň jednou ročně, posuzují, zda jsou minimální hodnoty LGD uvedené v odstavci 4 tohoto článku vhodné pro expozice zajištěné obytnými nebo obchodními nemovitostmi nacházejícími se na jejich území. Příslušné orgány mohou vzít případně v úvahu finanční stabilitu a pro expozice zajištěné nemovitostmi na jejich území stanovit vyšší minimální hodnoty expozicí vážené průměrné hodnoty LGD.
Příslušné orgány oznámí EBA jakékoli změny minimálních hodnot LGD, které učiní v souladu s prvním pododstavcem a EBA tyto hodnoty LGD zveřejní.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, které příslušné orgány vezmou v úvahu pro určování vyšších minimálních hodnot LGD.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31.prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. Instituce jednoho členského státu použijí vyšší minimální hodnoty LGD, které byly určeny příslušnými orgány jiného členského státu, na expozice zajištěné nemovitostmi, které se nacházejí v daném jiném členském státě.
Pododdíl 3
Akciové expozice, na které se vztahuje metoda PD/LGD
Článek 165
Akciové expozice, na které se vztahuje metoda PD/LGD
1. Hodnoty PD se určí pomocí metod používaných pro expozice vůči podnikům.
Použijí se tyto minimální hodnoty PD:
a)
0,09 % v případě akciových expozic obchodovaných na burze, pokud je tato investice součástí dlouhodobého vztahu se zákazníkem;
b)
0,09 % v případě akciových expozic neobchodovaných na burze, u nichž je návratnost investice založena na pravidelně se opakujících hotovostních tocích, které nejsou odvozeny z kapitálových výnosů;
c)
0,40 % v případě akciových expozic obchodovaných na burze, včetně ostatních krátkých pozic uvedených v čl. 155 odst. 2;
d)
1,25 % v případě všech ostatních akciových expozic, včetně ostatních krátkých pozic uvedených v čl. 155 odst. 2.
2. Akciovým expozicím neobchodovaným na regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných portfoliích lze přidělit LGD ve výši 65 %. Všem ostatním takovým expozicím se přidělí LGD ve výši 90 %.
3. Všem expozicím se přidělí M v délce pěti let.
Oddíl 5
Hodnota expozice
Článek 166
Expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám a retailové expozice
1. Pokud není uvedeno jinak, hodnotou expozice u rozvahových expozic je účetní hodnota měřená bez ohledu na veškeré provedené úpravy o úvěrové riziko.
Toto pravidlo platí i v případě aktiv nakoupených za cenu, která se liší od dlužné částky.
V případě nakoupených aktiv je rozdíl mezi dlužnou částkou a účetní hodnotou po uplatnění specifické úpravy o úvěrové riziko, která byla institucí zaznamenána v rozvaze při nákupu aktiva, označen jako diskont, pokud je dlužná částka vyšší, nebo jako prémie, pokud je dlužná částka nižší.
2. Pokud instituce používají v případě repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit rámcové dohody o započtení, vypočítá se hodnota expozice podle kapitoly 4 nebo 6.
3. Pro výpočet hodnoty expozice pro rozvahové započtení úvěrů a vkladů použijí instituce metody stanovené v kapitole 4.
4. Hodnota expozice u pronájmů odpovídá diskontovaným minimálním platbám pronájmu. Minimální platby pronájmu zahrnují platby v době pronájmu, k nimž je nebo může být nájemce zavázán, a jakékoli výhodné předkupní právo (tj. právo, které se velmi pravděpodobně realizuje). Pokud lze vyžadovat platbu v souvislosti se zbytkovou hodnotou pronajaté nemovitosti po jiné smluvní straně, než je nájemce, a platební povinnost splňuje řadu podmínek stanovených v článku 201 týkajících se způsobilosti poskytovatelů zajištění a požadavků na uznání jiných typů záruk uvedených v článku 213, platební povinnost může být zohledněna jako osobní zajištění úvěrového rizika podle kapitoly 4.
5. U veškerých kontraktů uvedených v příloze II se hodnota expozice určí metodami stanovenými v kapitole 6 a nezohlední se žádné provedené úpravy o úvěrové riziko.
6. Hodnota expozice pro výpočet objemů rizikově vážených expozic u pohledávek nabytých za úplatu odpovídá hodnotě určené podle odstavce 1 minus kapitálové požadavky k riziku rozmělnění před snižováním úvěrového rizika.
7. Pokud expozici tvoří cenné papíry nebo komodity prodané, složené či zapůjčené v rámci repo obchodu nebo půjčky či výpůjčky cenných papírů nebo komodit, transakce s delší dobou vypořádání a maržového obchodu, odpovídá hodnota expozice hodnotě daných cenných papírů nebo komodit určené podle článku 24. Pokud se použije komplexní metoda finančního kolaterálu uvedená v článku 223, navýší se hodnota expozice vynásobením koeficientem volatility příslušným pro takové cenné papíry nebo komodity, jak je stanoveno v daném článku. Hodnota expozice repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů se může určit buď podle kapitoly 6, nebo čl. 220 odst. 2.
8. Hodnota expozice u následujících položek se vypočítá tak, že se přislíbená, ale nevyčerpaná částka vynásobí konverzním faktorem. Instituce použijí tyto konverzní faktory v souladu s čl. 151 odst. 8 na expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám:
a)
na úvěrové linky, které může instituce kdykoli a bez předchozího oznámení bezpodmínečně zrušit, nebo které umožňují automatické zrušení v důsledku zhoršení úvěruschopnosti dlužníka, se použije konverzní faktor 0 %. Aby mohly instituce uplatnit konverzní faktor 0 %, musí aktivně sledovat finanční situaci dlužníka a jejich systémy interní kontroly jim musí umožnit okamžitě zjistit zhoršení úvěruschopnosti dlužníka. Nevyčerpané úvěrové linky lze považovat za bezpodmínečně zrušitelné, pokud podmínky, které se k nim vztahují, umožňují instituci zrušit je v plném rozsahu, jak to povolují právní předpisy na ochranu spotřebitele a související právní předpisy;
b)
na krátkodobé akreditivy vzniklé v důsledku pohybu zboží se použije konverzní faktor 20 % jak u emitující instituce, tak u potvrzující instituce;
c)
na nevyčerpané přísliby nákupu revolvingových pohledávek nabývaných za úplatu, jež mohou být bezpodmínečně zrušeny nebo které umožňují kdykoli a bez předchozího oznámení automatické zrušení ze strany instituce, se použije konverzní faktor 0 %. Aby mohly instituce uplatnit konverzní faktor 0 %, musí aktivně sledovat finanční situaci dlužníka a jejich systémy interní kontroly jim musí umožnit okamžitě zjistit zhoršení úvěrové kvality dlužníka;
d)
na ostatní úvěrové linky, přísliby nakoupit dluhové cenné papíry (NIF) a přísliby revolvingových úvěrů (RUF) se použije konverzní faktor 75 %;
e)
instituce, které splňují požadavky pro používání vlastních odhadů konverzních faktorů uvedené v oddíle 6, mohou používat vlastní odhady konverzních faktorů pro různé typy produktů, jak je stanoveno v písmenech a) až d), se svolením příslušných orgánů.
9. Pokud se některý příslib vztahuje k prodloužení jiného příslibu, použije se nižší ze dvou konverzních faktorů spojených s jednotlivými přísliby.
10. V případě jiných podrozvahových položek, než které jsou uvedeny v odstavcích 1 až 8, se hodnota expozice vypočítá jako tato procentuální část její hodnoty:
a)
100 % u položek s vysokým rizikem;
b)
50 % u položek se středním rizikem;
c)
20 % u položek se středně nízkým rizikem a
d)
0 % u položek s nízkým rizikem.
Pro účely tohoto odstavce se podrozvahové položky zařazují do kategorií rizika podle přílohy I.
Článek 167
Akciové expozice
1. Hodnota expozice u akciových expozic odpovídá účetní hodnotě poté, co byla uplatněna specifická úprava o úvěrové riziko.
2. Hodnotou expozice podrozvahových akciových expozic je jejich nominální hodnota poté, co byly od nominální hodnoty odečteny specifické úpravy o úvěrové riziko pro tuto expozici.
Článek 168
Jiná aktiva nemající povahu úvěrového závazku
Hodnota expozic u jiných aktiv nemajících povahu úvěrového závazku odpovídá účetní hodnotě poté, co byla uplatněna specifická úprava o úvěrové riziko.
Oddíl 6
Požadavky týkající se přístupu IRB
Pododdíl 1
Ratingové systémy
Článek 169
Obecné zásady
1. Používá-li instituce několik ratingových systémů, rozhodnutí o volbě ratingového systému pro daného dlužníka či transakci musí být doloženo a použito způsobem, který přiměřeně odráží úroveň rizika.
2. Kritéria a postupy pro volbu ratingového systému se pravidelně vyhodnocují, přičemž se posuzuje, zda zůstávají vhodné pro aktuální portfolio a vnější podmínky.
3. Pokud instituce používá přímé odhady rizikových parametrů u jednotlivých dlužníků nebo expozic, lze na ně pohlížet jako na odhady přiřazené stupňům na spojité ratingové stupnici.
Článek 170
Struktura ratingových systémů
1. Struktura ratingových systémů pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám splňuje tyto požadavky:
a)
ratingový systém zohledňuje rizikové charakteristiky dlužníka a transakce;
b)
ratingový systém má ratingovou stupnici dlužníků, která odráží výlučně kvantifikaci rizika selhání dlužníků. Ratingová stupnice dlužníků musí mít minimálně 7 stupňů pro dlužníky, kteří nejsou v selhání, a jeden pro dlužníky, kteří jsou v selhání;
c)
instituce dokladuje vztah mezi stupni dlužníků jak ve smyslu úrovně rizika selhání, které jednotlivé stupně předpokládají, tak kritérií užívaných k rozlišení jednotlivých úrovní tohoto rizika;
d)
instituce s portfolii soustředěnými do určitého tržního segmentu a v určitém rozpětí rizika selhání musí mít v tomto rozpětí dostatek stupňů dlužníka, aby se zamezilo nadměrné koncentraci dlužníků v jednom stupni. Výrazné koncentrace v rámci jednoho stupně musí být podpořeny přesvědčivými empirickými důkazy, že stupeň dlužníka pokrývá přiměřeně úzké pásmo PD a riziko selhání představované všemi dlužníky v daném stupni spadá do tohoto pásma;
e)
aby příslušný orgán povolil používat vlastní odhady LGD pro výpočet kapitálového požadavku, musí ratingový systém obsahovat jasně odlišenou ratingovou stupnici transakcí, která odráží výlučně charakteristiky transakcí související s LGD. Vymezení jednotlivých stupňů transakce zahrnuje jak popis zařazování expozic do stupňů, tak kritérií používaných k rozlišení úrovně rizika mezi jednotlivými stupni;
f)
významné koncentrace v rámci jednoho stupně transakce musí být podpořeny přesvědčivými empirickými důkazy, že stupeň transakce pokrývá přiměřeně úzké pásmo LGD a riziko představované všemi expozicemi v daném stupni spadá do tohoto pásma.
2. Instituce používající k určení rizikových vah pro specializované úvěrové expozice metody stanovené v čl. 153 odst. 5 jsou osvobozeny od požadavku mít ratingovou stupnici dlužníků, která odráží výlučně kvantifikaci rizika selhání dlužníků u těchto expozic. Tyto instituce musí mít pro výše zmíněné expozice alespoň 4 stupně pro dlužníky, kteří nejsou v selhání, a alespoň jeden pro dlužníky, kteří jsou v selhání.
3. Struktura ratingových systémů pro retailové expozice splňuje tyto požadavky:
a)
ratingové systémy odráží riziko dlužníka i riziko transakce a zachycují všechny odpovídající charakteristiky dlužníka a transakce;
b)
úroveň diferenciace rizik zajišťuje, že počet expozic v daném stupni nebo seskupení je dostatečný, aby umožnil věrohodnou kvantifikaci a validaci charakteristik ztráty na úrovni stupně nebo seskupení. Rozdělení expozic a dlužníků napříč stupni nebo seskupeními zamezuje nadměrným koncentracím;
c)
proces zařazování expozic do stupňů nebo seskupení zajišťuje věrohodnou diferenciaci rizika, sdružení dostatečně homogenních expozic a umožňuje přesný a soustavný odhad charakteristik ztráty v rámci stupně či seskupení. U pohledávek nabytých za úplatu odráží seskupení postupy upisování prodávajícího a různorodost jeho klientů.
4. Při zařazování expozic do stupňů nebo seskupení vezmou instituce v úvahu tyto rizikové faktory:
a)
rizikové charakteristiky dlužníka;
b)
rizikové charakteristiky transakce, včetně typu produktu či kolaterálu, případně obojího. Instituce explicitně řeší případy, kdy je pro několik expozic použit stejný kolaterál;
c)
nesplácení, kromě případů, kdy instituce svému příslušnému orgánu uspokojivě prokáže, že nesplácení není podstatným faktorem ovlivňujícím riziko expozice.
Článek 171
Zařazení do jednotlivých stupňů nebo seskupení
1. Pro zařazování expozic do stupňů a seskupení v rámci ratingového systému musí mít instituce specifické definice, postupy a kritéria, které splňují tyto požadavky:
a)
definice a kritéria pro stupně a seskupení jsou dostatečně podrobné, aby umožnily osobám odpovědným za přiřazování ratingu soustavně zařazovat dlužníky či transakce představující obdobné riziko do stejného ratingového stupně nebo seskupení. Tato soustavnost se musí týkat všech linií podnikání a všech útvarů a zeměpisných oblastí;
b)
podklady týkající se ratingového postupu umožňují třetím stranám pochopit způsob zařazování expozic do stupňů a seskupení, reprodukovat proces zařazování do stupňů či seskupení a hodnotit patřičnost zařazení do stupně či seskupení;
c)
kritéria jsou také v souladu s interními zásadami úvěrování dané instituce a s jejími postupy při nakládání s problémovými dlužníky a transakcemi.
2. Instituce zohledňuje při zařazování dlužníků a transakcí do ratingových stupňů nebo seskupení veškeré relevantní informace. Tyto informace musí být aktuální a musí instituci umožnit předpovídat budoucí vývoj expozice. Čím méně informací instituce má, tím je proces zařazování dlužníků a transakcí do stupňů nebo seskupení konzervativnější. Používá-li instituce externí rating jako primární faktor určující přiřazení interního ratingu, ujistí se, že bere v úvahu i ostatní relevantní informace.
Článek 172
Zařazování expozic
1. U expozic vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám a u akciových expozic, u nichž instituce využívá přístup PD/LGD podle čl. 155 odst. 3, se zařazování expozic provádí v souladu s těmito kritérii:
a)
v rámci procesu schvalování úvěrů je každý dlužník zařazen do stupně dlužníka;
b)
u expozic, pro něž instituce obdržela svolení příslušného orgánu používat vlastní odhady LGD a konverzních faktorů v souladu s článkem 143, se v rámci procesu schvalování úvěrů každá expozice rovněž zařadí do stupně transakce;
c)
instituce, které používají metody stanovené v čl. 153 odst. 5 pro přiřazování rizikových vah pro specializované úvěrové expozice, zařadí jednotlivé expozice do stupňů v souladu s čl. 170 odst. 2;
d)
každý samostatný právní subjekt, vůči němuž má instituce expozici, musí být hodnocen samostatně. Instituce mají patřičné postupy pro nakládání s jednotlivými dlužícími klienty a skupinami spjatých klientů;
e)
různé expozice vůči stejnému dlužníkovi se zařadí do stejného stupně dlužníka bez ohledu na jakékoli rozdíly v povaze jednotlivých transakcí. Avšak pokud je povoleno zařazovat jednotlivé expozice vůči témuž dlužníkovi do různých ratingových stupňů, použije se toto:
i)
riziko země v závislosti na tom, zda jsou expozice denominovány v národní nebo zahraniční měně;
ii)
stupeň dlužníka lze upravit vzhledem k zárukám přidruženým k expozici;
iii)
právní předpisy o ochraně spotřebitele, zachování bankovního tajemství nebo jiné právní předpisy zakazují poskytovat údaje o klientovi.
2. U retailových expozic musí být v rámci procesu schvalování úvěrů každá expozice zařazena do stupně nebo seskupení.
3. Pro účely zařazování do stupňů a seskupení instituce zaznamenávají, v jakých situacích může osobní posouzení převážit nad vstupními parametry nebo výsledky procesu zařazování a kteří pracovníci jsou odpovědni za schvalování takovýchto odchýlení. Instituce zaznamenává tato odchýlení a odpovědné pracovníky. Instituce analyzují vývoj expozic, u nichž při zařazování do stupňů došlo k odchýlení. Tato analýza obsahuje posouzení vývoje expozic, u kterých byl rating pozměněn určitou osobou a uvádí všechny odpovědné pracovníky.
Článek 173
Spolehlivost procesu zařazování
1. U expozic vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám a u akciových expozic, u nichž instituce využívá přístup PD/LGD podle čl. 155 odst. 3, splňuje proces zařazování tyto požadavky spolehlivosti:
a)
zařazení do ratingových stupňů a jeho pravidelný přezkum provádí nebo schvaluje nezávislá strana, která nemá přímý prospěch z rozhodování o poskytování úvěrů;
b)
instituce provádí přezkum zařazení do ratingových stupňů minimálně jednou ročně a zařazení upraví, pokud výsledek přezkumu ukáže, že ponechání stávajícího zařazení není odůvodněné. Vysoce rizikoví dlužníci a problémové expozice jsou podrobováni častějšímu přezkumu. Pokud instituce získají podstatné informace o dlužníkovi či expozici, provedou nové zařazení;
c)
instituce mají účinný postup získávání a aktualizace příslušných informací o charakteristikách dlužníka, které ovlivňují PD, a o charakteristikách transakce, které ovlivňují LGD a konverzní faktory.
2. U retailových expozic provádí instituce alespoň jednou ročně přezkum zařazení dlužníka a transakce a zařazení upraví, pokud výsledek přezkumu ukáže, že ponechání stávajícího zařazení není odůvodněné, nebo provádí přezkum charakteristik ztráty a stavu nesplácení každého identifikovaného rizikového seskupení. Instituce provádí rovněž alespoň jednou ročně na reprezentativním vzorku přezkum stavu jednotlivých expozic v rámci každého seskupení, aby se ujistila, že expozice jsou i nadále zařazovány do správného seskupení, a zařazení upraví, pokud výsledek přezkumu ukáže, že ponechání stávajícího zařazení není odůvodněné.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro metodiky příslušných orgánů používaných k posouzení spolehlivosti procesu zařazování a pravidelného a nezávislého hodnocení rizik.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 174
Použití modelů
Pokud instituce používá k zařazování expozic do stupňů či seskupení dlužníků nebo transakcí statistické modely a jiné technické metody, musí být splněny tyto požadavky:
a)
model má dobrou schopnost předpovědi a v důsledku jeho použití nejsou zkresleny kapitálové požadavky. Vstupní veličiny tvoří adekvátní a účinný základ pro výsledné předpovědi. Model nesmí vykazovat podstatná zkreslení;
b)
instituce má k dispozici postup prověřování údajů vstupujících do daného modelu, který zahrnuje posouzení přesnosti, úplnosti a vhodnosti údajů;
c)
údaje použité pro vytvoření daného modelu jsou reprezentativní pro soubor aktuálních dlužníků či expozic instituce;
d)
instituce má pravidelný cyklus validace modelu, který se skládá ze sledování výkonu a stability modelu, přezkumu specifikace modelu a testování výstupů modelu proti skutečnosti;
e)
instituce doplňuje statistický model osobním posouzením a dohledem, aby bylo možno přezkoumávat zařazení do ratingových stupňů provedená na základě modelu a zajistit správné užívání modelů. Proces přezkoumávání se zaměřuje na nalezení a omezení chyb spojených se slabinami modelu. Osobní posouzení bere v úvahu všechny relevantní informace, které model nezohledňuje. Instituce zaznamenává, jakým způsobem je osobní posouzení kombinováno s výsledky modelu.
Článek 175
Záznamy týkající se ratingových systémů
1. Instituce zaznamenává koncepci a provozní detaily svých ratingových systémů. Tyto podklady poskytují důkazy o dodržování požadavků uvedených v tomto oddíle a zahrnují oblast diferenciace portfolií, ratingová kritéria, povinnosti osob hodnotících dlužníky a expozice, četnost přezkumů zařazování a dohled nad ratingovým procesem ze strany vedení.
2. Instituce zaznamenává důvody výběru svých ratingových kritérií a analýzu podporující tento výběr. Instituce zaznamenává veškeré významné změny ve svém ratingovém procesu a tyto podklady umožňují zjistit změny, které byly v ratingovém procesu provedeny po posledním přezkumu ze strany příslušných orgánů. Organizace přiřazování ratingu, včetně procesu přiřazení ratingu a struktury interní kontroly, musí být rovněž zaznamenány.
3. Instituce zaznamenává specifické definice selhání a ztráty, které interně používá, a zajistí jejich soulad s definicemi uvedenými v tomto nařízení.
4. Pokud instituce v ratingovém procesu využívá statistické modely, zaznamená jejich metodiky. Tyto materiály:
a)
poskytují podrobný popis teorie, předpokladů a matematického a empirického základu pro přiřazování odhadů ke stupňům, jednotlivým dlužníkům, expozicím nebo seskupením a také zdroj(e) údajů užívaných k odhadování modelu;
b)
zakládají přesný statistický postup pro validaci modelu, včetně testování výkonnosti modelu na vzorku údajů z jiného časového období a na jiném vzorku údajů, než je vzorek použitý ke specifikaci modelu;
c)
poukazují na všechny okolnosti, za kterých model nefunguje účinně.
5. Instituce uspokojivě prokáže příslušnému orgánu, že požadavky tohoto článku jsou splněny, pokud získala ratingový systém nebo model používaný v rámci ratingového systému od třetí strany a daný prodejce odmítá nebo omezuje přístup instituce k informacím týkajícím se metodiky ratingového systému nebo modelu nebo podkladových údajů použitých k vývoji této metodiky nebo modelu na základě skutečnosti, že k takovým informacím má vlastnická práva.
Článek 176
Správa údajů
1. Instituce shromažďuje a ukládá údaje týkající se jejích interních ratingů v souladu s požadavky uvedenými v části osmé.
2. U expozic vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám a u akciových expozic, u nichž instituce využívá přístup PD/LGD podle čl. 155 odst. 3, instituce shromažďují a ukládají toto:
a)
úplnou historii všech ratingů přidělených dlužníkům a uznaným ručitelům;
b)
data, kdy byly ratingy přiděleny;
c)
základní údaje a metodiku použitou k odvození ratingu;
d)
údaje o osobě odpovědné za přidělení ratingu;
e)
identitu dlužníků a expozic, u nichž došlo k selhání;
f)
datum a okolnosti těchto selhání;
g)
údaje týkající se PD a skutečných poměrů selhání spojených s ratingovými stupni a migrací mezi ratingy.
3. Instituce, které nepoužívají vlastní odhady LGD a konverzních faktorů, shromažďují a ukládají údaje o srovnání skutečných hodnot LGD s hodnotami uvedenými v čl. 161 odst. 1 a skutečných konverzních faktorů s hodnotami uvedenými v čl. 166 odst. 8.
4. Instituce, které používají vlastní odhady LGD a konverzních faktorů, shromažďují a ukládají:
a)
úplnou historii všech údajů týkajících se ratingů transakcí a odhadů LGD a konverzních faktorů spojených s jednotlivými ratingovými stupnicemi;
b)
data, kdy byly přiděleny ratingy a provedeny odhady;
c)
základní údaje a metodiku použitou k odvození ratingů transakcí a odhadů LGD a konverzních faktorů;
d)
údaje o osobě, která přiřadila transakci rating, a osobě, která provedla odhady LGD a konverzních faktorů;
e)
odhadnuté a skutečné hodnoty LGD a konverzních faktorů spojených s jednotlivými expozicemi, u nichž došlo k selhání;
f)
hodnoty LGD u dané expozice před a po vyhodnocení vlivu záruky či úvěrového derivátu v případě institucí, u nichž se v hodnotě LGD projevují účinky snižování úvěrového rizika prostřednictvím záruk nebo úvěrových derivátů;
g)
údaje týkající se složek ztráty pro každou expozici, u níž došlo k selhání.
5. U retailových expozic instituce shromažďují a ukládají:
a)
údaje použité při procesu zařazování expozic do stupňů či seskupení;
b)
odhady PD, LGD a konverzních faktorů spojených se stupni nebo seskupeními expozic;
c)
identitu dlužníků a expozic, u nichž došlo k selhání;
d)
v případě expozic, u nichž došlo k selhání, stupně nebo seskupení, do nichž byla daná expozice zařazena v roce předcházejícím selhání, a skutečné hodnoty LGD a konverzního faktoru;
e)
údaje o ztrátovosti v případě kvalifikovaných revolvingových retailových expozic.
Článek 177
Zátěžové testy používané při hodnocení kapitálové přiměřenosti
1. Instituce má zavedeny spolehlivé postupy zátěžového testování, které používá při hodnocení své kapitálové přiměřenosti. Zátěžové testování zahrnuje vymezení možných událostí nebo budoucích změn ekonomických podmínek, které by mohly nepříznivě ovlivnit úvěrové expozice dané instituce, a dále posouzení schopnosti dané instituce těmto změnám čelit.
2. Instituce pravidelně provádí zátěžové testování úvěrového rizika, aby mohla vyhodnotit vliv určitých specifických podmínek na celkové kapitálové požadavky k úvěrovému riziku. Test si vybere instituce, avšak podléhá přezkumu v rámci dohledu. Používaný test má být vypovídající a zohledňovat dopady vážných, ale možných scénářů pro případ recese. Instituce v rámci zátěžového testování hodnotí rovněž migraci mezi ratingy. Portfolia podrobená zátěžovému testování zahrnují převážnou většinu celkových expozic instituce.
3. Instituce, které používají postup stanovený v čl. 153 odst. 3, vezmou v úvahu - jako součást svého zátěžového testování - dopad případného zhoršení úvěrové kvality poskytovatelů zajištění, zejména v případě, kdy poskytovatelé zajištění nesplní kritéria způsobilosti.
Pododdíl 2
Kvantifikace rizika
Článek 178
Selhání dlužníka
1. Má se za to, že u konkrétního dlužníka došlo k selhání, pokud nastane jedna nebo obě tyto situace:
a)
instituce má za to, že dlužník pravděpodobně v plném rozsahu nesplatí své úvěrové závazky vůči instituci, jejímu mateřskému podniku či některému z jejích dceřiných podniků, aniž by instituce přistoupila ke krokům, jako je realizace zajištění;
b)
některý podstatný úvěrový závazek dlužníka vůči instituci, jejímu mateřskému podniku či některému z jejích dceřiných podniků je více než 90 dní po splatnosti. Příslušné orgány mohou nahradit lhůtu 90 dní lhůtou 180 dnů u expozic zajištěných obytnými nebo obchodními nemovitostmi malých nebo středních podniků v kategorii retailových expozic, i u expozic vůči subjektům veřejného sektoru. Lhůta 180 dní se pro účely článku 127 nepoužije.
V případě retailových expozic mohou instituce uplatnit definici selhání stanovenou v prvním pododstavci písm. a) a b) spíše na úrovni jednotlivých úvěrových příslibů než v souvislosti s celkovými závazky dlužníka.
2. Pro účely odst. 1 písm. b) platí toto:
a)
při přečerpání se dny po splatnosti začínají počítat od okamžiku, kdy dlužník překročí doporučený limit, je mu doporučen limit nižší než aktuální čerpání nebo čerpal úvěr neoprávněně a jedná se o podstatnou částku;
b)
pro účely písmene a) doporučený limit zahrnuje jakýkoli úvěrový limit stanovený institucí, o kterém instituce dlužníka informovala;
c)
dny po splatnosti pro úvěrové karty se začínají počítat dnem splatnosti minimální splátky;
d)
podstatnost úvěrového závazku po splatnosti se posuzuje podle limitu stanoveného příslušnými orgány. Tento limit odráží úroveň rizika, kterou příslušný orgán považuje za přiměřenou;
e)
instituce zaznamenala zásady, pokud jde o počítání dnů po splatnosti, zejména pokud jde o opětovné porovnání data uskutečnění transakcí a data jejich splatnosti a udělení prodloužení, změn nebo odkladů, obnovení a započtení stávajících účtů. Tyto zásady se uplatňují soustavně a jsou v souladu s interním řízením rizika a rozhodovacími procesy instituce.
3. Pro účely odst. 1 písm. a) situace, které naznačují pravděpodobnost nesplácení, zahrnují tyto případy:
a)
instituce přestane úvěrový závazek úročit;
b)
instituce uznává specifickou úpravu úvěru, která vyplývá z významného zhoršení úvěrové kvality zaznamenaného až po převzetí expozice institucí;
c)
instituce prodává úvěrový závazek s podstatnou ekonomickou ztrátou spojenou s úvěrem;
d)
instituce souhlasí s nucenou restrukturalizací úvěrového závazku, která pravděpodobně povede ke snížení finančního závazku způsobenému podstatným prominutím nebo odkladem splátek jistiny, úroků nebo (případně) poplatků. V případě akciových expozic hodnocených metodou PD/LGD to zahrnuje nucenou restrukturalizaci samotných těchto akcií;
e)
instituce podala návrh na vyhlášení úpadku dlužníka nebo podobný požadavek týkající se úvěrového závazku dlužníka vůči instituci, jejímu mateřskému podniku či některému z jejích dceřiných podniků;
f)
dlužník požádal o vyhlášení úpadku nebo bylo vydáno rozhodnutí o jeho úpadku nebo podobné ochraně, aby se tím vyhnul splacení úvěrového závazku vůči instituci, jejímu mateřskému podniku či některému z jejích dceřiných podniků, anebo ho odložil.
4. Instituce používající externí údaje, které nejsou v souladu s definicí selhání uvedenou v odstavci 1, učiní příslušné úpravy, aby bylo dosaženo obecné shody s danou definicí selhání.
5. Má-li instituce za to, že na expozici, u které dříve došlo k selhání, již nepůsobí okolnosti vedoucí k selhání, může stanovit rating dlužníka nebo transakce způsobem, který by uplatňovala u expozice, která není ve stavu selhání. Pokud je následně třeba uplatnit definici selhání, má se za to, že došlo k dalšímu selhání.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, podle nichž příslušný orgán stanovuje limit uvedený v odst. 2 písm. d).
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. EBA vydává pokyny o použití tohoto článku. Tyto pokyny se přijímají v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 179
Obecné požadavky týkající se odhadu
1. Při kvantifikaci rizikových parametrů spojených s ratingovými stupni nebo seskupeními instituce uplatňují tyto požadavky:
a)
vlastní odhady rizikových parametrů PD, LGD, konverzních faktorů a EL provedené institucí zahrnují veškeré relevantní údaje, informace a metody. Odhady se odvozují s využitím zkušeností z minulosti a empirických důkazů, nikoliv pouze na základě osobního posouzení. Odhady jsou realistické a věrohodné a vycházejí z faktorů, které podstatně ovlivňují příslušné rizikové parametry. Čím méně má instituce k dispozici údajů, tím konzervativnější je její odhad;
b)
instituce je schopna provádět rozklad realizované ztráty na četnost selhání, LGD a konverzní faktor, nebo používá-li odhady EL, na faktory, jež považuje za určující pro vývoj příslušných rizikových parametrů. Odhady instituce vycházejí z dlouhodobých zkušeností;
c)
zohlední se veškeré změny v úvěrovacích postupech nebo v postupu vymáhání pohledávek za sledovaná období uvedená v čl. 180 odst. 1 písm. h) a odst. 2 písm. e), čl. 181 odst. 1 písm. j) a odst. 2 a čl. 182 odst. 2 a 3. Odhady instituce odrážejí vliv technického pokroku, nových údajů a dalších informací, jakmile jsou k dispozici. Instituce revidují své odhady, kdykoli se objeví nové informace, vždy však alespoň jednou ročně;
d)
soubor expozic, z něhož pochází údaje používané k odhadům, úvěrové standardy používané v době vzniku údajů a další odpovídající charakteristiky jsou srovnatelné s charakteristikami expozic a standardy instituce. Ekonomické nebo tržní podmínky, jež slouží jako podklad pro údaje, jsou relevantní vzhledem k aktuálním a předvídatelným podmínkám. Počet expozic ve vzorku a časové období používané ke kvantifikaci jsou dostatečné na to, aby se mohla instituce spolehnout, že její odhady jsou přesné a spolehlivé;
e)
u pohledávek nabytých za úplatu odhady odrážejí veškeré relevantní informace, které jsou nabývající instituci k dispozici ohledně kvality podkladových pohledávek, včetně údajů o obdobných seskupeních poskytnutých prodávajícím, nabývající institucí nebo externími zdroji. Nabývající instituce vyhodnocuje veškeré údaje, ze kterých vychází a které poskytl prodávající;
f)
instituce je ve svých odhadech ohledně očekávaného rozpětí chyb přiměřeně konzervativní. Pokud jsou metody a údaje považovány za méně uspokojivé a očekávané rozpětí chyb je větší, potom je i odhad konzervativnější.
Pokud instituce používají rozdílné odhady pro výpočet rizikových vah a pro interní účely, zaznamenají tuto skutečnost a odůvodní ji. Pokud instituce mohou prokázat svým příslušným orgánům, že údaje získané před 1. lednem 2007 byly upraveny odpovídajícím způsobem tak, aby bylo dosaženo obecné shody s definicemi selhání podle článku 178 nebo ztráty, mohou příslušné orgány institucím povolit určitou flexibilitu při uplatňování požadovaných standardů ohledně údajů.
2. Pokud instituce používá údaje, které jsou sdíleny mezi institucemi, musí splňovat tyto požadavky:
a)
ratingové systémy a kritéria ostatních institucí v daném seskupení jsou podobná jejím vlastním;
b)
seskupení reprezentuje portfolio, pro něž jsou sdílené údaje použity;
c)
sdílené údaje používá instituce pro své odhadování soustavně;
d)
instituce je i nadále odpovědná za spolehlivost svých ratingových systémů;
e)
instituce dostatečně rozumí svým ratingovým systémům, včetně toho, že je schopna efektivně sledovat a kontrolovat ratingový proces.
Článek 180
Specifické požadavky týkající se odhadu PD
1. Při kvantifikaci rizikových parametrů spojených s ratingovými stupni nebo seskupeními použijí instituce tyto specifické požadavky týkající se odhadu PD pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám a pro akciové expozice v případech, kdy instituce používá metodu PD/LGD uvedenou v čl. 155 odst. 3:
a)
instituce odhadují hodnoty PD pro stupně dlužníků z dlouhodobých průměrů jednoletých poměrů selhání. Odhady PD pro dlužníky, kteří jsou vysoce zadluženi, nebo pro dlužníky, jejichž aktiva jsou tvořena převážně obchodními aktivy, odrážejí výkonnost podkladových aktiv na základě časových období krizové volatilility;
b)
u pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu mohou instituce odhadnout EL pro stupně dlužníků z dlouhodobých průměrů skutečných jednoletých poměrů selhání;
c)
pokud instituce odvozuje dlouhodobé průměrné odhady PD a LGD pro pohledávky vůči podnikům nabyté za úplatu z odhadu EL a příslušného odhadu PD nebo LGD, pak postup odhadu celkové ztráty splňuje obecné standardy pro odhad PD a LGD stanovené v této části a výsledek musí být v souladu s konceptem LGD uvedeným v čl. 181 odst. 1 písm. a);
d)
instituce používají metody odhadu PD pouze společně s podpůrnou analýzou. Instituce si je vědoma významu osobního posouzení při kombinování výsledků různých metod a při úpravách v důsledku omezenosti daných metod a informací;
e)
používá-li instituce k odhadování PD vlastní historické údaje o selháních, potom tyto odhady odrážejí standardy pro upisování a veškeré rozdíly mezi ratingovým systémem, který tyto údaje poskytl, a aktuálně používaným ratingovým systémem. Pokud byly standardy pro upisování či ratingové systémy změněny, instituce je ve svém odhadování PD konzervativnější;
f)
pokud instituce spojuje své interní ratingové stupně se stupnicí užívanou externí ratingovou agenturou či podobnými organizacemi, nebo je k takové stupnici přiřazuje, a poté přiděluje poměr selhání zaznamenaný u ratingových stupňů externí organizace svým vlastním stupňům, musí být toto přiřazování založeno na porovnání interních ratingových kritérií a kritérií používaných danou externí organizací a na porovnání interních a externích ratingů jakýchkoli společných dlužníků. Přitom se instituce vyvaruje zkreslení či rozporů v metodě přiřazování nebo v podkladových údajích. Kritéria externí organizace, z nichž vycházejí údaje používané ke kvantifikaci, se zaměřují pouze na riziko selhání a neodrážejí charakteristiky transakcí. Analýzy provedené institucí obsahují srovnání používaných definic selhání s přihlédnutím k požadavkům uvedeným v článku 178. Instituce zásady přiřazování zaznamená;
g)
používá-li instituce statistické modely pro prognózu selhání, smí odhadovat hodnoty PD jako prostý průměr odhadů pravděpodobnosti selhání u jednotlivých dlužníků v daném ratingovém stupni. Používá-li instituce modely pravděpodobnosti selhání pro tento účel, splňuje standardy uvedené v článku 174;
h)
bez ohledu na to, zda instituce pro účely odhadování PD používá externí, interní nebo sdílené zdroje údajů nebo jejich kombinaci, je délka příslušné historické časové řady alespoň pro jeden z těchto zdrojů minimálně pět let. Zahrnuje-li časová řada pro některý ze zdrojů delší období a jsou-li tyto údaje relevantní, použije se toto delší období. Toto písmeno se vztahuje rovněž na metodu PD/LGD u akcií. Se svolením příslušných orgánů mohou instituce, které neobdržely svolení příslušného orgánu podle článku 143 k použití vlastních odhadů LGD nebo konverzních faktorů, použít při uplatňování přístupu IRB odpovídající údaje za období dvou let. Období, jež musí být zahrnuto, se každoročně prodlouží o jeden rok do doby, než odpovídající údaje zahrnou období pěti let.
2. V případě retailových expozic se použijí tyto požadavky:
a)
instituce odhadují hodnoty PD pro stupně nebo seskupení dlužníků z dlouhodobých průměrů jednoletých poměrů selhání;
b)
odhady PD mohou být rovněž odvozeny z odhadu celkové ztráty a z příslušných odhadů LGD;
c)
převažujícím zdrojem informací instituce pro odhadování charakteristik ztráty jsou interní údaje pro zařazování expozic do stupňů nebo seskupení. Instituce mohou pro kvantifikaci použít externí údaje (včetně sdílených údajů) nebo statistické modely, za předpokladu, že existují obě tyto silné vazby:
i)
mezi procesem zařazování expozic do stupňů nebo seskupení v instituci a procesem, který používá daný externí zdroj údajů; a
ii)
mezi interním rizikovým profilem instituce a složením externích údajů;
d)
pokud instituce odvozuje dlouhodobé průměrné odhady PD a LGD pro retailové expozice z odhadu celkové ztráty a příslušného odhadu PD nebo LGD, pak postup odhadu celkové ztráty splňuje obecné standardy pro odhad PD a LGD stanovené v této části a výsledek je v souladu s konceptem LGD uvedeným v čl. 181 odst. 1 písm. a);
e)
bez ohledu na to, zda instituce pro účely odhadování charakteristik ztráty používá externí, interní nebo sdílené zdroje údajů nebo jejich kombinaci, délka podkladové historické časové řady činí minimálně pět let alespoň pro jeden z těchto zdrojů. Zahrnuje-li časová řada pro některý ze zdrojů delší období a jsou-li tyto údaje relevantní, použije se toto delší období. Instituce nemusí přikládat historickým údajům stejný význam, pokud novější údaje předpovídají ztrátovost lépe. Se svolením příslušných orgánů mohou instituce, které uplatňují přístup IRB, použít relevantní údaje za dvouleté období. Období, které je zahrnuto, se každoročně prodlouží o jeden rok do doby, než odpovídající údaje zahrnou období pěti let;
f)
instituce rozpoznávají a analyzují očekávané změny rizikových parametrů v průběhu trvání úvěrových expozic (sezónní vlivy).
V případě retailových pohledávek nabytých za úplatu mohou instituce používat externí i interní referenční údaje. Instituce pro porovnání použijí veškeré relevantní zdroje údajů.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
podmínky, podle nichž mohou příslušné orgány udělit svolení uvedená v odst. 1 písm. h) a odst. 2 písm. e);
b)
metodiky, podle nichž příslušné orgány posoudí metodiku instituce používanou k odhadům PD podle článku 143.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 181
Specifické požadavky týkající se vlastních odhadů LGD
1. Při kvantifikaci rizikových parametrů spojených s ratingovými stupni nebo seskupeními použijí instituce tyto specifické požadavky týkající se vlastních odhadů LGD:
a)
instituce odhadují LGD pro stupně nebo seskupení transakcí na základě průměru skutečných hodnot LGD v jednotlivých stupních nebo seskupeních transakcí za použití všech selhání zjištěných ze zdrojů údajů (průměr vážený počty selhání);
b)
instituce použijí odhady LGD pro případ hospodářského poklesu, jsou-li konzervativnější než dlouhodobá průměrná úroveň. Pokud se očekává, že výstupem ratingového systému budou dlouhodobě konstantní skutečné hodnoty LGD pro jednotlivé stupně nebo seskupení, provedou instituce úpravy svých odhadů rizikových parametrů pro jednotlivé stupně nebo seskupení, aby omezily dopad hospodářského poklesu na kapitál;
c)
instituce zohlední stupeň jakékoli závislosti mezi rizikem dlužníka a rizikem kolaterálu nebo poskytovatele kolaterálu. K případům, u kterých je zjevný vysoký stupeň závislosti, se přistupuje konzervativně;
d)
při svém posuzování LGD přistupuje instituce k nesouladu měn mezi podkladovým závazkem a kolaterálem konzervativně;
e)
pokud odhady LGD zohledňují existenci kolaterálu, nejsou tyto odhady založeny výlučně na odhadované tržní hodnotě kolaterálu. Odhady LGD zohledňují dopad potenciální neschopnosti institucí získat okamžitou kontrolu nad svým kolaterálem a realizovat jej;
f)
pokud odhady LGD berou v úvahu existenci kolaterálu, stanoví instituce interní požadavky na řízení kolaterálu, právní jistotu a řízení rizika, které se obecně shodují s těmi, které jsou uvedeny v kapitole 4 oddílu 3;
g)
pokud instituce zohledňuje kolaterál při určování hodnoty expozice pro účely úvěrového rizika protistrany podle kapitoly 6 oddílu 5 nebo 6, žádnou částku, u níž očekává, že bude z kolaterálu získána, nezohlední při odhadech LGD;
h)
ve specifickém případě expozic, u nichž již došlo k selhání, použije instituce součet svého nejlepšího odhadu očekávané ztráty pro každou expozici vzhledem k daným ekonomickým podmínkám a stavu expozice a svého odhadu zvýšení ztrátovosti způsobeného možnými dalšími neočekávanými ztrátami v průběhu vymáhání dlužných částek, tj. v období mezi datem selhání a konečnou likvidací expozice;
i)
nesplacené zpožděné poplatky, které se promítly do výkazu zisků a ztrát instituce, se ve stejném rozsahu zahrnou do expozice a výše ztráty dané instituce;
j)
pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám vycházejí odhady LGD z údajů za minimálně pětileté období, přičemž po zavedení se období každoročně prodluží o jeden další rok, dokud není dosaženo období minimálně sedmi let v případě alespoň jednoho ze zdrojů údajů. Zahrnuje-li časová řada pro některý ze zdrojů delší období a jsou-li tyto údaje relevantní, použije se toto delší období.
2. V případě retailových expozic mohou instituce učinit následující:
a)
odvodit odhady LGD ze skutečné ztráty a z příslušných odhadů PD;
b)
zohlednit budoucí čerpání buď ve svých odhadech konverzních faktorů, nebo ve svých odhadech LGD;
c)
u retailových pohledávek nabytých za úplatu používat pro odhady LGD externí i interní referenční údaje.
U retailových expozic vycházejí odhady LGD z údajů za období minimálně pěti let. Instituce nemusí přikládat historickým údajům stejný význam, pokud novější údaje předpovídají ztrátovost lépe. Se svolením příslušných orgánů mohou instituce, které uplatňují přístup IRB, použít relevantní údaje za dvouleté období. Období, jež musí být zahrnuto, se každoročně prodlouží o jeden rok do doby, než odpovídající údaje zahrnou období pěti let.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
povaha, závažnost a trvání hospodářského poklesu uvedeného v odstavci 1;
b)
podmínky, za nichž příslušný orgán může povolit a instituce podle odstavce 3 používat příslušné údaje za dvouleté období v případě, že uplatňuje přístup IRB.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 182
Specifické požadavky týkající se vlastních odhadů konverzních faktorů
1. Při kvantifikaci rizikových parametrů spojených s ratingovými stupni nebo seskupeními použijí instituce tyto specifické požadavky týkající se vlastních odhadů konverzních faktorů:
a)
instituce odhadují konverzní faktory pro jednotlivé stupně nebo seskupení transakcí na základě průměru skutečných konverzních faktorů v jednotlivých stupních nebo seskupeních transakcí za použití průměru váženého počty selhání podle všech selhání zjištěných ze zdrojů údajů;
b)
instituce použijí odhady konverzních faktorů pro případ hospodářského poklesu, jsou-li konzervativnější než dlouhodobá průměrná úroveň. Pokud se očekává, že výstupem ratingového systému budou dlouhodobě konstantní skutečné konverzní faktory pro jednotlivé ratingové stupně nebo seskupení, provedou instituce úpravy svých odhadů rizikových parametrů pro jednotlivé stupně nebo seskupení, aby omezily dopad hospodářského poklesu na kapitál;
c)
odhady konverzních faktorů provedené institucemi odrážejí možnost dodatečných čerpání dlužníkem až do okamžiku, kdy dojde k selhání, a také po tomto okamžiku. Pokud lze reálně předpokládat silnou pozitivní korelaci mezi četností selhání a rozpětím konverzního faktoru, odhad konverzního faktoru musí být konzervativnější;
d)
při odhadování konverzních faktorů instituce zohlední vlastní specifické zásady a strategie používané v souvislosti se sledováním účtů a zpracováváním plateb. Instituce vezmou také v úvahu svou schopnost a ochotu zabránit dalšímu čerpání prostředků v situaci krátce před selháním, jako je porušení smluvních podmínek nebo jiné technicky podmíněné případy selhání;
e)
instituce mají odpovídající systémy a postupy pro sledování objemů transakcí, aktuálních dlužných částek v porovnání s přislíbenými nástroji a změnami dlužné částky u jednotlivých dlužníků a stupňů. Instituce je schopna každodenně sledovat aktuální stav zůstatků;
f)
pokud instituce používají rozdílné odhady konverzních faktorů pro výpočet objemů rizikově vážených expozic a pro interní účely, zaznamenají tuto skutečnost a odůvodní ji.
2. Pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám vycházejí odhady konverzních faktorů z údajů za minimálně pětileté období, přičemž po zavedení se období každoročně prodlouží o jeden další rok, dokud není dosaženo období minimálně sedmi let v případě alespoň jednoho ze zdrojů údajů. Zahrnuje-li časová řada pro některý ze zdrojů delší období a jsou-li tyto údaje relevantní, použije se toto delší období.
3. Pro retailové expozice mohou instituce zohlednit budoucí čerpání buď ve svých odhadech konverzních faktorů, nebo ve svých odhadech LGD.
Odhady konverzních faktorů pro retailové expozice vycházejí z údajů za minimálně pětileté období. Odchylně od odst. 1 písm. a) nemusí instituce přikládat historickým údajům stejný význam, pokud lze pomocí novějších údajů čerpání předpovědět lépe. Se svolením příslušných orgánů mohou instituce, které uplatňují přístup IRB, použít relevantní údaje za období dvou let. Období, jež musí být zahrnuto, se každoročně prodlouží o jeden rok do doby, než odpovídající údaje zahrnou období pěti let.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
povaha, závažnost a trvání hospodářského poklesu uvedeného v odstavci 1;
b)
podmínky, za nichž příslušný orgán může povolit a instituce použít odpovídající údaje za období dvou let v době, kdy instituce poprvé uplatní přístup IRB.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 183
Požadavky týkající se hodnocení vlivu záruk a úvěrových derivátů na expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám, u nichž se používají vlastní odhady LGD, a pro retailové expozice
1. V souvislosti se způsobilými ručiteli a zárukami se použijí tyto požadavky:
a)
instituce mají jasně stanovená kritéria pro typy ručitelů, které uznávají pro výpočet objemů rizikově vážených expozic;
b)
pro uznané ručitele se použijí stejná pravidla jako pro dlužníky, jak je uvedeno v článcích 171, 172 a 173;
c)
záruka je zaznamenaná písemně, není vypověditelná ze strany ručitele, je platná, dokud není závazek plně splacen (v závislosti na výši a době platnosti záruky) a je na ručiteli právně vymahatelná v jurisdikci, kde ručitel disponuje aktivy, jež by mohla být z rozhodnutí soudu zadržena a realizována. Podmíněné záruky, podle jejichž podmínek nemusí být ručitel povinen dostát svým závazkům, mohou být uznány s výhradou svolení příslušných orgánů. Kritéria přiřazování ke stupňům odpovídajícím způsobem zohlední jakékoli možné omezení vlivu snižování rizika.
2. Instituce má jasně stanovená kritéria pro úpravy stupňů, seskupení nebo odhadů LGD a v případě retailových expozic a způsobilých pohledávek nabytých za úplatu také pro proces zařazování expozic do stupňů nebo seskupení, aby byl zohledněn vliv záruk na výpočet objemů rizikově vážených expozic. Tato kritéria jsou v souladu s požadavky stanovenými v článcích 171, 172 a 173.
Daná kritéria jsou realistická a věrohodná. Berou v úvahu schopnost a ochotu ručitele dostát svým závazkům, pravděpodobné načasování plateb od ručitele, míru korelace mezi schopností ručitele dostát svým závazkům a schopností dlužníka splácet a rozsah, v němž přetrvává zbytkové riziko dlužníka.
3. Požadavky týkající se záruk uvedené v tomto článku se použijí rovněž na úvěrové deriváty s jedním dlužníkem. V případě nesouladu mezi podkladovým závazkem a referenčním závazkem úvěrového derivátu nebo závazkem používaným pro určení, zda nastala úvěrová událost, se použijí požadavky stanovené v čl. 216 odst. 2. V případě retailových expozic a způsobilých pohledávek nabytých za úplatu se tento odstavec použije pro proces zařazování expozic do stupňů či seskupení.
Kritéria zohledňují strukturu vyplácení úvěrového derivátu a konzervativně hodnotí vliv, který má tato struktura na úroveň a časový rozvrh splátek. Instituce zohlední rozsah, v němž přetrvávají další formy zbytkového rizika.
4. Požadavky stanovené v odstavcích 1 až 3 se nepoužijí pro záruky poskytnuté institucemi, ústředními vládami a centrálními bankami a podniky, které splňují požadavky stanovené v čl. 201 odst. 1 písm. g), pokud instituce obdržela svolení používat standardizovaný přístup pro expozice vůči těmto subjektům podle článků 148 a 150. V tomto případě se použijí požadavky kapitoly 4.
5. V případě retailových záruk se požadavky stanovené v odstavcích 1, 2 a 3 rovněž použijí na zařazování expozic do stupňů nebo seskupení a při odhadování PD.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění podmínek, podle nichž příslušné orgány mohou povolit, aby byly uznány podmíněné záruky.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 184
Požadavky týkající se pohledávek nabytých za úplatu
1. Při kvantifikaci rizikových parametrů spojených s ratingovými stupni nebo seskupeními u pohledávek nabytých za úplatu instituce zajistí splnění podmínek stanovených v odstavcích 2 až 6.
2. Struktura transakce zajišťuje, že instituce má za všech předvídatelných okolností skutečné právo vlastnit a kontrolovat veškeré peněžní plnění z těchto pohledávek. Pokud dlužník provádí přímé platby vůči prodávajícímu nebo obsluhovateli, instituce pravidelně prověřuje, že platby jsou vypořádávány úplně a v rámci smluvně dohodnutých podmínek. Instituce má postupy zajišťující, že vlastnické právo k pohledávkám a peněžní plnění jsou chráněny před vyhlášením úpadku nebo právním napadením, které by mohlo podstatně zpozdit schopnost věřitele zpeněžit nebo postoupit pohledávky, případně udržet si kontrolu nad peněžním plněním.
3. Instituce sleduje kvalitu pohledávek nabytých za úplatu i finanční situaci prodávajícího a obsluhovatele. Přitom platí, že:
a)
instituce vyhodnocuje korelaci mezi kvalitou pohledávek nabytých za úplatu a finanční situací prodejce i obsluhovatele a má interní zásady a postupy, které zajistí odpovídající ochranu před všemi nepředvídatelnými událostmi a zahrnují přidělení interního ratingu každému prodávajícímu a obsluhovateli;
b)
instituce má jasné a účinné zásady a postupy pro určení způsobilosti prodávajícího a obsluhovatele. Instituce nebo její zmocněnec provádí pravidelné přezkumy prodávajících a obsluhovatelů s cílem prověřit přesnost zpráv vydávaných prodávajícím nebo obsluhovatelem, odhalit podvody nebo provozní slabiny a prověřit kvalitu úvěrových zásad prodávajícího a inkasních zásad a postupů obsluhovatele. Výsledky těchto přezkumů se zaznamenají;
c)
instituce vyhodnocuje charakteristiky seskupení pohledávek nabytých za úplatu, včetně přečerpání záloh; historii nedoplatků, ohrožených pohledávek a opravných položek na ohrožené pohledávky prodejce; podmínky plateb a potenciální protiúčty;
d)
instituce má účinné zásady a postupy pro souhrnné sledování koncentrací jednoho dlužníka v rámci jednoho seskupení pohledávek nabytých za úplatu i mezi jednotlivými seskupeními pohledávek nabytých za úplatu;
e)
instituce si zajistí ze strany obsluhovatele přísun včasných a dostatečně podrobných zpráv o stárnutí a rozmělnění pohledávek, aby mohla zajistit splnění svých kritérií způsobilosti a procesů postoupení pohledávek nabytých za úplatu a účinně sledovat a potvrdit podmínky prodeje a rozmělnění pro prodávajícího.
4. Instituce má systémy a postupy pro včasné odhalení zhoršování finanční situace prodávajícího a kvality pohledávek nabytých za úplatu a pro aktivní vypořádání se s nově vznikajícími problémy. Instituce má zejména jasné a účinné zásady, postupy a informační systémy ke sledování porušování smluvních podmínek a jasné a účinné zásady a postupy pro podniknutí právních kroků a zacházení s problémovými pohledávkami nabytými za úplatu.
5. Instituce má jasné a účinné zásady a postupy týkající se kontroly pohledávek nabytých za úplatu, úvěrů a plateb v hotovosti. Písemné interní zásady upřesní zejména všechny podstatné prvky programu nabývání pohledávek za úplatu, včetně výše záloh, způsobilého kolaterálu, nezbytných záznamů, omezení koncentrací a způsobu zacházení s peněžním plněním. Tyto prvky odpovídajícím způsobem zohledňují veškeré relevantní a podstatné faktory, včetně finanční situace prodávajícího a obsluhovatele, koncentrace rizika a trendů v kvalitě pohledávek nabytých za úplatu a v portfoliu klientů daného prodejce, přičemž interní systémy zajišťují, že finanční prostředky jsou poskytovány pouze proti přesně stanovenému doprovodnému kolaterálu a záznamům.
6. Instituce má účinný interní proces hodnocení toho, jak jsou dodržovány všechny interní strategie a postupy. Tento proces zahrnuje pravidelné kontroly všech kritických fází programu nabývání pohledávek za úplatu, ověření oddělení funkcí hodnocení prodávajícího a obsluhovatele a hodnocení dlužníka a hodnocení prodávajícího a obsluhovatele a auditu prodávajícího a obsluhovatele, jakož i hodnocení činnosti provozních útvarů se zvláštním důrazem na kvalifikaci, zkušenosti a počet pracovníků a hodnocení podpůrných automatických systémů.
Pododdíl 3
Validace vlastních odhadů
Článek 185
Validace vlastních odhadů
Instituce validují své vlastní odhady v souladu s těmito požadavky:
a)
instituce mají spolehlivé systémy sloužící k vyhodnocení přesnosti a konzistentnosti ratingových systémů, procesů a odhadů všech relevantních rizikových parametrů. Interní proces validace instituci umožňuje, aby posuzovala fungování systémů interního ratingu a odhadování rizika soustavně a účelně;
b)
instituce pravidelně porovnávají skutečné poměry selhání s odhadovanými hodnotami PD pro každý stupeň, a jsou-li skutečné poměry selhání mimo očekávané rozmezí pro daný stupeň, analyzují konkrétní důvody této odchylky. Instituce, které používají vlastní odhady LGD a konverzních faktorů, provádějí také analogickou analýzu těchto odhadů. Tato srovnání vycházejí z historických údajů, které se vztahují k co nejdelšímu časovému úseku. Instituce zaznamenávají metody a údaje použité pro tato srovnání. Analýza a záznamy se aktualizují minimálně jednou ročně;
c)
instituce používají rovněž další kvantitativní nástroje validace a srovnání s relevantními externími zdroji údajů. Analýza vychází z údajů vhodných pro dané portfolio, pravidelně aktualizovaných a pokrývajících odpovídající období sledování. Interní posouzení výkonnosti ratingových systémů vychází z co nejdelšího časového úseku;
d)
metody a údaje používané pro kvantitativní validaci se používají soustavně. Změny v údajích (týkající se jak zdrojů údajů, tak období) a metodách odhadování a validace se zaznamenávají;
e)
instituce mají řádné interní standardy pro případy, kdy odchylky skutečných hodnot PD, LGD, konverzních faktorů a celkové ztráty (při použití EL) od očekávaných hodnot jsou natolik výrazné, že zpochybňují platnost odhadů. Tyto standardy berou v úvahu hospodářské cykly a podobnou systematickou proměnlivost v historii selhání. Jsou-li skutečné hodnoty stále vyšší než očekávané hodnoty, instituce upraví odhady směrem nahoru, aby odrážely historii selhání a ztráty.
Pododdíl 4
Požadavky na akciové expozice v rámci metody interních modelů
Článek 186
Kapitálové požadavky a kvantifikace rizika
Pro účely výpočtu kapitálových požadavků instituce splňují tyto standardy:
a)
odhad potenciální ztráty je dostatečně odolný vůči nepříznivým pohybům trhu souvisejícím s dlouhodobým rizikovým profilem specifických podílů držených institucí. Údaje, jež zachycují rozdělení výnosů, pokrývají nejdelší časový úsek, pro nějž jsou údaje k dispozici a věrohodně zobrazují rizikový profil specifických akciových expozic instituce. Používané údaje jsou dostačující na to, aby poskytovaly konzervativní, statisticky spolehlivé a stabilní odhady ztráty, které nejsou založeny pouze na subjektivní úvaze nebo osobním rozhodnutí. Předpoklad šoku dává konzervativní odhad potenciální ztráty pro příslušný dlouhodobý tržní nebo hospodářský cyklus. Instituce spojí empirickou analýzu dostupných údajů s úpravami, které vycházejí z celé řady faktorů, aby tak získala přiměřeně realistické a konzervativní výstupy modelu. Při vytváření modelů hodnot v riziku (VaR) pro odhad potenciálních čtvrtletních ztrát mohou instituce použít čtvrtletní údaje nebo převést údaje z kratšího období na čtvrtletní ekvivalent za použití analyticky vhodné metody podpořené empirickými důkazy a pomocí myšlenkového postupu a analýzy, které jsou dobře rozvinuty a zaznamenány. Tento přístup se používá konzervativně a soustavně. Je-li k dispozici jen omezený objem relevantních údajů, počíná si instituce přiměřeně konzervativně;
b)
používané modely jsou schopny odpovídajícím způsobem zachytit všechna podstatná rizika spojená s výnosy akcií, včetně obecného tržního rizika a specifického rizika akciového portfolia instituce. Interní modely adekvátně objasňují cenové změny v průběhu času, zachycují rozsah a změny ve složení potenciálních koncentrací a jsou odolné vůči nepříznivému tržnímu prostředí. Soubor rizikových expozic, z něhož pochází vzorek údajů použitý k vypracování odhadů, vystihuje soubory akciových expozic instituce nebo je s nimi alespoň srovnatelný;
c)
interní model odpovídá rizikovému profilu a složitosti akciového portfolia instituce. Vlastní-li instituce podstatné podíly, jejichž hodnoty jsou ze své podstaty vysoce nelineární, interní modely jsou navrženy tak, aby přiměřeně zachycovaly rizika spojená s takovými nástroji;
d)
přiřazování jednotlivých pozic k odhadům, tržním indexům a rizikovým faktorům je realistické, věrohodné a koncepčně správné;
e)
instituce pomocí empirických analýz prokáží vhodnost rizikových faktorů, včetně jejich schopnosti odrážet obecné i specifické riziko;
f)
odhady volatility výnosu akciových expozic zahrnují relevantní a dostupné údaje, informace a metody. Použijí se jak interní údaje podrobené nezávislému přezkumu, tak údaje z externích zdrojů, včetně sdílených údajů;
g)
instituce má k dispozici propracovaný a komplexní program zátěžového testování.
Článek 187
Proces řízení rizika a kontrolní mechanismy
Vzhledem k vývoji a použití interních modelů pro účely kapitálových požadavků zavádějí instituce zásady, postupy a kontrolní mechanismy, aby zajistily integritu modelu a procesu modelování. Tyto zásady, postupy a kontrolní mechanismy zahrnují:
a)
plnou integraci interního modelu do celkového řídicího informačního systému instituce a do řízení investičního akciového portfolia. Interní modely musí být plně integrovány do infrastruktury řízení rizik instituce, zejména jsou-li používány pro měření a hodnocení výkonnosti akciového portfolia, včetně rizikově upravené výkonnosti, alokaci ekonomického kapitálu do akciových expozic a hodnocení celkové kapitálové přiměřenosti a procesu řízení investic;
b)
zavedené systémy řízení, postupy a kontrolní funkce pro zajištění pravidelného a nezávislého přezkumu všech prvků interního procesu modelování, včetně schvalování revizí modelu, prověřování vstupů modelu a přezkumu výstupů modelu, jako například přímého ověření výpočtů rizika. Tyto přezkumy hodnotí přesnost, úplnost a vhodnost vstupů a výsledků modelu a zaměřují se na nalezení a omezení potenciálních chyb spojených se známými slabinami modelu a na odhalení jeho neznámých slabých stránek. Tyto přezkumy může provádět nezávislý interní útvar nebo nezávislá externí třetí strana;
c)
odpovídající systémy a postupy sledování investičních limitů a rizika u akciových expozic;
d)
útvary odpovědné za tvorbu a použití modelu jsou funkčně nezávislé na útvarech odpovědných za řízení jednotlivých investic;
e)
osoby odpovědné za některou součást procesu modelování mají odpovídající kvalifikaci. Vedení přidělí útvaru odpovědnému za modelování dostatečně schopné a kvalifikované pracovníky.
Článek 188
Validace a záznamy
Instituce mají spolehlivé systémy pro validaci přesnosti a konzistentnosti svých interních modelů a procesů modelování. Veškeré podstatné prvky interních modelů, procesů modelování a validace se zaznamenávají.
Validace a záznamy institucí týkající se interních modelů a procesů modelování splňují tyto požadavky:
a)
k posouzení výkonnosti svých interních modelů a procesů používá instituce interní proces validace soustavně a věrohodným způsobem;
b)
metody a údaje používané pro kvantitativní validaci se používají soustavně. Změny týkající se metod odhadování a validace a změny týkající se údajů (jak jejich zdrojů, tak období) se zaznamenávají;
c)
instituce pravidelně porovnávají skutečné výnosy akcií, které se vypočítají pomocí realizovaných a nerealizovaných zisků a ztrát, s modelovými odhady. Tato srovnání vycházejí z historických údajů, které se vztahují k co nejdelšímu časovému úseku. Instituce zaznamenávají metody a údaje použité pro tato srovnání. Analýza a záznamy se aktualizují minimálně jednou ročně;
d)
instituce využívají ostatní kvantitativní nástroje validace a srovnání s externími zdroji údajů. Analýza vychází z údajů vhodných pro dané portfolio, pravidelně aktualizovaných a pokrývajících odpovídající období sledování. Interní posouzení výkonnosti modelů prováděné institucemi je založeno na co nejdelším časovém úseku;
e)
instituce mají řádné interní standardy pro řešení situací, kdy srovnání skutečných výnosů akcií s odhady modelů zpochybňuje platnost odhadů nebo modelů. Tyto standardy berou v úvahu hospodářské cykly a podobnou systematickou proměnlivost ve výnosech akcií. Veškeré úpravy interních modelů provedené na základě revizí modelů se zaznamenají a musí být konzistentní se standardy pro revizi modelů dané instituce;
f)
interní model a proces modelování se zaznamená, a to včetně povinností osob účastnících se modelování a procesů schvalování a revize modelů.
Pododdíl 5
Interní správa a řízení a dohled
Článek 189
Správa a řízení společnosti
1. Všechny podstatné aspekty ratingových procesů a procesů odhadu schvaluje vedoucí orgán instituce nebo jím jmenovaný výbor a vrcholné vedení. Tyto osoby mají obecné vědomosti o ratingových systémech instituce a plně chápou informace obsažené ve zprávách pro vedení, které se systémy zabývají.
2. Vrcholné vedení plní tyto požadavky:
a)
upozorňuje vedoucí orgán nebo jím jmenovaný výbor na podstatné změny nebo výjimky v zavedených zásadách, které podstatným způsobem ovlivní fungování ratingových systémů instituce;
b)
dobře rozumí koncepci a fungování ratingových systémů;
c)
trvale zajišťuje řádné fungování ratingových systémů.
Útvary řízení úvěrového rizika pravidelně informují vrcholné vedení o fungování ratingového procesu, oblastech vyžadujících zlepšení a krocích směřujících k nápravě dříve zjištěných nedostatků.
3. Analýza profilu úvěrového rizika dané instituce, která vychází z interních ratingů, je důležitou součástí zpráv pro vedení. Zprávy obsahují alespoň rizikové profily jednotlivých stupňů, přechody mezi stupni, odhad příslušných parametrů pro jednotlivé stupně a srovnání očekávaných a skutečných poměrů selhání a případně, používají-li se vlastní odhady, očekávaných a skutečných LGD a očekávaných a skutečných konverzních faktorů, a výsledky zátěžových testů. Četnost zpráv závisí na významu a typu informací a na postavení příjemce.
Článek 190
Řízení úvěrového rizika
1. Útvar řízení úvěrového rizika je nezávislý na pracovnících a členech vedení odpovědných za vznik a obnovu expozic a podléhá přímo vrcholnému vedení. Útvar je odpovědný za koncepci nebo výběr, realizaci, dohled a fungování ratingových systémů. Pravidelně vydává a analyzuje zprávy o výstupech ratingových systémů.
2. Útvar řízení úvěrového rizika je odpovědný za:
a)
testování a sledování stupňů a seskupení;
b)
zpracování a analýzu souhrnných zpráv o ratingových systémech instituce;
c)
prováděcí postupy sloužící k ověření, zda definice stupňů a seskupení jsou soustavně používány všemi útvary a pro všechny zeměpisné oblasti;
d)
přezkum a záznamy všech změn týkajících se ratingového procesu, včetně důvodů, které k těmto změnám vedly;
e)
přezkum ratingových kritérií s cílem zjistit, zda zůstávají vhodná pro předpověď rizika. Změny v ratingovém procesu, kritériích nebo jednotlivých ratingových parametrech se zaznamenávají a uchovávají;
f)
aktivní účast na tvorbě či výběru, realizaci a validaci modelů používaných v ratingovém procesu;
g)
dohled nad modely používanými v ratingovém procesu;
h)
průběžnou kontrolu a úpravy modelů používaných v ratingovém procesu.
3. Instituce, které používají sdílené údaje podle čl. 179 odst. 2, mohou zadat externím subjektům tyto úkoly:
a)
zpracování informací týkajících se testování a sledování stupňů a seskupení;
b)
zpracování souhrnných zpráv o ratingových systémech instituce;
c)
zpracování informací týkajících se přezkumu ratingových kritérií za účelem zjištění, zda zůstávají vhodná pro předpověď rizika;
d)
záznamy změn ratingového procesu, kritérií či jednotlivých ratingových parametrů;
e)
zpracování informací týkajících se průběžné kontroly a úpravy modelů používaných v ratingovém procesu.
4. Instituce, které využijí odstavce 3, zajistí, aby příslušné orgány měly přístup ke všem relevantním informacím třetí strany, které jsou nezbytné ke kontrole splnění požadavků, a aby příslušné orgány mohly provádět kontroly na místě ve stejném rozsahu jako v instituci.
Článek 191
Interní audit
Interní audit nebo jiná srovnatelná nezávislá auditorská jednotka prověří alespoň jednou ročně ratingové systémy instituce a jejich fungování, včetně provádění úvěrových obchodů a odhadů PD, LGD, EL a konverzních faktorů. Oblasti prověřování zahrnují i dodržování všech příslušných požadavků.
KAPITOLA 4
Snižování úvěrového rizika
Oddíl 1
Definice a všeobecné požadavky
Článek 192
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
1)
„institucí poskytující úvěr“ instituce, která má danou expozici;
2)
„zajištěnou úvěrovou transakcí“ jakákoliv transakce, na jejímž základě vzniká expozice zajištěná kolaterálem, aniž má instituce má právo obdržet rozpětí alespoň jednou denně;
3)
„transakcí na kapitálovém trhu“ jakákoliv transakce, na jejímž základě vzniká expozice zajištěná kolaterálem s tím, že instituce má právo obdržet rozpětí alespoň jednou denně;
4)
„podkladovým subjektem kolektivního investování“ subjekt kolektivního investování, do jehož akcií nebo podílových jednotek investoval jiný subjekt kolektivního investování.
Článek 193
Zásady pro uznávání účinku technik snižování úvěrového rizika
1. Žádné expozici, u které instituce získá snížení úvěrového rizika, nesmí být přiřazen vyšší objem rizikově vážené expozice nebo výše očekávané ztráty, než u jinak totožné expozice, u níž instituce nemá žádné snížení úvěrového rizika.
2. Jestliže objem rizikově vážené expozice již bere v úvahu zajištění úvěrového rizika buď podle kapitoly 2, nebo případně kapitoly 3, instituce ve výpočtech podle této kapitoly nevezme zajištění úvěrového rizika v úvahu.
3. Pokud jsou požadavky ustanovení oddílů 2 a 3 splněny, instituce mohou pozměnit výpočet objemů rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu a výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát podle přístupu IRB v souladu s ustanoveními oddílů 4, 5 a 6.
4. Instituce zacházejí s hotovostí, cennými papíry či komoditami nakoupenými, vypůjčenými nebo obdrženými v rámci repo obchodu nebo půjčky či výpůjčky cenných papírů nebo komodit jako s kolaterálem.
5. Instituce, která počítá objemy rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu a má více než jednu formu snižování úvěrového rizika, které se týkají jedné expozice, provede oba tyto postupy:
a)
rozdělí expozici do částí, na něž se vztahuje příslušný typ nástroje snižování úvěrového rizika;
b)
vypočítá objem rizikově vážené expozice zvlášť pro každou část získanou v písmenu a) podle ustanovení kapitoly 2 a této kapitoly.
6. Pokud instituce, která počítá objemy rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu, pokrývá jednu expozici zajištěním úvěrového rizika poskytnutým jedním poskytovatelem zajištění a s různými dobami splatnosti, provede oba tyto postupy:
a)
rozdělí expozici na části kryté příslušným nástrojem snižování úvěrového rizika;
b)
vypočítá objem rizikově vážené expozice zvlášť pro každou část získanou v písmenu a) podle ustanovení kapitoly 2 a této kapitoly.
Článek 194
Zásady, jimiž se řídí způsobilost technik snižování úvěrového rizika
1. Technika používaná pro zajištění úvěrového rizika spolu s provedenými akcemi a kroky, jakož i postupy a zásadami realizovanými institucí poskytující úvěr musí vést k vytvoření takových ujednání o zajištění úvěrového rizika, která jsou právně účinná a vymahatelná podle všech příslušných právních řádů.
Instituce poskytující úvěr poskytne na žádost příslušného orgánu nejaktuálnější verzi nezávislého, písemného a odůvodněného právního stanoviska či stanovisek, jichž použila k určení toho, zda její ujednání o zajištění úvěrového rizika splňuje či splňují podmínky stanovené v prvním pododstavci.
2. Instituce poskytující úvěr učiní všechny náležité kroky, aby zajistila účinnost ujednání o zajištění úvěrového rizika a aby pokryla rizika, jichž se ujednání týká.
3. Instituce případně mohou zohlednit majetkové zajištění úvěrového rizika při výpočtu účinku snižování úvěrového rizika, pouze pokud aktiva pro zajištění splňují obě tyto podmínky;
a)
jsou zařazena na seznam způsobilých aktiv stanovených v článcích 197 až 200; a
b)
jsou dostatečně likvidní a jejich hodnota v průběhu času dostatečně stabilní tak, aby poskytovala vhodnou úroveň jistoty ohledně dosaženého zajištění úvěrového rizika s přihlédnutím k přístupu, který se používá k výpočtu objemů rizikově vážených expozic, a k povolené míře uznatelnosti.
4. Instituce mohou zohlednit majetkové zajištění úvěrového rizika při výpočtu účinku snižování úvěrového rizika, pouze pokud má instituce poskytující úvěr právo v případě selhání, platební neschopnosti nebo konkursu nebo v případě jiné smluvně stanovené úvěrové události dlužníka, případně správce kolaterálu, aktiva, která byla poskytnuta jako zajištění, ve vhodném okamžiku realizovat nebo zadržet. Stupeň korelace mezi hodnotou aktiva, které poskytuje zajištění úvěru, a úvěrovou kvalitou dlužníka nesmí být nepřiměřeně vysoký.
5. V případě osobního zajištění úvěrového rizika bude poskytovatel zajištění považován za způsobilého poskytovatele zajištění pouze v případě, že poskytovatel zajištění je uveden na seznamu způsobilých poskytovatelů stanovených v článcích 201 nebo případně 202.
6. V případě osobního zajištění úvěrového rizika se dohoda o zajištění považuje za způsobilou dohodu o zajištění, pouze pokud splňuje obě tyto podmínky:
a)
je uvedena na seznamu způsobilých dohod o zajištění stanovených v článku 203 a čl. 204 odst. 1;
b)
je právně účinná a vymahatelná podle příslušných právních řádů, aby poskytovala vhodnou úroveň jistoty ohledně dosaženého zajištění úvěrového rizika s přihlédnutím k přístupu, který se používá k výpočtu objemů rizikově vážených expozic, a k povolené míře uznatelnosti;
c)
poskytovatel zajištění splňuje kritéria stanovená v odstavci 5.
7. Zajištění úvěrového rizika musí být v souladu s příslušnými požadavky uvedenými v oddíle 3.
8. Instituce musí být příslušným orgánům schopna prokázat, že zavedla přiměřené postupy pro řízení rizik, aby byla schopna kontrolovat ta rizika, jimž může být vystavena v důsledku uplatňování postupů pro snižování úvěrového rizika.
9. Bez ohledu na skutečnost, že snižování úvěrového rizika bylo vzato v úvahu pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic a případně výpočtu výše očekávaných ztrát, musí instituce nadále provádět plné hodnocení úvěrového rizika podkladové expozice a musí být schopny prokázat příslušným orgánům, že tento požadavek splňují. V případě repo obchodů a půjček cenných papírů nebo půjček či výpůjček komodit bude za podkladovou expozici, pouze pro účely tohoto odstavce, považována čistá hodnota expozice.
10. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění toho, co představuje dostatečně likvidní aktiva a kdy mohou být hodnoty aktiv považovány za dostatečně stabilní pro účely odstavce 3.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 30. září 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Oddíl 2
Způsobilé formy snižování úvěrového rizika
Pododdíl 1
Majetkové zajištění úvěrového rizika
Článek 195
Rozvahové započtení
Instituce může používat rozvahové započtení vzájemných pohledávek mezi ní a její protistranou jakožto způsobilou formu snižování úvěrového rizika.
Aniž je dotčen článek 196, lze uznat pouze do výše vzájemného hotovostního krytí mezi institucí a protistranou. Instituce mohou pozměnit objemy rizikově vážených expozic, a případně výši očekávaných ztrát pouze u úvěrů a vkladů, které samy obdržely a které jsou předmětem dohody o rozvahovém započtení.
Článek 196
Rámcové dohody o započtení týkající se repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu
Instituce používající komplexní metodu finančního kolaterálu stanovenou v článku 223 mohou zohlednit dopady dvoustranných dohod o započtení týkajících se repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit nebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu s protistranou. Aniž je dotčen článek 299, kolaterál a cenné papíry nebo komodity vypůjčené v rámci takovýchto dohod nebo transakcí musí splňovat požadavky ohledně způsobilosti kolaterálu uvedené v článcích 197 a 198.
Článek 197
Způsobilost kolaterálu pro účely všech přístupů a metod
1. Instituce mohou využívat následující položky jako způsobilý kolaterál pro účely všech přístupů a metod:
a)
složená hotovost nebo hotovostní nástroje v držení instituce poskytující úvěr;
b)
dluhové cenné papíry vydané ústředními vládami nebo centrálními bankami, pokud tyto cenné papíry mají úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou nebo exportní úvěrovou agenturou uznanou pro účely kapitoly 2, kterému byl orgánem EBA přiřazen stupeň úvěrové kvality 4 nebo lepší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči ústředním vládám a centrálním bankám podle kapitoly 2;
c)
dluhové cenné papíry vydané institucemi, pokud tyto cenné papíry mají úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou, kterému byl orgánem EBA přiřazen stupeň úvěrové kvality 3 nebo lepší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči institucím podle kapitoly 2;
d)
dluhové cenné papíry vydané jinými subjekty, pokud tyto cenné papíry mají úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou, kterému byl orgánem EBA přiřazen stupeň úvěrové kvality 3 nebo lepší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči podnikům podle kapitoly 2;
e)
dluhové cenné papíry s krátkodobým úvěrovým hodnocením vypracovaným externí ratingovou agenturou, kterému byl orgánem EBA přiřazen stupeň úvěrové kvality 3 nebo lepší podle pravidel pro stanovení rizikových vah krátkodobých expozic podle kapitoly 2;
f)
akcie nebo konvertibilní dluhopisy zahrnované do hlavního indexu;
g)
zlato;
h)
sekuritizované pozice, které nejsou resekuritizovanými pozicemi, které mají externí úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou, pokud byl tomuto hodnocení orgánem EBA přiřazen stupeň úvěrové kvality 3 nebo lepší podle pravidel pro stanovení rizikových vah sekuritizovaných expozic podle přístupu uvedeného v kapitole 5 oddíle 3 pododdíle 3.
2. Pro účely odst. 1 písm. b) se do položky „dluhové cenné papíry vydané ústředními vládami nebo centrálními bankami“ zahrnují následující:
a)
dluhové cenné papíry vydané regionální vládou nebo místními orgány, pokud se s expozicemi vůči těmto orgánům zachází jako s expozicemi vůči ústřední vládě, do jejíž pravomoci spadají, podle čl. 115 odst. 2;
b)
dluhové cenné papíry vydané subjekty veřejného sektoru, které jsou posuzovány jako expozice vůči ústředním vládám podle čl. 116 odst. 4;
c)
dluhové cenné papíry vydané mezinárodními rozvojovými bankami, kterým je přidělena riziková váha 0 % podle čl. 117 odst. 2;
d)
dluhové cenné papíry vydané mezinárodními organizacemi, kterým je přidělena riziková váha 0 % podle článku 118;
3. Pro účely odst. 1 písm. c) se do položky „dluhové cenné papíry vydané institucemi“ zahrnují následující:
a)
dluhové cenné papíry vydané regionální vládou nebo místními orgány jiné než dluhové cenné papíry uvedené v odst. 2 písm. a);
b)
dluhové cenné papíry vydané subjekty veřejného sektoru, pokud se s expozicemi vůči těmto subjektům zachází podle čl. 116 odst. 1 a 2;
c)
dluhové cenné papíry vydané mezinárodními rozvojovými bankami jinými než těmi, kterým je přidělena riziková váha 0 % podle čl. 117 odst. 2.
4. Instituce může používat dluhové cenné papíry, které jsou vydané jinými institucemi a které nemají úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou, jako způsobilý kolaterál, pokud tyto dluhové cenné papíry splňují všechna tato kritéria:
a)
jsou kotovány na uznané burze;
b)
jsou přednostním dluhem;
c)
všechny ostatní emise emitující instituce s ratingem, jež mají stejnou úroveň (přednosti), mají úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou, kterému byl orgánem EBA přiřazen stupeň úvěrové kvality 3 nebo lepší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči institucím nebo krátkodobých expozic podle kapitoly 2;
d)
instituce poskytující úvěr nemá k dispozici žádné informace, podle nichž by emise měla obdržet úvěrové hodnocení nižší, než je uvedeno v písmenu c);
e)
tržní likvidita daného nástroje je pro tyto účely dostatečná.
5. Instituce mohou používat podílové jednotky nebo akcie subjektů kolektivního investování jako způsobilý kolaterál, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
podílové jednotky nebo akcie jsou denně kótovány na kapitálovém trhu;
b)
subjekty kolektivního investování se omezují na investice do nástrojů, které jsou uznatelné podle odstavců 1 a 2;
c)
subjekty kolektivního financování splňují podmínky stanovené v čl. 132 odst. 3.
Pokud subjekt kolektivního investování investuje do akcií nebo podílových jednotek jiného subjektu kolektivního investování, podmínky stanovené v písmenech a) až c) prvního pododstavce se použijí obdobně na každý podkladový subjekt kolektivního investování.
Použití derivátových nástrojů k zajištění povolených investic subjektem kolektivního investování není na újmu uznání podílových jednotek nebo akcií takového subjektu jakožto kolaterálu.
6. Pro účely odstavce 5, pokud subjekt kolektivního investování (dále jen „původní subjekt kolektivního investování“) nebo jeho podkladové subjekty kolektivního investování nejsou omezeny na investice do nástrojů, které jsou způsobilé podle odstavců 1 a 4, mohou instituce použít podílové jednotky nebo akcie tohoto subjektu kolektivního investování jako kolaterál na částku rovnající se hodnotě způsobilých aktiv, které tento subjekt kolektivního investování drží, za předpokladu, že subjekt kolektivního investování nebo kterýkoliv z jeho podkladových subjektů kolektivního investování investoval do neuznatelných aktiv v maximální míře povolené v rámci svého oprávnění.
Pokud jakýkoliv podkladový subjekt kolektivního investování má svoje vlastní podkladové subjekty kolektivního investování, mohou instituce použít podílové jednotky nebo akcie původního subjektu kolektivního investování jako způsobilý kolaterál za předpokladu, že používají metodiku stanovenou v prvním pododstavci.
Pokud mohou mít neuznatelná aktiva zápornou hodnotu v důsledku závazků nebo podmíněných závazků vyplývajících z vlastnictví, instituce učiní oba tyto kroky:
a)
vypočtou celkovou hodnotu neuznatelných aktiv;
b)
pokud částka získaná podle písmene a) je negativní, odečtou absolutní hodnotu částky od celkové hodnoty způsobilých aktiv.
7. Pokud jde o odst. 1 písm. b) až e), tak v případě, že cenný papír má dvě úvěrová hodnocení vypracovaná externími ratingovými agenturami, použijí instituce méně příznivé hodnocení. Pokud má cenný papír více než dvě úvěrová hodnocení vypracovaná externími ratingovými agenturami, instituce použijí dvě nejpříznivější úvěrová hodnocení. Pokud se tato dvě nejpříznivější úvěrová hodnocení liší, instituce použijí úvěrové hodnocení méně příznivé.
8. ESMA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
hlavní indexy uvedené v odst. 1 písm. f) tohoto článku, čl. 198 odst. 1 písm. a), čl. 224 odst. 1 a 4 a čl.299 odst. 2 písm. e);
b)
uznané burzy uvedené v odst. 4 písm. a) tohoto článku a v čl. 198 odst. 1 písm. a), čl. 224 odst. 1 a 4, čl. 299 odst. 2 písm. e), čl. 400 odst. 2 písm. k), čl. 416 odst. 3 písm. e), čl. 428 odst. 1 písm. c) a v příloze III bodu 12 podle podmínek stanovených v čl. 4 odst. 1 bodu 72.
ESMA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 198
Další možnosti uznání kolaterálu pro účely komplexní metody finančního kolaterálu
1. Kromě kolaterálu stanoveného v článku 197 může instituce, která používá komplexní metodu finančního kolaterálu stanovenou v článku 223, používat jako způsobilý kolaterál níže uvedené položky:
a)
akcie nebo konvertibilní dluhopisy nezahrnuté do hlavního indexu, ale obchodované na uznané burze;
b)
podílové jednotky nebo akcie subjektů kolektivního investování, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
i)
podílové jednotky nebo akcie jsou denně kótovány na kapitálovém trhu;
ii)
subjekty kolektivního investování jsou omezeny na investice do nástrojů, které jsou uznatelné podle čl. 197 odst. 1 a 4 a na položky uvedené v písm. a) tohoto pododstavce.
V případě, kdy subjekt kolektivního investování investuje do podílových jednotek nebo akcií jiného subjektu kolektivního investování, se podmínky písm. a) a b) tohoto odstavce použijí na takové podkladové subjekty kolektivního investování obdobně.
Použití derivátových nástrojů k zajištění povolených investic subjektem kolektivního investování není na újmu uznání podílových jednotek nebo akcií takového subjektu jakožto kolaterálu.
2. Pokud subjekt kolektivního investování nebo jakýkoliv podkladový subjekt kolektivního investování není omezen na investice do nástrojů, které jsou uznatelné podle čl. 197 odst. 1 a 4 a na položky uvedené v odst. 1 písm. a), mohou instituce používat podílové jednotky nebo akcie takového subjektu kolektivního investování jako kolaterál na částku rovnající se hodnotě způsobilých aktiv, která drží tento subjekt kolektivního investování, za předpokladu, že tento subjekt kolektivního investování nebo kterýkoliv z jeho podkladových subjektů kolektivního investování investoval do neuznatelných aktiv v maximální míře povolené v rámci svého oprávnění.
Pokud mohou mít neuznatelná aktiva zápornou hodnotu v důsledku závazků nebo podmíněných závazků vyplývajících z vlastnictví, instituce učiní oba tyto kroky:
a)
vypočtou celkovou hodnotu neuznatelných aktiv;
b)
pokud částka získaná podle písmene a) je negativní, odečtou absolutní hodnotu uvedené částky od celkové hodnoty způsobilých aktiv.
Článek 199
Další možnosti uznání kolaterálu pro účely přístupu IRB
1. Kromě kolaterálu uvedeného v článcích 197 a 198 mohou instituce, které vypočítávají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle přístupu IRB, použít také tyto formy kolaterálu:
a)
kolaterál ve formě nemovitého majetku podle odstavců 2, 3 a 4;
b)
pohledávky podle odstavce 5;
c)
další hmotný kolaterál podle odstavců 6 a 8;
d)
pronájem podle odstavce 7.
2. Není-li stanoveno jinak podle čl. 124 odst. 2, instituce mohou použít jako způsobilý kolaterál obytné nemovitosti, které vlastník obývá nebo bude obývat, nebo které pronajímá nebo bude pronajímat nebo uživatel v případě osobních investičních společností, a obchodní nemovitosti, včetně kanceláří nebo jiných obchodních prostor, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
hodnota nemovitosti nezávisí významně na úvěrové kvalitě dlužníka. Instituce mohou při určování, zda je taková závislost významná, vyloučit situace, kdy hodnotu nemovitostí i plnění ze strany dlužníka ovlivňují čistě makroekonomické faktory;
b)
riziko dlužníka nezávisí významně na výnosech z dané nemovitosti či projektu, ale na základní schopnosti dlužníka splatit dluh z jiných zdrojů, a tudíž splacení dluhu významně nezávisí na jakémkoliv peněžním toku vytvářeném danou nemovitostí, která slouží jako kolaterál.
3. Instituce se mohou odchýlit od odst. 2 písm. b) v případě expozic zajištěných obytnými nemovitostmi, které se nacházejí na území členského státu, pokud příslušný orgán dotyčného členského státu zveřejnil důkazy o tom, že na daném území existuje rozvinutý a zavedený trh s obytnými nemovitostmi se ztrátovostí, která nepřekračuje tyto limity:
a)
ztráty z úvěrů zajištěných obytnou nemovitostí až do výše 80 % tržní hodnoty nebo 80 % zástavní hodnoty nemovitosti, není-li stanoveno jinak podle čl. 124 odst. 2, nepřekračují 0,3 % nesplacených úvěrů zajištěných obytnou nemovitostí v každém daném roce;
b)
celkové ztráty z úvěrů zajištěných obytnou nemovitostí nepřesahují 0,5 % nesplacených úvěrů zajištěných obytnou nemovitostí v daném roce.
Jestliže jedna z podmínek uvedených v písmenech a) a b) prvního pododstavce není v daném roce splněna, instituce nesmí použít postup stanovený v uvedeném pododstavci, dokud obě podmínky nebudou v následujícím roce opět splněny.
4. Instituce se mohou odchýlit od odst. 2 písm. b) pro obchodní nemovitosti nacházející se na území členského státu, pokud příslušný orgán dotyčného členského státu zveřejnil důkazy o tom, že na daném území existuje rozvinutý a zavedený trh s obchodními nemovitostmi se ztrátovostí, která nepřekračuje žádný z těchto limitů:
a)
ztráty z úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi až do 50 % tržní hodnoty nebo 60 % zástavní hodnoty nemovitosti nepřekračují 0,3 % nesplacených úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi v každém daném roce;
b)
celkové ztráty z úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi nepřesahují 0,5 % nesplacených úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi v každém daném roce.
Jestliže jedna z podmínek uvedených v písmenech a) a b) prvního pododstavce není v daném roce splněna, instituce nesmí použít postup stanovený v uvedeném pododstavci, dokud obě podmínky nebudou v následujícím roce opět splněny.
5. Instituce mohou využít jako způsobilý kolaterál pohledávku spojenou s obchodní transakcí nebo s transakcemi s původní splatností maximálně jeden rok. Uznatelné pohledávky nezahrnují pohledávky spojené se sekuritizací, subparticipací nebo s úvěrovými deriváty, nebo pohledávky za ekonomicky spjatými osobami.
6. Příslušné orgány povolí, aby instituce použila jako způsobilý kolaterál jiné druhy hmotného kolaterálu než ty, které jsou uvedeny v odstavcích 2, 3 a 4, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
existují likvidní trhy, doložené četnými transakcemi s ohledem na druh aktiva, pro nakládání s kolaterálem rychlým a ekonomicky účinným způsobem. Instituce posuzují tuto podmínku pravidelně a rovněž v případech, kdy z informací plyne, že nastávají podstatné změny na trhu;
b)
existují zavedené, veřejně dostupné tržní ceny daného kolaterálu. Instituce mohou považovat tržní ceny za zavedené, pokud plynou ze spolehlivých zdrojů informací, jako jsou veřejné indexy, a odrážejí cenu transakcí za obvyklých podmínek. Instituce mohou považovat tržní ceny za veřejně dostupné, pokud jsou tyto ceny zveřejňovány, snadno přístupné, a je možné je získávat pravidelně, aniž by to představovalo nepatřičnou administrativní nebo finanční zátěž;
c)
instituce analyzuje tržní ceny, čas a náklady potřebné ke zpeněžení kolaterálu a realizované výnosy z kolaterálu;
d)
instituce prokáže, že realizované výnosy z kolaterálu nejsou nižší než 70 % hodnoty kolaterálu ve více než 10 % všech likvidací pro daný typ kolaterálu. Pokud existuje podstatné kolísání tržních cen, instituce prokáže ke spokojenosti příslušných orgánů, že její ocenění kolaterálu je dostatečně konzervativní.
Instituce dokumentují splnění podmínek uvedených v prvním pododstavci písm. a) až d) a těch, které jsou uvedeny v článku 210.
7. S výhradou ustanovení čl. 230 odst. 2, pokud jsou požadavky uvedené v článku 211 splněny, může být s expozicemi, které vznikly z pronájmu majetku instituce třetí osobě, nakládáno stejným způsobem jako s úvěry zajištěnými stejným druhem nemovitosti.
8. EBA zveřejní seznam druhů hmotného kolaterálu, u nichž mohou instituce předpokládat, že splňují podmínky uvedené v odst. 6 písm. a) a b).
Článek 200
Ostatní majetkové zajištění úvěrového rizika
Instituce mohou jako způsobilý kolaterál použít tato ostatní majetková zajištění úvěrového rizika:
a)
hotovost nebo hotovostní nástroje v držení třetí strany, která je institucí, jestliže tato hotovost nebo hotovostní nástroje nejsou ve správě třetí strany a jsou zastavené ve prospěch instituce poskytující úvěr;
b)
životní pojistky zastavené ve prospěch instituce poskytující úvěr;
c)
nástroje vydané třetí stranou, která je institucí, jež budou na požádání touto institucí zpětně odkoupeny.
Pododdíl 2
Osobní zajištění úvěrového rizika
Článek 201
Způsobilost poskytovatelů zajištění pro účely všech přístupů
1. Instituce mohou jako způsobilé poskytovatele osobního zajištění úvěrového rizika použít tyto strany:
a)
ústřední vlády a centrální banky;
b)
orgány regionální nebo místní správy;
c)
mezinárodní rozvojové banky;
d)
mezinárodní organizace, pokud expozicím vůči nim je podle článku 117 přidělena riziková váha 0 %;
e)
subjekty veřejného sektoru, pokud se s pohledávkami vůči nim zachází podle článku 116;
f)
instituce a finanční instituce, u nichž se s expozicemi vůči nim zachází jako s expozicemi vůči institucím podle čl. 119 odst. 5;
g)
další podniky, včetně mateřských, dceřiných a přidružených podniků instituce, pokud je splněna jedna z následujících podmínek:
i)
tyto další podniky mají úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou;
ii)
v případě institucí, které vypočítávají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle přístupu IRB, tyto další podniky nemají úvěrové hodnocení vypracované uznanou externí ratingovou agenturou a jsou interně ohodnoceny danou institucí;
h)
ústřední protistrany.
2. V případě, že instituce vypočítávají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle přístupu IRB, musí být ručitel, aby byl způsobilý jako poskytovatel osobního zajištění úvěrového rizika, institucí interně ohodnocen v souladu s ustanoveními kapitoly 3 oddílu 6.
Příslušné orgány zveřejní a budou udržovat seznam těchto finančních institucí, které jsou způsobilými poskytovateli osobního zajištění úvěrového rizika podle odst. 1 písm. f), nebo hlavních kritérií pro určování těchto způsobilých poskytovatelů osobního zajištění úvěrového rizika, spolu s popisem použitelných obezřetnostních požadavků, a svůj seznam budou sdílet s dalšími příslušnými orgány v souladu s článkem 117 směrnice 2013/36/EU.
Článek 202
Způsobilost poskytovatelů zajištění pro účely přístupu IRB, kteří splňují podmínky pro uplatnění postupu stanoveného v čl. 153 odst. 3
Instituce může využívat instituce, pojišťovny a zajišťovny a exportní úvěrové agentury jako způsobilé poskytovatele osobního zajištění úvěrového rizika, kteří splňují podmínky pro uplatnění postupu stanoveného v čl. 153 odst. 3 v případě, že splňují všechny tyto podmínky:
a)
mají dostatečné odborné znalosti pro poskytování osobního zajištění úvěrového rizika;
b)
jsou regulovány způsobem rovnocenným pravidlům stanoveným v tomto nařízení, nebo měly v době, kdy bylo poskytnuto zajištění úvěru, úvěrové hodnocení vypracované uznanou externí ratingovou agenturou, kterému byl agenturou EBA přiřazen stupeň úvěrové kvality 3 nebo vyšší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči podnikům uvedených v kapitole 2;
c)
v době, kdy bylo poskytnuto zajištění úvěru nebo v jakémkoli období poté, měly interní rating, s PD stejnou nebo nižší než pravděpodobnost selhání než u stupně úvěrové kvality 2 nebo vyššího podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči podnikům uvedených v kapitole 2;
d)
mají interní rating, s PD stejnou nebo nižší než pravděpodobnost selhání než u stupně úvěrové kvality 3 nebo vyššího podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči podnikům uvedených v kapitole 2.
Pro účely tohoto článku nepožívá zajištění úvěru poskytnuté exportní úvěrovou agenturou výhod výslovné protizáruky ze strany ústřední vlády.
Článek 203
Způsobilost záruk jako osobního zajištění úvěrového rizika
Instituce mohou jako způsobilé osobní zajištění úvěrového rizika využívat záruky.
Pododdíl 3
Druhy derivátů
Článek 204
Způsobilé druhy úvěrových derivátů
1. Instituce mohou jako způsobilé zajištění úvěrového rizika využívat následující druhy úvěrových derivátů a nástrojů, které mohou být z těchto úvěrových derivátů složeny, nebo nástrojů s obdobnou ekonomickou podstatou:
a)
swapy úvěrového selhání („credit default swaps“);
b)
swapy veškerých výnosů („total return swaps“);
c)
úvěrové dluhové cenné papíry do výše, v jaké jsou podloženy hotovostí.
Zajištění úvěrového rizika nelze uznat v případě, kdy instituce toto zajištění koupí prostřednictvím swapu veškerých výnosů a čisté platby obdržené ze swapu eviduje jako čistý příjem, avšak v evidenci nezohledňuje odpovídající snížení hodnoty zajištěných aktiv (snížením reálné hodnoty, nebo tvorbou opravných položek).
2. Pokud instituce provádí vnitřní zajištění pomocí úvěrového derivátu tak, aby toto zajištění úvěrového rizika bylo způsobilé jakožto zajištění úvěrového rizika pro účely této kapitoly, úvěrové riziko, které je převedeno do obchodního portfolia, musí být převedeno na třetí stranu nebo strany.
Pokud bylo vnitřní zajištění provedeno v souladu s prvním pododstavcem a požadavky uvedené v této kapitole byly splněny, instituce použijí pro výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát v případě pořizování osobního zajištění úvěrového rizika pravidla stanovená v oddílech 4 až 6.
Oddíl 3
Požadavky
Pododdíl 1
Majetkové zajištění úvěrového rizika
Článek 205
Požadavky na dohody o rozvahovém započtení jiné než rámcové dohody o započtení podle článku 206
Dohody o rozvahovém započtení jiné než rámcové dohody podle článku 206 se považují za způsobilou formu snižování úvěrového rizika, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
musí být právně účinné a vymahatelné podle všech relevantních právních řádů, a to i v případě insolvence nebo úpadku protistrany;
b)
instituce jsou schopny kdykoli určit aktiva a závazky, které jsou předmětem uvedených dohod;
c)
instituce průběžně sledují a kontrolují rizika spojená s ukončením zajištění úvěrového rizika;
d)
instituce průběžně sledují a kontrolují příslušné expozice jako čisté pozice.
Článek 206
Požadavky na rámcové dohody o započtení týkající se repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu
Rámcové dohody o započtení týkající se repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu se považují za způsobilé formy snižování úvěrového rizika, pokud kolaterál poskytnutý podle těchto dohod splňuje všechny požadavky stanovené v čl. 207 odst. 2 až 4 a pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
jsou právně účinné a vymahatelné podle všech relevantních právních řádů, a to i v případě insolvence nebo úpadku protistrany;
b)
dávají protistraně, která není v selhání, právo ukončit a uzavřít včas všechny transakce, na které se vztahuje tato dohoda, v případě selhání druhé protistrany, a to i v případě konkursu nebo insolvence této protistrany;
c)
umožňují započtení zisků a ztrát z transakcí uzavřených podle této rámcové dohody tak, aby byla stanovena jen jediná čistá částka, kterou dluží jedna strana druhé.
Článek 207
Požadavky na finanční kolaterál
1. Finanční kolaterál a zlato se považují za způsobilý kolaterál pro účely všech přístupů a metod, jsou-li splněny všechny požadavky stanovené v odstavcích 2 až 4.
2. Mezi úvěrovou kvalitou dlužníka a hodnotou kolaterálu nesmí být podstatná pozitivní korelace. Dojde-li k výraznému snížení hodnoty kolaterálu, tato skutečnost nesmí být sama o sobě důvodem k výraznému zhoršení úvěrové kvality dlužníka. Stane-li se úvěrová kvalita dlužníka kritickou, tato skutečnost nesmí být sama o sobě důvodem k výraznému snížení hodnoty kolaterálu.
Cenné papíry vydané dlužníkem nebo členem ekonomicky spjaté skupiny osob, nejsou uznatelné jako způsobilý kolaterál. Aniž je dotčeno toto pravidlo, jsou kryté dluhopisy dlužníka, které splňují podmínky článku 129, uznatelné jako způsobilý kolaterál, pokud jsou poskytnuty jako kolaterál pro repo obchod, za předpokladu, že splňují podmínky stanovené v prvním pododstavci.
3. Instituce musí splňovat všechny smluvní a zákonné požadavky ohledně vymahatelnosti dohod o kolaterálu podle právního řádu, kterému jejich nárok na daný kolaterál podléhá, a uskutečnit všechny kroky nezbytné k tomu, aby tato vymahatelnost byla zajištěna.
Instituce musí provést dostatečnou právní analýzu, jež potvrdí vymahatelnost dohod o kolaterálu ve všech relevantních právních řádech. Dle potřeby musí takovou právní analýzu opakovat, aby byla vymahatelnost zajištěna trvale.
4. Instituce musí splňovat všechny následující provozní požadavky:
a)
řádně zdokumentují dohody o kolaterálu a mají jasný a spolehlivý postup pro včasnou realizaci kolaterálu;
b)
využívají spolehlivé procesy a postupy pro řízení rizik spojených s využitím kolaterálu - včetně rizik spojených se ztrátou nebo snížením zajištění úvěrového rizika, rizik nesprávného ocenění, rizik spojených s ukončením zajištění úvěrového rizika, rizika koncentrace vyplývajícího z využití kolaterálu a vazby na celkový rizikový profil instituce;
c)
mají zdokumentovány zásady a postupy týkající se přijímaných druhů a výše kolaterálu;
d)
vypočítávají tržní hodnotu kolaterálu a odpovídajícím způsobem ji přeceňují alespoň jednou za šest měsíců a vždy, když mají důvod se domnívat, že došlo k značnému poklesu tržní hodnoty kolaterálu;
e)
v případech, kdy je kolaterál v držení třetí strany, podniknou instituce přiměřené kroky, aby zajistily, že tato třetí strana bude kolaterál držet odděleně od svých vlastních aktiv;
f)
zajistí vyčlenění dostatečných zdrojů pro řádné plnění maržových dohod s protistranami financujícími OTC deriváty a cenné papíry, měřeno včasností a přesností jejich odchozích výzev k dodatkové úhradě marže a dobou odezvy na příchozí výzvy;
g)
mají zavedeny zásady řízení kolaterálu za účelem kontroly, sledování a vykazování následujících údajů:
i)
rizika, jimž je maržové dohody vystavují;
ii)
riziko koncentrace pro určité druhy aktiv použitých jako kolaterál;
iii)
opětovné použití kolaterálu včetně možných deficitů likvidity vyplývajících z opětovného použití kolaterálu přijatého od protistran;
iv)
vzdání se práv na kolaterál poskytnutý protistranám.
5. Kromě splnění všech požadavků stanovených v odstavcích 2 až 4, aby finanční kolaterál byl uznatelný jako způsobilý kolaterál pro účely jednoduché metody finančního kolaterálu, musí být zbytková splatnost zajištění nejméně stejně dlouhá jako zbytková splatnost expozice.
Článek 208
Požadavky na nemovitou zástavu
1. Nemovitý majetek lze považovat za způsobilý kolaterál pouze tehdy, pokud jsou splněny všechny požadavky stanovené v odstavcích 2 až 5.
2. Je třeba splňovat tyto požadavky na právní jistotu:
a)
zástavní právo nebo obdobná jistota jsou vymahatelné ve všech právních řádech relevantních k okamžiku uzavření úvěrové smlouvy a musí být řádně a včas zapsány;
b)
veškeré právní požadavky na vznik zástavy byly splněny;
c)
dohoda o zajištění a s ní související právní postupy umožňují instituci realizovat hodnotu zajištění v přiměřené lhůtě.
3. Je třeba, aby byly splněny tyto požadavky na sledování hodnoty nemovitostí a na oceňování nemovitostí:
a)
instituce sledují hodnotu nemovitosti často a nejméně jednou ročně u obchodních nemovitostí a nejméně jednou za tři roky v případě obytných nemovitostí. Instituce provádějí sledování častěji v případě, že na trhu dochází k výrazným změnám podmínek;
b)
ocenění nemovitosti se přezkoumá, pokud z údajů, které má instituce k dispozici, vyplývá, že hodnota nemovitosti se mohla v porovnání se všeobecnými tržními cenami podstatně snížit a přezkum je prováděn znalcem, který má potřebnou kvalifikaci, schopnosti a zkušenosti, aby mohl provést ocenění, a který je nezávislý na procesu rozhodování o poskytnutí úvěru. U půjček, které přesahují 3 milióny EUR nebo 5 % kapitálu instituce, musí tento znalec přezkoumat ocenění nemovitosti nejméně jednou za tři roky.
Pro sledování hodnoty nemovitosti a identifikaci nemovitosti, u níž je nutné přecenění, mohou instituce využívat statistické metody.
4. Instituce jasně zdokumentují druhy obytných a obchodních nemovitostí, které přijímají, a své zásady pro poskytování úvěrů v této oblasti.
5. Instituce mají zavedeny postupy pro sledování, zda je nemovitost přijatá jako zajištění úvěrového rizika dostatečně pojištěna proti nebezpečí poškození.
Článek 209
Požadavky na pohledávky
1. Pohledávky se považují za způsobilý kolaterál, pokud jsou splněny všechny požadavky stanovené v odstavcích 2 a 3.
2. Je třeba splňovat tyto požadavky na právní jistotu:
a)
právní mechanismus, na jehož základě je tento kolaterál instituci poskytující úvěr poskytnut, musí být důkladně propracovaný, účinný a musí zajistit, že tato instituce má ke kolaterálu jasná práva včetně práva na výnosy z prodeje kolaterálu;
b)
instituce učiní všechny kroky nezbytné ke splnění místních požadavků na vymahatelnost svých nároků z tohoto zajištění. Instituce poskytující úvěr musí mít prvořadý nárok na tento kolaterál, ačkoli tyto nároky mohou být podřízené nárokům přednostních věřitelů, jejichž postavení plyne z právních předpisů;
c)
instituce provedou dostatečnou právní analýzu, jež potvrdí vymahatelnost dohod o kolaterálu ve všech relevantních právních řádech;
d)
řádně zdokumentují dohodu o kolaterálu a mají jasný a spolehlivý postup pro včasnou realizaci kolaterálu;
e)
instituce mají zavedeny postupy, které zajistí, že všechny právní podmínky nezbytné pro prohlášení selhání dlužníka a včasnou realizaci kolaterálu jsou splněny;
f)
v případě finančních potíží dlužníka nebo selhání z jeho strany musí být instituce ze zákona oprávněna prodat nebo postoupit pohledávky třetím stranám bez souhlasu osob z těchto pohledávek zavázaných.
3. Jsou splněny tyto požadavky na řízení rizik:
a)
instituce má řádné postupy pro stanovení úvěrového rizika spojeného s pohledávkami. Tyto postupy zahrnují analýzy dlužníkova podnikání a odvětví a druhů zákazníků, s nimiž dlužník obchoduje. Pokud instituce spoléhá na své dlužníky u hodnocení úvěrového rizika jejich zákazníků, musí ověřit postupy úvěrování uplatňované dlužníky, aby se ujistila o jejich spolehlivosti a důvěryhodnosti;
b)
rozdíl mezi objemem expozice a hodnotou pohledávek odráží všechny příslušné faktory, včetně nákladů realizace, koncentrace uvnitř seskupení pohledávek zastavených jedním dlužníkem a možného rizika koncentrace v rámci celkových expozic instituce mimo těch, které jsou řízeny v rámci obecné metodiky instituce. Instituce udržují průběžný a vhodný postup sledování pohledávek. Rovněž pravidelně přezkoumávají dodržování úvěrových podmínek, omezení souvisejících s ochranou životního prostředí a jiných zákonných požadavků;
c)
pohledávky zastavené dlužníkem musí být diverzifikovány a nesmí být v přílišné korelaci s tímto dlužníkem. V případech podstatné pozitivní korelace instituce zohlední ve stanovení marže pro celé seskupení kolaterálu doprovodná rizika vyplývající z této korelace;
d)
instituce nepoužije jako způsobilé zajištění úvěrů pohledávky vůči osobám spojeným s dlužníkem, včetně dceřiných podniků a zaměstnanců;
e)
instituce mají zavedený zdokumentovaný postup inkasa pohledávek v případech finančních těžkostí dlužníka. Instituce mají odpovídající postupy inkasa i v případě, že u inkasa běžně spoléhají na své dlužníky.
Článek 210
Požadavky pro ostatní hmotný kolaterál
Fyzický kolaterál jiný než kolaterál ve formě nemovitosti se považuje za způsobilý kolaterál pro účely přístupu založeného na interním ratingu, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
dohoda o kolaterálu, podle níž je hmotný kolaterál instituci poskytnut, musí být účinná a vymahatelná ve všech relevantních právních řádech a musí instituci umožňovat, aby hodnotu kolaterálu realizovala v přiměřené lhůtě;
b)
s jedinou výjimkou povolených prvořadých nároků uvedených v čl. 209 odst. 2 písm. b), jsou jako způsobilý kolaterál uznatelná pouze první zástavní práva nebo věcná břemena vázaná na kolaterál a instituce musí mít přednostní právo před všemi ostatními věřiteli na uspokojení z realizovaných výnosů z kolaterálu;
c)
instituce pravidelně sledují hodnotu kolaterálu, a to alespoň jednou ročně. Instituce provádějí sledování častěji v případě, že na trhu dochází k výrazným změnám podmínek;
d)
dohoda o úvěru musí obsahovat podrobný popis kolaterálu, jakož i podrobné údaje o způsobu a četnosti přeceňování;
e)
instituce v interních úvěrových strategiích a postupech, které jsou dostupné k přezkumu, jasně zdokumentují, které druhy hmotného kolaterálu přijímají a které zásady a postupy zavedly s ohledem na přiměřenou hodnotu jednotlivých druhů hmotného kolaterálu ve vztahu k objemu příslušné expozice;
f)
s ohledem na strukturu transakcí se instituce ve své úvěrové politice zaměří na tyto aspekty:
i)
odpovídající požadavky na kolaterál ve vztahu k objemu expozice;
ii)
schopnost snadno kolaterál realizovat;
iii)
schopnost objektivně stanovit cenu nebo tržní hodnotu;
iv)
četnost, s jakou je možno tuto hodnotu zjistit (včetně odborných odhadů nebo ocenění);
v)
volatilitu nebo substitut volatility hodnoty kolaterálu.
g)
při oceňování a přeceňování berou instituce plně v úvahu každé fyzické nebo morální opotřebení kolaterálu, přičemž věnují zvláštní pozornost účinkům zastarávání u kolaterálu citlivého na módnost a aktuálnost;
h)
instituce mají právo na kontrolu kolaterálu na místě. Mají rovněž zavedeny zásady a postupy, které upravují výkon tohoto práva kontroly na místě;
i)
kolaterál přijatý jako zajištění musí být řádně pojištěn proti riziku poškození a instituce mají zavedeny postupy pro kontrolu této povinnosti.
Článek 211
Požadavky pro zacházení s expozicemi z pronájmu jako se zajištěnými expozicemi
Instituce nakládají s expozicemi z nájemních transakcí jako s expozicemi zajištěnými tím druhem majetku, jenž je předmětem nájmu, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
jsou splněny podmínky uvedené v článku 208 nebo případně 210, aby tento druh věci, která je předmětem nájmu, mohl být uznán jako způsobilý kolaterál;
b)
pronajímatel má robustní řízení rizik s ohledem na způsob využití předmětu nájmu, jeho umístění, jeho stáří a plánovanou dobu používání, včetně přiměřeného sledování hodnoty zajištění;
c)
pronajímatel je vlastníkem aktiva a je schopen uplatnit svá vlastnická práva včas;
d)
pokud to není potvrzeno již při výpočtu hodnoty LGD, rozdíl mezi hodnotou neumořené částky a tržní hodnotou zajištění není natolik velký, aby přesáhl účinek snižování úvěrového rizika, který má mít předmět nájmu.
Článek 212
Požadavky na ostatní majetkové zajištění úvěrového rizika
1. Hotovostní vklad nebo hotovostní nástroje v držení třetí strany, která je institucí, jsou způsobilé pro postup upravený v čl. 232 odst. 1, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
pohledávka dlužníka za třetí stranou, která je institucí, je veřejně zastavena nebo postoupena na instituci poskytující úvěr a tato zástava nebo postoupení jsou právně účinné a vymahatelné ve všech relevantních právních řádech a jsou bezpodmínečné a neodvolatelné;
b)
daná zástava nebo postoupení musí být třetí straně, která je institucí, oznámeno;
c)
v důsledku tohoto oznámení může tato třetí strana, která je institucí, provádět platby výlučně ve prospěch instituce poskytující úvěr nebo ve prospěch jiných stran, avšak pouze se souhlasem instituce poskytující úvěr.
2. Životní pojištění zastavené ve prospěch instituce poskytující úvěr lze považovat za způsobilý kolaterál, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
životní pojištění je veřejně zastaveno nebo postoupeno instituci poskytující úvěr;
b)
společnost poskytující životní pojištění je o této zástavě nebo postoupení informována a v důsledku tohoto oznámení nesmí vyplácet částky splatné podle této smlouvy bez předchozího souhlasu instituce poskytující úvěr;
c)
instituce poskytující úvěr má právo v případě selhání dlužníka zrušit pojistnou smlouvu a obdržet odbytné;
d)
instituce poskytující úvěr je informována o jakémkoli nezaplacení pojistného pojistníkem;
e)
zajištění úvěrového rizika se poskytuje na celou dobu úvěru do jeho splatnosti. Pokud to není možné, protože pojistný vztah končí před uplynutím úvěrového vztahu, instituce zajistí, aby částka, která vyplývá z pojistné smlouvy, sloužila instituci jako zajištění až do konce durace úvěrové smlouvy;
f)
zástava nebo postoupení jsou právně účinné a vymahatelné ve všech právních řádech relevantních v době uzavření úvěrové smlouvy;
g)
částka odbytného je potvrzena společností poskytující životní pojištění a je neredukovatelná;
h)
částka odbytného je splatná na výzvu společností poskytující životní pojištění bez zbytečného odkladu;
i)
o částku odbytného nelze požádat bez předchozího souhlasu instituce;
j)
společnost poskytující životní pojištění spadá do oblasti působnosti směrnice 2009/138/ES nebo podléhá dohledu příslušného orgánu třetí země, která uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii.
Pododdíl 2
Osobní zajištění úvěrového rizika a úvěrové dluhové cenné papíry
Článek 213
Společné požadavky pro záruky a úvěrové deriváty
1. S výhradou čl. 214 odst. 1 zajištění úvěrového rizika, které je odvozeno od záruky nebo úvěrového derivátu, se považuje za způsobilé osobní zajištění úvěrového rizika, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
zajištění úvěrového rizika je přímé;
b)
rozsah zajištění úvěrového rizika je jasně definovaný a nesporný;
c)
smlouva o zajištění úvěrového rizika neobsahuje žádné ustanovení, jehož splnění by bylo mimo přímou kontrolu věřitele a které:
i)
by poskytovateli zajištění umožňovalo toto zajištění jednostranně zrušit;
ii)
by zvyšovalo skutečné náklady zajištění v případě zhoršení úvěrové kvality zajištěné expozice;
iii)
by poskytovateli zajištění umožňovalo neplnit včas v případě, že původní dlužník nezaplatil jakoukoli splatnou částku, nebo v případě, že nájemní smlouva skončila z důvodu uznání zaručené zbytkové hodnoty podle čl. 134 odst. 7 a čl. 166 odst. 4;
iv)
by poskytovateli zajištění umožňovalo zkrátit dobu splatnosti tohoto zajištění;
d)
smlouva o zajištění úvěrového rizika je právně účinná a vymahatelná ve všech právních řádech relevantních v době uzavření úvěrové smlouvy.
2. Instituce příslušným orgánům prokáže, že má k dispozici systémy k řízení případné koncentrace rizika vyplývající z jejího využívání záruk a úvěrových derivátů. Instituce je schopna prokázat ke spokojenosti příslušných orgánů, jak je její strategie pro využívání úvěrových derivátů a záruk propojena s řízením jejího celkového rizikového profilu.
3. Instituce splňuje všechny smluvní a zákonné požadavky týkající se vymahatelnosti smluv o osobním zajištění úvěrového rizika podle právního řádu, kterému dané zajištění podléhá, a uskuteční všechny kroky nezbytné k tomu, aby tato vymahatelnost byla zajištěna.
Instituce provedou dostatečnou právní analýzu, jež potvrdí vymahatelnost osobního zajištění úvěrového rizika ve všech relevantních právních řádech. Tento přezkum opakují podle potřeby, aby byla vymahatelnost zajištěna trvale.
Článek 214
Protizáruky vystavené státem a jinými subjekty veřejného sektoru
1. Instituce mohou nakládat s expozicemi podle odstavce 2 jako s expozicemi zajištěnými zárukami poskytovanými subjekty uvedenými v daném odstavci, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
protizáruka pokrývá všechny prvky úvěrového rizika spojeného s danou pohledávkou;
b)
jak původní záruka, tak protizáruka splňují požadavky pro záruky uvedené v článku 213 a čl. 215 odst. 1 s výjimkou toho, že protizáruka nemusí být přímá;
c)
krytí je spolehlivé a z historické zkušenosti neplyne, že krytí protizárukou by bylo méně účinné než krytí přímou zárukou vystavenou daným subjektem.
2. Postup stanovený v odstavci 1 se použije na expozice zajištěné zárukou, na níž je poskytnuta protizáruka kterýmkoliv z těchto subjektů:
a)
ústřední vládou nebo centrální bankou;
b)
regionální vládou nebo orgánem místní správy;
c)
subjektem veřejného sektoru, pokud se s pohledávkami za ním zachází jako s pohledávkami za ústřední vládou podle čl. 116 odst. 4;
d)
mezinárodní rozvojovou bankou nebo mezinárodní organizací, které je přidělena riziková váha 0 % podle čl. 117 odst. 2 nebo článku 118;
e)
subjektem veřejného sektoru, pokud se s pohledávkami za ním zachází podle čl. 116 odst. 1 a 2.
3. Instituce použijí postup uvedený v odstavci 1 i na expozici, na niž nebyla poskytnuta protizáruka subjektem uvedeným v odstavci 2, v případě, že protizáruka této expozice je přímo zaručena jedním z těchto subjektů a podmínky uvedené v odstavci 1 jsou splněny.
Článek 215
Dodatečné požadavky na záruky
1. Záruky se považují za způsobilé osobní zajištění úvěrového rizika, pokud jsou splněny všechny podmínky článku 213 a všechny následující podmínky:
a)
v případě kvalifikovaného selhání nebo neplnění protistranou má instituce poskytující úvěr právo v přiměřené době požadovat po ručiteli jakoukoli splatnou částku související s pohledávkou, u níž je poskytnuto zajištění, a platba ručitelem nesmí být podmíněna tím, aby instituce poskytující úvěr platbu nejprve vymáhala po dlužníkovi;
V případě osobního zajištění úvěrového rizika u hypoték na obytné nemovitosti je třeba požadavky uvedené v čl. 213 odst. 1 písm. c) bodu iii) a v prvním pododstavci tohoto písmena splňovat pouze během 24 měsíců;
b)
záruka je výslovně zdokumentovaný závazek převzatý ručitelem;
c)
je splněna jedna z následujících podmínek:
i)
záruka pokrývá všechny druhy plateb, které má dlužník provést v souvislosti se svým závazkem;
ii)
pokud jsou některé druhy plateb ze záruky vyloučeny, musí instituce poskytující úvěr upravit hodnotu záruky, aby zohlednila toto omezené krytí.
2. V případě záruk poskytnutých v rámci vzájemných záručních režimů nebo poskytnutých jako záruky nebo protizáruky subjekty uvedenými v čl. 214 odst. 2, se požadavky uvedené v odst. 1 písm. a) tohoto článku považují za splněné, pokud je splněna jedna z následujících podmínek:
a)
instituce poskytující úvěr má právo obdržet včas předběžnou platbu ručitelem, která splňuje obě následující podmínky:
i)
představuje spolehlivý odhad výše ztráty, včetně ztrát vyplývajících z neplacení úroků a jiných druhů plateb, ke kterým je dlužník zavázán, kterou instituce poskytující úvěr pravděpodobně utrpí;
ii)
je přiměřená vůči výši krytí poskytnutého zárukou;
b)
instituce poskytující úvěr je ke spokojenosti příslušných orgánů schopna prokázat, že účinky záruky, která kryje rovněž ztráty vyplývající z neplacení úroků a jiných druhů plateb, ke kterým je dlužník zavázán, opravňuje k takovému postupu.
Článek 216
Dodatečné požadavky pro úvěrové deriváty
1. Úvěrové deriváty se považují za způsobilé osobní zajištění úvěrového rizika, pokud jsou splněny všechny podmínky článku 213 a všechny tyto podmínky:
a)
úvěrové události uvedené ve smlouvě o úvěrovém derivátu zahrnují:
i)
nezaplacení částek splatných podle podmínek podkladového závazku, které jsou platné v době tohoto nezaplacení, s dobou odkladu, která je stejná jako doba odkladu podkladového závazku nebo kratší;
ii)
úpadek, insolvenci či neschopnost dlužníka splatit své dluhy, jeho neschopnost nebo písemné přiznání neschopnosti obecně platit své dluhy v termínu jejich splatnosti, a podobné skutečnosti;
iii)
restrukturalizaci podkladového závazku vyžadující prominutí nebo odložení splátek jistiny, úroků nebo poplatků, která vede k úvěrové ztrátě;
b)
v případě, že úvěrové deriváty umožňují hotovostní vypořádání:
i)
instituce mají k dispozici spolehlivé oceňovací postupy, které umožňují spolehlivý odhad ztráty;
ii)
musí být jasně stanovena lhůta, v níž je provedeno přecenění podkladového závazku v závislosti na úvěrové události;
c)
v případě, že je pro účely vypořádání vyžadováno právo a schopnost příjemce zajištění převést podkladový závazek na poskytovatele zajištění, podmínky podkladového závazku musí stanovit, že jakýkoliv požadovaný souhlas s takovýmto převodem nesmí být bezdůvodně odepírán;
d)
jsou jasně definovány strany odpovědné za určení, zda nastala úvěrová událost;
e)
určení úvěrové události není výlučnou odpovědností poskytovatele zajištění;
f)
příjemce zajištění má právo nebo možnost informovat poskytovatele zajištění o tom, že nastala úvěrová událost.
Pokud úvěrové události nezahrnují restrukturalizaci podkladového závazku podle písm. a) bodu iii), může být zajištění úvěrového rizika přesto způsobilé za předpokladu snížení hodnoty podle čl. 233 odst. 2;
2. Nesoulad mezi podkladovým závazkem a referenčním závazkem v rámci úvěrového derivátu nebo mezi podkladovým závazkem a závazkem použitým pro účely určení, zda nastala úvěrová událost, je přípustný, pouze pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
referenční závazek nebo závazek použitý za účelem určení, zda nastala úvěrová událost, je postaven naroveň podkladovému závazku nebo je mu podřízen;
b)
podkladový závazek a referenční závazek nebo závazek použitý za účelem určení, zda nastala úvěrová událost, jsou vydány stejným dlužníkem a obsahují právně vymahatelné doložky křížového selhání a křížového urychlení.
Článek 217
Požadavky ke splnění podmínek pro uplatnění postupu stanoveného v článku 153 odst. 3
1. Aby zajištění úvěrového rizika odvozené od záruky nebo úvěrového derivátu bylo způsobilé pro postup stanovený v čl. 153 odst. 3, musí splňovat následující podmínky:
a)
podkladový závazek se týká jedné z těchto expozic:
i)
expozice vůči podnikům uvedené v článku 147, kromě pojišťoven a zajišťoven;
ii)
expozice vůči regionální vládě, orgánu místní správy nebo subjektu veřejného sektoru, která není posuzována jako expozice vůči ústřední vládě nebo centrální bance podle článku 147;
iii)
expozice vůči malému nebo střednímu podniku, klasifikované jako retailová expozice podle čl. 147 odst. 5;
b)
dlužníci podkladového závazku nejsou členy stejné skupiny, jako je poskytovatel zajištění;
c)
expozice je zajištěna jedním z těchto nástrojů:
i)
krátkodobými úvěrovými deriváty na jedno jméno nebo zárukami znějící na jedno jméno;
ii)
produkty v koši prvního selhání;
iii)
produkty v koši n-tého selhání;
d)
zajištění úvěru splňuje příslušné požadavky stanovené v článcích 213, 215 a 216;
e)
riziková váha spojená s expozicí před uplatněním postupu stanoveného v čl. 153 odst. 3 není ještě zahrnuta po žádné stránce do zajištění úvěru;
f)
úvěrová instituce má právo na obdržení platby od poskytovatele zajištění a očekává ji, aniž by musela podniknout právní kroky s cílem získat platbu od protistrany. Instituce podnikne v rámci možností kroky, aby se přesvědčila, zda je poskytovatel zajištění ochoten okamžitě provést platbu, nastane-li úvěrová událost;
g)
nabyté zajištění úvěru pokryje veškeré úvěrové ztráty, které vznikly ze zajištěné části expozice v důsledku výskytu úvěrových událostí uvedených ve smlouvě;
h)
pokud struktura výplaty úvěrového zajištění stanoví vypořádání ve fyzické podobě, musí existovat právní jistota, pokud jde o postupitelnost půjčky, dluhopisu nebo podmíněného závazku;
i)
pokud má instituce v úmyslu postoupit jiný závazek než podkladovou expozici, musí zaručit, že postupitelný závazek je dostatečně likvidní, aby jej instituce byla schopna nakoupit pro postoupení v souladu se smlouvou;
j)
podmínky ujednání o zajištění úvěrového rizika jsou právně potvrzeny v písemné formě jak poskytovatelem zajištění, tak i institucí;
k)
instituce zavedou postupy k zjištění nadměrné korelace mezi úvěruschopností poskytovatele zajištění a dlužníka podkladové expozice v důsledku toho, že jejich ekonomická výkonnost závisí na společných faktorech, které se nacházejí mimo rámec faktoru systémového rizika;
l)
v případě zajištění proti riziku rozmělnění nemůže být prodejce pohledávek nabytých za úplatu členem stejné skupiny, jako je poskytovatel zajištění.
2. Pro účely odst. 1 písm. c) bodu ii), instituce použije postup uvedený v čl. 153 odst. 3 na to aktivum v koši, které má nejnižší objem rizikově vážené expozice.
3. Pro účely odst. 1 písm. c) bodu iii) je získané zajištění v tomto rámci způsobilé, pouze pokud bylo rovněž získáno způsobilé zajištění pro (n-1) selhání nebo kdy již došlo k selhání u (n-1) aktiv v koši. Pokud tomu tak je, instituce použijí zacházení uvedené v čl. 153 odst. 3 na to aktivum v koši, které má nejnižší objem rizikově vážené expozice.
Oddíl 4
Výpočet účinků snižování úvěrového rizika
Pododdíl 1
Majetkové zajištění úvěrového rizika
Článek 218
Úvěrové dluhové cenné papíry
S investicemi do úvěrových dluhových cenných papírů vydaných institucí poskytující úvěr lze za účelem výpočtu účinku majetkového zajištění úvěrového rizika v souladu s ustanoveními tohoto pododdílu zacházet jako s hotovostním kolaterálem za předpokladu, že swap úvěrového selhání začleněný do úvěrového dluhového cenného papíru lze považovat za způsobilé osobní zajištění úvěrového rizika. Pro účely určení, zda lze swap úvěrového selhání začleněný do úvěrového dluhového cenného papíru považovat za způsobilé osobní zajištění úvěrového rizika, může instituce považovat podmínku uvedenou v čl. 194 odst. 6 písm. c) za splněnou.
Článek 219
Rozvahové započtení
S úvěry a vklady u instituce poskytující úvěr, jež jsou předmětem rozvahového započtení, tato instituce za účelem výpočtu účinku majetkového zajištění úvěrového rizika u úvěrů a vkladů instituce poskytující úvěr, jež jsou předmětem rozvahového započtení, které jsou denominovány ve stejné měně, zachází jako s hotovostním kolaterálem.
Článek 220
Použití metody využívající regulatorní koeficienty volatility nebo metody využívající vlastní odhady koeficientu volatility pro rámcové dohody o započtení
1. Pokud instituce vypočítávají „plně upravenou hodnotu expozice“ (E*) u expozic zahrnutých do způsobilé rámcové dohody o započtení týkající se repo obchodů anebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit nebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu, vypočítají koeficienty volatility, které potřebují, buď pomocí metody využívající regulatorní koeficienty volatility, nebo metody využívající vlastní odhady koeficientu volatility („metoda vlastních odhadů“), jak jsou stanoveny v článcích 223 až 226 pro komplexní metodu finančního kolaterálu.
Pro použití metody využívající vlastní odhady koeficientu volatility platí stejné podmínky a požadavky jako v případě komplexní metody finančního kolaterálu.
2. Pro účely výpočtu E* instituce:
a)
vypočítají čisté pozice v každé skupině cenných papírů nebo u každého druhu komodity odečtením částky v bodě ii) od částky v bodě i):
i)
celková hodnota skupiny cenných papírů nebo komodit stejného druhu půjčených, prodaných nebo poskytnutých podle rámcové dohody o započtení;
ii)
celková hodnota skupiny cenných papírů nebo komodit daného druhu vypůjčených, nakoupených nebo obdržených podle rámcové dohody o započtení;
b)
vypočítají čisté pozice v každé měně, jiné než měně, v níž probíhá vypořádání rámcové dohody o započtení, odečtením částky v bodě ii) od částky v bodě i):
i)
součet celkové hodnoty cenných papírů denominovaných v této měně zapůjčených, prodaných nebo poskytnutých podle rámcové dohody o započtení a částky hotovosti v této měně vypůjčené nebo převedené podle této dohody;
ii)
součet celkové hodnoty cenných papírů denominovaných v této měně vypůjčených, nakoupených nebo obdržených podle rámcové dohody o započtení a částky hotovosti v této měně vypůjčené nebo obdržené v rámci této dohody;
c)
použijí koeficient volatility pro danou skupinu cenných papírů nebo hotovostní pozici na absolutní hodnotu kladné nebo záporné čisté pozice v cenných papírech v této skupině;
d)
použijí koeficient volatility pro devizové riziko (fx) pro kladnou nebo zápornou čistou pozici v každé měně s výjimkou měny, v níž probíhá vypořádání rámcové dohody o započtení.
3. Instituce vypočítají E * podle následujícího vzorce:
kde:
Ei
=
hodnota expozice pro každou jednotlivou expozici (i) zahrnutou do dohody, která by se použila v případě, že by neexistovalo zajištění úvěrového rizika, pokud instituce vypočítávají objemy rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu, nebo pokud instituce vypočítávají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle přístupu založeného na interním ratingu;
Ci
=
hodnota cenných papírů v každé skupině nebo komodit stejného druhu vypůjčených, nakoupených nebo obdržených nebo vypůjčené či obdržené hotovosti s ohledem na každou expozici (i);
=
čistá pozice (kladná či záporná) v určité skupině cenných papírů (j);
=
čistá pozice (kladná či záporná) v určité měně (k) jiné než měně, v níž probíhá vypořádání rámcové dohody, vypočtená podle odst. 2 písm. b);
=
koeficient volatility pro určitou skupinu cenných papírů (j);
=
koeficient volatility pro devizové riziko pro měnu (k).
4. Pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát u repo obchodů anebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu zahrnutých do rámcových dohod o započtení použijí instituce E* vypočítané podle odstavce 3 jako hodnotu expozice vůči protistraně vyplývající z transakcí zahrnutých do rámcové dohody o započtení pro účely článku 113 podle standardizovaného přístupu nebo kapitoly 3 podle přístupu IRB.
5. Pro účely odstavců 2 a 3 se „skupinou cenných papírů“ rozumí cenné papíry vydané stejným subjektem, se stejným datem emise, stejnou splatností, na které se vztahují stejné podmínky a platí pro ně stejné doby do realizace, jak je uvedeno v článcích 224 a 225.
Článek 221
Použití metody interních modelů pro rámcové dohody o započtení
1. Se svolením příslušných orgánů mohou instituce používat jako alternativu k metodě využívající regulatorní koeficienty volatility nebo metodě využívající vlastní odhady koeficientu volatility pro výpočet plně upravené hodnoty expozice (E*) vyplývající z použití uznané rámcové dohody o započtení týkající se repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu, s výjimkou transakcí s deriváty, metodu interních modelů, která zohledňuje vliv korelace mezi pozicemi v cenných papírech, které jsou předmětem dané rámcové dohody o započtení, i likviditu dotčených nástrojů.
2. Instituce rovněž mohou, se svolením příslušných orgánů, použít své interní modely pro maržové obchody za předpokladu, že transakce jsou zajištěny v rámci dvoustranné rámcové dohody o započtení, která splňuje požadavky stanovené v kapitole 6 oddílu 7.
3. Instituce může použít metodu interních modelů nezávisle na své předchozím volbě mezi standardizovaným přístupem a přístupem IRB pro výpočet objemů rizikově vážených expozic. Pokud se však instituce rozhodne používat metodu interních modelů, učiní tak u všech protistran a cenných papírů, s výjimkou nepodstatných portfolií, v jejichž případě může použít metodu využívající regulatorní koeficienty volatility nebo metodu využívající vlastní odhady koeficientu volatility, jak je stanoveno v článku 220.
Instituce, které obdržely svolení pro interní model řízení rizika podle hlavy IV kapitoly 5, mohou použít metodu interních modelů. Pokud instituce takové svolení neobdržela, může u příslušných orgánů požádat o svolení používat metodu interních modelů pro účely tohoto článku.
4. Příslušné orgány povolí, aby instituce používala metodu interních modelů, pouze pokud jsou přesvědčeny, že systém instituce pro řízení rizik vyplývajících z transakcí podle rámcové dohody o započtení je koncepčně správný a řádně aplikovaný, a pokud jsou splněny následující kvalitativní standardy:
a)
interní model měření rizika používaný pro výpočet možné cenové volatility u transakcí je úzce propojen s každodenním procesem řízení rizika instituce a slouží jako základ pro hlášení rizikových expozic vrcholnému vedení instituce;
b)
instituce má útvar řízení rizika, který splňuje všechny tyto požadavky:
i)
je nezávislý na obchodních útvarech a podléhá přímo vrcholnému vedení instituce;
ii)
je odpovědný za tvorbu a používání systému řízení rizika instituce;
iii)
denně vypracovává a analyzuje zprávy o výstupech modelu měření rizika a o vhodných opatřeních, která mají být přijata ve vztahu k limitům pozic;
c)
každodenní zprávy vypracované útvarem řízení rizika přezkoumávají řídící pracovníci, které mají dostatečné pravomoci, aby mohly prosadit snížení přijatých pozic a celkové rizikové expozice;
d)
instituce má v útvaru řízení rizika dostatek pracovníků se zkušenostmi v používání složitých modelů;
e)
instituce zavedla postupy, jimiž monitoruje a zajišťuje dodržování zdokumentovaného souboru interních strategií a kontrolních mechanismů týkajících se celkové funkčnosti systému měření rizik;
f)
modely používané institucí prokazatelně vykazují dostatečnou přesnost v měření rizik potvrzenou zpětným testováním výstupů s využitím alespoň jednoletých údajů;
g)
instituce pravidelně provádí přísný program zátěžového testování, jehož výsledky jsou vrcholným vedením instituce přezkoumávány a reflektovány při stanovování strategií a limitů;
h)
instituce jako součást svého běžného výkonu vnitřního auditu provádí nezávislý přezkum svého systému měření rizik. Tento přezkum se vztahuje jak na činnosti obchodních útvarů, tak i na činnosti nezávislého útvaru řízení rizika;
i)
nejméně jednou ročně instituce provádí přezkum svého systému řízení rizika;
j)
interní model splňuje požadavky stanovené v čl. 292 odst. 8 a 9 a v článku 294.
5. Interní model měření rizika používaný institucí zachycuje dostatečný počet rizikových faktorů tak, aby byla zachycena všechna podstatná cenová rizika.
Instituce může používat empirické korelace v rámci jednotlivých kategorií rizika a mezi nimi, jestliže její systém pro měření korelací je správný a řádně používaný.
6. Instituce, které používají metodu interních modelů, vypočítají E* podle následujícího vzorce:
kde:
Ei
=
hodnota expozice pro každou jednotlivou expozici (i) v rámci dohody, která by se použila v případě, že by neexistovalo zajištění úvěrového rizika, pokud instituce vypočítávají objemy rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu, nebo pokud instituce vypočítávají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle přístupu IRB;
Ci
=
hodnota vypůjčených, nakoupených nebo obdržených cenných papírů nebo vypůjčené či obdržené hotovosti v případě každé expozice (i).
Při výpočtu objemů rizikově vážených expozic za použití interních modelů instituce použijí výstup modelu z předchozího obchodního dne.
7. Na výpočet možné změny hodnoty uvedené v odstavci 6 se vztahují všechny tyto požadavky:
a)
je prováděn alespoň jednou denně;
b)
je založen na 99 % jednostranném intervalu spolehlivosti;
c)
je založen na době do realizace v délce 5 dnů, nebo 10 dnů v případě jiných transakcí než repo obchodů s cennými papíry nebo půjček či výpůjček cenných papírů;
d)
je založen na skutečném období sledování nejméně jednoho roku, kromě případů, kdy je kratší období sledování ospravedlněno významným nárůstem cenové volatility;
e)
soubor údajů použitých při výpočtu se aktualizuje každé tři měsíce.
Pokud instituce provádí repo obchod, půjčku nebo výpůjčku cenných papírů nebo komodit a maržové nebo podobné transakce nebo skupiny transakcí se započtením, které splňují kritéria stanovená v čl. 285 odst. 2, 3 a 4, minimální doba držby se uvede v soulad s dobou krytí rizika marží, která by se použila podle uvedených odstavců ve spojení s čl. 285 odst. 5.
8. Pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát u repo obchodů anebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu zahrnutých do rámcových dohod o započtení použijí instituce E* vypočítané podle odstavce 6 jako hodnotu expozice vůči protistraně vyplývající z transakcí zahrnutých do rámcové dohody o započtení pro účely článku 113 podle standardizovaného přístupu nebo kapitoly 3 podle přístupu IRB.
9. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
co představuje nevýznamné portfolio pro účely odstavce 3;
b)
kritéria pro určení, zda je interní model správný a řádné používaný pro účely odstavců 4 a 5 a rámcových dohod o započtení.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 222
Jednoduchá metoda finančního kolaterálu
1. Instituce mohou používat jednoduchou metodu finančního kolaterálu, pouze pokud vypočítávají objemy rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu. Instituce nepoužijí zároveň jednoduchou metodu finančního kolaterálu i komplexní metodu finančního kolaterálu, pokud tak nečiní pro účely čl. 148 odst. 1 a čl. 150 odst. 1. Instituce nepoužijí tuto výjimku selektivně za účelem snížení kapitálových požadavků nebo za účelem provádění regulační arbitráže.
2. Podle jednoduché metody finančního kolaterálu instituce přidělí způsobilému finančnímu kolaterálu hodnotu rovnou jeho tržní hodnotě určené v souladu s čl. 207 odst. 4 písm. d).
3. Instituce přidělí těm částem hodnot expozice, které jsou zajištěny tržní hodnotou způsobilého kolaterálu, rizikovou váhu, kterou by přidělily podle kapitoly 2, pokud má instituce poskytující úvěr vůči nástroji použitému jako kolaterál přímou expozici. Pro tento účel musí být hodnota expozice podrozvahové položky uvedené v příloze I rovna 100 % hodnoty položky, a nikoli hodnotě expozice uvedené v čl. 111 odst. 1.
Riziková váha zajištěné části musí být přinejmenším 20 %, s výjimkou případů uvedených v odstavcích 4 až 6. Instituce použijí na zbývající části hodnoty expozice rizikovou váhu, kterou by přidělily nezajištěné expozici vůči dané protistraně podle kapitoly 2.
4. Instituce přidělí rizikovou váhu 0 % zajištěným částem expozice plynoucí z repo obchodu nebo půjčky či výpůjčky cenných papírů, které splňují kritéria uvedená v článku 227. Pokud protistrana takové transakce není hlavním účastníkem trhu, instituce přidělí rizikovou váhu 10 %.
5. V případě derivátových nástrojů uvedených v příloze II, které jsou denně tržně přeceňovány, jsou zajištěny hotovostí nebo hotovostními nástroji a neexistuje u nich nesoulad měn, instituce přidělí hodnotám jejich expozice určené podle kapitoly 6 rizikovou váhu 0 % do výše jejich zajištění.
Hodnotám expozice uvedených transakcí, jsou-li zajištěny dluhovými cennými papíry vydanými ústředními vládami nebo centrálními bankami, kterým je přidělena riziková váha 0 % podle kapitoly 2, přidělí instituce rizikovou váhu 10 % do výše jejich zajištění.
6. Jiným transakcím než transakcím uvedeným v odstavcích 4 a 5 mohou instituce přidělit rizikovou váhu 0 %, pokud jsou expozice i kolaterál denominovány ve stejné měně a je splněna jedna z následujících podmínek:
a)
kolaterál je ve formě hotovosti nebo hotovostního nástroje;
b)
kolaterál je ve formě dluhových cenných papírů vydaných ústředními vládami nebo centrálními bankami, jimž by se podle článku 114 přidělila riziková váha 0 %, a jeho tržní hodnota byla snížena o 20 %.
7. Pro účely odstavců 5 a 6 dluhové cenné papíry vydané ústředními vládami nebo centrálními bankami zahrnují:
a)
dluhové cenné papíry vydané regionálními vládami nebo místními orgány, pokud se s expozicemi vůči těmto orgánům podle článku 115 zachází jako s expozicemi vůči ústřední vládě, do jejíž pravomoci spadají;
b)
dluhové cenné papíry vydané mezinárodními rozvojovými bankami, kterým je přidělena riziková váha 0 % podle čl. 117 odst. 2;
c)
dluhové cenné papíry vydané mezinárodními organizacemi, kterým je přidělena riziková váha 0 % podle článku 118;
d)
dluhové cenné papíry vydané subjekty veřejného sektoru, pokud se s nimi zachází jako s expozicemi vůči ústředním vládám podle čl. 116 odst. 4.
Článek 223
Komplexní metoda finančního kolaterálu
1. Aby byla zohledněna cenová volatilita, použijí instituce při oceňování finančního kolaterálu pro účely komplexní metody finančního kolaterálu na tržní hodnotu kolaterálu koeficienty volatility, jak stanoví články 224 až 227.
V případě, že je kolaterál denominován v měně, která se liší od měny, ve které je denominována podkladová expozice, doplní instituce úpravu odrážející volatilitu měn k volatilitě kolaterálu, jak je stanoveno v článcích 224 až 227.
V případě transakcí s OTC deriváty podle dohod o započtení uznaných příslušnými orgány podle kapitoly 6 použijí instituce koeficient volatility odrážející volatilitu měn, pokud existuje nesoulad mezi měnou kolaterálu a měnou vypořádání. I v případech, kdy je v transakcích podle dohody o započtení použito více měn, použijí instituce jednotný koeficient volatility.
2. Instituce vypočítají hodnotu kolaterálu upravenou o volatilitu (CVA) takto:
kde:
C
=
hodnota kolaterálu;
HC
=
koeficient volatility pro daný kolaterál vypočtený podle článků 224 a 227;
Hfx
=
koeficient volatility pro nesoulad měn vypočtený podle článků 224 a 227.
Instituce použijí vzorec v tomto odstavci při výpočtu hodnoty kolaterálu upravené o volatilitu u všech transakcí s výjimkou transakcí podle uznaných rámcových dohod o započtení, na něž se použijí ustanovení článků 220 a 221.
3. Instituce vypočítají hodnotu expozice upravenou o volatilitu (EVA) takto:
kde:
E
=
hodnota expozice tak, jak by byla příslušně určena podle kapitoly 2, případně 3, pokud tato expozice nebyla zajištěna;
HE
=
koeficient volatility pro danou expozici vypočtený podle článků 224 a 227.
V případě transakcí s OTC deriváty instituce vypočítají EVA takto:.
.
4. Pro účely výpočtu E v odstavci 3 se použijí tato ustanovení:
a)
u institucí, které vypočítávají objemy rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu, je hodnotou expozice podrozvahové položky uvedené v příloze I 100 % hodnoty této položky, a nikoli hodnota expozice uvedená v čl. 111 odst. 1;
b)
u institucí, které vypočítávají objemy rizikově vážených expozic podle přístupu IRB, vypočítají hodnotu expozice položek uvedených v čl. 166 odst. 8 až 10 s použitím konverzního faktoru 100 % namísto konverzních faktorů či procent uvedených v daných odstavcích.
5. Instituce vypočítají plně upravenou hodnotu expozice (E*), zohledňující jak volatilitu, tak i účinky kolaterálu snižující riziko takto:
kde:
EVA
=
hodnota expozice upravená o volatilitu vypočítaná podle odstavce 3;
CVAM
=
CVA dále upravená o jakýkoliv nesoulad splatností podle ustanovení oddílu 5.
6. Instituce mohou vypočítat koeficienty volatility buď pomocí metody využívající regulatorní koeficienty volatility uvedené v článku 224 nebo metody využívající vlastní odhady koeficientu volatility uvedené v článku 225.
Instituce se může rozhodnout, zda použije metodu využívající regulatorní koeficienty volatility nebo metodu využívající vlastní odhady koeficientu volatility, nezávisle na svém předchozím výběru mezi standardizovaným přístupem a přístupem IRB pro výpočet objemů rizikově vážených expozic.
Pokud však instituce používá vlastní odhady koeficientu volatility, použije tuto metodu na všechny druhy nástrojů s výjimkou nepodstatných portfolií, v jejichž případě může použít metodu využívající regulatorní koeficienty volatility.
7. Pokud se kolaterál skládá z několika způsobilých položek, instituce vypočítá koeficient volatility (H) takto:
kde:
ai
=
podíl hodnoty způsobilé položky (i) na celkové hodnotě kolaterálu;
Hi
=
koeficient volatility pro způsobilou položku (i).
Článek 224
Regulatorní koeficient volatility pro účely komplexní metody finančního kolaterálu
1. Koeficienty volatility, které instituce použijí podle metody využívající regulatorní koeficienty volatility, za předpokladu každodenního přeceňování, jsou uvedeny v tabulkách č. 1 až č. 4 tohoto odstavce.
KOEFICIENTY VOLATILITY
Tabulka č. 1
Stupeň úvěrové kvality, s nímž je spojeno úvěrové hodnocení daného dluhového cenného papíru
Zbytková splatnost
Koeficienty volatility pro dluhové cenné papíry vydané subjekty popsanými v čl. 197 odst. 1 písm. b)
Koeficienty volatility pro dluhové cenné papíry vydané subjekty popsanými v čl. 197 odst. 1 písm. c) a d)
Koeficienty volatility pro sekuritizované pozice, které splňují kritéria v čl. 197 odst. 1 písm. h)
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
1
≤ 1 rok
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
1 ≤ 5 let
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
5 let
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
22,628
16
11,313
2-3
≤ 1 rok
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
1 ≤ 5 let
4,243
3
2,121
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
5 let
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
33,942
24
16,970
4
≤ 1 rok
21,213
15
10,607
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
1 ≤ 5 let
21,213
15
10,607
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
5 let
21,213
15
10,607
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
Tabulka č. 2
Stupeň úvěrové kvality, s nímž je spojeno úvěrové hodnocení krátkodobého dluhového cenného papíru spojen
Koeficienty volatility pro dluhové cenné papíry vydané subjekty popsanými v čl. 197 odst. 1 písm. b) s krátkodobými úvěrovými hodnoceními
Koeficienty volatility pro dluhové cenné papíry vydané subjekty popsanými v čl. 197 odst. 1 písm. c) a d) s krátkodobými úvěrovými hodnoceními
Koeficienty volatility pro sekuritizované pozice, které splňují kritéria v čl. 197 odst. 1 písm. h)
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
1
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
2-3
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
Tabulka č. 3
Jiné druhy kolaterálu nebo expozic
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
Akcie a konvertibilní dluhopisy zahrnuté do hlavního indexu
21,213
15
10,607
Ostatní akcie nebo konvertibilní dluhopisy kótované na uznané burze
35,355
25
17,678
Hotovost
0
0
0
Zlato
21,213
15
10,607
Tabulka č. 4
Koeficient volatility v případě nesouladu měn
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
11,314
8
5,657
2. Při výpočtu koeficientů volatility podle odstavce 1 musí být splněny tyto podmínky:
a)
v případě zajištěných úvěrových transakcí je doba do realizace 20 obchodních dnů;
b)
v případě repo obchodů, pokud se netýkají převodu komodit nebo zaručených nároků na komodity, a půjček či výpůjček cenných papírů je doba do realizace 5 obchodních dnů;
c)
v případě ostatních transakcí na kapitálovém trhu je doba do realizace 10 obchodních dnů.
Pokud instituce provádí transakci nebo skupinu transakcí se započtením, která splňuje kritéria stanovená v čl. 285 odst. 2, 3 a 4, minimální období držení je uvedeno v soulad s dobou krytí rizika marží, která by se použila podle uvedených odstavců.
3. V tabulkách č. 1 až 4 odstavce 1 a v odstavcích 4 až 6 se stupněm úvěrové kvality, ke kterému je přiřazeno úvěrové hodnocení dluhového cenného papíru, rozumí stupeň úvěrové kvality, jemuž má být úvěrové hodnocení přiřazeno podle vymezení EBA podle kapitoly 2.
Pro účely stanovení stupně úvěrové kvality, k němuž je přiřazeno úvěrové hodnocení dluhového cenného papíru podle prvního pododstavce, se rovněž použije čl. 197 odst. 7.
4. V případě neuznaných cenných papírů nebo komodit vypůjčených nebo prodaných v rámci repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit je koeficient volatility stejný jako v případě akcií kótovaných na uznané burze nezahrnutých do hlavního indexu.
5. V případě uznaných podílů v subjektech kolektivního investování se koeficientem volatility rozumí vážený průměr koeficientů volatility, které by se použily na aktiva, do nichž fond investoval podle doby do realizace transakce uvedené v odstavci 2.
Pokud instituce aktiva, do nichž fond investoval, nezná, je koeficientem volatility nejvyšší koeficient volatility, jenž by byl použit na kterékoliv z aktiv, do kterých má daný fond právo investovat.
6. V případě dluhových cenných papírů bez ratingu vydaných institucemi a splňujících kritéria uznatelnosti uvedená v čl. 197 odst. 4 jsou koeficienty volatility stejné jako v případě cenných papírů vydaných institucemi nebo podniky s externím úvěrovým hodnocením přiřazeným ke stupňům úvěrové kvality 2 nebo 3.
Článek 225
Vlastní odhady koeficientů volatility pro účely komplexní metody finančního kolaterálu
1. Příslušné orgány svolí, aby instituce používaly vlastní odhady volatility pro výpočet koeficientů volatility, které se použijí na kolaterál a expozice, pokud tyto instituce splňují požadavky stanovené v odstavcích 2 a 3. Instituce, které získaly svolení k používání vlastních odhadů volatility, se nevrátí k používání jiných metod, kromě případů, kdy prokáží opodstatněné důvody a se svolením příslušných orgánů.
V případě dluhových cenných papírů, které mají úvěrové hodnocení od externí ratingové agentury na úrovni investičního stupně nebo lepší, mohou instituce vypočítat odhad volatility pro každou kategorii cenného papíru.
V případě dluhových cenných papírů, které mají úvěrové hodnocení od externí ratingové agentury horší než investiční stupeň, a v případě ostatního způsobilého kolaterálu, musí instituce koeficienty volatility vypočítat pro každou jednotlivou položku.
Instituce, které používají metodu využívající vlastní odhady koeficientu volatility, nesmí při odhadování volatility kolaterálu nebo nesouladu měn zohledňovat jakékoliv korelace mezi nezajištěnou expozicí, kolaterálem anebo směnnými kurzy.
Při určování příslušných kategorií instituce zohlední druh emitenta cenného papíru, externí úvěrové hodnocení cenných papírů, jejich zbytkovou splatnost a jejich pozměněnou duraci. Odhady volatility musí být pro cenné papíry zahrnuté institucí do dané kategorie reprezentativní.
2. Výpočet koeficientů volatility splňuje všechna tato kritéria:
a)
instituce založí výpočet na 99 % jednostranném intervalu spolehlivosti;
b)
instituce založí výpočet na následujících dobách do realizace:
i)
v případě zajištěných úvěrových transakcí do 20 obchodních dnů;
ii)
v případě repo obchodů, pokud se netýkají převodu komodit nebo garantovaných nároků na komodity, a půjček či výpůjček cenných papírů je doba do realizace 5 obchodních dnů;
iii)
v případě ostatních transakcí na kapitálovém trhu je tato doba 10 obchodních dnů.
c)
pokud je doba do realizace kratší či delší než doba do realizace stanovená pro daný druh transakce v písmenu b), mohou instituce upravit hodnotu koeficientu volatility pomocí vzorce druhé odmocniny času:
kde:
TM
=
příslušná doba do realizace;
HM
=
koeficient volatility odvozený z doby do realizace TM;
HN
=
koeficient volatility odvozený z doby do realizace TN.
d)
instituce zohlední nelikvidnost méně kvalitních aktiv. Upraví dobu do realizace směrem nahoru, pokud existují pochybnosti ohledně likvidnosti kolaterálu. Instituce také určí případy, kdy by mohlo na základě historických údajů dojít k podcenění možné volatility. Tyto případy se řeší pomocí zátěžového scénáře;
e)
délka historického období pozorování, které instituce používají pro výpočet koeficientů volatility, je přinejmenším jeden rok. U institucí, které používají systém vážení nebo jiné metody pro historické období sledování, je skutečné období sledování alespoň jeden rok. Příslušné orgány mohou také po instituci požadovat, aby koeficienty volatility počítala s využitím kratšího období sledování, pokud je to podle názoru příslušných orgánů odůvodněno vzhledem k výraznému nárůstu cenové volatility;
f)
instituce aktualizují své datové soubory a vypočítávají koeficienty volatility alespoň jednou za tři měsíce. Rovněž znovu posoudí svoje soubory údajů, kdykoliv se tržní ceny podstatně změní.
3. Odhadování koeficientů volatility musí splňovat všechna tato kvalitativní kritéria:
a)
instituce používá odhady volatility v každodenním procesu řízení rizik, včetně zohlednění v interních limitech na expozice;
b)
pokud je doba do realizace používaná institucí v každodenním procesu řízení rizik pro daný druh transakce delší než doba stanovená v tomto oddíle, tato instituce zvýší svoje koeficienty volatility v souladu s vzorcem druhé odmocniny času stanoveným v odst. 2 písm. c);
c)
instituce má zavedené postupy, kterými sleduje a zajišťuje dodržování zdokumentovaných strategií a kontrolních mechanismů týkajících se provozu svého systému pro odhadování koeficientů volatility a začleňování těchto odhadů do svého procesu řízení rizik;
d)
v rámci procesu vnitřního auditu instituce je pravidelně prováděn nezávislý přezkum jejího systému odhadování koeficientů volatility. Přezkum celkového systému pro odhadování koeficientů volatility a pro začleňování těchto odhadů do procesu řízení rizika instituce se uskuteční nejméně jednou za rok. Předmětem tohoto přezkumu jsou alespoň následující skutečnosti:
i)
začleňování odhadnutých koeficientů volatility do každodenního řízení rizik;
ii)
validace veškerých zásadních změn v procesu odhadování koeficientů volatility;
iii)
ověření konzistentnosti, včasnosti a spolehlivosti zdrojů údajů používaných při provozu systému pro odhadování koeficientů volatility, a to včetně nezávislosti těchto zdrojů údajů;
iv)
přesnost a vhodnost předpokladů používaných při stanovení koeficientů volatility.
Článek 226
Zvyšování koeficientů volatility pro účely komplexní metody finančního kolaterálu
Koeficienty volatility uvedené v článku 224 jsou koeficienty volatility, které instituce používají v případě každodenního přeceňování. Obdobně v případě, že instituce používá vlastní odhady koeficientů volatility podle článku 225, vypočítá je v prvé řadě na základě každodenního přeceňování. Pokud dochází k přeceňování méně často než jednou denně, instituce použijí vyšší koeficienty volatility. Instituce vypočítají zvýšení koeficientů volatility stanovených pro každodenní přeceňování za použití následujícího vzorce druhé odmocniny času:
kde:
H
=
koeficient volatility, který má být použit;
HM
=
koeficient volatility v případě každodenního přeceňování;
NR
=
skutečný počet obchodních dnů mezi přeceněními;
TM
=
doba do realizace u daného druhu transakce.
Článek 227
Podmínky pro použití koeficientu volatility 0 % pro účely komplexní metody finančního kolaterálu
1. V případě repo obchodů a půjček či výpůjček cenných papírů, kde instituce využívá regulatorní koeficienty volatility podle článku 224 nebo vlastní odhady koeficientu volatility podle článku 225, a v případě, že podmínky uvedené v odst. 2 písm. a) až h) jsou splněny, mohou instituce namísto volatility vypočítané podle článků 224 až 226 použít koeficient volatility 0 %. Instituce, které používají metodu interních modelů stanovenou v článku 221, nesmějí postup stanovený v tomto článku použít.
2. Instituce mohou použít koeficient volatility 0 %, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
jak expozice, tak kolaterál jsou ve formě hotovosti nebo dluhových cenných papírů vydaných ústředními vládami nebo centrálními bankami ve smyslu čl. 197 odst. 1 písm. b) a jsou způsobilé pro rizikovou váhu 0 % podle kapitoly 2;
b)
jak expozice, tak kolaterál jsou denominovány ve stejné měně;
c)
splatnost dané transakce není delší než jeden den, nebo se expozice i kolaterál denně přeceňují na tržní ceny či podléhají každodennímu dozajištění;
d)
doba mezi posledním tržním přeceněním předtím, než protistrana neprovede dozajištění a kolaterál je realizován, nečiní víc než čtyři obchodní dny;
e)
transakce je vypořádána v rámci vypořádacího systému, který se pro tento druh transakce osvědčil;
f)
dohoda je založena na dokumentech, které jsou v případě daných cenných papírů standardní tržní dokumentací pro repo obchody nebo půjčky či výpůjčky cenných papírů;
g)
transakce se řídí dokumentací stanovující, že pokud protistrana nesplní povinnost dodat hotovost či cenné papíry nebo doplnit marži, či u ní jinak dojde k selhání, je transakce okamžitě splatná;
h)
příslušné orgány považují protistranu za hlavního účastníka trhu.
3. Pojem hlavní účastníci trhu uvedený v odst. 2 písm. h) zahrnuje tyto subjekty:
a)
subjekty uvedené v čl. 197 odst. 1 písm. b), přičemž expozicím vůči nim je přidělena riziková váha 0 % podle kapitoly 2;
b)
vůči institucím;
c)
jiné finanční podniky ve smyslu čl. 13 bodu 25 písm. b) a d) směrnice 2009/138/ES, přičemž expozicím vůči nim je přidělena riziková váha 20 % podle standardizovaného přístupu, nebo institucí, které počítají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle přístupu IRB a nemají úvěrové hodnocení vypracované uznanou externí ratingovou agenturou a jsou interně ohodnoceny danou institucí;
d)
regulované subjekty kolektivního investování, které musí splňovat kapitálové požadavky nebo omezení ohledně páky;
e)
regulované penzijní fondy;
f)
uznané clearingové organizace.
Článek 228
Výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát podle komplexní metody finančního kolaterálu
1. Podle standardizovaného přístupu instituce použijí E* vypočítané podle čl. 223 odst. 5 jako hodnotu expozice pro účely článku 113. V případě podrozvahových položek uvedených v příloze I instituce použijí E* jako hodnotu, na níž se použije procentuální podíl uvedený v čl. 111 odst. 1, čímž se získá hodnota expozice.
2. Podle přístupu IRB instituce použijí efektivní LGD (LGD*) jako LGD pro účely kapitoly 3. Instituce vypočítají LGD* takto:
kde:
LGD
=
LGD, která by se použila na expozici podle kapitoly 3, pokud by tato expozice nebyla zajištěná;
E
=
hodnota expozice podle čl. 223 odst. 3;
E*
=
plně upravená hodnota expozice podle čl. 223 odst. 5.
Člověk 229
Zásady oceňování jiného způsobilého kolaterálu pro účely přístupu IRB
1. U nemovitého kolaterálu, musí být kolaterál oceněn nezávislým odhadcem tržní nebo nižší hodnotou. Instituce vyžadují, aby nezávislý odhadce odůvodnil tržní hodnotu transparentním a jasným způsobem.
V těch členských státech, jejichž právní předpisy stanoví přísná kritéria pro určení zástavní hodnoty nemovitosti, může být místo toho nemovitost oceněna nezávislým znalcem zástavní nebo nižší hodnotou. Instituce vyžadují, aby nezávislý odhadce nebral při určení zástavní hodnoty nemovitosti v úvahu spekulativní prvky a tuto hodnotu doložil transparentním a jasným způsobem.
Hodnota kolaterálu se rovná tržní hodnotě nebo zástavní hodnotě nemovitosti snížené příslušným způsobem tak, aby odrážela výsledky sledování požadovaného v čl. 208 odst. 3 a aby byly zohledněny veškeré dřívější právní nároky na danou nemovitost.
2. U pohledávek se jejich hodnota rovná výši pohledávky.
3. Instituce ocení hmotný kolaterál jiný než nemovitý majetek jeho tržní hodnotou. Pro účely tohoto článku se za tržní hodnotu považuje odhadovaná částka, za kterou by byl majetek směněn k datu ocenění mezi dobrovolným kupujícím a dobrovolným prodávajícím při transakci mezi samostatnými a nezávislými partnery.
Článek 230
Výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát pro jiný způsobilý kolaterál pro účely přístupu IRB
1. Instituce použijí LGD* vypočtenou podle tohoto odstavce a odstavce 2 jako LGD pro účely kapitoly 3.
Pokud je poměr mezi hodnotou kolaterálu (C) a hodnotou expozice (E) nižší než požadovaná minimální úroveň zajištění expozice (C*) uvedená v tabulce č. 5, pak se LGD* rovná hodnotě LGD stanovené v kapitole 3 pro nezajištěnou expozici vůči protistraně. Pro tento účel instituce vypočítají hodnotu expozice položek uvedených v čl. 166 odst. 8 až 10 za použití konverzního faktoru nebo procentuální části ve výši 100 % namísto konverzních faktorů či procentuálních částí stanovených v uvedených odstavcích.
Pokud je poměr mezi hodnotou kolaterálu a hodnotou expozice vyšší než horní mezní úroveň C** uvedená v tabulce č. 5, pak se LGD* rovná hodnotě stanovené v tabulce č. 5.
Pokud u expozice jako celku není dosaženo požadované úrovně zajištění C**, instituce musí expozici považovat za dvě expozice - jedna odpovídá části, u níž bylo požadované úrovně zajištění C** dosaženo, a jedna odpovídá části zbývající.
2. Příslušné hodnoty LGD* a požadované úrovně zajištění pro zajištěné části expozic jsou uvedeny v tabulce č. 5 tohoto odstavce.
Tabulka č. 5
Minimální hodnoty LGD pro zajištěné části expozic
LGD* pro přednostní expozice
LGD* pro podřízené expozice
Požadovaná minimální úroveň zajištění expozice (C*)
Požadovaná minimální úroveň zajištění expozice (C**)
Pohledávky
35 %
65 %
0 %
125 %
Obytné nemovitosti/obchodní nemovitosti
35 %
65 %
30 %
140 %
Ostatní kolaterál
40 %
70 %
30 %
140 %
3. Jako alternativu k postupu stanovenému v odstavcích 1 a 2 a s výhradou čl. 124 odst. 2 mohou instituce té části expozice, která je v rámci limitů stanovených v čl. 125 odst. 2 písm. d) a čl. 126 odst. 2 písm. d) plně zajištěná obytnou nemovitostí nebo obchodní nemovitostí, která se nachází na území členského státu, přidělit rizikovou váhu 50 %, pokud jsou splněny všechny podmínky stanovené v čl. 199 odst. 4.
Článek 231
Výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát v případě smíšených seskupení kolaterálu
1. Instituce vypočítá hodnotu LGD*, kterou použije jako LGD pro účely kapitoly 3, podle odstavců 2 a 3, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
instituce pro výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát používá přístup IRB;
b)
expozice je zajištěna jak finančním kolaterálem, tak i jiným způsobilým kolaterálem.
2. Instituce musí rozdělit hodnotu expozice upravenou o volatilitu, získanou použitím koeficientu volatility na hodnotu expozice podle čl. 223 odst. 5, do částí tak, aby získaly část krytou uznatelným finančním kolaterálem, část krytou pohledávkami, část krytou kolaterálem ve formě obchodních nemovitostí nebo obytných nemovitostí, část krytou jiným způsobilým kolaterálem a případnou nezajištěnou část.
3. Instituce vypočítají LGD* zvlášť pro každou část expozice získanou podle odstavce 2 v souladu s příslušnými ustanoveními této kapitoly.
Článek 232
Ostatní majetkové zajištění úvěrového rizika
1. V případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 212 odst. 1, lze s vklady u třetích stran, které jsou institucemi, zacházet jako se zárukou třetí strany, která je institucí.
2. V případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 212 odst. 2, instituce zacházejí s částí expozice zajištěnou současnou hodnotou odbytného ze životní pojištění zastaveného ve prospěch instituce poskytující úvěr následujícím způsobem:
a)
pokud se na expozici vztahuje standardizovaný přístup, je rizikově vážena rizikovými vahami stanovenými v odstavci 3;
b)
pokud se na expozici vztahuje přístup IRB, ale nepoužijí se na ni vlastní odhady LGD dané instituce, přiřadí se jí LGD ve výši 40 %.
V případě nesouladu měn, instituce sníží současnou hodnotu odbytného podle čl. 233 odst. 3, přičemž hodnotou úvěrového zajištění je současná hodnota odbytného z daného životního pojištění.
3. Pro účely odst. 2 písm. a) instituce přiřadí následující rizikové váhy na základě rizikové váhy přidělené přednostní nezajištěné expozici vůči podniku poskytujícímu životní pojištění následovně:
a)
rizikovou váhu ve výši 20 % v případě, že přednostní nezajištěné expozici vůči podniku poskytujícímu životní pojištění je přidělena riziková váha ve výši 20 %;
b)
rizikovou váhu ve výši 35 % v případě, že přednostní nezajištěné expozici vůči podniku poskytujícímu životní pojištění je přidělena riziková váha ve výši 50 %;
c)
rizikovou váhu ve výši 70 % v případě, že přednostní nezajištěné expozici vůči podniku poskytujícímu životní pojištění je přidělena riziková váha ve výši 100 %;
d)
rizikovou váhu ve výši 150 % v případě, že přednostní nezajištěné expozici vůči podniku poskytujícímu životní pojištění je přidělena riziková váha ve výši 150 %.
4. Instituce mohou nakládat s nástroji, které budou na požádání zpětně odkoupeny a které jsou způsobilé podle čl. 200 písm. c), jako se zárukou emitující instituce. Hodnota uznatelného zajištění úvěrového rizika je tato:
a)
pokud bude nástroj odkoupen za nominální hodnotu, pak se hodnota zajištění rovná této nominální hodnotě;
b)
pokud bude nástroj odkoupen za tržní cenu, pak se hodnota zajištění rovná hodnotě nástroje oceněného stejným způsobem jako dluhové cenné papíry splňující podmínky stanovené v čl. 197 odst. 4.
Pododdíl 2
Osobní zajištění úvěrového rizika
Článek 233
Oceňování
1. Pro účely výpočtu účinků osobního zajištění úvěrového rizika v souladu s ustanoveními tohoto pododdílu se hodnota osobního zajištění úvěrového rizika (G) rovná částce, kterou se poskytovatel zajištění zavázal zaplatit v případě, že dlužník bude v selhání nebo nezaplatí či dojde k jiným blíže specifikovaným úvěrovým událostem.
2. V případě úvěrových derivátů, které jako úvěrovou událost nezahrnují restrukturalizaci podkladového závazku spojenou s prominutím nebo odložením splátek jistiny, úroků nebo poplatků, které vede k úvěrové ztrátě, platí následující:
a)
pokud částka, kterou se poskytovatel zajištění zavázal zaplatit, není vyšší než hodnota expozice, instituce sníží hodnotu zajištění úvěrového rizika vypočítanou podle odstavce 1 o 40 %;
b)
pokud částka, kterou se poskytovatel zajištění zavázal zaplatit, je vyšší než hodnota expozice, nebude hodnota zajištění úvěrového rizika vyšší než 60 % hodnoty expozice.
3. Pokud je osobní zajištění úvěrového rizika denominováno v jiné měně, než ve které je denominována expozice, instituce sníží hodnotu zajištění úvěrového rizika prostřednictvím koeficientu volatility takto:
kde:
G*
=
hodnota zajištění úvěrového rizika upravená o měnové riziko;
G
=
nominální hodnota zajištění úvěrového rizika;
Hfx
=
koeficient volatility pro případný nesoulad měn mezi zajištěním úvěrového rizika a podkladovým závazkem stanovený podle odstavce 4.
Pokud neexistuje nesoulad měn, pak Hfx je roven nule.
4. Instituce založí výpočet koeficientů volatility pro jakýkoliv nesoulad měn na době 10 denního držení, za předpokladu každodenního přeceňování, a mohou je vypočítat pomocí metody využívající regulatorní koeficienty volatility nebo metody využívající vlastní odhady koeficientu volatility, jak je uvedeno v článcích 224 a 225. Instituce zvýší koeficienty volatility podle článku 226.
Článek 234
Výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát v případě částečného zajištění a rozdělení do tranší
Pokud instituce převede část rizika plynoucího z některé expozice v jedné nebo více tranších, použijí se pravidla stanovená v kapitole 5. Instituce mohou stanovit hranice důležitosti plateb, pod jejichž úrovní nebude v případě ztráty provedena platba, které odpovídají nepřevedeným pozicím první ztráty a způsobují převod rizika v tranších.
Článek 235
Výpočet objemů rizikově vážených expozic v rámci standardizovaného přístupu
1. Pro účely čl. 113 odst. 3 instituce vypočítá objemy rizikově vážených expozic podle tohoto vzorce:
kde:
E
=
hodnota expozice podle článku 111; pro tento účel se hodnotou expozice podrozvahové položky uvedené v příloze I rozumí 100 % její hodnoty, a nikoli hodnota expozice uvedená v čl. 111 odst. 1;
GA
=
hodnota zajištění úvěrového rizika vypočítaná podle čl. 233 odst. 3 (G*) a dále upravená o nesoulad splatností, jak je uvedeno v oddíle 5;
r
=
riziková váha expozic vůči dlužníkovi, jak je stanoveno v kapitole 2;
g
=
riziková váha expozic vůči poskytovateli zajištění, jak je stanoveno v kapitole 2.
2. Pokud je hodnota zajištění (GA) nižší než expozice (E), mohou instituce uplatnit vzorec uvedený v odstavci 1, pouze pokud zajištěná i nezajištěná část expozice mají stejné pořadí pro uspokojení pohledávek.
3. Instituce mohou uplatnit postup stanovený v čl. 114 odst. 4 a 7 na expozice nebo části expozic zaručené ústřední vládou nebo centrální bankou, pokud je záruka denominována v domácí měně dlužníka a expozice je financována ve stejné měně.
Článek 236
Výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát v rámci přístupu založeného na interním ratingu
1. U zajištěné části hodnoty expozice (E), stanovené na základě upravené hodnoty zajištění úvěrového rizika GA, může být hodnota PD pro účely kapitoly 3 oddílu 4 rovna hodnotě PD poskytovatele zajištění, nebo, pokud se úplná substituce nezdá být opodstatněná, hodnotě vyšší než PD dlužníka a nižší než PD ručitele. V případě podřízených expozic a nepodřízeného zajištění třetí stranou může být hodnota LGD, kterou instituce použijí pro účely kapitoly 3 oddílu 4, rovna hodnotě LGD pro přednostní expozice.
2. U nezajištěné části hodnoty expozice (E) se jako PD použije PD dlužníka a jako LGD se použije LGD podkladové expozice.
3. Pro účely tohoto článku je GA hodnota G* vypočítaná podle čl. 233 odst. 3 a dále upravená o nesoulad splatností, jak je uvedeno v oddílu 5. E je hodnota expozice určená podle kapitoly 3 oddílu 5. Pro tento účel instituce vypočítají hodnotu expozice položek uvedených v čl. 166 odst. 8 až 10 za použití konverzního faktoru nebo procentuální části ve výši 100 % namísto konverzních faktorů či procentuálních částí uvedených v daných odstavcích.
Oddíl 5
Nesoulad splatností
Článek 237
Nesoulad splatností
1. K nesouladu splatností pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic dochází, pokud je zbytková splatnost zajištění úvěrového rizika kratší než zbytková splatnost zajištěné expozice. Pokud má zajištění zbytkovou splatnost kratší než tři měsíce a doba splatnosti zajištění je kratší než splatnost podkladové expozice, není zajištění způsobilé jako zajištění úvěrového rizika.
2. Dojde-li k nesouladu splatností, nepovažuje se zajištění úvěrového rizika za způsobilé, pokud je splněna jedna z následujících podmínek:
a)
původní doba splatnosti zajištění je kratší než 1 rok;
b)
jedná se o krátkodobou expozici, o které příslušné orgány rozhodly, že podléhá jednodennímu limitu namísto jednoletého limitu splatnosti (M) podle čl. 162 odst. 3.
Článek 238
Splatnost zajištění úvěrového rizika
1. Efektivní splatnost podkladového nástroje je nejdelší možná doba zbývající do okamžiku, kdy má dlužník splnit své závazky, maximálně však pět let. S výhradou odstavce 2 se doba splatnosti zajištění úvěrového rizika rovná době zbývající do nejbližšího okamžiku, kdy může zajištění skončit či být ukončeno.
2. Pokud existuje možnost ukončení zajištění a její využití záleží na rozhodnutí poskytovatele zajištění, instituce považují za splatnost zajištění dobu zbývající do nejbližšího okamžiku, kdy lze tuto možnost využít. Pokud existuje možnost ukončení zajištění, jejíž využití záleží na rozhodnutí příjemce zajištění, a podmínky dohody o zajištění obsahují pozitivní pobídku pro instituci, aby ukončila transakci před smluvní splatností, instituce považuje za splatnost zajištění dobu zbývající do nejbližšího okamžiku, kdy lze tuto možnost využít; jinak může instituce vycházet ze skutečnosti, že tato možnost neovlivňuje splatnost zajištění.
3. Pokud není úvěrový derivát zajištěn proti vypovězení před uplynutím doby odkladu požadované pro případ selhání u daného podkladového závazku vzniklého v důsledku neschopnosti splatit závazek, instituce zkrátí dobu splatnosti zajištění o tuto dobu odkladu.
Článek 239
Oceňování zajištění
1. Dojde-li u transakcí s majetkovým zajištěním úvěrového rizika podle jednoduché metody finančního kolaterálu k nesouladu mezi splatností expozice a splatností zajištění, není kolaterál způsobilý jako uznatelné majetkové zajištění úvěrového rizika.
2. U transakcí s majetkovým zajištěním úvěrového rizika podle komplexní metody finančního kolaterálu instituce musí zohledňovat splatnost zajištění úvěrového rizika a expozice v upravené hodnotě kolaterálu podle následujícího vzorce:
kde:
CVA
=
hodnota kolaterálu upravená o volatilitu podle čl. 223 odst. 2, nebo objem expozice, podle toho, co je nižší;
t
=
počet let zbývajících do data splatnosti zajištění úvěrového rizika stanovený podle článku 238, nebo hodnota T, podle toho, která hodnota je nižší;
T
=
počet let zbývajících do data splatnosti expozice stanovený podle článku 238, nebo pět let, podle toho, která hodnota je nižší;
t*
=
0,25.
Instituce použijí hodnotu CVAM jako hodnotu CVA dále upravenou o nesoulad splatností ve vzorci pro výpočet plně upravené hodnoty expozice (E*) stanovené v čl. 223 odst. 5.
3. U transakcí s osobním zajištěním úvěrového rizika instituce zohlední splatnost zajištění úvěrového rizika a expozice v upravené hodnotě zajištění úvěrového rizika podle následujícího vzorce:
kde:
GA
=
hodnota G* upravená o nesoulad splatností;
G*
=
hodnota zajištění upravená o nesoulad měn;
t
=
počet let zbývajících do data splatnosti zajištění úvěrového rizika stanovený podle článku 238, nebo hodnota T, podle toho, která hodnota je nižší;
T
=
počet let zbývajících do data splatnosti expozice stanovený podle článku 238, nebo pět let, podle toho, která hodnota je nižší;
t*
=
0,25.
Instituce použijí hodnotu GA jako hodnotu zajištění pro účely článků 233 až 236.
Oddíl 6
Techniky snižování úvěrového rizika s využitím koše nástrojů
Článek 240
Úvěrové deriváty prvního selhání
Pokud instituce získá zajištění úvěrového rizika pro určitý počet expozic za podmínky, že první selhání u expozic povede k plnění ze zajištění a že tato úvěrová událost bude mít za následek ukončení smlouvy, může instituce pozměnit výpočet objemu rizikově vážené expozice, a případně výše očekávaných ztrát, u té expozice, která by při absenci zajištění úvěrového rizika vedla k nejnižšímu objemu rizikově vážené expozice podle této kapitoly:.
a)
v případě institucí používajících standardizovaný přístup je objemem rizikově vážené expozice objem vypočítaný podle standardizovaného přístupu;
b)
v případě institucí používajících přístup IRB je objemem rizikově vážené expozice součet objemu rizikově vážené expozice vypočítaného podle přístupu IRB a 12,5 násobku výše očekávané ztráty.
Postup stanovený v tomto článku se použije pouze v případech, kdy je hodnota expozice stejná nebo nižší než hodnota zajištění úvěrového rizika.
Článek 241
Úvěrové deriváty n-tého selhání
Pokud důvodem plnění ze zajištění úvěrového rizika je n-té selhání kterékoliv z expozic, může instituce kupující dané zajištění toto zajištění uznat pro výpočet objemů rizikově vážených expozic a případné výše očekávaných ztrát, pouze pokud bylo zajištění poskytnuto také pro selhání 1 až (n1) nebo pokud již nastalo (n-1) selhání. V takových případech může instituce pozměnit výpočet objemu rizikově vážených expozic, a případně výše očekávaných ztrát u expozice, která by mohla při absenci zajištění úvěrového rizika mít za následek n-tý nejnižší objem rizikově vážené expozice podle této kapitoly. Instituce vypočítají n-tý nejnižší objem podle čl. 240 písm. a) a b).
Postup stanovený v tomto článku se použije pouze v případech, kdy je hodnota expozice stejná nebo nižší než hodnota zajištění úvěrového rizika.
Všechny expozice v koši splňují požadavky stanovené v čl. 204 odst. 2 a čl. 216 odst. 1 písm. d).
KAPITOLA 5
Sekuritizace
Oddíl 1
Definice
Článek 242
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
1)
„nadměrným rozpětím“ (excess spread) poplatky za správu a obhospodařování a ostatní poplatky a příjmy související se sekuritizovanými expozicemi očištěné o náklady a výdaje;
2)
„opcí na zpětný odkup“ (clean-up call option) smluvní opce, která dává původci právo odkoupit zpět či splatit sekuritizované pozice předtím, než budou splaceny veškeré podkladové expozice, pokud zůstatek nesplacených expozic klesl pod předem stanovenou hodnotu;
3)
„likviditním příslibem“ sekuritizovaná pozice vyplývající ze smluvních ujednání o poskytnutí peněžních prostředků na překlenutí nesouladů v peněžních tocích vůči investorům;
4)
„KIRB“ součet 8 % objemů rizikově vážených expozic vypočítaných v souladu s kapitolou 3 tak, jako kdyby tyto expozice nebyly sekuritizovány, a výše očekávaných ztrát spojených s těmito expozicemi a vypočítaných v souladu s uvedenou kapitolou;
5)
„metodou založenou na ratingu“ metoda výpočtu objemu rizikově vážených expozic u sekuritizovaných pozic v souladu s článkem 261;
6)
„metodou regulatorního vzorce“ metoda výpočtu objemu rizikově vážených expozic u sekuritizovaných pozic v souladu s článkem 262;
7)
„pozicí bez ratingu“ sekuritizovaná pozice, která nemá uznatelný rating vypracovaný externí ratingovou agenturou uvedený v oddílu 4;
8)
„pozicí s ratingem“ rozumí sekuritizovaná pozice, která má uznatelný rating vypracovaný externí ratingovou agenturou uvedený v oddílu 4;
9)
„programem obchodních cenných papírů zajištěných aktivy“ (dále jen „program ABCP“) sekuritizační program, ve kterém vydané cenné papíry mají převážně formu krátkodobých cenných papírů (commercial papers) s původní splatností maximálně jeden rok;
10)
„tradiční sekuritizací“ sekuritizace, ve které dochází k ekonomickému převodu sekuritizovaných expozic. Tento převod je doprovázen buď převodem vlastnictví k převáděným sekuritizovaným expozicím z instituce, která je původcem, na sekuritizační jednotku pro speciální účel nebo subparticipací sekuritizační jednotky pro speciální účel k pohledávce. Vydané cenné papíry nepředstavují platební závazky instituce, která je původcem;
11)
„syntetickou sekuritizací“ sekuritizace, při níž k přenesení rizika dochází použitím úvěrových derivátů nebo záruk, a expozice, které jsou předmětem sekuritizace, zůstávají expozicemi instituce, která je původcem;
12)
„revolvingovou expozicí“ jakákoli expozice, kdy může zůstatek zákazníka kolísat na základě jeho rozhodnutí půjčit si nebo splatit dluh, a to až do dohodnutého limitu;
13)
„revolvingovou sekuritizací“ sekuritizace, u níž se obměňuje samotná struktura sekuritizace tím, že jsou expozice do seskupení expozic přidávány nebo jsou z něj odebírány bez ohledu na to, zda u expozic dochází k revolvingu, či nikoli;
14)
„doložkou o předčasném umoření“ smluvní ustanovení v sekuritizacích revolvingových expozic nebo v revolvingové sekuritizaci, která vyžadují, aby při definovaných událostech byly pozice investorů splaceny dříve, než bylo u vydaných cenných papírů původně uvedeno;
15)
„tranší první ztráty“ nejvíce podřízená tranše v sekuritizaci, která je první tranší, jež nese ztráty na sekuritizovaných expozicích, a tím poskytuje ochranu tranším druhé ztráty a případně tranším s vyšším pořadím.
Oddíl 2
Uznání převodu významného rizika
Článek 243
Tradiční sekuritizace
1. Instituce, která je původcem tradiční sekuritizace, může sekuritizované expozice vyjmout z výpočtu objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát, je-li splněna jedna z následujících podmínek:
a)
má se za to, že významné úvěrové riziko spojené se sekuritizovanými expozicemi bylo převedeno na třetí strany;
b)
instituce, která je původcem sekuritizace, uplatní rizikovou váhu 1 250 % na všechny sekuritizované pozice, které v dané sekuritizaci drží, nebo tyto sekuritizované pozice odečte z kmenového kapitálu tier 1 podle čl. 36 odst. 1 písm. k).
2. Má se za to, že významné úvěrové riziko bylo převedeno v těchto případech:
a)
objemy rizikově vážených expozic mezaninových sekuritizovaných pozic držených institucí, která je původcem, v dané sekuritizaci nepřekračují 50 % objemů rizikově vážených expozic všech mezaninových sekuritizovaných pozic existujících v dané sekuritizaci;
b)
v dané sekuritizaci neexistují žádné mezaninové sekuritizované pozice a původce může prokázat, že hodnota expozic sekuritizovaných pozic, na kterou by se použil odpočet od kmenového kapitálu tier 1 nebo riziková váha 1 250 %, výraznou měrou překračuje odůvodněný odhad očekávané ztráty ze sekuritizovaných expozic, a instituce, která je původcem, nedrží více než 20 % hodnot expozic sekuritizovaných pozic, na které by se použil odpočet od kmenového kapitálu tier 1 nebo riziková váha 1 250 %.
Pokud případné snížení objemů rizikově vážených expozic, jehož by instituce, která je původcem, danou sekuritizací dosáhla, není odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany, příslušné orgány mohou v jednotlivých případech rozhodnout, že významné úvěrové riziko se nepovažuje za převedené.
3. Pro účely odstavce 2 se mezaninovými sekuritizovanými pozicemi rozumějí sekuritizované pozice, pro které se použije riziková váha nižší než 1 250 % a které jsou podřízenější než pozice nejvyšší úrovně v dané sekuritizaci a podřízenější než kterákoli sekuritizovaná pozice v dané sekuritizaci, které je podle oddílu 4 přiřazen jeden z následujících stupňů úvěrové kvality:
a)
v případě sekuritizované pozice, na kterou se použije oddíl 3 pododdíl 3, stupeň úvěrové kvality 1;
b)
v případě sekuritizované pozice, na kterou se použije oddíl 3 pododdíl 4, stupeň úvěrové kvality 1 nebo 2.
4. Jako alternativu k odstavcům 2 a 3 příslušné orgány udělí institucím, které jsou původci, svolení, aby považovaly významné úvěrové riziko za převedené, pokud je instituce, která je původcem, schopna u každé sekuritizace doložit, že snížení kapitálových požadavků, kterého původce dosahuje prostřednictvím sekuritizace, je odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany.
Svolení se udělí pouze v případě, kdy instituce splňuje všechny tyto podmínky:
a)
instituce má pro posouzení převodu rizika přístupy a metodiky přiměřeně citlivé na rizika;
b)
instituce rovněž v každém případě zohlednila převod úvěrového rizika na třetí strany pro účely interního řízení rizik a rozložení vnitřně stanoveného kapitálu.
5. Kromě požadavků stanovených v odstavcích 1 až 4 musí být splněny všechny následující podmínky:
a)
dokumentace týkající se sekuritizace odráží ekonomickou podstatu transakce;
b)
sekuritizované expozice jsou mimo dosah instituce, která je původcem, a jejích věřitelů, a to i v případě insolvence a nucené správy. Tato skutečnost musí být doložena posudkem kvalifikovaného právního poradce;
c)
vydané cenné papíry nepředstavují platební závazky instituce, která je původcem;
d)
instituce, která je původcem, nevykonává faktickou či nepřímou kontrolu nad převedenými expozicemi. Za faktickou kontrolu původce nad převedenými expozicemi je považováno například právo původce odkoupit zpět od nabyvatele dříve převedené expozice za účelem realizace výnosů či jeho povinnost znovu převzít již převedené riziko. Pokud si instituce, která je původcem, podrží práva nebo povinnosti související se správou převedených expozic, není to samo o sobě považováno za nepřímou kontrolu těchto expozic;
e)
dokumentace týkající se sekuritizace splňuje všechny tyto podmínky:
i)
neobsahuje doložky, které mimo případů doložek o předčasném umoření, požadují, aby pozice v sekuritizaci byly institucí, která je původcem, zlepšovány, například nahrazováním podkladových úvěrových expozic či zvyšováním výnosu vypláceného investorům v případě zhoršení úvěrové kvality sekuritizovaných expozic;
ii)
neobsahuje doložky, které stanovují zvýšení výnosu vypláceného držitelům pozic v sekuritizaci v případě zhoršení úvěrové kvality podkladového seskupení;
iii)
jednoznačně z ní plyne, že jakýkoli případný nákup nebo zpětný odkup sekuritizovaných pozic původcem nebo sponzorem, nad rámec jeho smluvních závazků, je výjimečný a může být uskutečněn pouze za tržních podmínek;
f)
pokud existuje opce na zpětný odkup, musí tato opce splňovat také tyto podmínky:
i)
je uplatnitelná podle uvážení instituce, která je původcem;
ii)
je uplatnitelná pouze v případě, kdy neumořená část sekuritizovaných expozic činí nejvýše 10 % původní hodnoty;
iii)
není strukturovaná tak, aby se zabránilo alokaci ztrát na pozice úvěrového posílení nebo jiné pozice, které drží investoři, a ani jiným způsobem nesmí poskytovat úvěrové posílení.
6. Příslušné orgány průběžně informují EBA o specifických případech uvedených v odstavci 2, kdy případné snížení objemů rizikově vážených expozic není odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany, a o tom, jak instituce využívají odstavec 4. EBA sleduje celou škálu postupů v této oblasti a v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydává pokyny. EBA posoudí provádění těchto pokynů členskými státy a do 31. prosince 2017 poskytne Komisi doporučení, zda je potřeba závazná technická norma.
Článek 244
Syntetické sekuritizace
1. Instituce, která je původcem syntetické sekuritizace, může vypočítat objemy rizikově vážených expozic, případně výši očekávaných ztrát pro sekuritizované expozice v souladu s článkem 249, je-li splněna jedna z následujících podmínek:
a)
má se za to, že významné úvěrové riziko bylo převedeno na třetí strany prostřednictvím majetkového nebo osobního zajištění úvěrového rizika;
b)
instituce, která je původcem sekuritizace, uplatní rizikovou váhu 1 250 % na všechny sekuritizované pozice, které v dané sekuritizaci drží, nebo tyto sekuritizované pozice odečte z kmenového kapitálu tier 1 podle čl. 36 odst. 1 písm. k).
2. Má se za to, že významné úvěrové riziko bylo převedeno, pokud je splněna jedna z následujících podmínek:
a)
objemy rizikově vážených expozic mezaninových sekuritizovaných pozic držených institucí, která je původcem, v dané sekuritizaci nepřekračují 50 % objemů rizikově vážených expozic všech mezaninových sekuritizovaných pozic existujících v dané sekuritizaci;
b)
v dané sekuritizaci neexistují žádné mezaninové sekuritizované pozice a původce může prokázat, že hodnota expozic sekuritizovaných pozic, na kterou by se použil odpočet od kmenového kapitálu tier 1 nebo riziková váha 1 250 %, výraznou měrou překračuje odůvodněný odhad očekávané ztráty ze sekuritizovaných expozic, a instituce, která je původcem, nedrží více než 20 % hodnot expozic sekuritizovaných pozic, na které by se použil odpočet od kmenového kapitálu tier 1 nebo riziková váha 1 250 %.
c)
pokud případné snížení objemů rizikově vážených expozic, jehož by instituce, která je původcem, danou sekuritizací dosáhla, není odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany, příslušný orgán může v jednotlivých případech rozhodnout, že významné úvěrové riziko se nepovažuje za převedené.
3. Pro účely odstavce 2 se mezaninovými sekuritizovanými pozicemi rozumějí sekuritizované pozice, pro které se použije riziková váha nižší než 1 250 % a které jsou podřízenější než pozice nejvyšší úrovně v dané sekuritizaci a podřízenější než kterákoli sekuritizovaná pozice v dané sekuritizaci, které je podle oddílu 4 přiřazen jeden z následujících stupňů úvěrové kvality:
a)
v případě sekuritizované pozice, na kterou se použije oddíl 3 pododdíl 3, stupeň úvěrové kvality 1;
b)
v případě sekuritizované pozice, na kterou se použije oddíl 3 pododdíl 4, stupeň úvěrové kvality 1 nebo 2.
4. Jako alternativu k odstavcům 2 a 3 příslušné orgány udělí institucím, které jsou původci, svolení, aby považovaly významné úvěrové riziko za převedené, pokud je instituce, která je původcem, schopna u každé sekuritizace doložit, že snížení kapitálových požadavků, kterého původce dosahuje prostřednictvím sekuritizace, je odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany.
Svolení se udělí pouze v případě, kdy instituce splňuje všechny tyto podmínky:
a)
instituce má pro posouzení převodu rizika přístupy a metodiky přiměřeně citlivé na rizika;
b)
instituce rovněž v každém případě zohlednila převod úvěrového rizika na třetí strany pro účely interního řízení rizik a rozložení vnitřně stanoveného kapitálu.
5. Kromě požadavků stanovených v odstavcích 1 až 4 musí převod splňovat tyto podmínky:
a)
dokumentace týkající se sekuritizace odráží ekonomickou podstatu transakce;
b)
zajištění úvěrového rizika, pomocí něhož je úvěrové riziko převedeno, je v souladu s čl. 247 odst. 2;
c)
nástroje použité k převodu úvěrového rizika neobsahují podmínky, které
i)
stanovují významné hranice důležitosti (materiality thresholds), pod jejichž hodnotou nebude zajištění úvěrového rizika poskytnuto, přestože došlo k úvěrové události;
ii)
umožňují ukončení zajištění v případě zhoršení úvěrové kvality podkladových expozic;
iii)
mimo případů doložek o předčasném umoření požadují, aby pozice v sekuritizaci byly institucí, která je původcem, zlepšovány;
iv)
zvyšují cenu placenou institucí za zajištění úvěrového rizika nebo výnos vyplácený držitelům pozic v sekuritizaci v případě zhoršení úvěrové kvality podkladového seskupení;
d)
byl zajištěn posudek od kvalifikovaného právního poradce potvrzující vymahatelnost zajištění úvěrového rizika ve všech relevantních právních řádech;
e)
z dokumentace týkající se sekuritizace jednoznačně plyne, že jakýkoli případný nákup nebo zpětný odkup sekuritizovaných pozic původcem nebo sponzorem, nad rámec jeho smluvních závazků, může být uskutečněn pouze za tržních podmínek;
f)
pokud existuje opce na zpětný odkup, tato opce splňuje také všechny tyto podmínky:
i)
je uplatnitelná podle uvážení instituce, která je původcem;
ii)
je uplatnitelná pouze v případě, kdy neumořená část sekuritizovaných expozic činí nejvýše 10 % původní hodnoty;
iii)
není strukturovaná tak, aby se zabránilo alokaci ztrát na pozice úvěrového posílení nebo jiné pozice, které drží investoři, a ani jiným způsobem nesmí poskytovat úvěrové posílení.
6. Příslušné orgány průběžně informují EBA o specifických případech uvedených v odstavci 2, kdy případné snížení objemů rizikově vážených expozic není odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany, a o tom, jak instituce využívají odstavec 4. EBA sleduje celou škálu postupů v této oblasti a v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydává pokyny. EBA posoudí provádění těchto pokynů členskými státy a do 31. prosince 2017 poskytne Komisi doporučení, zda je potřeba závazná technická norma.
Oddíl 3
Výpočet objemů rizikově vážených expozic
Pododdíl 1
Zásady
Článek 245
Výpočet objemů rizikově vážených expozic
1. Pokud instituce, která je původcem, převedla významné úvěrové riziko spojené se sekuritizovanými expozicemi v souladu s oddílem 2, může tato instituce:
a)
v případě tradiční sekuritizace vyjmout expozice, které sekuritizovala, z výpočtu objemů rizikově vážených expozic, případně výše očekávaných ztrát;
b)
v případě syntetické sekuritizace vypočítat objemy rizikově vážených expozic, případně výše očekávaných ztrát, pro tyto sekuritizované expozice podle článků 249 a 250.
2. Jestliže instituce, která je původcem, rozhodla, že použije odstavec 1, vypočítá objemy rizikově vážených expozic stanovené v této kapitole pro pozice, které případně drží v sekuritizaci.
Jestliže instituce, která je původcem, nepřevedla významné úvěrové riziko nebo rozhodla, že nepoužije odstavec 1, nemusí provádět výpočet objemů rizikově vážených expozic pro žádnou pozici, kterou případně drží v dané sekuritizaci, ale pokračuje ve svém výpočtu objemů rizikově vážených expozic, včetně sekuritizovaných expozic, jako by nebyly sekuritizovány.
3. Jestliže se expozice vztahuje na různé tranše v sekuritizaci, považuje se expozice spojená s každou tranší za samostatnou sekuritizovanou pozici. Má se za to, že poskytovatelé úvěrového zajištění pro sekuritizované pozice drží pozice v sekuritizaci. Sekuritizované pozice zahrnují expozice spojené se sekuritizací vyplývající z úrokových nebo měnových derivátových kontraktů.
4. Pokud se sekuritizovaná pozice odečítá od položek kmenového kapitálu tier 1 podle čl. 36 odst. 1 písm. k), objem rizikově vážené expozice se pro účely čl. 92 odst. 3 zahrne do celkového objemu rizikově vážených expozic dané instituce.
5. Objem rizikově vážené expozice sekuritizované pozice se vypočítá tak, že se na hodnotu expozice, vypočtené podle článku 246, použije příslušná celková riziková váha.
6. Celková riziková váha se stanoví jako součet rizikové váhy stanovené v této kapitole a případné dodatečné rizikové váhy podle článku 407.
Článek 246
Hodnota expozice
1. Hodnota expozice se vypočte takto:
a)
pokud instituce vypočítává objemy rizikově vážených expozic podle pododdílu 3, pak se za hodnotu expozice u rozvahové sekuritizované pozice považuje její účetní hodnota zbývající po provedení specifických úprav o úvěrové riziko stanovených v souladu s článkem 110;
b)
pokud instituce vypočítává objemy rizikově vážených expozic podle pododdílu 4, pak se za hodnotu expozice u rozvahové sekuritizované pozice považuje účetní hodnota bez zohlednění provedených úprav o úvěrové riziko stanovených v souladu s článkem 110;
c)
pokud instituce vypočítává objemy rizikově vážených expozic podle pododdílu 3, za hodnotu expozice u podrozvahové sekuritizované pozice se považuje její nominální hodnota, po specifických úpravách o úvěrové riziko dané sekuritizované pozice, vynásobená konverzním faktorem, jak je stanoveno v této kapitole. Konverzní faktor činí 100 %, pokud není stanoveno jinak;
d)
pokud instituce vypočítává objemy rizikově vážených expozic podle pododdílu 4, za hodnotu expozice u podrozvahové sekuritizované pozice se považuje její nominální hodnota vynásobená konverzním faktorem, jak je stanoveno v této kapitole. Konverzní faktor činí 100 %, pokud není stanoveno jinak;
e)
hodnota expozice pro úvěrové riziko protistrany u derivátových nástrojů uvedených v příloze II se stanoví podle kapitoly 6.
2. Pokud má instituce v sekuritizaci dvě či více vzájemně se překrývajících pozic, zahrne do výše, do jaké se tyto pozice překrývají, do svého výpočtu objemů rizikově vážených expozic pouze tu pozici nebo část pozice, která vytváří vyšší objem rizikově vážené expozice. Instituce může rovněž uznat takové překrývání mezi kapitálovými požadavky ke specifickému riziku u pozic v obchodním portfoliu a kapitálovými požadavky u sekuritizovaných pozic v investičním portfoliu, za předpokladu, že instituce je schopna tyto kapitálové požadavky u příslušných pozic vypočítat a porovnat. Pro účely tohoto odstavce překrývání znamená, že dané pozice, ať již plně nebo zčásti, představují expozici vůči stejnému riziku, takže do výše tohoto překrytí je lze považovat za jedinou expozici.
3. Pokud se na pozice v ABCP vztahuje čl. 268 písm. c), může instituce používat rizikové váhy stanovené pro likviditní příslib za účelem vypočtu objemu rizikově vážené expozice pro ABCP, pokud je 100 % ABCP emitovaných v programu ABCP kryto tímto nebo jiným likviditním příslibem a všechny tyto likviditní přísliby jsou řazeny na stejnou úroveň jako ABCP tak, že tvoří vzájemně se překrývající pozice.
Instituce oznámí příslušným orgánům, pokud tento postup používá.
Článek 247
Uznání nástrojů pro snižování úvěrového rizika u sekuritizovaných pozic
1. Instituce mohou uznat majetkové osobní zajištění úvěrového rizika, které bylo získáno u sekuritizované pozice v souladu s kapitolou 4 a které podléhá požadavkům stanoveným v této kapitole a v kapitole 4.
Způsobilé majetkové zajištění úvěrového rizika je omezeno na finanční kolaterál, který je uznatelný pro výpočet objemů rizikově vážených expozic podle kapitoly 2, jak je stanoveno v kapitole 4, a uznání je podmíněno splněním příslušných požadavků stanovených v kapitole 4.
2. Způsobilým osobním zajištěním úvěrového rizika a poskytovateli tohoto úvěrového zajištění mohou být pouze ta zajištění a ti poskytovatelé, kteří jsou způsobilí podle kapitoly 4, a uznání je podmíněno splněním příslušných požadavků stanovených v kapitole 4.
3. Odchylně od odstavce 2 mají způsobilí poskytovatelé osobního zajištění úvěrového rizika uvedení v čl. 201 odst. 1 písm. a) až h), kromě způsobilých ústředních protistran, úvěrové hodnocení vypracované uznanou externí ratingovou agenturou, kterému byl podle článku 136 přiřazen stupeň úvěrové kvality 3 nebo vyšší a kterému byl v době prvního uznání zajištění úvěrového rizika přiřazen stupeň úvěrové kvality 2 nebo vyšší. Instituce, které mají svolení používat na přímé expozice vůči poskytovateli zajištění přístup IRB, mohou posoudit způsobilost podle věty první na základě rovnocennosti PD poskytovatele zajištění a PD spojené se stupněm úvěrové kvality uvedeným v článku 136.
4. Odchylně od odstavce 2 jsou sekuritizační jednotky pro speciální účel způsobilými poskytovateli zajištění, jestliže vlastní aktiva, která jsou způsobilá jako způsobilý finanční kolaterál a na něž se nevztahují žádná práva nebo podmíněná práva, která mají přednost nebo jsou postavena na roveň podmíněným právům instituce přijímající osobní zajištění úvěrového rizika, a pokud jsou splněny všechny požadavky pro uznání finančního kolaterálu stanovené v kapitole 4. V těchto případech je GA (výše zajištění po zohlednění nesouladu měn a nesouladu splatností podle ustanovení kapitoly 4) omezena na tržní hodnotu těchto aktiv upravenou o volatilitu a g (riziková váha expozic vůči poskytovateli zajištění, jak je uvedeno v rámci standardizovaného přístupu) se vypočítá jako vážená průměrná riziková váha, která by se použila na tato aktiva jakožto finanční kolaterál podle standardizovaného přístupu.
Článek 248
Skrytá podpora
1. Instituce, která je sponzorem, nebo instituce, která je původcem, a v sekuritizaci využila při výpočtu objemů rizikově vážených expozic čl. 245 odst. 1 a 2 nebo prodala nástroje ze svého obchodního portfolia, aby již nebylo nutné držet kapitál pro rizika vyplývající z těchto nástrojů, neposkytne s cílem snížit potenciální nebo skutečné ztráty investorů žádnou podporu sekuritizaci, která by překračovala její smluvní závazky. Transakce není považována za transakci poskytující podporu, jestliže je provedena za tržních podmínek a zohledněna při posouzení převodu významného rizika. Takové transakce, bez ohledu na to, zda poskytují podporu, jsou oznamovány příslušným orgánům a jsou předmětem procesu přezkumu a schvalování úvěrů instituce. Instituce při posuzování, zda transakce není strukturovaná s účelem poskytovat podporu, zváží náležitě alespoň všechny tyto podmínky:
a)
cenu zpětného odkupu;
b)
kapitál a likviditu instituce před zpětným odkupem a po něm;
c)
výkonnost sekuritizovaných expozic;
d)
výkonnost sekuritizovaných pozic.
e)
dopad podpory na očekávané ztráty původce oproti investorovi.
2. EBA vydá v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 pokyny k tomu, co se rozumí tržními podmínkami a kdy transakce není strukturovaná s cílem poskytnout podporu.
3. Pokud instituce, která je původcem nebo sponzorem, nedodrží u určité sekuritizace odstavec 1, musí držet kapitál přinejmenším vůči všem sekuritizovaným expozicím v takové výši, jako by nebyly sekuritizovány.
Pododdíl 2
Výpočet objemů rizikově vážených expozic instituce, která je původce, sekuritizovaných syntetickou sekuritizací
Článek 249
Obecná ustanovení
Při výpočtu objemů rizikově vážených expozic u sekuritizovaných expozic, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 244, instituce, která je původcem syntetické sekuritizace, použije s výhradou článku 250 příslušné metody výpočtu stanovené v tomto oddíle, a nikoli ty, které jsou stanoveny v kapitole 2. V případě institucí, které počítají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle kapitoly 3, se výše očekávané ztráty u takovýchto expozic rovná nule.
Požadavky stanovené v prvním pododstavci se použijí na celé seskupení expozic v dané sekuritizaci. S výhradou článku 250 instituce, která je původcem, vypočítá objemy rizikově vážených expozic u všech tranší v sekuritizaci v souladu s ustanoveními tohoto oddílu, včetně těch, u kterých instituce uznává snižování úvěrového rizika podle článku 247, přičemž v takovém případě lze rizikovou váhu, která má být na danou pozici použita, pozměnit v souladu s kapitolou 4 s výhradou požadavků stanovených v této kapitole.
Článek 250
Postup v případě nesouladu splatností u syntetické sekuritizace
Pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic v souladu s článkem 249 je nesoulad splatností mezi zajištěním úvěrového rizika, jež tvoří jednu tranši a pomocí něhož dochází k převodu rizika, a sekuritizovanými expozicemi brán v úvahu takto:
a)
za splatnost sekuritizovaných expozic se považuje splatnost té z daných expozic, jejíž splatnost je nejdelší, maximálně však pět let. Splatnost zajištění úvěrového rizika se stanoví v souladu s kapitolou 4;
b)
instituce, která je původcem, pomine nesoulad splatností při výpočtu objemů rizikově vážených expozic v případě tranší, kterým je podle tohoto oddílu přiřazena riziková váha 1 250 %. V případě všech ostatních tranší se použije zacházení pro případ nesouladu splatností uvedené v kapitole 4 v souladu s následujícím vzorcem:
kde:
RW*
=
objemy rizikově vážených expozic pro účely čl. 92 odst. 3 písm. a);
RWAss
=
objemy rizikově vážených expozic, pokud by nebyly sekuritizovány, vypočítané proporcionálně;
RWSP
=
objemy rizikově vážených expozic vypočítané podle článku 249, pokud by neexistoval nesoulad splatností;
T
=
splatnost podkladových expozic v letech;
t
=
splatnost zajištění úvěrového rizika v letech;
t*
=
0,25.
Pododdíl 3
Výpočet objemů rizikově vážených expozic v rámci standardizovaného přístupu
Článek 251
Rizikové váhy
S výhradou článku 252 instituce vypočítá objem rizikově vážené expozice u sekuritizované a resekuritizované pozice s ratingem použitím příslušné rizikové váhy na hodnotu expozice.
Příslušnou rizikovou váhou je riziková váha stanovená v tabulce č. 1, k níž je přiřazeno úvěrové hodnocení pozice podle oddílu 4.
Tabulka č. 1
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4 (pouze pro jiné než krátkodobé úvěrové hodnocení)
všechny ostatní stupně úvěrové kvality
Sekuritizované pozice
20 %
50 %
100 %
350 %
1 250 %
Resekuritizované pozice
40 %
100 %
225 %
650 %
1 250 %
S výhradou článků 252 až 255 se objem rizikově vážené expozice u sekuritizované pozice bez ratingu vypočítá tak, že se na něj použije riziková váha 1 250 %.
Článek 252
Instituce, které jsou původci nebo sponzory
U institucí, které jsou původcem nebo sponzorem, mohou být objemy rizikově vážených expozic vypočítané u jejich sekuritizovaných pozic v jakékoliv sekuritizaci omezeny na objemy rizikově vážených expozic, které by byly v daném okamžiku vypočítány pro sekuritizované expozice, kdyby tyto expozice nebyly sekuritizovány, s výhradou předpokládaného použití rizikové váhy 150 % na:
a)
všechny položky, které jsou v daném okamžiku v selhání;
b)
všechny položky s obzvláště vysokým rizikem podle článku 128 v rámci sekuritizovaných expozic.
Článek 253
Zacházení s pozicemi bez ratingu
1. Pro účely výpočtu objemu rizikově vážené expozice u sekuritizované pozice bez ratingu může instituce použít váženou průměrnou rizikovou váhu, která by byla institucí, která expozice drží, použita na sekuritizované expozice podle kapitoly 2, vynásobenou koeficientem koncentrace uvedeným v odstavci 2. Za tímto účelem musí instituce vždy znát složení seskupení sekuritizovaných expozic.
2. Koeficient koncentrace se rovná součtu nominálních hodnot všech tranší děleno součtem nominálních hodnot tranší, které jsou podřízené nebo na stejné úrovni jako tranše, v níž je pozice držena, včetně této tranše samotné. Výsledná riziková váha nesmí být vyšší než 1 250 % ani nižší než riziková váha použitelná na tranši vyšší úrovně s ratingem. Pokud instituce nedokáže určit rizikové váhy, které by se použily na sekuritizované expozice podle kapitoly 2, použije na danou pozici rizikovou váhu 1 250 %.
Článek 254
Zacházení se sekuritizovanými pozicemi patřícími k tranši druhé ztráty nebo lepší tranši v rámci programu ABCP
S výhradou dostupnosti příznivějšího zacházení s likviditními přísliby bez ratingu podle článku 255 může instituce na sekuritizované pozice, které splňují následující podmínky, použít rizikovou váhu, která odpovídá vyšší z těchto hodnot: 100 % nebo nejvyšší rizikové váze, která by byla použita na kteroukoliv ze sekuritizovaných expozic podle kapitoly 2 institucí držící tyto expozice:
a)
sekuritizovaná pozice je součástí tranše, která je ekonomicky v pozici druhé ztráty či lepší pozici v dané sekuritizaci, a tranše první ztráty poskytuje tranši druhé ztráty dostatečné úvěrové posílení;
b)
kvalita sekuritizované pozice odpovídá podle standardizovaného přístupu stupni úvěrové kvality 3 nebo lepšímu;
c)
sekuritizovaná pozice je držená institucí, která nedrží pozici v tranši první ztráty.
Článek 255
Zacházení s likviditními přísliby bez ratingu
1. Instituce mohou uplatnit konverzní faktor 50 % na nominální hodnotu likviditního příslibu bez ratingu za účelem stanovení její hodnoty expozice, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
v dokumentaci týkající se likviditního příslibu jsou jednoznačně stanoveny a omezeny podmínky, za nichž je možné daný příslib čerpat;
b)
není možné, aby příslib byl čerpán tak, aby poskytovala úvěrovou podporu pokrytím ztrát, které již existovaly v době čerpání, a zejména není možné poskytovat likviditu na expozice, u nichž již v době čerpání této likvidity došlo k selhání, nebo na pořízení aktiv za cenu vyšší než jejich reálná hodnota;
c)
příslib nesmí být využíván jako trvalý nebo pravidelný zdroj financování dané sekuritizace;
d)
splátky daného příslibu nesmí být podřízeny pohledávkám investorů, s výjimkou pohledávek vyplývajících z úrokových nebo měnových derivátů, poplatků nebo jiných takových plateb, a nesmějí být prominuty nebo odloženy;
e)
příslib nesmí být čerpán poté, co byla vyčerpána všechna příslušná úvěrová posílení, která může daný likviditní příslib využívat;
f)
příslib obsahuje ustanovení, které automaticky snižuje částku, jež může být čerpána, o objem expozic, u nichž došlo k selhání ve smyslu kapitoly 3, nebo jestliže se seskupení sekuritizovaných expozic skládá z nástrojů s ratingem, a které ukončí daný příslib, pokud průměrná kvalita tohoto seskupení klesne pod úroveň investičního stupně.
Jako riziková váha se použije nejvyšší riziková váha, kterou by na kteroukoliv ze sekuritizovaných expozic podle kapitoly 2 použila instituce držící tyto expozice.
2. Pro účely stanovení hodnoty expozice zálohových příslibů lze použít konverzní faktor 0 % na nominální hodnotu likviditního příslibu, kterou lze bezpodmínečně zrušit, za předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 1 a že splátky daného příslibu nejsou podřízeny žádným dalším pohledávkám na peněžní toky vyplývající ze sekuritizovaných expozic.
Článek 256
Dodatečné kapitálové požadavky pro sekuritizace revolvingových expozic s doložkami o předčasném umoření
1. V případě sekuritizace revolvingových expozic s doložkou o předčasném umoření, vypočítá instituce, která je původcem, podle tohoto článku dodatečný objem rizikově vážené expozice vzhledem k nebezpečí, že úroveň úvěrového rizika, jemuž je vystavena, se může pro využití doložky o předčasném umoření zvýšit.
2. Instituce vypočítá objem rizikově vážené expozice k součtu hodnot expozic podílu původce a podílu investorů.
V případě sekuritizačních struktur, jejichž sekuritizované expozice zahrnují revolvingové a nerevolvingové expozice, použije instituce, která je původcem, zacházení uvedené v odstavcích 3 až 6 na tu část podkladového seskupení, která obsahuje revolvingové expozice.
Hodnotou expozice podílu původce je hodnota expozice pomyslného objemu seskupení čerpaných částí prodaných do sekuritizace, jehož podíl vzhledem k hodnotě celého seskupení prodaného do sekuritizační struktury určuje podíl peněžních toků vytvářených jistinou, úroky a dalšími platbami, které neslouží k zaplacení držitelům sekuritizovaných pozic v rámci sekuritizace. Podíl původce nesmí být podřízen podílu investorů. Hodnotou expozice podílu investorů je hodnota expozice zbylého pomyslného objemu seskupení čerpaných částí.
Objem rizikově vážené expozice pro hodnotu expozice podílu původce se vypočítá jako pro poměrnou expozici vůči sekuritizovaným expozicím, jako kdyby nebyly sekuritizovány.
3. Původci níže uvedených druhů sekuritizace jsou vyňati z výpočtu dodatečného objemu rizikově vážené expozice podle odstavce 1:
a)
sekuritizace revolvingových expozic, při nichž investoři zůstávají plně vystaveni všem budoucím čerpáním ze strany dlužníků, takže riziko podkladových facilit se nevrací instituci, která je původcem, ani po předčasném umoření, a
b)
sekuritizace, u nichž k předčasnému umoření dochází výhradně při událostech, které nejsou spojeny se splácením sekuritizovaných aktiv nebo se zhoršením kvality instituce, která je původcem, například při podstatných změnách daňových zákonů nebo nařízení.
4. U instituce, která je původcem a provádí výpočet dodatečného objemu rizikově vážené expozice podle odstavce 1, nesmí být součet objemů rizikově vážených expozic u jejích pozic v podílu investorů a objemů rizikově vážených expozic vypočítaných podle odstavce 1 vyšší než vyšší z těchto dvou hodnot:
a)
objemy rizikově vážených expozic vypočítané u jejích pozic v podílu investorů;
b)
objemy rizikově vážených expozic, které by pro sekuritizované expozice vypočítala instituce držící dané expozice, kdyby tyto expozice nebyly sekuritizovány, do výše odpovídající podílu investorů.
Případný odpočet čistého zisku vyplývajícího z kapitalizace budoucího příjmu požadovaný podle čl. 32 odst. 1 nesmí být zahrnut do maximálního objemu rizikově vážené expozice podle předchozího pododstavce.
5. Při výpočtu objemu rizikově vážené expozice v souladu s odstavcem 1 se postupuje tak, že se hodnota expozice podílu investorů vynásobí příslušným konverzním faktorem, uvedeným v odstavcích 6 až 9, a váženou průměrnou rizikovou váhou, která by se použila na sekuritizované expozice, kdyby nebyly sekuritizované.
Doložka o předčasném umoření je považována za kontrolovanou, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
instituce, která je původcem, má vhodný kapitálový/likviditní plán k udržení dostatečného kapitálu a dostatečné likvidity pro případ předčasného umoření;
b)
v průběhu transakce musí být platby úroků a jistiny, výdaje, ztráty a výtěžky poměrně rozdělovány mezi podíl původce a podíl investorů na základě podkladových pohledávek k jednomu nebo více referenčním okamžikům v průběhu každého měsíce;
c)
lhůta pro umoření je považována za dostatečně dlouhou, pokud 90 % všech dluhů (podíl původce i podíl investorů) nesplacených na začátku období předčasného umoření je splaceno nebo je u nich uznáno selhání;
d)
rychlost splácení není větší, než jaká by byla dosažena lineárním umořováním v průběhu období stanoveného v písmenu c).
6. V případě sekuritizací s doložkou o předčasném umoření u retailových expozic, které jsou nezávazné a bezpodmínečně zrušitelné bez předchozího oznámení a u kterých k předčasnému umoření dochází v případě, že nadměrné rozpětí poklesne pod stanovenou úroveň, musí instituce porovnávat hodnotu průměru nadměrného rozpětí za tři měsíce s hodnotami nadměrného rozpětí, při kterých má být nadměrné rozpětí zachyceno.
Pokud daná sekuritizace nevyžaduje zachycení nadměrného rozpětí, bude hodnota, při které k zachycení dochází, o 4,5 procentního bodu vyšší než nadměrné rozpětí, při kterém dochází k předčasnému umoření.
Konverzní faktor, který má být použit, se stanoví podle hodnoty skutečného průměru nadměrného rozpětí za tři měsíce v souladu s tabulkou č. 2.
Tabulka č. 2
Sekuritizace s kontrolovanou doložkou o předčasném umoření
Sekuritizace s nekontrolovanou doložkou o předčasném umoření
Průměr nadměrného rozpětí za tři měsíce
Konverzní faktor
Konverzní faktor
Nad úrovní A
0 %
0 %
Úroveň A
1 %
5 %
Úroveň B
2 %
15 %
Úroveň C
10 %
50 %
Úroveň D
20 %
100 %
Úroveň E
40 %
100 %
Přičemž:
a)
„úrovní A“ se rozumí hodnoty nadměrného rozpětí nižší než 133,33 % úrovně, při které má být nadměrné rozpětí zachyceno, ale ne nižší než 100 % této úrovně;
b)
„úrovní B“ se rozumí hodnoty nadměrného rozpětí nižší než 100 % úrovně, při které má být nadměrné rozpětí zachyceno, ale ne nižší než 75 % této úrovně;
c)
„úrovní C“ se rozumí hodnoty nadměrného rozpětí nižší než 75 % úrovně, při které má být nadměrné rozpětí zachyceno, ale ne nižší než 50 % této úrovně;
d)
„úrovní D“ se rozumí hodnoty nadměrného rozpětí nižší než 50 % úrovně, při které má být nadměrné rozpětí zachyceno, ale ne nižší než 25 % této úrovně;
e)
„úrovní E“ se rozumí hodnoty nadměrného rozpětí nižší než 25 % úrovně, při které má být nadměrné rozpětí zachyceno.
7. V případě sekuritizací s doložkou o předčasném umoření u retailových expozic, jež jsou nezávazné a bezpodmínečně zrušitelné bez předchozího oznámení a u kterých je předčasné umoření zahájeno kvantitativní hodnotou související s jiným ukazatelem, než je průměr nadměrného rozpětí za tři měsíce, mohou instituce se svolením příslušných orgánů použít ke stanovení uvedeného konverzního faktoru postup, který se velmi blíží postupu popsanému v odstavci 6. Příslušný orgán svolení udělí, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
tento postup je vhodnější, neboť příslušná instituce může stanovit kvantitativní ukazatel s kvantitativní hodnotou, která má za následek předčasné umoření, tak, aby odpovídal úrovni, při které má být nadměrné rozpětí zachyceno;
b)
tento postup vede k takovému podchycení rizika, že úvěrové riziko, kterému je instituce vystavena, se může po využití doložky o předčasném umoření, které je tak obezřetné jako podchycení rizika dle výpočtů podle odstavce 6, zvýšit.
8. Pro všechny ostatní sekuritizace s kontrolovanou doložkou o předčasném umoření u revolvingových expozic je konverzní faktor stanoven na 90 %.
9. Pro všechny ostatní sekuritizace s nekontrolovanou doložkou o předčasném umoření u revolvingových expozic je konverzní faktor stanoven na 100 %.
Článek 257
Snižování úvěrového rizika u sekuritizovaných pozic, které podléhají standardizovanému přístupu
Pokud je zajištění úvěrového rizika poskytnuto pro sekuritizovanou pozici, lze výpočet objemů rizikově vážených expozic pozměnit v souladu s kapitolou 4.
Článek 258
Snížení objemu rizikově vážených expozic
V případech, kde je sekuritizované pozici přidělena riziková váha 1 250 %, mohou instituce v souladu s čl. 36 odst. 1 písm. k) alternativně namísto zařazení této pozice do výpočtu objemů rizikově vážených expozic odečíst hodnotu expozice u této pozice z kmenového kapitálu Tier 1. Pro tyto účely může výpočet hodnoty expozice zohledňovat způsobilé majetkové zajištění úvěrového rizika způsobem v souladu s článkem 257.
Pokud instituce, která je původcem, využije tuto alternativu, může odečíst 12,5násobek objemu odečteného v souladu s čl. 36 odst. 1 písm. k) od objemu uvedeného v článku 252 jakožto objemu rizikově vážené expozice, která by v daném okamžiku byla vypočítána pro sekuritizované expozice, pokud by nebyly sekuritizované.
Pododdíl 4
Výpočet objemů rizikově vážených expozic v rámci přístupu IRB
Článek 259
Pořadí metod
1. Instituce použije metody podle následujícího pořadí:
a)
v případě pozice s ratingem či pozice, pro kterou je možno použít odvozený rating, se pro výpočet objemu rizikově vážené expozice použije metoda založená na ratingu uvedená v článku 261;
b)
pro pozici bez ratingu může instituce použít metodu regulatorního vzorce uvedenou v článku 262, pokud může provést odhady PD, a popřípadě hodnoty expozice a LGD jako vstupů pro tuto metodu v souladu s požadavky pro odhad těchto parametrů v rámci přístupu IRB v souladu s oddílem 3. Jiná instituce než instituce, která je původcem, může metodu regulatorního vzorce použít pouze s předchozím svolením příslušných orgánů, které se udělí pouze v případě, že instituce splňuje podmínky uvedené v první větě tohoto písmene;
c)
jako alternativu k písmenu b) a pouze pro pozice bez ratingu v programech ABCP může instituce použít metodu interního hodnocení uvedenou v odstavci 4, pokud to povolily příslušné orgány;
d)
ve všech ostatních případech se sekuritizovaným pozicím bez ratingu přidělí riziková váha 1 250 %;
e)
bez ohledu na písmeno d), a s předchozím svolením příslušných orgánů, může instituce vypočítat rizikovou váhu pozice bez ratingu v programu ABCP v souladu s článkem 253 nebo 254, pokud daná pozice bez ratingu není v obchodním cenném papíru a spadá do oblasti uplatňování metody interního hodnocení, jejíž použití je předmětem žádosti o svolení. Hodnoty celkových expozic, na něž je tato výjimka uplatňována, nejsou podstatné a v žádném případě nesmí být nižší než 10 % hodnot celkových expozic, které instituce posuzuje v rámci metody interního hodnocení. Instituce přestane toto ustanovení používat, pokud bylo svolení týkající se příslušné metody interního hodnocení zamítnuto.
2. Pro účely používání odvozeného ratingu přiřadí instituce pozici bez ratingu odvozený rating, který se rovná úvěrovému hodnocení referenční pozice s ratingem, která je pozicí s nejvyšší předností a která je ve všech ohledech podřízena dané sekuritizované pozici bez ratingu a splňuje všechny tyto podmínky:
a)
referenční pozice jsou ve všech ohledech podřízeny sekuritizované pozici bez ratingu;
b)
splatnost referenčních pozic je stejná nebo delší než splatnost dané pozice bez ratingu;
c)
odvozený rating je průběžně aktualizován, aby odrážel veškeré změny v úvěrovém hodnocení referenčních pozic.
3. Příslušné orgány udělí institucím svolení k použití „metody interního hodnocení“ stanovené v odstavci 4, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
pozice v obchodním cenném papíru vydaném v rámci programu ABCP jsou pozice s ratingem;
b)
interní hodnocení úvěrové kvality pozice zohledňuje veřejně dostupnou metodiku hodnocení jedné nebo více externích ratingových agentur pro rating cenných papírů krytých expozicemi stejného druhu, jako jsou sekuritizované expozice;
c)
externí ratingové agentury, jejichž metodika se zohledňuje v souladu s požadavkem v písmenu b), musí zahrnovat ty externí ratingové agentury, které obchodnímu cennému papíru vydanému v rámci programu ABCP stanovily externí rating. Kvantitativní prvky, jako například zátěžové faktory, používané při přiřazování určité úvěrové kvality dané pozici jsou minimálně stejně konzervativní jako prvky použité v příslušné metodice hodnocení daných externích ratingových agentur;
d)
při vyvíjení interní metodiky hodnocení zohlední instituce příslušné zveřejněné ratingové metodiky externích ratingových agentur, které hodnotí obchodní cenný papír programu ABCP. Tuto skutečnost instituce zdokumentuje a pravidelně aktualizuje, jak je uvedeno v písmenu g);
e)
interní metodika hodnocení používaná danou institucí obsahuje ratingové stupně. Tyto ratingové stupně musí odpovídat úvěrovým hodnocením externích ratingových agentur. Tato skutečnost musí být výslovně zdokumentována;
f)
interní metodika hodnocení musí být využívána při interních postupech pro řízení rizik instituce, včetně procesů rozhodování, poskytování informací vedení a rozložení vnitřně stanoveného kapitálu;
g)
interní nebo externí auditoři, externí ratingová agentura nebo interní útvar instituce pro přezkoumávání úvěrů nebo řízení rizika pravidelně přezkoumávají proces interního hodnocení a kvalitu interních hodnocení úvěrové kvality expozic instituce v programu ABCP. Pokud toto přezkoumávání provádí vnitřní audit, útvar pro přezkoumávání úvěrů či pro řízení rizika, musí být tyto útvary nezávislé na útvarech, které řídí program ABCP, i na útvarech, které jsou odpovědné za vztahy se zákazníky;
h)
instituce průběžně sleduje výsledky svých interních ratingů, aby mohla ohodnotit svou metodiku interního hodnocení, a v případě potřeby musí provést změny této metodiky, pokud se vývoj expozic pravidelně odchyluje od vývoje očekávaného na základě interních ratingů;
i)
program ABCP obsahuje standardy pro upisování ve formě úvěrových a investičních pokynů. Při rozhodování o nákupu aktiv posoudí správce programu ABCP druh nakupovaných aktiv, druh a peněžní hodnotu expozic vznikajících z poskytování likviditních příslibů a úvěrových posílení, rozložení ztrát a právní a ekonomické oddělení převedených aktiv od subjektu prodávajícího tato aktiva. Musí být provedena úvěrová analýza rizikového profilu subjektu prodávajícího aktiva, která musí zahrnovat analýzu minulých i očekávaných budoucích finančních výsledků, aktuální pozice na trhu, očekávané budoucí konkurenceschopnosti, páky, peněžního toku a ukazatele úrokového krytí a externí rating. Dále by u prodávajícího měly být ověřeny standardy pro upisování, jeho kapacity pro provádění činnosti obsluhovatele a postupy inkasa;
j)
standardy pro upisování v rámci programu ABCP stanoví minimální kritéria pro uznatelnost aktiv, která zejména
i)
vylučují nákup aktiv, která jsou výrazně po splatnosti nebo v selhání;
ii)
omezují nadměrnou koncentraci vůči jednomu dlužníku nebo zeměpisné oblasti;
iii)
omezují dobu splatnosti nakupovaných aktiv;
k)
součástí programu ABCP jsou zásady a postupy inkasa, které zohledňují provozní kapacitu a úvěrovou kvalitu obsluhovatele. Program ABCP snižuje riziko související s činností prodejce a obsluhovatele skrze různé metody, jako jsou například spouštěcí mechanismy založené na současné úvěrové kvalitě, které by zamezily směšování peněžních prostředků;
l)
souhrnný odhad ztráty ze seskupení aktiv, jehož koupě je v rámci programu ABCP zvažována, zohledňuje veškeré zdroje potenciálního rizika, jako například úvěrové riziko a riziko rozmělnění. Jestliže je úvěrové posílení poskytnuté prodejcem založeno pouze na ztrátách vztahujících se k úvěrovým událostem, musí být vytvořena samostatná rezerva pro riziko rozmělnění, je-li toto riziko pro dané seskupení expozic podstatné. Dále se musí při posuzování požadované úrovně posílení přezkoumávat informace z několika minulých let, včetně ztrát, nesplácení, rozmělnění a míry obratu pohledávek;
m)
program ABCP obsahuje strukturální rysy pro nákup expozic (např. wind-down triggers), aby bylo sníženo riziko možného zhoršení úvěrové kvality podkladového portfolia.
4. Podle metody interního hodnocení instituce přiřadí pozici bez ratingu, jeden ze svých ratingových stupňů stanovených v odst. 3 písm. e). Pozici se přiřadí odvozený rating stejný jako úvěrové hodnocení odpovídající danému ratingovému stupni, jak je stanoveno v odst. 3 písm. e). Pokud je tento odvozený rating na počátku sekuritizace na úrovni investičního stupně nebo na vyšší úrovni, lze s ním zacházet jako s uznatelným ratingem od externí ratingové agentury pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic.
5. Instituce, které získaly svolení k použití metody interního hodnocení, se nesmí vrátit k používání jiných metod, pokud nejsou splněny všechny následující podmínky:
a)
instituce prokázala ke spokojenosti příslušného orgánu, že má vážné důvody, aby tak učinila;
b)
instituce již obdržela předchozí svolení příslušného orgánu.
Článek 260
Maximální objemy rizikově vážených expozic
Instituce, která je původcem či sponzorem, nebo jiné instituce, které mohou vypočítat KIRB, mohou objemy rizikově vážených expozic vypočítávané pro jejich pozice v sekuritizaci omezit na ten objem, který by vedl ke stanovení požadavku na kapitál podle čl. 87 odst. 3 ve výši součtu 8 % objemů rizikově vážených expozic za situace, kdy by sekuritizovaná aktiva sekuritizována nebyla a zůstala by v rozvaze instituce, a výše očekávaných ztrát z těchto expozic.
Článek 261
Metoda založená na ratingu
1. Podle metody založené na ratingu instituce vypočítá objem rizikově vážené expozice hodnocené sekuritizované a resekuritizované pozice s ratingem použitím příslušné rizikové váhy na hodnotu expozice a vynásobením výsledku číslem 1,06.
Příslušnou rizikovou váhou je riziková váha stanovená v tabulce č. 4, k níž je přiřazeno úvěrové hodnocení pozice podle oddílu 4.
Tabulka č. 4
Stupeň úvěrové kvality
Sekuritizované pozice
Resekuritizované pozice
Jiná než krátkodobá úvěrová hodnocení
Krátkodobá úvěrová hodnocení
A
B
C
D
E
1
1
7 %
12 %
20 %
20 %
30 %
2
8 %
15 %
25 %
25 %
40 %
3
10 %
18 %
35 %
35 %
50 %
4
2
12 %
20 %
40 %
65 %
5
20 %
35 %
60 %
100 %
6
35 %
50 %
100 %
150 %
7
3
60 %
75 %
150 %
225 %
8
100 %
200 %
350 %
9
250 %
300 %
500 %
10
425 %
500 %
650 %
11
650 %
750 %
850 %
Všechny ostatní stupně úvěrové kvality a pozice bez ratingu
1 250 %
Váhy ve sloupci C tabulky č. 4 se použijí v případě, že sekuritizovaná pozice není resekuritizovanou pozicí a efektivní počet sekuritizovaných expozic je menší než šest.
Pro zbývající sekuritizované pozice, které nejsou resekuritizovanými pozicemi, se použijí váhy v sloupci B za předpokladu, že daná pozice není v tranši s nejvyšší předností v rámci sekuritizace, v takovém případě se použijí váhy v sloupci A.
Pro resekuritizované pozice se použijí váhy v sloupci E za předpokladu, že daná resekuritizovaná pozice není v tranši s nejvyšší předností v rámci resekuritizace a žádné podkladové expozice nejsou samy resekuritizovanými expozicemi, v takovém případě se použije sloupec D.
Při rozhodování, zda na danou tranši lze nahlížet jako na tranši s nejvyšší předností, není nutno zohledňovat splatné částky vyplývající z úrokových či měnových derivátů, poplatky či jiné obdobné platby.
Při stanovování efektivního počtu sekuritizovaných expozic se s vícenásobnými expozicemi vůči jednomu dlužníkovi zachází jako s jednou expozicí. Efektivní počet expozic se vypočítá jako:
kde EADi představuje součet hodnot expozic pro všechny expozice vůči i-tému dlužníkovi. Jestliže je znám podíl největší expozice C1 na celém portfoliu, může instituce vypočítat N jako 1/ C1.
2. Nástroje snižování úvěrového rizika u sekuritizovaných pozic lze uznat v souladu s čl. 264 odst. 1 a 4, s výhradou podmínek uvedených v článku 247.
Článek 262
Metoda regulatorního vzorce
1. Podle metody regulatorního vzorce se riziková váha pro sekuritizovanou pozici vypočítá níže uvedeným způsobem s výhradou minimální úrovně 20 % pro resekuritizované pozice a 7 % pro veškeré ostatní sekuritizované pozice:
kde:
S[x] =
x,
when x ≤ K IRBR
,
when x K IRBR
kde:
τ= 1 000;
ω= 20;
Beta [x; a, b]= kumulativní distribuční funkce rozdělení beta s parametry a a b vypočítaná v bodě x;
T= poměrná velikost (thickness) tranše, ve které je pozice držena, stanovená jako poměr mezi a) nominální hodnotou příslušné tranše a b) součtem nominálních hodnot sekuritizovaných expozic. U derivátových nástrojů uvedených v příloze II se namísto nominální hodnoty použije součet současných reprodukčních nákladů a potenciální budoucí úvěrové expozice vypočítané v souladu s kapitolou 6;
KIRBR = poměr mezi a) KIRB a b) součtem hodnot sekuritizovaných expozic, vyjádřen desetinným číslem;
L= úroveň úvěrového posílení měřená jako poměr mezi nominální hodnotou všech tranší podřízených té tranši, ve které je pozice držena, a součtem nominálních hodnot sekuritizovaných expozic. Kapitalizované budoucí výnosy nejsou do výpočtu L zahrnuty. V případě derivátových nástrojů uvedených v příloze II mohou být splatné částky od protistran představující tranše podřízené dané tranši při výpočtu úrovně posílení zachyceny pouze ve svých současných reprodukčních nákladech bez zahrnutí potenciálních budoucích úvěrových expozic;
N= efektivní počet expozic vypočítaný podle článku 261. V případě resekuritizací instituce vychází z počtu sekuritizovaných expozic v seskupení, a nikoli z počtu podkladových expozic v původních seskupeních, z nichž podkladové sekuritizované expozice vycházejí;
ELGD= expozičně vážená průměrná hodnota LGD, vypočtená takto:
kde:
LGDi = průměrná hodnota LGD pro všechny expozice vůči i-tému dlužníkovi, přičemž LGD se určí podle kapitoly 3. V případě resekuritizace se na sekuritizované pozice použije LGD ve výši 100 %. V případech, kdy je riziko selhání a riziko rozmělnění pro pohledávky nabyté za úplatu v rámci sekuritizace agregováno, je hodnota LGDi stanovena jako vážený průměr LGD pro úvěrové riziko a 75 % LGD pro riziko rozmělnění. Váhami jsou samostatné kapitálové požadavky pro úvěrové riziko a riziko rozmělnění.
2. Jestliže nominální hodnota největší sekuritizované expozice C1 není větší než 3 % součtu nominálních hodnot sekuritizovaných expozic, pak pro účely metody regulatorního vzorce může instituce stanovit LGD = 50 % v případě sekuritizací, které nejsou resekuritizacemi, a vypočítat N podle jednoho z těchto vzorců:
kde:
Cm
=
poměr součtu nominálních hodnot největších expozic „m“ a součtu nominálních hodnot sekuritizovaných expozic. Úroveň „m“ může být institucí stanovena.
U sekuritizací, u nichž jsou v podstatě veškeré sekuritizované expozice retailovými expozicemi, mohou instituce se svolením příslušného orgánu použít metodu regulatorního vzorce s využitím zjednodušení h = 0 a v = 0 za předpokladu, že efektivní počet expozic není nízký a že expozice nejsou vysoce koncentrované.
3. Příslušné orgány průběžně informují EBA o tom, jak instituce využívají odstavec 2. EBA sleduje celou škálu postupů v této oblasti a v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydává pokyny.
4. Nástroje snižování úvěrového rizika u sekuritizovaných pozic lze uznat v souladu s čl. 264 odst. 2 až 4, s výhradou podmínek uvedených v článku 247.
Článek 263
Likviditní přísliby
1. Pro účely určení hodnoty expozice u sekuritizované pozice bez ratingu ve formě zálohového příslibu může být na nominální hodnotu likviditního příslibu, který splňuje podmínky stanovené v čl. 255 odst. 2, použit konverzní faktor 0 %.
2. Pokud není možné, aby instituce počítala objemy rizikově vážených expozic pro sekuritizované expozice, jako kdyby nebyly sekuritizovány, instituce mohou výjimečně a se svolením příslušných orgánů pro výpočet objemů rizikově vážených expozic u sekuritizované pozice bez ratingu ve formě likviditního příslibu, který splňuje podmínky stanovené v čl. 255 odst. 1, dočasně použít metodu stanovenou v odstavci 3. Instituce oznámí použití věty první příslušným orgánům, společně s důvody a zamýšlenou dobou použití.
Výpočet objemů rizikově vážených expozic je obecně považován za nemožný, pokud instituce nemá k dispozici odvozený rating, metodu interního hodnocení a metodu regulatorního vzorce.
3. Nejvyšší riziková váha, která by se podle kapitoly 2 použila na kteroukoliv ze sekuritizovaných expozic, kdyby nebyly sekuritizovány, může být použita na sekuritizovanou pozici představovanou likviditním příslibem, který splňuje podmínky stanovené v čl. 255 odst. 1. Pro určení hodnoty expozice dané pozice se použije konverzní faktor 100 %.
Článek 264
Snižování úvěrového rizika u sekuritizovaných pozic, které podléhají přístupu IRB
1. Pokud se objemy rizikově vážených expozic vypočítávají za použití metody založené na ratingu, může být hodnota expozice nebo riziková váha u sekuritizované pozice, pro kterou bylo získáno zajištění úvěrového rizika, pozměněna v souladu s ustanoveními kapitoly 4 platnými pro výpočet objemů rizikově vážených expozic podle kapitoly 2.
2. V případě úplného zajištění úvěrového rizika, kdy se objemy rizikově vážených expozic vypočítávají za pomoci metody regulatorního vzorce, platí tyto požadavky:
a)
instituce určí „efektivní rizikovou váhu“ pozice. Tu vypočítá tak, že objem rizikově vážené expozice pozice vydělí hodnotou expozice této pozice a tento podíl vynásobí číslem 100;
b)
v případě majetkového zajištění úvěrového rizika se objem rizikově vážené expozice u sekuritizované pozice vypočítá tak, že se objem expozice po zohlednění majetkového zajištění (E*), vypočtený podle kapitoly 4 pro výpočet objemů rizikově vážených expozic podle kapitoly 2 za předpokladu, že objem sekuritizované pozice je E, vynásobí efektivní rizikovou váhou;
c)
v případě osobního zajištění úvěrového rizika se objem rizikově vážené expozice u sekuritizované pozice vypočítá tak, že hodnota GA (výše zajištění po zohlednění nesouladu měn a nesouladu splatností podle ustanovení kapitoly 4) se vynásobí rizikovou váhou poskytovatele zajištění; tento výsledek se přičte k součinu objemu sekuritizované pozice po odečtení GA a efektivní rizikové váhy.
3. V případě částečného zajištění, kdy se objemy rizikově vážených expozic vypočítávají za pomoci metody regulatorního vzorce, platí tyto požadavky:
a)
jestliže snižování úvěrového rizika u sekuritizované pozice pokrývá první ztrátu nebo pokrývá ztráty poměrným způsobem, instituce může použít odstavec 2;
b)
v ostatních případech zachází instituce se sekuritizovanou pozicí jako se dvěma nebo více pozicemi, přičemž nezajištěná část je považována za pozici s nižší úvěrovou kvalitou. Pro účely výpočtu objemu rizikově vážené expozice této pozice se použijí ustanovení článku 262 s výhradou úpravy T na e* v případě majetkového zajištění úvěrového rizika a na T-g v případě osobního zajištění úvěrového rizika, přičemž e* označuje poměr hodnoty E* k celkové pomyslné hodnotě podkladového seskupení, kde E* označuje upravený objem expozice sekuritizované pozice vypočítaný v souladu s ustanoveními kapitoly 4 platnými pro výpočet objemů rizikově vážených expozic podle kapitoly 2 za předpokladu, že objem sekuritizované pozice je E, a g je poměr nominální hodnoty zajištění úvěrového rizika (upravené o nesoulad měn nebo nesoulad splatností podle ustanovení kapitoly 4) a součtu objemů sekuritizovaných expozic. V případě osobního zajištění úvěrového rizika se riziková váha poskytovatele zajištění použije na tu část pozice, která nespadá pod upravenou hodnotu T.
4. Pokud v případě osobního zajištění úvěrového rizika příslušné orgány udělily instituci svolení pro výpočet objemů rizikově vážených expozic pro srovnatelné přímé expozice vůči poskytovateli zajištění v souladu s kapitolou 3, riziková váha g expozic vůči poskytovateli zajištění podle článku 235 se určí tak, jak je uvedeno v kapitole 3.
Článek 265
Dodatečné kapitálové požadavky pro sekuritizace revolvingových expozic s doložkou o předčasném umoření
1. Kromě objemů rizikově vážených expozic týkajících se sekuritizovaných pozic musí instituce, která je původcem, vypočítat objem rizikově vážené expozice podle metodiky uvedené v článku 256, pokud prodává revolvingové expozice do sekuritizace s doložkou o předčasném umoření.
2. Odchylně od článku 256 je hodnota expozice podílu původce součtem těchto položek:
a)
hodnoty expozice pomyslného objemu seskupení čerpaných částí prodaných do sekuritizace, jehož podíl vzhledem k hodnotě celého seskupení prodaného do sekuritizační struktury určuje podíl peněžních toků vytvářených jistinou, úroky a dalšími platbami, které neslouží k zaplacení držitelům sekuritizovaných pozic v rámci sekuritizace, a
b)
hodnoty expozice objemu seskupení nečerpaných částí úvěrových linek, jehož čerpané části byly prodány do sekuritizace, jejíž poměr vzhledem k celkové výši těchto nečerpaných částí je stejný jako poměr hodnoty expozice vymezené v písmenu a) k hodnotě expozice seskupení čerpaných částí prodaných do sekuritizace.
Podíl původce nesmí být podřízen podílu investorů.
Hodnotou expozice podílu investorů je hodnota expozice pomyslné části seskupení čerpaných částek, které nespadají do písmene a), plus hodnota expozice části seskupení nečerpaných částek úvěrových linek, jejichž čerpané části byly prodány do sekuritizace, které nespadají do písmene b).
3. Objem rizikově vážené expozice v případě hodnoty expozice podílu původce podle odst. 2 písm. a) se vypočítá jako objem rizikově vážené expozice pro poměrnou expozici vůči sekuritizovaným expozicím čerpaných částí, jako kdyby nebyly sekuritizovány, a poměrnou expozici vůči nečerpaným částem úvěrových linek, jejichž čerpané části byly prodány do sekuritizace.
Článek 266
Snížení objemů rizikově vážených expozic
1. Objem rizikově vážené expozice sekuritizované pozice, které je přidělena riziková váha 1 250 %, může být snížen o hodnotu, která je rovna 12,5násobku specifických úprav o úvěrové riziko uplatněných v souladu s článkem 110, které byly institucí u těchto sekuritizovaných expozic provedeny. Pokud jsou specifické úpravy o úvěrové riziko zohledněny pro tento účel, nezohlední se již pro účely výpočtu stanoveného v článku 159.
2. Objem rizikově vážené expozice sekuritizované pozice může být snížen o hodnotu, která je rovna 12,5násobku specifických úprav o úvěrové riziko uplatněných v souladu s článkem 110 provedených institucí u této pozice.
3. Jak je stanoveno v čl. 36 odst. 1 písm. k), mohou instituce v případě sekuritizované pozice, které je přiřazena riziková váha 1 250 %, alternativně, namísto zařazení této pozice do výpočtu objemů rizikově vážených expozic, odečíst hodnotu této expozice od kapitálu, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
hodnota expozice může být odvozena z objemů rizikově vážených expozic, přičemž jsou zohledněna veškerá snížení provedená podle odstavců 1 a 2;
b)
výpočet hodnoty expozice může zohledňovat uznatelné majetkové zajištění, a to způsobem, který je shodný s metodikou předepsanou v článcích 247 a 264;
c)
pokud je k výpočtu objemů rizikově vážených expozic použita metoda regulatorního vzorce a L KIRBR a [L+T] KIRBR, lze s pozicí zacházet jako se dvěma pozicemi, kde L je rovno KIRBR pro pozici s vyšší předností.
4. Pokud instituce využije možnosti v odstavci 3, může odečíst 12,5násobek hodnoty odečtené v souladu s uvedeným odstavcem od částky uvedené v článku 260 jakožto částku, vůči níž může být objem rizikově vážené expozice u jejích pozic v sekuritizaci omezen.
Oddíl 4
Externí úvěrová hodnocení
Článek 267
Využití úvěrových hodnocení vypracovaných externími ratingovými agenturami
Instituce mohou využívat úvěrových hodnocení pro určení rizikové váhy sekuritizované pozice pouze tehdy, pokud úvěrové hodnocení vydala nebo schválila externí ratingová agentura v souladu s nařízením (ES) č. 1060/2009.
Články 268
Požadavky, které musí splňovat uvěrová hodnocení vypracovaná externími ratingovými agenturami
Pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic podle oddílu 3 používají instituce pouze úvěrová hodnocení vypracovaná externí ratingovou agenturou, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
mezi druhy plateb zohledněnými v úvěrovém hodnocení a druhy plateb, které instituci přísluší z dané sekuritizované pozice v rámci smluvních ujednání, není nesoulad;
b)
externí ratingová agentura zveřejní analýzu ztrát a peněžních toků, jakož i citlivost ratingu na změny předpokladů, na nichž je rating založen, včetně výkonnosti seskupených aktiv, jakož i úvěrová hodnocení, postupy, metodiky, předpoklady a klíčové prvky, na nichž jsou hodnocení založena, v souladu s nařízením (ES) č. 1060/2009. Informace, které jsou zpřístupněny pouze omezenému počtu subjektů, nelze považovat za zveřejněné. Úvěrová hodnocení jsou zahrnuta do migrační matice externí ratingové agentury;
c)
úvěrové hodnocení nesmí být plně ani částečně založeno na osobním zajištění poskytnutém samotnou institucí. V takovém případě instituce zachází s příslušnou pozicí pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic pro tuto pozici podle oddílu 3, jako kdyby neměla rating.
Externí ratingová agentura je povinna zveřejnit vysvětlení, jak výkonnost seskupených aktiv ovlivňuje toto úvěrové hodnocení.
Článek 269
Použití úvěrových hodnocení
1. Instituce může nominovat jednu nebo více externích ratingových agentur, jejíž úvěrová hodnocení budou použita při výpočtu objemů rizikově vážených expozic podle této kapitoly („určená externí ratingová agentura“).
2. Instituce vyžívá úvěrová hodnocení konsistentně, a nikoliv selektivně, u sekuritizovaných pozic v souladu s těmito zásadami:
a)
instituce nesmí v rámci stejné sekuritizace použít pro pozice v některých tranších úvěrová hodnocení jedné externí ratingové agentury a pro pozice v jiných tranších úvěrová hodnocení jiné externí ratingové agentury, bez ohledu na to, zda jsou tyto pozice hodnoceny první externí ratingovou agenturou, či nikoliv;
b)
pokud pro pozici existují úvěrová hodnocení od dvou určených externích ratingových agentur, použije instituce z obou úvěrových hodnocení to méně příznivé;
c)
pokud pro pozici existují úvěrová hodnocení od více než dvou určených externích ratingových agentur, použijí se dvě nejpříznivější z těchto úvěrových hodnocení. Pokud se tato dvě hodnocení liší, použije se to, které je méně příznivé;
d)
instituce nesmí aktivně vyžadovat stažení méně příznivých ratingů.
3. V případě, kdy je zajištění úvěrového rizika uznatelné podle kapitoly 4 poskytnuto přímo sekuritizační jednotce pro speciální účel a toto zajištění je zohledněno v úvěrovém hodnocení pozice vypracovaném určenou externí ratingovou agenturou, lze použít rizikovou váhu spojenou s tímto úvěrovým hodnocením. V případě, že dané zajištění není uznatelné podle kapitoly 4, nelze úvěrové hodnocení uznat. V případě, že dané zajištění úvěrového rizika není poskytnuto sekuritizační jednotce pro speciální účel, ale přímo sekuritizované pozici, nelze úvěrové hodnocení uznat.
Článek 270
Přiřazení
EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem, kterými pro všechny externí ratingové agentury vymezí, jaké stupně úvěrové kvality uvedené v této kapitole jsou spojeny s příslušnými úvěrovými hodnoceními vypracovanými externími ratingovými agenturami. Toto vymezení je objektivní a konsistentní a je prováděno v souladu s následujícími zásadami:
a)
EBA rozlišuje mezi relativními stupni rizika vyjádřenými jednotlivými hodnoceními;
b)
EBA vezme v úvahu kvantitativní faktory, jako například poměr selhání nebo ztrátovost, a historickou výkonnost úvěrových hodnocení jednotlivých externích ratingových agentur v různých kategoriích aktiv;
c)
EBA vezme v úvahu kvalitativní faktory, jako například rozsah transakcí posuzovaných externí ratingovou agenturou, její metodiku a smysl jejích úvěrových hodnocení, zejména zdali jsou založena na očekávané ztrátě nebo ztrátě prvního eura, a včasnou výplatu úroků nebo konečnou výplatu úroků;
d)
EBA se snaží zajistit, aby sekuritizované pozice, na které je na základě úvěrových hodnocení vypracovaných externími ratingovými agenturami použita stejná riziková váha, patřily ke stejným stupňům úvěrového rizika. EBA zváží i možnost pozměnit vymezení toho, ke kterému stupni úvěrové kvality bude dané úvěrové hodnocení přiřazeno.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. července 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
KAPITOLA 6
Úvěrové riziko protistrany
Oddíl 1
Definice
Článek 271
Určování hodnoty expozice
1. Instituce určí hodnotu expozice derivátových nástrojů uvedených v příloze II v souladu s touto kapitolou.
2. Instituce může určit hodnotu expozice repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů v souladu s touto kapitolou místo kapitoly 4.
Článek 272
Definice
Pro účely této kapitoly a hlavy VI této části se rozumí:
Obecné termíny
1)
„úvěrovým rizikem protistrany“ (dále jen „CCR“) riziko, že u protistrany transakce by mohlo dojít k selhání před konečným vypořádáním peněžních toků transakce;
Typy transakcí
2)
„transakcemi s delší dobou vypořádání“ (Long Settlement Transactions) transakce, při kterých se protistrana zaváže dodat cenný papír, komoditu nebo částku v cizí měně proti hotovosti, jiným finančním nástrojům či komoditám nebo naopak, a to ke dni vypořádání či dodání, který je smluvně stanoven jako pozdější, nežli je termín daný pro tento konkrétní typ transakce tržní normou nebo termín pěti obchodních dnů po datu, k němuž instituce vstupuje do dané transakce, podle toho, co nastane dříve;
3)
„maržovými obchody“ (Margin Lending Transactions) transakce, při nichž instituce poskytne úvěr související s nákupem, prodejem, převodem cenných papírů či v souvislosti s obchodováním s nimi. Maržové obchody nezahrnují ostatní půjčky, které jsou zajištěny kolaterálem ve formě cenných papírů;
Skupiny transakcí se započtením (netting sets), skupiny zajistitelných transakcí (hedging sets) a příbuzné pojmy
4)
„skupinou transakcí se započtením“ (netting set) skupina transakcí mezi institucí a jedinou protistranou, které podléhají právně vymahatelnému dvoustrannému ujednání o započtení, jež se podle oddílu 7 a kapitoly 4 připouští.
Všechny transakce nepodléhající právně vymahatelnému dvoustrannému ujednání o započtení, které se podle oddílu 7 připouští, by měly být pro účely této kapitoly považovány za skupinu transakcí se započtením samu o sobě.
Podle metody interního modelu stanovené v oddílu 6 lze se všemi skupinami transakcí se započtením s jedinou protistranou zacházet jako s jedinou skupinu transakcí se započtením, pokud jsou záporné simulované tržní hodnoty jednotlivých skupin transakcí se započtením v odhadu očekávané expozice (dále jen „EE“) nastaveny na 0;
5)
„rizikovou pozicí“ riziková hodnota přidělená transakci podle standardizované metody uvedené v oddílu 5, která využívá předem určený algoritmus;
6)
„skupinou zajistitelných transakcí“ (hedging set) skupina rizikových pozic z transakcí v rámci jedné skupiny transakcí se započtením, kdy se pro stanovení hodnoty expozice podle standardizované metody uvedené v oddílu 5 použije pouze zůstatek těchto rizikových pozic;
7)
„maržovou dohodou“ (margin agreement) dohoda nebo ustanovení dohody, podle nichž jedna protistrana musí druhé protistraně poskytnout kolaterál, pokud expozice této druhé protistrany vůči první protistraně překročí určitou úroveň;
8)
„maržovým prahem“ (margin threshold) maximální výše expozice, která zůstává nevypořádána, dokud jedna ze stran nemá právo zažádat o kolaterál;
9)
„obdobím krytí rizika marží“ (margin period of risk) časové období trvající od poslední výměny kolaterálu, jež pokrývá skupinu transakcí se započtením s protistranou, u níž došlo k selhání, do okamžiku, kdy se transakce uzavřou a provede se opětovné zajištění (re-hedging) výsledného tržní rizika;
10)
„efektivní splatností podle metody interního modelu u skupiny transakcí se započtením se splatností delší než jeden rok“ poměr součtu očekávaných expozic v průběhu trvání transakcí ze skupiny transakcí se započtením diskontovaného bezrizikovou úrokovou mírou návratnosti a součtu očekávaných expozic v průběhu jednoho roku v rámci skupiny transakcí se započtením diskontovaného bezrizikovou úrokovou mírou návratnosti.
Tuto efektivní splatnost lze upravovat tak, aby odrážela rolovací riziko, a to nahrazením očekávané expozice efektivní očekávanou expozicí v prognózách s horizontem kratším než jeden rok;
11)
„křížovým započtením“ (cross-product netting) zahrnutí transakcí z různých produktových kategorií do stejné skupiny transakcí se započtením podle pravidel křížového započtení uvedených v této kapitole;
12)
„současnou tržní hodnotou“ (dále jen „CMV“) pro účely oddílu 5 čistá tržní hodnota portfolia transakcí v rámci skupiny transakcí se započtením, přičemž při výpočtu CMV se používají jak kladné, tak i záporné tržní hodnoty;
Rozložení
13)
„rozložením tržních hodnot“ prognóza rozdělení pravděpodobnosti čistých tržních hodnot transakcí v rámci skupiny transakcí se započtením k určitému datu v budoucnosti (horizont prognózy), s ohledem na tržní hodnoty daných transakcí realizované ke dni prognózy;
14)
„rozložením expozic“ prognóza rozdělení pravděpodobnosti tržních hodnot vytvářená tak, že se prognózovaným příkladům záporných čistých tržních hodnot přiřadí nula;
15)
„rizikově neutrálním rozdělením“ rozdělení tržních hodnot nebo expozic v budoucnu, kdy se rozdělení vypočítává za použití hodnot implikovaných trhem, například implikovaných hodnot volatility;
16)
„skutečným rozdělením“ rozdělení tržních hodnot nebo expozic v budoucnu, kdy se rozdělení vypočítává za použití historických či realizovaných hodnot, například hodnot volatility, vypočítávaných pomocí změn zaznamenaných v minulosti v cenách či sazbách;
Opatření a úpravy týkající se expozice
17)
„stávající expozicí“ vyšší z těchto hodnot: nula nebo tržní hodnota transakce nebo portfolia transakcí v rámci skupiny transakcí se započtením prováděných s protistranou, jež by při selhání protistrany zanikla za předpokladu, že nelze zpětně získat ani část hodnoty těchto transakcí v případě platební neschopnosti či likvidace;
18)
„maximální expozicí“ (peak exposure) vysoký percentil rozdělení expozic ke konkrétnímu datu v budoucnosti před termínem splatnosti transakce s nejdelší splatností ve skupině transakcí se započtením;
19)
„očekávanou expozicí“ (expected exposure, dále jen „EE“) průměr rozdělení expozic ke konkrétnímu datu v budoucnosti před tím, než bude splatná transakce s nejdelší splatností ve skupině transakcí se započtením;
20)
„efektivní očekávanou expozicí k určitému datu“ (dále jen „efektivní EE“) maximální očekávaná expozice, k níž dochází k tomuto datu nebo k jakémukoliv předchozímu datu. Popřípadě může být definována i pro určité datum jako větší z očekávaných expozic k danému datu nebo efektivní očekávaná expozice k jakémukoli předchozímu datu;
21)
„očekávanou pozitivní expozicí“ (dále jen „EPE“) vážený průměr efektivních očekávaných expozic za časové období, kdy váhami jsou proporce, které jednotlivé očekávané expozice představují v celém časovém období.
Při výpočtu kapitálového požadavku berou instituce v úvahu průměr za první rok, nebo - v případě, že jsou všechny kontrakty v rámci skupiny transakcí se započtením splatné dříve než za rok - za období do uplynutí doby splatnosti kontraktu s nejdelší splatností z celé skupiny transakcí se započtením;
22)
„efektivní očekávanou pozitivní expozicí“ (dále jen „efektivní EPE“) vážený průměr efektivní očekávané expozice v rámci skupiny transakcí se započtením v průběhu prvního roku, nebo - v případě, že jsou všechny kontrakty v rámci skupiny transakcí se započtením splatné dříve než za rok - za dobu trvání kontraktu s nejdelší splatností z celé skupiny transakcí se započtením, kdy váhami jsou proporce, které jednotlivé očekávané expozice představují v celém časovém období;
Rizika týkající se CCR
23)
„rolovacím rizikem“ (rollover risk) částka, o niž je očekávaná pozitivní expozice podhodnocena, pokud se předpokládá, že budoucí transakce s protistranou budou probíhat nepřerušovaně.
Dodatečná expozice, jež vznikla v důsledku těchto budoucích transakcí, se do vyčíslení EPE nezahrnuje;
24)
„protistranou“ se pro účely oddílu 7 jakákoli právnická či fyzická osoba, která uzavírá dohodu o započtení a je způsobilá k uzavření takové smluvní dohody;
25)
„dohodou o křížovém započtení“ dvoustranná smluvní dohoda mezi institucí a protistranou, která dává vzniknout souhrnnému právnímu závazku (na základě započtení zahrnutých transakcí), který pokrývá všechny dvoustranné rámcové dohody a transakce, které patří k různým kategoriím produktů a jsou zahrnuty v dohodě;
pro účely této definice se „různými kategoriemi produktů“ rozumí:
a)
repo obchody, půjčky a výpůjčky cenných papírů a komodit;
b)
maržové obchody;
c)
kontrakty uvedené v příloze II;
26)
„platební komponentou“ platba schválená v rámci transakce s OTC deriváty s lineárním profilem rizika, která stanoví výměnu finančního nástroje za platbu.
V případě transakcí, které stanoví výměnu platby za platbu, jsou tyto dvě platební komponenty tvořeny smluvními hrubými platbami, včetně pomyslné částky transakce.
Oddíl 2
Metody pro výpočet hodnoty expozice
Článek 273
Metody pro výpočet hodnoty expozice
1. Instituce určí hodnotu expozice pro kontrakty uvedené na seznamu v příloze II na základě jedné z metod uvedených v oddílech 3 až 6 v souladu s tímto článkem.
Instituce, u nichž nelze postupovat způsobem popsaným v článku 94, nesmí použít metodu uvedenou v oddíle 4. K určení hodnoty expozice u kontraktů uvedených v příloze II bodě 3 nesmí instituce použít metodu uvedenou v oddíle 4. Instituce mohou v rámci skupiny trvale používat kombinaci metod uvedených v oddílech 3 až 6. Jde-li pouze o jednu instituci, nesmí tato instituce trvale kombinovaně používat metody uvedené v oddílech 3 až 6, ale smí kombinovaně použít metody uvedené v oddílech 3 a 5, pokud je jedna z metod použita pro případy uvedené v čl. 282 odst. 6.
2. Tam, kde to umožňují příslušné orgány v souladu s čl. 283 odst. 1 a 2, může instituce hodnotu expozice určovat metodou interního modelu uvedenou v oddílu 6 u těchto položek:
a)
kontraktů uvedených v příloze II;
b)
repo obchodů;
c)
transakcí půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit;
d)
maržových obchodů;
e)
transakcí s delší dobou vypořádání.
3. Jestliže instituce zakoupí zajištění prostřednictvím úvěrového derivátu vůči expozici v investičním portfoliu nebo vůči expozici riziku protistrany, může své kapitálové požadavky na zajištěnou expozici vypočítat podle některého z těchto ustanovení:
a)
článků 233 až 236;
b)
podle čl. 153 odst. 3, nebo článku 183, bylo-li uděleno svolení v souladu s článkem 143.
Hodnota expozice s CCR pro tyto úvěrové deriváty je rovna nule, pokud instituce nepoužije postup ii) uvedený v čl. 299 odst. 2 písm. h).
4. Aniž je dotčen odstavec, 3 instituce se pro účely výpočtu kapitálových požadavků k úvěrovému riziku protistrany může rozhodnout pro konsistentní zařazování všech úvěrových derivátů nezahrnutých do obchodního portfolia a nakupovaných jako zajištění vůči expozici v investičním portfoliu nebo vůči expozici úvěrového rizika protistrany, pokud toto nařízení takové úvěrové zajištění připouští.
5. Pokud instituce se swapy úvěrového selhání prodanými institucí zachází jako s úvěrovým zajištěním poskytnutým touto institucí a podléhajícím kapitálovým požadavkům k úvěrovému riziku podkladového nástroje pro plnou pomyslnou částku, bude jejich hodnota expozice pro účely CCR v investičním portfoliu nulová.
6. Podle všech metod uvedených v oddílech 3 až 6 se hodnota expozice u dané protistrany rovná součtu hodnot expozic počítaných pro každou skupinu transakcí se započtením prováděných s touto protistranou.
Pro danou protistranu bude hodnotou expozice u dané skupiny transakcí se započtením OTC derivátových nástrojů uvedených v příloze II vypočítanou podle této kapitoly větší z těchto hodnot: 0 a rozdíl mezi celkovou hodnotou expozice napříč všemi skupinami transakcí se započtením s protistranou a celkovou výší CVA u této protistrany zaúčtovanou institucí jako již nastalé snížení hodnoty. Při výpočtu úvěrových úprav v ocenění se nezohlední žádné vyrovnávací úpravy debetní hodnoty přiřazené vlastnímu úvěrovému riziku podniku, která již byla odečtena od kapitálu podle čl. 33 odst. 1 písm. c).
7. U expozic vyplývajících z transakcí s delší dobou vypořádání určí instituce hodnotu expozice za použití kterékoliv z metod uvedených v oddílech 3 až 6 bez ohledu na metody zvolené pro zacházení s OTC deriváty a s repo obchody, transakcemi půjček či výpůjček cenných papírů či komodit a s maržovými obchody. Při výpočtu kapitálových požadavků pro transakce s delší dobou vypořádání může instituce, která uplatňuje přístup uvedený v kapitole 3, trvale a bez ohledu na důležitost takových pozic přidělit rizikové váhy podle přístupu uvedeného v kapitole 2.
8. Pro metody uvedené v oddílech 3 a 4 přijmou instituce jednotnou metodiku pro určení pomyslné částky u různých druhů produktů a ujistí se, že pomyslná částka, ke které se má přihlížet, je vhodným měřítkem rizika obsaženého v kontraktu. Jestliže kontrakt upravuje multiplikaci peněžních toků, bude pomyslná částka upravena, aby byly vzaty v úvahu účinky multiplikace na strukturu rizika tohoto kontraktu.
Pro účely metod uvedených v oddílech 3 až 6 používají instituce vhodným způsobem transakce, u nichž bylo zjištěno specifické riziko pozitivní korelace v souladu s čl. 291 odst. 2, 4, 5 a 6.
Oddíl 3
Metoda oceňování podle tržní hodnoty
Článek 274
Metoda oceňování podle tržní hodnoty
1. Pro zjištění současných reprodukčních nákladů všech kontraktů s kladnými hodnotami instituce přiřadí kontraktům současné tržní hodnoty.
2. Pro zjištění potenciální budoucí úvěrové expozice instituce vynásobí pomyslné částky nebo podkladové hodnoty sazbami uvedenými v tabulce č. 1 v souladu s těmito zásadami:
a)
kontrakty nespadající do jedné z pěti kategorií uvedených v tabulce č. 1 se považují za kontrakty týkající se jiných komodit než vzácných kovů;
b)
pro kontrakty s vícenásobnými výměnami jistiny se procentní sazba vynásobí počtem zbývajících plateb, které mají být podle kontraktu ještě provedeny;
c)
pro kontrakty strukturované tak, aby k vypořádání nesplacených expozic docházelo po určitých dnech plateb, a v případech, kdy jsou termíny znovu stanoveny tak, aby tržní hodnota kontraktu k těmto specifickým datům byla nulová, se zbytková splatnost rovná době do následujícího data stanovení termínu. V případě úrokových kontraktů, které splňují tato kritéria a mají do splatnosti více než jeden rok, je procentní hodnota nejméně 0,5 %.
Tabulka č. 1
Zbytková splatnost
Úrokové kontrakty
Měnové kontrakty a kontrakty týkající se zlata
Kontrakty týkající se akcií
Kontrakty týkající se drahých kovů, kromě zlata
Kontrakty týkající se jiných komodit než drahých kovů
Jeden rok nebo méně
0 %
1 %
6 %
7 %
10 %
Více než rok, ale ne více než pět let
0,5 %
5 %
8 %
7 %
12 %
Více než pět let
1,5 %
7,5 %
10 %
8 %
15 %
3. Pro kontrakty týkající se jiných komodit než zlata, které jsou uvedeny v příloze II bodě 3, může instituce jako alternativu k použití sazeb z tabulky č. 1 použít sazby uvedené v tabulce č. 2 za předpokladu, že tato instituce používá rozšířenou metodu splatností stanovenou pro tyto kontrakty v článku 361.
Tabulka č. 2
Zbytková splatnost
Drahé kovy
(kromě zlata)
Základní kovy
Zemědělské produkty
(netrvanlivé)
Ostatní, včetně energetických produktů
Jeden rok nebo méně
2 %
2,5 %
3 %
4 %
Více než rok, ale ne více než pět let
5 %
4 %
5 %
6 %
Více než pět let
7,5 %
8 %
9 %
10 %
4. Součet současných reprodukčních nákladů a případné budoucí úvěrové expozice tvoří hodnotu expozice.
Oddíl 4
Metoda původní expozice
Článek 275
Metoda původní expozice
1. Hodnotou expozice je pomyslná částka každého nástroje vynásobená sazbami uvedenými v tabulce č. 3:
Tabulka č. 3
Původní doba splatnosti
Úrokové kontrakty
Měnové kontrakty a kontrakty týkající se zlata
Jeden rok nebo méně
0,5 %
2 %
Více než rok, ale ne více než dva roky
1 %
5 %
Za každý další rok
1 %
3 %
2. Pro výpočet hodnoty expozice úrokových kontraktů může instituce zvolit buď původní dobu splatnosti, nebo zbytkovou splatnost.
Oddíl 5
Standardizovaná matoda
Článek 276
Standardizovaná metoda
1. Instituce mohou použít standardizovanou metodu (dále jen „SM“) pouze pro výpočet hodnoty expozice u OTC derivátů a transakcí s delší dobou vypořádání.
2. Při použití SM instituce vypočítají hodnotu expozice pro každou skupinu transakcí se započtením zvlášť, a to po zohlednění kolaterálu vzorcem:
kde:
CMV
=
současná tržní hodnota portfolia transakcí v rámci skupiny transakcí se započtením s protistranou bez zohlednění kolaterálu, kde:
kde:
CMVi
=
současná tržní hodnota transakce i;
CMC
=
současná tržní hodnota kolaterálu přiřazená skupině transakcí se započtením,
kde:
CMCl
=
současná tržní hodnota kolaterálu l;
i
=
index transakce;
l
=
index kolaterálu;
j
=
index kategorie zajistitelných transakcí.
Skupiny zajistitelných transakcí pro tento účel odpovídají rizikovým faktorům, u nichž mohou být použity rizikové pozice opačného znaménka pro kompenzaci za účelem vytvoření čisté rizikové pozice, která je základem pro měření expozice;
RPTij
=
riziková pozice z transakce i vzhledem ke skupině zajistitelných transakcí j;
RPClj
=
riziková pozice z kolaterálu l vzhledem k skupině zajistitelných transakcí j;
CCRMj
=
multiplikátor CCR uvedený v tabulce č. 5 vzhledem k skupině zajistitelných transakcí j;
β
=
1,4.
3. Pro účely výpočtu podle odstavce 2:
a)
má způsobilý kolaterál přijatý od protistrany kladné znaménko; kolaterál poskytnutý protistraně má záporné znaménko;
b)
v rámci metody SM se použije pouze kolaterál způsobilý podle článku 197, článku 198 a čl. 299 odst. 2 písm. d);
c)
instituce mohou nedbat na riziko úrokových sazeb v souvislosti s platební komponentou se zbývající dobou splatnosti kratší jednoho roku;
d)
instituce mohou považovat platby složené ze dvou platebních komponent denominovaných v téže měně za jedinou souhrnnou transakci. Zacházení s platebními komponentami se potom uplatní na souhrnnou transakci.
Článek 277
Transakce s lineárním profilem rizika
1. Instituce přiřadí transakce s lineárním profilem rizika rizikovým pozicím v souladu s těmito ustanoveními:
a)
transakce s lineárním profilem rizika s akciemi (včetně akciových indexů), zlatem, jinými drahými kovy nebo jinými komoditami jako podkladovými nástroji jsou přiřazeny k pozici v příslušné akcii (nebo akciovém indexu) nebo komoditě a k pozici v úrokovém riziku v případě platební komponenty;
b)
transakce s lineárním rizikovým profilem s dluhovým nástrojem jako podkladovým nástrojem jsou přiřazeny k pozici v úrokovém riziku v případě dluhového nástroje a k jiné pozici v úrokovém riziku v případě platební komponenty;
c)
transakce s lineárním profilem rizika, které stanoví výměnu platby za platbu, včetně měnových forwardů, jsou přiřazeny k pozici v úrokovém riziku pro každou z platebních komponent.
Jestliže je v rámci transakce uvedené v písmenech a), b) nebo c) platební komponenta denominována nebo podkladový dluhový nástroj denominován v cizí měně, je tato platební komponenta přiřazena nebo tento podkladový nástroj přiřazen také k rizikové pozici v této měně.
2. Pro účely odstavce 1 je velikost rizikové pozice z transakce s lineárním rizikovým profilem efektivní pomyslnou hodnotou (tržní cena násobená množstvím) podkladových finančních nástrojů nebo komodit vyjádřenou v domácí měně instituce za pomoci vynásobení příslušným směnným kurzem, s výjimkou dluhových nástrojů.
3. Pro dluhové nástroje a platební komponenta odpovídá velikost rizikové pozice efektivní pomyslné hodnotě hrubého objemu neprovedených plateb (včetně pomyslné částky), vyjádřené v měně domovského členského státu a násobené modifikovanou durací dluhového nástroje, respektive platební komponenty.
4. Velikost rizikové pozice ze swapu úvěrového selhání je pomyslná hodnota referenčního dluhového nástroje násobená zbývající dobou splatnosti swapu úvěrového selhání.
Článek 278
Transakce s nelineárním profilem rizika
1. Instituce stanoví velikost rizikových pozic u transakcí s nelineárním profilem rizika podle těchto odstavců.
2. Velikost rizikové pozice, vztahující se k OTC derivátu s nelineárním profilem rizika včetně opcí a swapcí, jejichž podkladovým nástrojem není dluhový nástroj nebo platební komponenta, se rovná delta ekvivalentu efektivní pomyslné hodnoty finančního nástroje, který je podkladovým nástrojem transakce podle čl. 280 odst. 1.
3. Velikost rizikové pozice, vztahující se k OTC derivátu s nelineárním profilem rizika včetně opcí a swapcí, jejichž podkladovým nástrojem je dluhový nástroj nebo platební komponenta, se rovná delta ekvivalentu efektivní pomyslné hodnoty finančního nástroje nebo platební komponenty násobené modifikovanou durací dluhového nástroje, respektive platební komponenty.
Článek 279
Zacházení s kolaterálem
Pro účely určení rizikových pozic zachází instituce s kolaterálem takto:
a)
kolaterál přijatý od protistrany se považuje za pohledávku vůči protistraně v rámci derivátové smlouvy (dlouhá pozice), která je splatná ke dni, k němuž se provádí určení;
b)
kolaterál poskytnutý protistraně se považuje závazek vůči protistraně (krátká pozice), který je splatný ke dni, k němuž se provádí určení.
Článek 280
Výpočet rizikových pozic
1. Instituce stanoví velikost a znaménko rizikové pozice takto:
a)
pro všechny nástroje kromě dluhových nástrojů:
i)
jako efektivní pomyslnou hodnotu v případě transakce s lineárním profilem rizika;
ii)
jako delta ekvivalent pomyslné hodnoty
, v případě transakce s nelineárním profilem rizika,kde:
Pref
=
cena podkladového nástroje vyjádřená v referenční měně;
V
=
hodnota finančního nástroje (v případě opce: cena opce);
p
=
cena podkladového nástroje, vyjádřená v téže měně jako V;
b)
pro dluhové nástroje a platební komponenty všech transakcí:
i)
jako efektivní pomyslnou hodnotu násobenou modifikovanou durací v případě transakce s lineárním profilem rizika;
ii)
jako delta ekvivalent pomyslné hodnoty násobené modifikovanou durací
v případě transakce s nelineárním profilem rizika,kde:
V
=
hodnota finančního nástroje (v případě opce: cena opce);
r
=
výše úrokové sazby.
Pokud je V denominována v jiné než referenční měně, derivát se převede do referenční měny vynásobením příslušným směnným kurzem.
2. Instituce uspořádají rizikové pozice do skupin zajistitelných transakcí. Pro každou skupinu zajistitelných transakcí se vypočítá objem absolutní hodnoty součtu výsledných rizikových pozic. Výsledkem tohoto výpočtu je čistá riziková pozice a vypočítá se pro účely čl. 276 odst. 2 takto:
Článek 281
Rizikové pozice v úrokových sazbách
1. Pro účely výpočtu rizikové pozice v úrokových sazbách instituce použijí následující ustanovení.
2. Pro rizikové pozice v úrokových sazbách vztahující se k:
a)
peněžním vkladům přijatým od protistrany jako kolaterál;
b)
platebním komponentám;
c)
podkladovým dluhovým nástrojům,
na něž se podle článku 336 tabulky č. 1 vztahuje kapitálový požadavek ve výši 1,60 % nebo nižší, instituce přiřadí tyto pozice k jedné ze šesti skupin zajistitelných transakcí pro každou měnu, které jsou uvedeny v tabulce č. 4.
Tabulka č. 4
Vládní referenční úrokové sazby
Nevládní referenční úrokové sazby
Splatnost
1 rok
1 rok
1 ≤ 5 let
1 ≤ 5 let
5 let
5 let
3. Pro rizikové pozice v úrokových sazbách, vztahující se k podkladovým dluhovým nástrojům nebo k platebním komponentám, pro něž je úroková sazba vázána na referenční úrokovou sazbu, jež představuje obecnou výši úrokových sazeb na trhu, je zbývající splatnost rovna délce časového intervalu končícího změnou úrokové sazby. V ostatních případech je to zbývající doba do splatnosti podkladového dluhového nástroje nebo zbývající doba do splatnosti transakce, pokud se jedná o platební komponentu.
Článek 282
Skupiny zajistitelných transakcí
1. Instituce vytvoří skupiny zajistitelných transakcí podle odstavců 2 až 5.
2. Pro každého emitenta referenčního dluhového nástroje, který je podkladovým nástrojem swapu úvěrového selhání, existuje jedna skupina zajistitelných transakcí.
Se swapy úvěrového selhání n-tého referenčního nástroje z koše se zachází takto:
a)
velikost rizikové pozice v referenčním dluhovém nástroji v podkladovém koši swapu n-tého úvěrového selhání je efektivní pomyslná hodnota referenčního dluhového nástroje násobená modifikovanou durací derivátu n-tého selhání vzhledem ke změně úvěrového rozpětí referenčního dluhového nástroje;
b)
pro každý referenční dluhový nástroj v podkladovém koši swapu n-tého úvěrového selhání existuje jedna skupina zajistitelných transakcí. Rizikové pozice z různých swapů n-tého úvěrového selhání se nezahrnují do stejné skupiny zajistitelných transakcí;
c)
multiplikátor CCR použitelný pro každou skupinu zajistitelných transakcí vytvořenou pro jeden z referenčních dluhových nástrojů derivátu n-tého selhání činí:
i)
0,3 % pro referenční dluhové nástroje, které mají úvěrové hodnocení od uznané externí ratingové agentury na úrovni stupně úvěrové kvality 1 až 3;
ii)
0,6 % pro ostatní dluhové nástroje.
3. Pro rizikové pozice v úrokových sazbách, vztahující se k:
a)
peněžním vkladům, které má v úschově protistrana jako kolaterál, kdy tato protistrana nemá nesplacený dluhový závazek nízkého specifického rizika;
b)
podkladovým dluhovým nástrojům, na něž se podle článku 336 tabulky č. 1 vztahuje kapitálový požadavek ve výši více než 1,60 %;
pro každého emitenta existuje jedna skupina zajistitelných transakcí.
Pokud platební komponenta imituje takovýto dluhový nástroj, existuje rovněž jedna skupina zajistitelných transakcí pro každého emitenta referenčního dluhového nástroje.
Instituce mohou přiřadit rizikové pozice vyplývající z dluhových nástrojů určitého emitenta nebo z referenčních dluhových nástrojů téhož emitenta, které jsou imitovány platební komponentou nebo které tvoří podkladový nástroj swapu úvěrového selhání, k téže skupině zajistitelných transakcí.
4. Podkladové finanční nástroje kromě dluhových nástrojů se přiřazují k téže skupině zajistitelných transakcí, pouze pokud jsou identické nebo podobné. Ve všech ostatních případech se přiřazují k samostatným skupinám zajistitelných transakcí.
Pro účely tohoto odstavce instituce určí, zda jsou podkladové nástroje podobné, v souladu s těmito zásadami:
a)
u akcií je podkladový nástroj podobný, pokud jsou vydané týmž emitentem. Akciový index je považován za samostatného emitenta;
b)
u drahých kovů je podkladový nástroj podobný, pokud se jedná o tentýž kov. Index drahých kovů je považován za samostatný drahý kov;
c)
u elektrické energie je podkladový nástroj podobný, pokud se nástroj práv a závazků týká dodávek energie, které se vztahují na interval mezi nejvyšším a nejnižším odběrem v průběhu 24 hodin;
d)
u komodit je podkladový nástroj podobný, pokud se jedná o tutéž komoditu. Index komodit je považován za samostatnou komoditu.
5. V následující tabulce jsou uvedeny multiplikátory CCR (dále jen „CCRM“) pro různé kategorie skupin zajistitelných transakcí.
Tabulka č. 5
Kategorie skupin zajistitelných transakcí
CCRM
1.
Úrokové sazby
0,2 %
2.
Úrokové sazby pro rizikové pozice z referenčního dluhového nástroje, který slouží jako podkladový nástroj pro swap úvěrového selhání, na něž se podle hlavy IV kapitoly 2 tabulky č. 1 vztahuje kapitálový požadavek ve výši 1,60 % nebo méně.
0,3 %
3.
Úrokové sazby pro rizikové pozice z dluhového nástroje nebo referenčního dluhového nástroje, na něž se podle hlavy IV kapitoly 2 tabulky č. 1 vztahuje kapitálový požadavek ve výši více než 1,60 %.
0,6 %
4.
Směnné kurzy
2,5 %
5.
Elektrická energie
4 %
6.
Zlato
5 %
7.
Akcie
7 %
8.
Drahé kovy (kromě zlata)
8,5 %
9.
Ostatní komodity (kromě drahých kovů a elektrické energie)
10 %
10.
Podkladové nástroje OTC derivátů, které nepatří do žádné z výše uvedených kategorií
10 %
Podkladové nástroje OTC derivátů uvedené v bodě 10 tabulky č. 5 jsou přiřazeny k samostatným skupinám zajistitelných transakcí pro každou kategorii podkladového nástroje.
6. U transakcí s nelineárním profilem rizika nebo pro platební komponentu a transakce s dluhovými nástroji jako podkladovými nástroji, u nichž instituce nemůže určit parametr delta nebo modifikovanou duraci, popřípadě s modelem nástroje, který příslušný orgán schválil pro účely stanovení kapitálových požadavků k tržnímu riziku, příslušný orgán stanoví velikost rizikových pozic a použitelné CCRMj konzervativně, nebo vyžaduje, aby instituce použila metodu uvedenou v oddílu 3. Započtení se nezohledňuje (tzn. že hodnota expozice se stanovuje, jako kdyby existovala skupina transakcí se započtením obsahující pouze tuto jedinou transakci).
7. Instituce musí používat interní postupy, kterými ještě před zahrnutím transakce do skupiny zajistitelných transakcí ověřuje, zda se na transakci vztahuje právoplatná smlouva o započtení splňující požadavky stanovené v oddílu 7.
8. Instituce, která využívá kolaterálu ke snižování CCR, musí mít interní postupy k ověření toho, že před zjištěním dopadu kolaterálu na její výpočty vyhovoval kolaterál standardům právní jistoty stanoveným v kapitole 4.
Oddíl 6
Metoda interního modelu
Článek 283
Svolení použít metodu interního modelu
1. Pokud jsou příslušné orgány přesvědčeny, že instituce splnila požadavek uvedený v odstavci 2, udělí instituci svolení k použití metody interního modelu (IMM) pro účely výpočtu hodnoty expozice u kterékoli z těchto transakcí:
a)
transakce uvedené v čl. 273 odst. 2 písm. a);
b)
transakce uvedené v čl. 273 odst. 2 písm. b), c) a d);
c)
transakce uvedené v čl. 273 odst. 2 písm. a) až d).
Pokud je instituci povoleno použít metodu interního modelu pro výpočet hodnoty expozice kterékoli z transakcí uvedených v písm. a) až c) prvního pododstavce, může tuto metodu použít rovněž pro transakce uvedené v čl. 273 odst. 2 písm. e).
Odchylně od čl. 273 odst. 1 třetího pododstavce se instituce mohou rozhodnout nepoužít tuto metodu u expozic, jejichž velikost a riziko jsou nepodstatné. V takovém případě instituce u těchto expozic použije některou z metod stanovených v oddílech 3 až 5, pokud jsou splněny příslušné požadavky pro jednotlivé přístupy.
2. Příslušné orgány povolí institucím použít metodu interního modelu pro výpočty uvedené v odstavci 1 pouze za předpokladu, že instituce prokázala, že splnila požadavky stanovené v tomto oddílu, a příslušné orgány ověřily, že systémy řízení CCR spravované institucí jsou spolehlivé a jsou řádně uplatňovány.
3. Příslušné orgány mohou institucím povolit, aby po omezenou dobu zaváděly metodu interního modelu postupně u různých druhů transakcí. Během tohoto období postupného zavádění mohou instituce pro typ transakce, pro který nepoužívají metodu interního modelu, používat metody uvedené v oddílu 3 nebo v oddílu 5.
4. U všech transakcí s OTC deriváty a u transakcí s delší dobou vypořádání, ke kterým instituce neobdržela povolení pro použití metody interního modelu podle odstavce 1, použije instituce metody stanovené v oddílu 3 nebo oddílu 5.
Kombinované použití těchto metod v rámci skupiny je trvale povoleno. V rámci instituce mohou být tyto metody použity kombinovaně pouze v případě, že je jedna z metod použita pro případy stanovené v čl. 282 odst. 6. t
5. Instituce, která získala povolení k použití metody interního modelu podle odstavce 1, nebude pak znovu používat metody stanovené v oddílu 3 nebo oddílu 5, pokud nezíská svolení příslušného orgánu. Příslušné orgány takové svolení udělí, pokud instituce v této věci prokáže opodstatněné důvody.
6. Pokud instituce přestane splňovat požadavky stanovené v tomto oddílu, vyrozumí o tom příslušný orgán a učiní jeden z těchto kroků:
a)
příslušnému orgánu předloží plán včasného návratu k plnění těchto požadavků;
b)
příslušnému orgánu uspokojivě prokáže, že dopad neplnění je nepodstatný.
Článek 284
Hodnota expozice
1. Pokud je instituci v souladu s čl. 283 odst. 1 povoleno použít metodu interního modelu pro výpočet hodnoty expozice některé nebo všech z transakcí v uvedeném odstavci, bude tato instituce měřit hodnotu expozice těchto transakcí na úrovni skupiny transakcí se započtením.
Model použitý institucí za tímto účelem musí:
a)
upřesnit předpokládané rozložení pro změny v tržní hodnotě skupiny transakcí se započtením, jež lze připsat změnám tržních proměnných, jakými jsou úrokové sazby, směnné kurzy zahraničních měn;
b)
vypočítat hodnotu expozice pro skupinu transakcí se započtením ke každému budoucímu datu na základě změn v tržních proměnných.
2. Aby byly u modelu zachyceny dopady zajištění, model hodnoty kolaterálu musí splňovat požadavky na kvantitu, kvalitu a údaje pro model metody interního modelu podle tohoto oddílu, a instituce může zahrnout do svých předpokládaných rozložení pro změny v tržní hodnotě skupiny transakcí se započtením pouze uznatelný finanční kolaterál uvedený v článku 197, článku 198 a čl. 299 odst. 2 písm. c) a d).
3. Kapitálovým požadavkem k úvěrovému riziku protistrany vzhledem k expozicím s CCR, u níž instituce používá metodu interního modelu, bude vyšší z těchto požadavků:
a)
kapitálový požadavek k expozicím vypočítaný na základě efektivní EPE za použití stávajících tržních údajů;
b)
kapitálový požadavek k expozicím vypočítaný na základě efektivní EPE za použití jednotné konzistentní zátěžové kalibrace pro všechny expozice s CCR, u nichž instituce používá metodu interního modelu.
4. S výjimkou protistran identifikovaných jako mající specifické riziko pozitivní korelace, které spadají do působnosti čl. 291 odst. 4 a 5, instituce vypočítají hodnotu expozice jako součin alfa (α) a efektivní EPE následujícím způsobem:
kde:
α
=
1,4, pokud příslušné orgány nepožadují vyšší α nebo pokud institucím nepovolí, aby použily svůj vlastní odhad v souladu s odstavcem 9;
efektivní EPE se vypočítá odhadem očekávané expozice (expected exposure, EEt) jako průměrné expozice k budoucímu datu t, kde průměr je počítán z možných budoucích hodnot příslušných faktorů tržního rizika.
Model odhaduje EE během řady budoucích dat t1, t2, t3 atd.
5. Efektivní EE se vypočte rekurzivně jako:
kde:
současné datum je označeno jako t0;
efektivní EEt0 se rovná současné expozici.
6. Efektivní EPE je průměrem efektivní EE během prvního roku budoucí expozice. Pokud všechny smlouvy ve skupině transakcí se započtením nabudou splatnosti dříve než za rok, EPE je průměrem EE, dokud všechny smlouvy ve skupině transakcí se započtením nenabudou splatnosti. Efektivní EPE je vypočítána jako vážený průměr efektivní EE:
kde váhy berou v úvahu případ, kdy je budoucí expozice vypočítána pro data, která nejsou rovnoměrně rozložena v čase.
7. Instituce vypočítají výši EE nebo maximální expozici na základě rozložení expozic, které zahrnuje možnou nenormálnost rozložení expozic.
8. Instituce mohou použít míru rozložení vypočítanou na základě modelu, která je konzervativnější než α-krát efektivní EPE pro každou protistranu, která je vypočítána podle rovnice uvedené v odstavci 4.
9. Odchylně od odstavce 4 mohou příslušné orgány institucím povolit, aby použily svůj vlastní odhad hodnoty α, kde:
a)
alfa odpovídá poměru vnitřně stanoveného kapitálu z plné simulace expozice s CCR pro všechny protistrany (čitatel) a vnitřně stanoveného kapitálu založeného na EPE (jmenovatel);
b)
ve jmenovateli se EPE použije, jako by se jednalo o fixní nesplacenou částku.
Při provádění odhadu podle tohoto odstavce nesmí být alfa nižší než 1,2.
10. Pro účely odhadu hodnoty α podle odstavce 9 instituce zajistí, že čitatel a jmenovatel budou vypočítány konzistentně s ohledem na modelovou metodiku, specifikaci parametrů a složení portfolia. Přístup použitý k odhadu α bude založen na pojetí vnitřně stanoveného kapitálu instituce, bude důkladně zdokumentován a bude podléhat nezávislému ověření. Instituce navíc přezkoumá své odhady α alespoň jednou za čtvrt roku a častěji, pokud se složení portfolia v průběhu času mění. Instituce také vyhodnocuje rizika modelů.
11. Instituce prokáže ke spokojenosti příslušných orgánů, že její interní odhady hodnoty α zachycují v čitateli materiální zdroje závislosti rozložení tržních hodnot transakcí či portfolií transakcí napříč protistranami. Interní odhady α zohlední rozčlenění portfolií.
12. Při dohledu nad používáním odhadů podle odstavce 9 příslušné orgány přihlédnou k výraznému kolísání odhadů hodnoty α, které vyplývá z možnosti nesprávné specifikace v modelech použitých pro čitatele, zejména tam, kde je přítomná konvexita.
13. V případě potřeby budou volatilita a korelace faktorů tržního rizika použité ve společném modelování tržních a úvěrových rizik podmíněny faktorem úvěrového rizika, aby vyjadřovaly možný nárůst volatility či korelací při ekonomickém poklesu.
Článek 285
Hodnota expozice u skupiny transakcí se započtením podléhající maržové dohodě
1. Pokud skupina transakcí se započtením podléhá maržové dohodě a dennímu oceňování tržní hodnotou, může instituce použít jeden z těchto způsobů stanovení EPE:
a)
efektivní EPE bez zohlednění kolaterálu drženého nebo uloženého ve formě marže a kolaterálu, který byl poskytnut protistraně nezávisle na denním ocenění a procesu zajištění či současné expozici;
b)
navýšení, které odráží možný nárůst expozice během období krytí rizika marží, plus vyšší z těchto expozic:
i)
současná expozice včetně veškerého kolaterálu, který je v současné době v držení či v úschově, jiného než kolaterál, o který bylo zažádáno, nebo kolaterál, který je předmětem sporu;
ii)
největší čistá expozice včetně kolaterálu, který je předmětem maržové dohody, která nevede k zažádání o kolaterál. Tato hodnota bude odrážet veškeré použitelné limity, minimální hodnoty převodu, nezávislé hodnoty a počáteční marže podle maržové dohody;
c)
pokud model zachycuje dopad zajištění při odhadu EE, může instituce se svolením příslušného orgánu použít míru EE modelu přímo v rovnici v čl. 284 odst. 5. Příslušné orgány takové svolení udělí pouze na základě ověření, že model řádně zachycuje dopad zajištění při odhadu EE.
Pro účely písmene b) instituce vypočítají navýšení jako očekávanou kladnou změnu ocenění transakcí podle tržní hodnoty během období krytí rizika marží. Změny hodnoty kolaterálu budou zohledněny za použití regulatorních koeficientů volatility v souladu s oddílem 3 kapitoly 4 nebo za použití vlastních odhadů koeficientů volatility v rámci komplexní metody finančního kolaterálu, avšak během období krytí rizika marží nebudou přijaty žádné platby kolaterálu. Na období krytí rizika marží se vztahují minimální období uvedená v odstavcích 2 až 5.
2. U transakcí, které jsou předmětem každodenního dozajišťování a oceňování tržní hodnotou, období krytí rizika marží použité pro modelování hodnoty expozice v rámci maržových dohod nebude kratší než:
a)
5 obchodních dnů pro skupinu transakcí se započtením tvořenou pouze repo obchody, půjčkami či výpůjčkami cenných papírů nebo komodit a maržovými obchody;
b)
10 obchodních dní pro všechny ostatní skupiny transakcí se započtením.
3. Na odst. 2 písm. a) a b) se vztahují tyto výjimky:
a)
u všech skupin transakcí se započtením, u nichž počet obchodních transakcí přesahuje kdykoli během čtvrtletí 5 000, nesmí být období krytí rizika marží pro následující čtvrtletí kratší než 20 obchodních dnů. Tato výjimka se nevztahuje na obchodní expozice instituce;
b)
u skupin transakcí se započtením obsahujících jednu či více obchodních transakcí, zahrnujících buď nelikvidní kolaterál, nebo nástroje OTC derivátů, které nelze snadno nahradit, nebude období krytí rizika marží kratší než 20 obchodních dnů.
Instituce určí, zda je kolaterál nelikvidní nebo zda OTC deriváty nemohou být snadno nahrazeny v kontextu krizových podmínek na trhu charakterizovaných neexistencí nepřetržitě aktivních trhů, kde by protistrana během dvou dnů či kratší doby získala řadu cenových nabídek, které by nemohly způsobit pohyby trhu nebo představovat cenu odrážející tržní diskont (v případě kolaterálu) nebo prémii (v případě OTC derivátu).
Instituce posoudí, zda obchody či cenné papíry, které drží jako kolaterál, jsou soustředěny u konkrétní protistrany a zda by v případě, kdy by tato protistrana rychle opustila trh, byla schopna tyto obchodní transakce či cenné papíry nahradit.
4. Pokud byla instituce za dvě poslední bezprostředně předcházející čtvrtletí zapojena do více než dvou sporů týkajících se výzev k dodatkové úhradě u určité skupiny transakcí se započtením, které trvaly déle než po použitelné období krytí rizika marží uvedené v odstavcích 2 a 3, použije instituce pro tuto skupinu transakcí se započtením po následující dvě čtvrtletí období krytí rizika marží, které je alespoň dvojnásobné oproti období podle odstavce 2.
5. U dozajištění s periodicitou N dní bude období krytí rizika marží dlouhé alespoň tak jako období uvedené v odstavcích 2 a 3 (F) plus N dní minus jeden den. To znamená:
6. Pokud interní model zahrnuje dopad zajištění na změny tržní hodnoty skupiny transakcí se započtením, instituce ve svých výpočtech hodnoty expozice u OTC derivátů a transakcí s financováním cenných papírů vymodeluje společně s expozicí kolaterál, který je jiný než hotovost v téže měně, v jaké je sama expozice.
7. Pokud instituce není s to připravit model kolaterálu společně s expozicí, nezohlední ve svých výpočtech hodnoty expozice u OTC derivátů a transakcí s financováním cenných papírů vliv kolaterálu jiného než hotovosti v téže měně, v jaké je sama expozice, pokud nepoužívá buď koeficienty volatility, které splňují normy komplexní metody finančního kolaterálu s vlastními odhady koeficientu volatility, nebo standardní regulatorní koeficienty volatility podle kapitoly 4.
8. Instituce používající IMM nebude ve svých modelech zohledňovat vliv snížení hodnoty expozice v důsledku existence případného ustanovení v dohodě o kolaterálu, které vyžaduje přijetí kolaterálu, když se zhorší úvěrová kvalita protistrany.
Článek 286
Řízení CCR - Zásady, postupy a systémy
1. Instituce musí vytvořit a udržovat rámec řízení CCR, který sestává ze:
a)
zásad, postupů a systémů pro účely zajištění identifikace, měření, řízení, schválení a interních zpráv o CCR;
b)
postupů zajišťujících dodržování těchto zásad, postupů a systémů.
Tyto zásady, postupy a systémy musí být koncepčně správné, prováděné jednotně a musí být zdokumentovány. Dokumentace musí zahrnovat vysvětlení empirických postupů užívaných k měření CCR.
2. Rámec řízení CCR požadovaný odstavcem 1 musí zohlednit tržní, likviditní a právní a operační rizika, která jsou s CCR spojena. Rámec musí zejména zajistit, aby instituce dodržela následující zásady:
a)
nesmí obchodovat s protistranou, aniž by posoudila její úvěruschopnost;
b)
vezme plně v úvahu úvěrová rizika během vypořádání a před ním;
c)
bude řídit taková rizika co možná nejvíce na úrovni protistrany sloučením expozic s CCR s ostatními úvěrovými expozicemi a na úrovni celého podniku.
3. Instituce používající IMM zajistí, aby její rámec řízení CCR ke spokojenosti příslušného orgánu zohledňoval rizika likvidity ve všech těchto případech:
a)
u potenciálních příchozích výzev k dodatkové úhradě v kontextu výměny variační marže nebo dalších typů marží, jako jsou počáteční či nezávislé marže, při nepříznivých dopadech na trh;
b)
u potenciálních příchozích výzev k navrácení přebytečného kolaterálu poskytnutého protistranami;
c)
u výzev vyplývajících z potenciálního snížení vlastního externího ratingu.
Instituce zajistí, aby povaha a časový horizont opětovného použití kolaterálu byly v souladu s jejími potřebami likvidity a neohrozily její schopnost poskytnout či vrátit kolaterál včas.
4. Vedoucí orgán a vrcholné vedení instituce musí být aktivně zapojeny do řízení CCR a zajistit přidělení adekvátních zdrojů pro účely řízení CCR. Vrcholné vedení si musí být vědomo omezení a předpokladů používaného modelu a dopadu, který mohou mít na hodnověrnost výsledku získaného prostřednictvím formálního postupu. Vrcholné vedení musí mít také na paměti nejistoty tržního prostředí a provozní otázky a vzít na vědomí, jaký mají dopad na daný model.
5. Denní zprávy o expozicích instituce vůči CCR, vypracované podle čl. 287 odst. 2 písm. b), musí být přezkoumány řídícími pracovníky s dostatečným postavením a pravomocí, aby prosadili jak snížení pozic provedených jednotlivými vedoucími úvěrových oddělení či obchodníky, tak snížení celkové expozice s CCR instituce.
6. Rámec řízení CCR instituce vytvořený podle odstavce 1 se používá spolu s interními úvěrovými limity a limity obchodování. Úvěrové limity a limity obchodování musí souviset s modelem měření rizik dané instituce způsobem, který je v průběhu času stálý a dobře srozumitelný vedoucím úvěrových oddělení, obchodníkům a vrcholnému vedení. Instituce musí mít zaveden formální postup oznamování porušení limitů rizik příslušné úrovni řízení.
7. Měření CCR instituce musí zahrnovat měření každodenního použití úvěrových linek a jejich použití v průběhu jednoho dne. Instituce musí měřit stávající expozice bez zohlednění a se zohledněním kolaterálu. Na úrovni portfolia a protistrany musí instituce vypočítávat a monitorovat maximální expozici nebo potenciální budoucí expozici v intervalech spolehlivosti zvolených institucí. Instituce zohlední rozsáhlé či koncentrované pozice, včetně pozic podle skupin spřízněných protistran, průmyslu a trhu.
8. Instituce musí zavést a udržovat pravidelný a přesný program zátěžového testování. Výsledek tohoto zátěžového testování musí být pravidelně - alespoň jednou za čtvrtletí - přezkoumáván vrcholným vedením a musí se odrazit v zásadách a omezeních CCR stanovených vedoucím orgánem nebo vrcholným vedením. V případech, kdy zátěžové testy odhalí obzvláštní zranitelnost vůči dané řadě okolností, musí instituce podniknout pohotové kroky, aby tato rizika byla zvládnuta.
Článek 287
Organizační struktury pro řízení CCR
1. Instituce používající IMM musí zřídit a udržovat:
a)
útvar řízení rizika, který je v souladu s odstavcem 2;
b)
útvar řízení kolaterálu, který je v souladu s odstavcem 3.
2. Útvar řízení rizika je odpovědný za navržení a realizaci jejího systému řízení CCR, včetně počáteční a průběžné validace modelu, a musí provádět tyto funkce a splňovat tyto požadavky:
a)
je odpovědný za navržení a realizaci systému řízení CCR instituce;
b)
vypracovává denní zprávy a analyzuje výsledek modelu měření rizik instituce. Tato analýza zahrnuje hodnocení vztahu mezi mírou hodnot expozice s CCR a limity obchodování;
c)
kontroluje integritu vstupních údajů a vydává a analyzuje zprávy o výstupech modelu instituce pro měření rizika, včetně zhodnocení vztahu mezi mírou rizikové expozice a úvěrovými limity a limity obchodování;
d)
je nezávislý na útvarech odpovědných za vznik a obnovu expozic či za obchodování s nimi a nesmí být nevhodně ovlivňován;
e)
má dostatek pracovníků;
f)
je podřízen přímo vrcholnému vedení instituce;
g)
jeho práce je důkladně začleněna do každodenního procesu řízení úvěrového rizika instituce;
h)
výsledek jeho činnosti je nedílnou součástí plánování, sledování a řízení úvěrového a celkového rizikového profilu instituce.
3. Útvar řízení kolaterálu plní tyto úkoly a funkce:
a)
eviduje a činí výzvy k dodatkové úhradě marže, řeší spory týkající se výzev k dodatkové úhradě marže a každodenně hlásí úrovně nezávislých hodnot, počátečních a variačních marží;
b)
ověřuje celistvost údajů použitých k podání výzev k dodatkové úhradě marže a zajišťuje, aby byly konzistentní a pravidelně slaďované se všemi relevantními zdroji údajů v instituci;
c)
sleduje rozsah opětovného využití kolaterálu a případné změny práv instituce, pokud jde o kolaterál, který poskytuje;
d)
hlásí příslušné úrovni řízení typy aktiv sloužících jako kolaterál, která jsou opětovně využívána, a podmínky takového využívání včetně nástroje, úvěrové kvality a splatnosti;
e)
sleduje soustředění na jednotlivé typy aktiv sloužících jako kolaterál, přijatých institucí;
f)
pravidelně, nejméně však jednou za čtvrt roku, hlásí informace o řízení kolaterálu vrcholnému vedení, včetně informací o typu získaného i poskytnutého kolaterálu, jeho výše, stárnutí a příčině sporů týkajících se výzev k dodatkové úhradě marže. Tyto interní zprávy musí rovněž odrážet vývoj těchto hodnot.
4. Vrcholné vedení musí útvaru řízení kolaterálu přidělit dostatečné zdroje podle odstavce 1 písm. b) s cílem zajistit, aby jeho systémy dosáhly příslušné úrovně provozního výkonu, který je měřen podle včasnosti a přesnosti výzev k dodatkové úhradě marže učiněných institucí a včasnosti reakce instituce na výzvy k dodatkové úhradě podané jejími protistranami. Vrcholné vedení zajistí, aby útvar disponoval dostatkem pracovníků, kteří včas zpracují výzvy a vyřeší spory, a to i v případě vážné krize na trhu, a kteří umožní instituci omezit počet významných sporů způsobených obchodovanými objemy.
Článek 288
Přezkum systému řízení CCR
Instituce musí pravidelně provádět nezávislý přezkum svého systému řízení CCR prostřednictvím vnitřního auditu. Tento přezkum bude zahrnovat jak činnosti útvaru řízení rizika, tak útvaru řízení kolaterálu vyžadované článkem 287, a bude se konkrétně soustředit minimálně na:
a)
přiměřenost dokumentace systému a procesu řízení CCR podle článku 286;
b)
organizaci útvaru řízení CCR podle čl. 287 odst. 1 písm. a);
c)
organizaci útvaru řízení kolaterálu podle čl. 287 odst. 1 písm. b);
d)
začlenění měření CCR do každodenního řízení rizik;
e)
postup schvalování modelů oceňování rizika a systémů hodnocení, které používají pracovníci útvaru sjednávání obchodů (front office) a útvaru vypořádání obchodů (back office);
f)
ověření jakékoli významné změny v procesu měření CCR;
g)
rozsah CCR zachycených modelem měření rizik;
h)
celistvost informačního systému pro vedení;
i)
přesnost a úplnost údajů o CCR;
j)
přesné zohlednění právních termínů uvedených v dohodách o kolaterálu a dohodách o započtení při měření hodnoty expozice;
k)
ověření konzistentnosti, včasnosti a spolehlivosti zdrojů údajů používaných při provozu modelů, a to včetně nezávislosti těchto zdrojů údajů;
l)
přesnost a vhodnost předpokladů používaných při stanovení koeficientů volatility a korelace;
m)
přesnost ocenění a výpočtů transformace rizik;
n)
ověření přesnosti modelu prostřednictvím častého zpětného testování, jak je uvedeno v čl. 293 odst. 1 písm. b) až e);
o)
dodržování příslušných regulačních požadavků útvarem řízení CCR a útvarem řízení kolaterálu.
Článek 289
Kontrola používání
1. Instituce zajistí, aby rozložení expozic vytvořené modelem použitým k vypočítání efektivní EPE bylo důkladně začleněno do každodenního procesu řízení CCR instituce a aby byl výstup modelu zohledněn při schvalování úvěrů, řízení CCR, rozložení vnitřně stanoveného kapitálu a správě a řízení společnosti.
2. Instituce prokazuje ke spokojenosti příslušných orgánů, že používala model pro výpočet rozložení expozic, na němž je založen výpočet EPE, který v podstatě splňuje požadavky stanovené v tomto oddílu, alespoň rok před udělením svolením příslušnými orgány pro používání metody interního modelu podle článku 283.
3. Model použitý pro vytvoření rozložení expozic vůči CCR je součástí rámce řízení CCR požadovaného článkem 286. Součástí tohoto rámce je měření používání úvěrových linek sloučením expozic s CCR s ostatními úvěrovými expozicemi a rozložení vnitřně stanoveného kapitálu.
4. Kromě EPE musí instituce měřit a řídit stávající expozice. Ve vhodných případech musí instituce měřit stávající expozice bez zohlednění a se zohledněním kolaterálu. Kontrola používání je splněna, pokud instituce použije jiná měření CCR, například maximální expozici, založená na rozložení expozic vytvořeném stejným modelem jako pro výpočet EPE.
5. Instituce musí mít systém schopný odhadnout EE denně, pokud to bude nutné, pokud neprokáže ke spokojenosti svých příslušných orgánů, že její expozice vůči CCR vyžadují méně časté výpočty. Instituce odhaduje EE podle časového profilu horizontů prognózy, který přiměřeně odráží časovou strukturu budoucích peněžních toků a splatnosti smluv, a způsobem, jenž je v souladu s podstatností a složením expozic.
6. Expozice je měřena, monitorována a řízena v průběhu trvání všech smluv ve skupině transakcí se započtením, a ne pouze v horizontu jednoho roku. Instituce musí mít zavedené postupy k identifikaci a řízení rizik u protistran, pro něž expozice přesahuje horizont jednoho roku. Předpovídané zvýšení expozice je vstupní veličinou modelu vnitřně stanoveného kapitálu instituce.
Článek 290
Zátěžové testování
1. Instituce musí mít k dispozici komplexní program zátěžového testování pro CCR, včetně použití při posuzování kapitálových požadavků k CCR, který splňuje požadavky stanovené v odstavcích 2 až 10.
2. Zátěžové testování musí identifikovat možné události nebo budoucí změny ekonomických podmínek, které by mohly nepříznivě ovlivnit úvěrovou angažovanost dané instituce, a dále hodnotit schopnosti dané instituce těmto změnám čelit.
3. Zátěžová opatření v rámci programu jsou porovnávána s limity rizika a jsou institucí považována za součást procesu stanoveného v článku 81 směrnice 2013/36/EU.
4. Program musí souhrnně zachycovat obchody a úhrnné expozice napříč všemi formami úvěrového rizika protistrany na úrovni konkrétních protistran v dostatečném časovém rámci za účelem provádění pravidelného zátěžového testování.
5. Poskytne alespoň jednou měsíčně zátěžové testování expozice hlavních faktorů tržního rizika, jakými jsou úrokové sazby, FX (koeficient volatility pro devizové riziko), akcie, úvěrová rozpětí a ceny komodit u všech protistran instituce, s cílem identifikovat příliš velké koncentrace konkrétních směrových rizik a umožnit instituci v případě potřeby jejich omezení. Zátěžové testování expozice, včetně jednotlivého faktoru, multifaktoru a podstatného nesměrového rizika, a společné zdůraznění expozice a úvěruschopnosti bude provedeno na úrovni CCR konkrétní protistrany, seskupení protistran a napříč celou institucí.
6. Alespoň jednou za čtvrtletí instituce použije multifaktorové zátěžové testovací scénáře a posoudí podstatná nesměrová rizika, včetně expozice výnosové křivky a bazických rizik. Multifaktorové zátěžové testy musí být minimálně zaměřeny na následující scénáře, kdy:
a)
došlo k závažným ekonomickým či tržním událostem;
b)
došlo k výraznému poklesu likvidity na širším trhu;
c)
významný finanční zprostředkovatel likviduje pozice.
7. Závažnost šoků podkladových faktorů rizika bude v souladu s účelem zátěžového testu. Při hodnocení platební schopnosti v rámci zátěžových scénářů musí být šoky podkladových faktorů rizika dostatečně závažné, aby zachytily historicky mimořádná tržní prostředí a mimořádné, avšak věrohodné krizové podmínky na trhu. Zátěžové testy budou hodnotit dopad takových šoků na kapitál, kapitálové požadavky a zisky. Pro účely každodenního sledování portfolií, zajišťování a řízení koncentrací bude program testování rovněž zohledňovat méně závažné a pravděpodobnější scénáře.
8. Program bude zahrnovat možnost provádět v případě potřeby reverzní zátěžové testy za účelem identifikace mimořádných, avšak věrohodných scénářů, které by mohly vyústit ve výrazně nepříznivé výsledky. Reverzní zátěžové testování zohlední dopad podstatné nelinearity v portfoliu.
9. Výsledky zátěžového testování v rámci programu budou pravidelně - alespoň jednou za čtvrt roku - oznamovány vrcholnému vedení. Zprávy a analýzy týkající se výsledků budou pokrývat největší dopad v rámci portfolia na úrovni protistrany, podstatné koncentrace v rámci jednotlivých částí portfolia (v tomtéž odvětví či regionu) a relevantní tendence týkající se portfolia a protistrany.
10. Vrcholné vedení se ujme vedoucí úlohy při začlenění zátěžového testování do rámce řízení rizik a kultury rizik instituce a zajistí, aby výsledky byly smysluplné a aby byly vyžívány pro účely řízení CCR. Výsledky zátěžového testování pro významné expozice budou zhodnoceny na základě pokynů, které ukazují ochotu instituce riskovat, a budou nahlášeny vrcholnému vedení za účelem diskuse a příslušných kroků v případě, že byla identifikována nadměrná nebo koncentrovaná rizika.
Článek 291
Riziko pozitivní korelace
1. Pro účely tohoto článku:
a)
„obecné riziko pozitivní korelace“ (General Wrong-Way Risk) vzniká, pokud pravděpodobnost selhání protistran je pozitivně korelovaná s obecnými faktory tržního rizika;
b)
„specifické riziko pozitivní korelace“ (Specific Wrong-Way Risk) vzniká, pokud budoucí expozici vůči určité protistraně zvyšuje PD protistrany z důvodu charakteru transakcí s protistranou. Instituce se považuje za stranu vystavenou specifickému riziku pozitivní korelace v případě, že se předpokládá, že budoucí expozice vůči konkrétní protistraně bude vysoká, pokud pravděpodobnost selhání protistrany je rovněž vysoká.
2. Instituce musí řádně zvážit expozice, které způsobují značný stupeň specifických a obecných rizik pozitivní korelace.
3. Za účelem identifikace obecného rizika pozitivní korelace instituce navrhne zátěžové testování a analýzu scénáře pro zátěžové faktory rizika, které souvisejí s nepříznivou úvěruschopností protistrany. Takové testování bude zaměřeno na možnost závažných šoků, které se objeví v souvislosti se změnou vztahů mezi rizikovými faktory. Instituce bude sledovat obecné riziko pozitivní korelace podle produktu, regionu, průmyslového odvětví nebo dalších kategorií, které souvisí s činností instituce.
4. Instituce musí zachovávat postupy pro identifikaci, sledování a řízení případů specifického rizika pozitivní korelace pro každou právnickou osobu, počínající založením transakce a pokračující v průběhu trvání transakce.
5. Instituce vypočítají kapitálové požadavky k CCR ve vztahu k transakcím, u nichž bylo identifikováno specifické riziko pozitivní korelace a u nichž existuje právní souvislost mezi protistranou a transakcí s financováním cenných papírů nebo emitentem podkladového nástroje pro OTC derivát nebo podkladových nástrojů pro transakce uvedené v čl. 273 odst. 2 písm. b), c) a d), podle těchto zásad:
a)
nástroje, u nichž existuje specifické riziko pozitivní korelace, nebudou zahrnuty do téže skupiny transakcí se započtením jako další transakce s protistranou a bude s nimi jednotlivě zacházeno jako se samostatnou skupinou transakcí se započtením;
b)
v rámci každé takové samostatné skupiny transakcí se započtením se u swapů úvěrového selhání na jedno jméno hodnota expozice rovná plné výši očekávané ztráty hodnoty zbývající reálné hodnoty podkladových nástrojů, za předpokladu, že emitent podkladového nástroje je v likvidaci;
c)
LGD u instituce používající postup uvedený v kapitole 3 bude pro takové swapové transakce činit 100 %;
d)
u instituce používající postup stanovený v kapitole 2 bude použitelnou rizikovou váhou váha nezajištěné transakce;
e)
u všech dalších transakcí odkazujících v jakékoli takové samostatné skupině transakcí se započtením na jedinou protistranu je výpočet hodnoty expozice v souladu s předpokladem tzv. rizika náhlého selhání v případě takových podkladových závazků, v rámci nichž je emitent právně propojen s příslušnou protistranou. U transakcí odkazujících na určitý koš obsahující názvy nebo index se v případě potřeby uplatní riziko náhlého selhání příslušných podkladových závazků, v rámci nichž je emitent právně propojen s příslušnou protistranou;
f)
v rozsahu, v němž používá výpočty stávajícího tržního rizika pro kapitálové požadavky k dodatečným rizikům selhání a migrace stanovené v hlavě IV kapitole 5 oddílu 4, které již obsahují předpoklad LGD, bude LGD v použitém vzorci 100 %.
6. Instituce poskytují vrcholnému vedení a příslušnému výboru vedoucího orgánu pravidelné zprávy o specifických i obecných rizicích pozitivní korelace a opatřeních přijímaných k řízení těchto rizik.
Článek 292
Integrita modelového procesu
1. Instituce zajistí integritu modelového procesu, jak stanoví článek 284, přijetím alespoň těchto opatření:
a)
model zobrazuje podmínky a specifikace transakcí včasně, kompletně a konzervativně;
b)
tyto podmínky musí zahrnovat alespoň pomyslné objemy smlouvy, splatnost, referenční aktiva, ujednání o marži a ujednání o započtení;
c)
tyto podmínky a upřesnění jsou vedeny v databázi podléhající řádnému a pravidelnému auditu;
d)
postup pro uznávání jednání o započtení, který vyžaduje, aby právní oddělení potvrdilo právní vymahatelnost započtení v rámci těchto jednání;
e)
potvrzení stanovené v písmenu d) bude zadáno do databáze uvedené v písmenu c) nezávislým útvarem;
f)
převod podmínek transakcí a specifikace údajů do modelu EPE podléhá vnitřnímu auditu;
g)
mezi modelem a systémy zdrojových údajů musí být zavedeny oficiální postupy sladění, aby trvale ověřovaly, že se podmínky a specifikace transakcí v EPE správně nebo alespoň konzervativně odráží.
2. Stávající tržní údaje budou použity ke stanovení stávajících expozic. Instituce může kalibrovat svůj model EPE za použití historických tržních údajů nebo údajů implikovaných trhem za účelem stanovení parametrů podkladových stochastických procesů, jako je posun, volatilita a korelace. Pokud instituce použije historické údaje, musí použít takové údaje za období alespoň tří let. Údaje musí být aktualizovány alespoň jednou za čtvrt roku, případně častěji, pokud je to nutné ke zohlednění tržních podmínek.
Pro výpočet efektivní EPE za použití zátěžové kalibrace musí instituce kalibrovat efektivní EPE buď za použití údajů za období tří let, které zahrnuje krizové období rozpětí úvěrového selhání jejích protistran, nebo za použití tržně implikovaných údajů za takové krizové období.
Za tímto účelem instituce použije ustanovení odstavců 3, 4 a 5.
3. Instituce alespoň jednou za čtvrt roku prokáže ke spokojenosti příslušného orgánu, že krizové období použité pro výpočet podle tohoto odstavce se shoduje s obdobím zvýšené hodnoty rozpětí swapu úvěrového selhání nebo jiných úvěrů (např. půjčka nebo podnikový dluhopis) pro reprezentativní výběr protistran s obchodovanými úvěrovými rozpětími. V situacích, kdy instituce nedisponuje přiměřenými údaji o úvěrovém rozpětí pro protistranu, přiřadí tuto protistranu ke konkrétním údajům o úvěrovém rozpětí na základě regionu, interního ratingu a druhů činnosti.
4. Model EPE pro všechny protistrany bude používat údaje, buď historické, nebo implikované, které zahrnují údaje z krizového úvěrového období, a budou takové údaje používat způsobem, který je v souladu s metodou použitou pro kalibraci modelu EPE na stávající údaje.
5. Pro hodnocení efektivity své zátěžové kalibrace pro EEPE instituce vytvoří několik srovnávacích portfolií, které jsou citlivé vůči hlavním rizikovým faktorům, kterým je instituce vystavena. Expozici vůči těmto srovnávacím portfoliím lze vypočítat za použití a) zátěžové metodiky založené na stávajících tržních hodnotách a parametrech modelu kalibrovaných na krizové podmínky na trhu, a b) expozice vytvářené po dobu trvání krizového období, ale při uplatnění metody stanovené v tomto oddílu (konec tržní hodnoty krizového období, volatility a korelace za tříleté krizové období).
Příslušné orgány budou požadovat, aby instituce upravila zátěžovou kalibraci, pokud se expozice těchto srovnávacích portfolií navzájem výrazně liší.
6. Instituce podrobí model procesu validace, který je jasně stanoven v zásadách a postupech institucí. Tento proces validace musí:
a)
upřesnit druh testování potřebný k zajištění integrity modelu a stanovit podmínky, za kterých jsou předpoklady, ze kterých model vychází, nevhodné, a mohou mít proto za následek podcenění EPE;
b)
zahrnovat přezkoumání komplexnosti modelu.
7. Instituce dohlíží na příslušná rizika a musí mít zavedeny postupy pro upravení svých odhadů EEPE, pokud se tato rizika stanou významnými. Instituce v souladu s tímto odstavcem:
a)
stanoví a řídí své expozice vůči specifickým rizikům pozitivní korelace, které vznikají způsobem uvedeným v čl. 291 odst. 1 písm. b), a expozice vůči obecným rizikům pozitivní korelace, které vznikají způsobem uvedeným v čl. 291 odst. 1 písm. a);
b)
u expozic, jejichž rizikový profil se po jednom roce zvyšuje, pravidelně srovnává odhad příslušné výše expozice v průběhu jednoho roku se stejnou výší expozice v průběhu trvání expozice;
c)
u expozic se zbytkovou splatností kratší než jeden rok pravidelně srovnává reprodukční náklady (stávající expozici) a uskutečněný profil expozice a uchovává údaje, které toto srovnání umožní.
8. Instituce musí používat interní postupy, kterými ještě před zahrnutím transakce do skupiny transakcí se započtením ověřuje, zda se na transakci vztahuje právoplatná smlouva o započtení splňující požadavky stanovené v oddílu 7.
9. Instituce, která využívá kolaterálu ke snižování CCR, musí mít interní postupy k ověření toho, že kolaterál vyhovuje standardům právní jistoty stanoveným v kapitole 4, před zohledněním jeho účinků ve svých výpočtech.
10. EBA sleduje řadu postupů v této oblasti a v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydává pokyny k použití tohoto článku.
Článek 293
Požadavky na systém řízení rizik
1. Instituce musí splňovat tyto požadavky:
a)
musí splňovat kvalitativní požadavky uvedené v části třetí hlavě IV kapitole 5;
b)
musí provádět pravidelný program zpětného testování za pomoci srovnání měření rizik na základě modelu s realizovaným měřením rizik a hypotetických změn založených na statických pozicích s realizovaným měřením;
c)
musí provádět počáteční validaci a stálý pravidelný přezkum svého modelu expozice s CCR a měření rizik na základě tohoto modelu. Validace a přezkum jsou nezávislé na vývoji modelu;
d)
vedoucí orgán a vrcholné vedení se musí účastnit procesu kontroly rizika a musí zajistit, aby na kontrolu úvěrového rizika a úvěrového rizika protistrany byly přiděleny adekvátní zdroje. V tomto ohledu musí být denní zprávy, připravené nezávislým útvarem řízení rizika zřízeným podle čl. 287 odst. 1 písm. a), přezkoumány řídícími pracovníky s dostatečným postavením a autoritou, aby prosadili jak snížení pozic provedených jednotlivými obchodníky, tak snížení celkové rizikové expozice instituce;
e)
interní model měření rizika expozice musí být propojen s každodenním procesem řízení rizika instituce;
f)
systém pro měření rizik se používá spolu s interními limity obchodování a limity expozice. V tomto ohledu limity expozice musí souviset s modelem měření rizik instituce způsobem, který je v průběhu času stálý a dobře srozumitelný, obchodníkům, vedoucím úvěrových oddělení a vrcholnému vedení;
g)
instituce zajistí, aby byl její systém řízení rizik dobře dokumentován. Bude zejména uchovávat zdokumentovaný soubor interních strategií, kontrolních mechanismů a postupů, týkajících se provozu systému řízení rizik a nástrojů zajišťujících dodržování těchto zásad;
h)
v rámci procesu vnitřního auditu instituce musí být pravidelně prováděn nezávislý přezkum systému měření rizika. Tento přezkum se musí vztahovat jak na činnosti obchodních útvarů, tak i na činnosti nezávislého útvaru řízení rizika. Přezkum celkového procesu řízení rizika se provádí v pravidelných intervalech (alespoň jednou ročně) a zaměřuje se přinejmenším na všechny položky uvedené v článku 288;
i)
průběžná validace modelů úvěrového rizika protistrany, včetně zpětného testování, bude pravidelně přezkoumávána řídícími pracovníky, jež disponují dostatečnou pravomocí k přijetí rozhodnutí ohledně řešení slabých stránek modelů.
2. Příslušné orgány při stanovení úrovně hodnoty alfa podle čl. 284 odst. 4 zohlední rozsah, v němž instituce splňuje požadavky odstavce 1. Pouze instituce, které splňují tyto požadavky v plném rozsahu, jsou způsobilé pro použití minimálního násobícího koeficientu.
3. Instituce musí dokumentovat postup počáteční a průběžné validace svého modelu expozice s CCR a výpočet měření rizika na základě modelů s takovou mírou podrobnosti, která umožní třetí straně znovu vytvořit analýzu a provést měření rizik. V této dokumentaci bude uvedena frekvence provádění analýzy zpětného testování a jakékoli další průběžné validace, způsob, jakým je validace prováděna s ohledem na toky údajů a portfolia, a analýzy, které byly použity.
4. Instituce definuje kritéria, za jejichž pomoci hodnotí své modely expozice s CCR a modely, které vstupují do výpočtu expozice, a uchovává zásady v písemné formě, které popisují postup, kterým je identifikován nepřijatelný výkon a provedena náprava.
5. Instituce uvede, jakým způsobem jsou vytvořena reprezentativní portfolia protistran, pro účely validace modelu expozice s CCR a měření rizik za jeho pomoci.
6. Validace modelů expozice s CCR a měření rizik za jejich pomoci, která vytváří předvídaná rozložení, zohlední více než jeden statistický údaj předvídaného rozložení.
Článek 294
Validační požadavky
1. Instituce v rámci počáteční a průběžné validace svého modelu expozice s CCR a měření rizik za jeho pomoci zajistí, aby byly splněny následující požadavky:
a)
aby instituce získala svolení příslušných orgánů podle čl. 283 odst. 1, musí nejprve provést zpětné testování za použití historických údajů, týkajících se pohybů faktorů tržního rizika. Toto zpětné testování zohlední řadu odlišných prognóz časových horizontů alespoň za období jednoho roku u řady různých inicializačních dat, které pokrývají širokou škálu tržních podmínek;
b)
instituce používající postup uvedený v čl. 285 odst. 1 písm. b) pravidelně ověřují svůj model testováním, zda se uskutečněné stávající expozice shodují s prognózou v průběhu všech období krytí rizika marží v rámci jednoho roku. Pokud mají některé obchodní transakce ve skupině transakcí se započtením splatnost kratší než jeden rok a skupina transakcí se započtením má bez těchto transakcí vyšší faktor citlivosti vůči riziku, ověření tuto skutečnost zohlední;
c)
provede zpětný test fungování svého modelu expozice s CCR a příslušných měření rizik za pomoci tohoto modelu, jakož i prognóz faktoru tržního rizika. U zajištěných obchodních transakcí musí zohledněné prognózované časové horizonty zahrnovat časové horizonty odrážející typická období krytí rizika marží, použitá u zajištěných či maržových obchodů;
d)
pokud z validace modelu vyplývá, že je efektivní EPE podceněno, instituce přijme nezbytná opatření k odstranění nepřesnosti modelu;
e)
testuje modely oceňování používané pro výpočet expozice s CCR pro daný scénář budoucích šoků faktorů tržního rizika jako součást počátečního a průběžného modelového validačního procesu. Modely oceňování opcí musí stanovit nelinearity hodnoty opce vzhledem k faktorům tržního rizika;
f)
model expozice s CCR musí zachytit informace specifické pro transakce, které jsou nezbytné k tomu, aby bylo možné provést sloučení expozic na úrovni skupin transakcí se započtením. Instituce ověřuje, že transakce jsou přiděleny řádným skupinám transakcí se započtením v rámci modelu;
g)
model expozice s CCR musí zahrnovat informace týkající se dané transakce, aby byly zachyceny dopady zajištění. Musí zohlednit jak současnou výši zajištění, tak zajištění, které si mezi sebou protistrany v budoucnu vymění. Takový model zachycuje povahu maržových dohod, které jsou jednostranné či dvoustranné, četnost výzev k dodatkové úhradě, období krytí rizika marží, minimální práh expozic bez zajištění, které jsou instituce ochotny přijmout, a minimální hodnotu převodu. Takový model musí buď znázornit změnu ocenění podle tržní hodnoty složeného kolaterálu, nebo uplatnit pravidla stanovená v kapitole 4;
h)
modelový validační proces musí zahrnovat statické historické zpětné testování reprezentativních portfolií protistrany. Instituce provádí tato zpětná testování několika reprezentativních skutečných či hypotetických portfolií protistran v pravidelných intervalech. Tato reprezentativní portfolia se vybírají na základě citlivosti vůči faktorům podstatného rizika a kombinacím rizikových faktorů, kterým je instituce vystavena;
i)
instituce provede zpětné testování klíčových předpokladů modelu expozice s CCR a příslušných měření rizik, včetně modelovaného vztahu mezi různými časovými vrcholy příslušejícími k témuž rizikovému faktoru a modelovanými vztahy mezi rizikovými faktory;
j)
fungování modelů expozice s CCR a měření rizik za jejich pomoci bude podléhat příslušné praxi zpětného testování. Program zpětného testování bude s to identifikovat špatné fungování měření rizik v rámci modelu EPE;
k)
instituce ověří své modely expozice s CCR a veškerá měření rizik v časových horizontech odpovídajících splatnosti obchodů, pro něž se pro výpočet expozice použije IMM podle článku 283;
l)
instituce pravidelně testuje modely oceňování používané pro výpočet expozice protistrany na základě příslušných nezávislých referenčních hodnot v rámci průběžného modelového validačního procesu;
m)
průběžná validace modelu expozice s CCR instituce a příslušného měření rizik bude zahrnovat hodnocení přiměřenosti fungování v poslední době;
n)
frekvence, s jakou jsou aktualizovány parametry modelu expozice s CCR, bude posouzena institucí v rámci počátečního a průběžného procesu validace;
o)
v rámci počáteční a průběžné validace modelu expozice s CCR se posoudí, zda jsou výpočty úrovně protistrany a expozice skupiny transakcí se započtením vhodné, či nikoli.
2. Míru, jež je konzervativnější než metrická míra použitá k výpočtu regulatorní hodnoty expozice pro každou protistranu, lze s předchozím svolením příslušných orgánů použít místo součinu koeficientu alfa a efektivní EPE. Stupeň relativní konzervativnosti bude posouzen na základě předchozího schválení příslušných orgánů a v rámci pravidelného přezkumu v rámci dohledu modelů EPE orgány dohledu. Instituce konzervativnost pravidelně ověřuje. Průběžné hodnocení fungování modelu zahrnuje všechny protistrany, pro něž se modely používají.
3. Pokud zpětné testování naznačuje, že model není dostatečně přesný, příslušné orgány musí odvolat svolení modelu nebo stanovit příslušná opatření, aby zajistily, že bude model ihned vylepšen.
Oddíl 7
Smluvní započtení
Článek 295
Uznání smluvního započtení za faktor snižující riziko
Instituce mohou v souladu s článkem 298 považovat za faktor snižující riziko pouze následující druhy dohod o započtení, u nichž byla smlouva o započtení uznána příslušnými orgány v souladu s článkem 296 a instituce splňuje požadavky stanovené v článku 297:
a)
dvoustranné smlouvy o novaci mezi institucí a její protistranou, podle níž se vzájemné pohledávky a závazky automaticky slučují takovým způsobem, že se při každé novaci stanoví jediná čistá částka a tím vytvoří jediná nová smlouva, která nahrazuje veškeré předešlé smlouvy a všechny závazky mezi stranami na základě těchto smluv a je závazná pro všechny strany;
b)
jiné dvoustranné dohody o započtení mezi institucí a její protistranou;
c)
pokud jde o instituce, kterým bylo schváleno používání metody stanovené v oddílu 6 - dohody o křížovém započtení, které se týkají transakcí spadajících do rámce této metody. Příslušné orgány předloží EBA zprávu obsahující seznam schválených dohod o křížovém započtení.
Započtení napříč transakcemi uzavřenými ze strany různých právních subjektů skupiny se pro účely výpočtu kapitálových požadavků neuznává.
Článek 296
Uznání dohod o započtení
1. Příslušné orgány uznají dohodu o započtení, pouze pokud jsou splněny podmínky podle odstavce 2 a, pokud je to vhodné, podle odstavce 3.
2. Všechny dohody o započtení, které instituce používají pro účely stanovení hodnoty expozice podle této části, musí splňovat následující podmínky:
a)
instituce uzavřela se svou protistranou dohodu o započtení, která vytváří jediný právní závazek pokrývající všechny zahrnuté operace tak, že v případě selhání protistrany by instituci vznikl nárok na výplatu nebo povinnost uhrazení pouze pro čisté částky kladných a záporných hodnot zahrnutých jednotlivých operací, oceněných podle tržní hodnoty;
b)
instituce dala příslušným orgánům k dispozici písemné a odůvodněné právní posudky prokazující, že v případě právního napadení dohody o započtení by pohledávky a závazky instituce nepřekročily hodnoty uvedené v písmenu a). Právní posudek musí odkazovat na platné právní předpisy:
i)
státu, v němž má protistrana své sídlo;
ii)
státu, na jehož území se pobočka nachází, v případě pobočky podniku, která se nachází v jiné zemi, než je sídlo podniku;
iii)
státu, jehož právním řádem se řídí jednotlivé operace zahrnuté do dohody o započtení;
iv)
státu, jehož právním řádem se řídí veškeré smlouvy nebo dohody potřebné ke splnění smluvního započtení;
c)
úvěrové riziko každé protistrany se sčítá tak, aby se dospělo k jediné legální expozici napříč transakcemi s každou protistranou. Tato souhrnná hodnota je využívána při stanovování úvěrových limitů a při určování vnitřně stanoveného kapitálu;
d)
smlouva nesmí obsahovat žádné ustanovení, které v případě platebního selhání protistrany umožňuje protistraně, u níž nedošlo k selhání, provádět pouze částečné nebo žádné platby do konkursní podstaty protistrany, a to i v případech, kdy je strana v platební neschopnosti čistým věřitelem (tj. doložku o odstoupení).
Má-li některý z příslušných orgánů pochybnosti o tom, zda je smluvní započtení platné a vymahatelné podle právních předpisů států uvedených v písmenu b) nebude dohoda o započtení uznána za faktor snižující riziko pro kteroukoliv z protistran. Příslušné orgány se vzájemně informují.
3. Právní posudky uvedené v písmenu b) mohou být vypracovány s ohledem na druhy dohod o započtení. Dohody o křížovém započtení musí splňovat následující dodatečné podmínky:
a)
čistá částka uvedená v odst. 2 písm. a) je čistou částkou kladných i záporných konečných hodnot každé jednotlivé dvoustranné rámcové dohody a kladného i záporného ocenění jednotlivých transakcí podle tržní hodnoty (tj. čistou částkou křížového započtení);
b)
právní posudky uvedené v odst. 2 písm. b) musí posoudit platnost a vymahatelnost celé dohody o křížovém započtení podle podmínek v ní stanovených a dopad započtení na věcná ustanovení každé zahrnuté jednotlivé dvoustranné rámcové dohody.
Článek 297
Závazky institucí
1. Instituce musí zavést a udržovat postupy k zajištění toho, aby právní platnost a vymahatelnost jejího smluvního započtení byla přezkoumána s ohledem na změny relevantních právních řádů uvedených v čl. 296 odst. 2 písm. b).
2. Instituce musí ve svých spisech uchovávat veškerou požadovanou dokumentaci vztahující se ke smluvnímu započtení.
3. Instituce zahrne vliv započtení do celkového úvěrového rizika protistrany a řídí úvěrová rizika protistrany na základě tohoto vlivu.
4. V případě dohody o křížovém započtení podle článku 295 musí instituce dodržovat postupy podle čl. 296 odst. 2 písm. c), aby si ověřila, že každá transakce, která má být zahrnuta do skupiny transakcí se započtením, je ošetřena právním posudkem podle čl. 296 odst. 2 písm. b).
Pokud jde o dohodu o křížovém započtení, instituce se musí i nadále řídit požadavky týkajícími se uznání dvoustranného započtení nebo požadavky kapitoly 4 týkajícími se uznání sníženého úvěrového rizika s ohledem na každou zahrnutou jednotlivou dvoustrannou rámcovou dohodu a transakci.
Článek 298
Účinky uznání započtení za faktor snižující riziko
1. Na dohody o započtení se použijí tyto postupy:
a)
započtení pro účely oddílů 5 a 6 se uznává tak, jak je popsáno v těchto oddílech;
b)
v případě smlouvy o novaci mohou být oceňovány jednotlivé čisté hodnoty stanovené touto smlouvou o novaci a nikoliv dotyčné hrubé hodnoty.
Při použití oddílu 3 mohou instituce smlouvu o novaci zohlednit při určování:
i)
současných reprodukčních nákladů podle čl. 274 odst. 1;
ii)
pomyslné jistiny nebo podkladové hodnoty uvedené v čl. 274 odst. 2.
Při použití oddílu 4 mohou instituce při stanovení pomyslné částky uvedené v čl. 275 odst. 1 zohlednit smlouvu o novaci pro účely výpočtu pomyslné jistiny. V takových případech použijí instituce procentní sazby v tabulce č. 3.
c)
v případě ostatních dohod o započtení instituce použijí oddíl 3 takto:
i)
současné reprodukční náklady uvedené v čl. 274 odst. 1 pro kontrakty zahrnuté v dohodě o započtení musí být získány pomocí současných hypotetických čistých reprodukčních nákladů vyplývajících z této dohody; pokud započtení vede k čistému závazku instituce, která provádí výpočet čistých reprodukčních nákladů, považují se současné reprodukční náklady za rovny „0“;
ii)
číselná hodnota možné budoucí expozice uvedené v čl. 274 odst. 2 pro všechny kontrakty zahrnuté v dohodě o započtení musí být snížena podle následujícího vzorce:
kde:
PCEred
=
snížená hodnota možné budoucí expozice u všech kontraktů s danou protistranou zahrnutých do právně platné dvoustranné dohody o započtení;
PCEgross
=
úhrn hodnot možné budoucí expozice u všech kontraktů s danou protistranou, které jsou zahrnuty do právně platné dvoustranné dohody o započtení a vypočteny vynásobením jejich pomyslných jistin procentními sazbami stanovenými v tabulce č. 1;
NGR
=
poměr čistý/hrubý, který se vypočítá jako podíl čistých reprodukčních nákladů pro všechny kontrakty zahrnuté do právně závazné dvoustranné dohody o započtení s danou protistranou (čitatel) a hrubých reprodukčních nákladů pro všechny kontrakty zahrnuté do právně závazné dvoustranné dohody o započtení s touto protistranou (jmenovatel).
2. Při provádění výpočtu potenciální budoucí expozice podle vzorce stanoveného v odstavci 1 mohou instituce nakládat s dokonale si odpovídajícími kontrakty zahrnutými do dohody o započtení jako s jediným kontraktem, jehož pomyslná jistina se rovná čistým příjmům.
Při použití čl. 275 odst. 1 mohou instituce nakládat s dokonale si odpovídajícími kontrakty zahrnutými do dohody o započtení jako s jediným kontraktem, jehož pomyslná jistina se rovná čistým příjmům; pomyslná jistina se vynásobí procentní sazbou uvedenou v tabulce č. 3.
Pro účely tohoto odstavce se dokonale si odpovídajícími kontrakty rozumí termínové (forwardové) měnové kontrakty nebo podobné kontrakty, ve kterých se pomyslná jistina rovná peněžním tokům, jestliže splatnost peněžních toků připadá na stejné datum a je zcela ve stejné měně.
3. Pro všechny ostatní kontrakty zahrnuté do dohody o započtení lze snížit dané sazby, jak je uvedeno v tabulce č. 6:
Tabulka č. 6
Původní doba splatnosti
Úrokové kontrakty
Měnové kontrakty
Jeden rok nebo méně
0,35 %
1,50 %
Více než rok, ale ne více než dva roky
0,75 %
3,75 %
Za každý další rok
0,75 %
2,25 %
4. V případě úrokových kontraktů mohou instituce se souhlasem příslušných orgánů zvolit buď původní splatnost, nebo zbytkovou splatnost.
Oddíl 8
Položky v obchodním portfoliu
Článek 299
Položky v obchodním portfoliu
1. Pro účely použití tohoto článku obsahuje příloha II odkaz na derivátové nástroje k převodu úvěrového rizika, jak je uvedeno v bodu 8 oddílu C přílohy I směrnice 2004/39/ES.
2. Při výpočtu objemu rizikově vážených expozic pro riziko protistrany u položek v obchodním portfoliu musí instituce dodržovat následující zásady:
a)
v případě swapu veškerých výnosů a swapu úvěrového selhání se pro získání číselné hodnoty případné budoucí expozice podle metody stanovené v oddíle 3 jmenovitá hodnota nástroje vynásobí těmito procentuálními hodnotami:
i)
5 %, je-li referenční závazek takového typu, že pokud by dal vzniknout přímé expozici instituce, jednalo by se pro účely části třetí hlavy IV kapitoly 2 o způsobilou položku;
ii)
10 %, je-li referenční závazek takového typu, že pokud by dal vzniknout přímé expozici instituce, nejednalo by se pro účely části třetí hlavy IV kapitoly 2 o způsobilou položku.
V případě instituce, jejíž expozice vznikající ze swapu úvěrového selhání představuje dlouhou pozici v podkladovém nástroji, lze na možnou budoucí úvěrovou expozici použít číselnou hodnotu 0 % za předpokladu, že swap úvěrového selhání nepodléhá uzavření v případě platební neschopnosti subjektu, jehož expozice vznikající ze swapu představuje krátkou pozici v podkladovém nástroji, ačkoliv u podkladového nástroje selhání nenastalo.
Tam, kde úvěrový derivát poskytuje zajištění ve vztahu k „n-tému případu selhání“ z určitého počtu podkladových závazků, instituce stanoví, který z procentních údajů stanovených v prvním pododstavci se použije, s pomocí závazku n-té nejnižší úvěrové kvality, jež by se v případě, že instituci závazek vznikne, stal způsobilou položkou pro účely části třetí hlavy IV kapitoly 2;
b)
instituce nesmí pro uznání účinků finančního kolaterálu použít jednoduchou metodu finančního kolaterálu stanovenou v článku 222;
c)
v případě repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit vykázaných v obchodním portfoliu, mohou instituce uznat jako způsobilý kolaterál veškeré finanční nástroje a komodity, které jsou způsobilé k zahrnutí do obchodního portfolia;
d)
pro expozice z titulu nástrojů OTC derivátů zahrnutých do obchodního portfolia mohou instituce uznat jako způsobilý kolaterál komodit, které jsou způsobilé k zahrnutí do obchodního portfolia;
e)
pro účely výpočtu koeficientu volatility se tam, kde jsou takové finanční nástroje nebo komodity, které nejsou uznány podle kapitoly 4, půjčovány, prodávány nebo poskytovány, nebo vypůjčovány, nakupovány nebo obdrženy jako kolaterál či jiným způsobem v rámci takové transakce a instituce používá regulatorní koeficient volatility podle kapitoly 4 oddílu 3, zachází instituce s takovými nástroji a komoditami stejným způsobem jako s akciemi nezahrnutými do hlavního indexu a kotovanými na uznávané burze;
f)
pokud instituce používá vlastní odhady koeficientu volatility podle kapitoly 4 oddílu 3 pro finanční nástroje nebo komodity, které nejsou uznány podle kapitoly 4, musí koeficient volatility vypočítat pro každou individuální položku. Pokud instituci bylo schváleno používání přístupu interních modelů podle kapitoly 4, může také tento přístup použít v obchodním portfoliu;
g)
ve vztahu k uznávání rámcových dohod o započtení, jež se týkají repo obchodů, půjček nebo výpůjček cenných papírů nebo komodit nebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu, uznají instituce započtení mezi pozicemi v obchodním portfoliu a pozicemi v investičním portfoliu, pouze pokud započtené transakce splňují tyto podmínky:
i)
veškeré transakce jsou denně oceňovány podle tržní hodnoty;
ii)
jakoukoli položku, která je vypůjčena, nakoupena nebo obdržena v rámci transakcí, lze uznat jako uznatelný finanční kolaterál podle kapitoly 4, aniž by se použila ustanovení písmen c) až f) tohoto odstavce;
h)
tam, kde úvěrový derivát zahrnutý do obchodního portfolia tvoří součást interního zajištění a zajištění úvěrového rizika je uznané podle tohoto nařízení v souladu s článkem 204, použijí instituce jeden z těchto postupů:
i)
zachází s ním, jako by neexistovalo riziko protistrany vyplývající z pozice v úvěrovém derivátu;
ii)
pro účely výpočtu kapitálových požadavků k úvěrovému riziku protistrany konzistentně zařazují všechny úvěrové deriváty do obchodního portfolia, které tvoří součást interního zajištění nebo jsou nakoupeny jako zajištění úvěrového rizika protistrany, je-li zajištění úvěrového rizika uznáno podle kapitoly 4.
Oddíl 9
Kapitálové požadavky pro expozice vůči ústřední protistraně
Článek 300
Definice
Pro účely tohoto oddílu se použijí tyto definice:
(1)
„odolná vůči úpadku (bankruptcy remote)“ jsou taková aktiva klienta, pro něž byla zavedena účinná opatření, která zajistí, že tato aktiva nebudou k dispozici věřitelům ústřední protistrany nebo člena clearingového systému v případě platební neschopnosti této ústřední protistrany nebo člena clearingového systému nebo že tato aktiva nebudou k dispozici členovi clearingového systému na krytí ztrát plynoucích ze selhání jiného klienta či klientů než těch, kteří tato aktiva poskytli;
(2)
„transakcí související s ústřední protistranou“ se rozumí smlouva nebo transakce uvedená v čl. 301 odst. 1 mezi klientem a členem clearingového systému, která přímo souvisí se smlouvou nebo transakcí uvedenou v uvedeném odstavci mezi tímto členem clearingového systému a ústřední protistranou;
(3)
„členem clearingového systému“ se rozumí člen clearingového systému ve smyslu čl. 2 bodu 14 nařízení (EU) č. 648/2012;
(4)
„klientem“ se rozumí klient ve smyslu čl. 2 bodu 15 nařízení (EU) č. 648/2012 nebo podnik, který uzavřel nepřímé ujednání o clearingu s členem clearingového systému ve smyslu čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 301
Věcná působnost
1. Tento oddíl se vztahuje na následující smlouvy a transakce, které dosud nebyly s ústřední protistranou vypořádány:
a)
smlouvy uvedené v příloze II a úvěrové deriváty;
b)
repo obchody;
c)
transakce půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit;
d)
transakce s delší dobou vypořádání;
e)
maržové obchody.
2. Instituce si mohou zvolit, zda na nevypořádané smlouvy a transakce se způsobilou ústřední protistranou podle odstavce 1 použijí jeden z těchto dvou postupů:
a)
postup pro obchodní expozice stanovený v článku 306, kromě postupu stanoveného v odst. 1 písm. b) uvedeného článku, a pro expozice vůči příspěvkům do fondu pro riziko selhání podle článku 307;
b)
postup stanovený v článku 310.
3. Instituce použijí postup stanovený v článku 306, kromě postupu stanoveného v odst. 1 písm. a) uvedeného článku, a případně v článku 309 na nevypořádané smlouvy a transakce s nezpůsobilými ústředními protistranami uvedenými v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 302
Sledování expozic vůči ústředním protistranám
1. Instituce sledují všechny své expozice vůči ústředním protistranám a stanoví postupy pro pravidelné podávání zpráv o těchto expozicích vrcholnému vedení a příslušnému výboru či výborům vedoucího orgánu.
2. Instituce prostřednictvím vhodné analýzy scénářů a zátěžového testování posoudí, zda úroveň kapitálu drženého proti expozicím vůči ústřední protistraně, včetně případných budoucích úvěrových expozic, expozic vůči příspěvkům do fondu pro riziko selhání a, pokud instituce působí jako člen clearingového systému, expozic vyplývajících ze smluvních ujednání podle článku 304, vhodným způsobem odpovídá rizikům neodmyslitelně spjatým s těmito expozicemi.
Článek 303
Zacházení s expozicemi členů clearingového systému vůči ústřední protistraně
1. V případě, že instituce působí jako člen clearingového systému, ať už pro své vlastní účely nebo jako finanční zprostředkovatel mezi klientem a ústřední protistranou, vypočítá kapitálové požadavky pro svoje expozice vůči ústřední protistraně v souladu s článkem 301 odst. 2 a 3.
2. V případě, že instituce působí jako člen clearingového systému a v této funkci působí jako finanční zprostředkovatel mezi klientem a ústřední protistranou, vypočítá kapitálové požadavky pro svoje transakce s klientem související s ústřední protistranou v souladu s oddíly 1 až 8 této kapitoly.
3. V případě, že instituce je klientem člena clearingového systému, vypočítá kapitálové požadavky pro svoje transakce s tímto členem clearingového systému související s ústřední protistranou v souladu s oddíly 1 až 8 této kapitoly.
4. Jako alternativu k postupu uvedenému v odstavci 3 může instituce, která je klientem, vypočítat kapitálové požadavky pro svoje transakce se členem clearingového systému související s ústřední protistranou v souladu s čl. 305 odst. 2 za předpokladu, že jsou splněny obě tyto podmínky:
a)
pozice a aktiva dotčené instituce, které souvisejí s uvedenými transakcemi, jsou na úrovni člena clearingového systému i ústřední protistrany rozlišovány a odděleny ve smyslu článku 39 nařízení (EU) č. 648/2012 na úrovni člena clearingového systému i příslušné ústřední protistrany od pozic a aktiv člena clearingového systému a ostatních klientů tohoto člena clearingového systému a v důsledku tohoto oddělení jsou tyto pozice a aktiva v případě selhání nebo platební neschopnosti člena clearingového systému nebo jednoho nebo více jeho dalších klientů odolné vůči úpadku;
b)
právní a správní předpisy a smluvní ujednání, které se týkají dotčené instituce nebo ústřední protistrany nebo je zavazují, zajistí v případě selhání nebo platební neschopnosti člena clearingového systému převod pozic instituce, které souvisejí s uvedenými smlouvami a transakcemi, a odpovídající kolaterál k jinému členovi clearingového systému v rámci příslušného období krytí rizika marží.
5. V případě, že instituce působící jako člen clearingového systému vstoupí do smluvního ujednání s klientem jiného člena clearingového systému s cílem zajistit klientovi převoditelnost aktiv a pozic uvedených v odst. 4 písm. b), může tato instituce přidělit podmíněnému závazku, který tímto smluvním ujednáním vznikne, nulovou hodnotu expozice.
Článek 304
Zacházení s expozicemi členů clearingového systému vůči klientům
1. V případě, že instituce působí jako člen clearingového systému a v rámci této funkce jako finanční zprostředkovatel mezi klientem a ústřední protistranou, vypočítá kapitálové požadavky pro svoje transakce s klientem související s ústřední protistranou v souladu s oddíly 1 až 8 této kapitoly a případně s částí třetí hlavou VI.
2. V případě, že instituce působící jako člen clearingového systému vstoupí do smluvního ujednání s klientem jiného člena clearingového systému, které tomuto klientovi usnadňuje v souladu s čl. 48 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 648/2012 převod pozic a kolaterálu uvedených v čl. 305 odst. 2 písm. b) tohoto nařízení, a tímto smluvním ujednáním vznikne instituci podmíněný závazek, může instituce pro daný podmíněný závazek přidělit expozici nulovou hodnotu.
3. Instituce působící jako člen clearingového systému může při výpočtu požadavku na kapitál pro své expozice vůči klientům v souladu s metodou interního modelu použít kratší období krytí rizika marží. Období krytí rizika marží, které instituce použije, nesmí být kratší než pět dní.
4. Instituce působící jako člen clearingového systému může při výpočtu požadavku na kapitál pro své expozice vůči klientům v souladu s metodou oceňování podle tržní hodnoty, standardizovanou metodou nebo metodou původní expozice vynásobit svou hodnotu expozice vůči selhání (EAD) skalárovou hodnotou. Skalárové hodnoty, které mohou instituce použít, jsou tyto:
a)
0,71 v případě období krytí rizika marží v délce pěti dní;
b)
0,77 v případě období krytí rizika marží v délce šesti dní;
c)
0,84 v případě období krytí rizika marží v délce sedmi dní;
d)
0,89 v případě období krytí rizika marží v délce osmi dní;
e)
0,95 v případě období krytí rizika marží v délce devíti dní;
f)
1 v případě období krytí rizika marží v délce deseti nebo více dní.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro vymezení období krytí rizika marží, která mohou instituce použít pro účely odstavce 3 a 4.
Při vypracovávání těchto návrhů regulačních technických norem se EBA řídí těmito zásadami:
a)
vymezí období krytí rizika marží pro všechny druhy smluv a transakcí uvedených v čl. 301 odst. 1;
b)
období krytí rizika marží, která mají být vymezena v písm. a), zohledňují období uzavření smluv a transakcí uvedených v tomto písmeni.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 30. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 305
Zacházení s expozicemi klientů
1. V případě, že je instituce klientem, vypočítá kapitálové požadavky pro svoje transakce se svým členem clearingového systému související s ústřední protistranou v souladu s oddíly 1 až 8 této kapitoly a případně částí III hlavou VI.
2. Aniž je dotčen postup uvedený v odstavci 1, je-li instituce klientem, může vypočítat kapitálové požadavky pro svoje obchodní expozice vůči členovi clearingového systému pro transakce související s ústřední protistranou v souladu s článkem 306 za předpokladu, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
pozice a aktiva dotčené instituce, které souvisejí s uvedenými transakcemi, jsou na úrovni člena clearingového systému i ústřední protistrany rozlišovány a odděleny od pozic a aktiv člena clearingového systému a dalších klientů tohoto člena clearingového systému a v důsledku tohoto rozlišení a oddělení jsou tyto pozice a aktiva odolné vůči úpadku v případě selhání nebo platební neschopnosti člena clearingového systému nebo jednoho nebo více jeho dalších klientů;
b)
právní a správní předpisy a smluvní ujednání, jež se týkají dotčené instituce nebo ústřední protistrany nebo je zavazují, usnadňují převod pozic klienta souvisejících s uvedenými smlouvami a transakcemi, jakož i a odpovídajícího kolaterálu k jinému členovi clearingového systému v rámci příslušného období krytí rizika marží, pokud dojde k selhání nebo platební neschopnosti původního člena clearingového systému. Za takových okolností musí být pozice klienta a kolaterál převedeny na úrovni tržní hodnoty, pokud klient nepožádá o uzavření pozice na úrovni tržní hodnoty;
c)
instituce má k dispozici nezávislé, písemné a odůvodněné právní stanovisko, z jehož závěrů vyplývá, že v případě právního sporu by příslušné soudy a správní orgány shledaly, že klient nenese žádné ztráty z důvodu platební neschopnosti jejího člena clearingového systému nebo kteréhokoli z klientů jejích členů clearingového systému, podle právních předpisů v rámci jurisdikce dané instituce, jejích členů clearingového systému a ústřední protistrany, podle právního předpisu upravujícího transakce a smlouvy, jejichž clearing instituce provádí prostřednictvím ústřední protistrany, podle právního předpisu upravujícího kolaterál, a podle právního předpisu upravujícího každou smlouvu či každé ujednání nezbytné pro splnění podmínek stanovených v písmenu b).;
d)
ústřední protistrana je způsobilou ústřední protistranou.
3. Aniž jsou dotčeny podmínky stanovené v odstavci 2, pokud instituce, která je klientem, není chráněna před ztrátami v případě společného selhání člena clearingového systému a jiného klienta člena clearingového systému, přičemž jsou však splněny všechny ostatní podmínky stanovené v odstavci 2, klient může vypočítat kapitálové požadavky pro svoje expozice vůči svému členovi clearingového systému pro transakce související s ústřední protistranou v souladu s článkem 306, za podmínky, že při tom nahradí rizikovou váhu ve výši 2 % uvedenou v odst. 1 písm. a) uvedeného článku rizikovou vahou ve výši 4 %.
4. V případě, že instituce, která je klientem, má přístup ke službám ústřední protistrany prostřednictvím nepřímých ujednání o clearingu v souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení (EU) č. 648/2012, může tato instituce použít postup stanovený v odstavci 2 nebo 3, jsou-li splněny podmínky obou těchto odstavců na všech úrovních řetězce zprostředkovatelů.
Článek 306
Kapitálové požadavky pro obchodní expozice
1. Instituce použije na své obchodní expozice vůči ústředním protistranám tento postup:
a)
na hodnoty expozic u všech svých obchodních expozic vůči způsobilým ústředním protistranám použije rizikovou váhu 2 %;
b)
na všechny své obchodní expozice vůči nezpůsobilým ústředním protistranám použije rizikovou váhu, která byla použita pro standardizovaný přístup k úvěrovému riziku podle čl. 107 odst. 2 bodu b).
c)
v případech, kdy instituce postupuje jako finanční prostředník mezi klientem a ústřední protistranou a podmínky transakce související s ústřední protistranou stanoví, že instituce není povinna proplatit klientovi jakékoli ztráty, které utrpěl kvůli změnám hodnoty této transakce v případě selhání ústřední protistrany. Hodnota expozice u transakce s ústřední protistranou odpovídající uvedené transakci související s ústřední protistranou se rovná nule.
2. Pokud jsou aktiva, která byla dána do úschovy jako kolaterál ústřední protistraně nebo členu clearingového systému, odolná vůči úpadku, může bez ohledu na odstavec 1 instituce v případě, že se ústřední protistrana, člen clearingového systému nebo jeden nebo více dalších klientů člena clearingového systému dostane do platební neschopnosti, přidělit expozici úvěrového rizika protistrany u těchto aktiv nulovou hodnotu expozice.
3. Instituce provede výpočet hodnot expozice svých obchodních expozic vůči ústřední protistraně v souladu s oddíly 1 až 8 této kapitoly.
4. Instituce vypočítá hodnotu rizikově vážené expozice u svých obchodních expozic vůči ústředním protistranám pro účely čl. 92 odst. 3 jako součet hodnot expozic svých obchodních expozic vůči ústředním protistranám, které se vypočítají v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku a vynásobí rizikovou váhou stanovenou v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
Článek 307
Kapitálové požadavky pro předfinancované příspěvky do fondu pro riziko selhání ústřední protistrany
Instituce, která působí jako člen clearingového systému, použije na expozice vyplývající z jejích příspěvků do fondu pro riziko selhání ústřední protistrany tento postup:.
a)
vypočítá kapitálové požadavky pro své předfinancované příspěvky do fondu pro riziko selhání způsobilé ústřední protistrany v souladu s přístupem stanoveným v článku 308.
b)
vypočítá kapitálové požadavky pro své předfinancované příspěvky do fondu pro riziko selhání nezpůsobilé ústřední protistrany v souladu s přístupem stanoveným v článku 309.
Článek 308
Kapitálové požadavky pro předfinancované příspěvky do fondu pro riziko selhání způsobilé ústřední protistrany
1. Hodnotou expozice u předfinancovaného příspěvku instituce do fondu pro riziko selhání způsobilé ústřední protistrany (DFi) je splacená částka nebo tržní hodnota aktiv vydaných danou institucí snížená o každou částku ze zaplaceného příspěvku, kterou již způsobilá ústřední strana použila na pokrytí svých ztrát v důsledku selhání jednoho nebo více jejích členů clearingového systému.
2. Instituce vypočítá kapitálový požadavek (Ki) na pokrytí nákladů na expozici vyplývající z jejího předfinancovaného příspěvku (DFi) takto:
kde:
β
=
koeficient koncentrace sdělený instituci ústřední protistranou;
N
=
počet členů clearingového systému sdělený instituci ústřední protistranou;
DFCM
=
součet předfinancovaných příspěvků všech členů clearingového systému ústřední protistrany sdělený instituci ústřední protistranou;
KCM
=
součet kapitálových požadavků všech členů clearingového systému ústřední protistrany vypočtený v souladu s platným vzorcem uvedeným v odstavci 3 .
3. Instituce vypočítá KCM takto:
a)
pokud KCCP ≤ DFCCP, instituce použije tento vzorec:
;
b)
pokud DFCCP KCCP ≤DF*, instituce použije tento vzorec:
;
c)
pokud DF* KCCP, instituce použije tento vzorec:
kde:
DFCCP
=
předfinancované finanční prostředky ústřední protistrany sdělené instituci ústřední protistranou;
KCCP
=
hypotetický kapitál ústřední protistrany sdělený instituci ústřední protistranou;
DF*
=
;
=
;
=
průměrný předfinancovaný příspěvek, , sdělený instituci ústřední protistranou;
c1
=
kapitálový faktor se rovná;
c2
=
kapitálový faktor se rovná 100 %;
μ
=
1,2.
4. Instituce vypočítá objemy rizikově vážených expozic u expozic vyplývajících z předfinancovaného příspěvku instituce pro účely čl. 92 odst. 3jako kapitálový požadavek (Ki) stanovený v souladu s odstavcem 2, který se vynásobí číslem 12,5.
5. Pokud je KCCP roven nule, instituce pro účely výpočtu v odstavci 3 použije hodnotu pro c1 ve výši 0,16 %.
Článek 309
Kapitálové požadavky pro předfinancované příspěvky do fondu pro riziko selhání nezpůsobilé ústřední protistrany a pro příspěvky osobního zajištění do fondu nezpůsobilé ústřední protistrany
1. Instituce použije níže uvedený vzorec pro výpočet kapitálového požadavku (Ki) pro expozice vyplývající z jejích předfinancovaných příspěvků do fondu pro riziko selhání nezpůsobilé ústřední protistrany (DFi) a z příspěvků osobního zajištění (UCi) pro takovou ústřední protistranu:
kde: c2·a μ jsou definovány podle čl. 308 odst. 3.
2. Pro účely odstavce 1 se za příspěvky osobního zajištění považují příspěvky, které má instituce působící jako člen clearingového systému na základě smluvního závazku poskytnout ústřední protistraně poté, co tato ústřední protistrana vyčerpala svůj fond pro riziko selhání na pokrytí ztrát vzniklých v důsledku selhání jednoho nebo více členů jejího clearingového systému.
3. Instituce vypočítá objemy rizikově vážených expozic u expozic vyplývajících z předfinancovaného příspěvku pro účely čl. 92 odst. 3 instituce jako kapitálový požadavek (Ki) stanovený v souladu s odstavcem 1, který se vynásobí číslem 12,5.
Článek 310
Alternativní výpočet kapitálového požadavku pro expozice vůči způsobilé ústřední protistraně
Instituce použije níže uvedený vzorec pro výpočet kapitálového požadavku (Ki) pro expozice vyplývající z jejích obchodních expozic a z obchodních expozic jejího klienta (TEi) a předfinancovaných příspěvků (DFi) do fondu pro riziko selhání způsobilé ústřední protistrany:
Článek 311
Kapitálové požadavky pro expozice vůči ústředním protistranám, které přestanou splňovat určité podmínky
1. Instituce použije postup stanovený v tomto článku, je-li splněna jedna nebo obě níže uvedené podmínky:
a)
instituce obdržela od ústřední protistrany oznámení požadované podle čl. 50b písm. j) bodu ii) nařízení (EU) č. 648/2012 o tom, že ústřední protistrana přestala provádět výpočet KCCP;
b)
instituce se na základě veřejného oznámení nebo oznámení příslušného orgánu ústřední protistrany, kterou instituce využívá, nebo od ústřední protistrany samé dozví, že ústřední protistrana již nebude vyhovovat podmínkám pro povolení případně uznání.
2. Je-li splněna pouze podmínka uvedená v odst. 1 písm. a), příslušný orgán dané instituce ověří důvody, proč ústřední protistrana přestala provádět výpočet KCCP.
Pokud se příslušný orgán domnívá, že důvody uvedené v prvním pododstavci jsou opodstatněné, může udělit svolení institucím ve svém členském státě, aby pro své obchodní expozice a příspěvky do fondu pro riziko selhání dané ústřední protistrany použily postup stanovený v článku 310. Při vydávání tohoto svolení příslušný orgán zveřejní důvody svého rozhodnutí.
Pokud se příslušný orgán domnívá, že důvody uvedené v prvním pododstavci nejsou opodstatněné, všechny instituce v jeho členském státě použijí postup stanovený v odst. 3 písm. a) a d) tohoto článku, bez ohledu na to, jaký postup zvolily v souladu s čl. 301 odst. 2.
3. Jsou-li splněny podmínky odst. 1 písm. b), bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky písm. a) uvedeného odstavce či nikoli, musí daná instituce do 3 měsíců od okamžiku, kdy nastala situace podle odst. 1 písm. b) uvedeného odstavce, nebo dříve, pokud o to příslušný orgán instituce požádá, učinit tyto kroky s ohledem na své expozice vůči dané ústřední protistraně:
a)
přestat používat postup, jaký si instituce zvolila podle čl. 301 odst. 2a;
b)
použít na své obchodní expozice vůči dané ústřední protistraně postup stanovený v čl. 306 odst. 1 písm. b);
c)
použít na pro předfinancované příspěvky do fondu pro riziko selhání dané ústřední protistrany a pro příspěvky osobního zajištění do fondu dané ústřední protistrany postup stanovený v článku 309;
d)
zacházet s expozicemi vůči dané ústřední protistraně jinými, než jsou expozice uvedené v písmenech b) a c), jako s expozicemi vůči podnikům v souladu se standardizovaným přístupem k úvěrovému riziku, jak je uvedeno v kapitole 2.
HLAVA III
KAPITÁLOVÉ POŽADAVKY K OPERAČNÍMU RIZIKU
KAPITOLA 1
Obecné zásady, kterými se řídí používání různých přístupů
Článek 312
Svolení a oznámení
1. Aby mohly používat standardizovaný přístup, musí instituce kromě obecných standardů v oblasti řízení rizik uvedených v článcích 74 a 85 směrnice 2013/36/EU splňovat i kritéria stanovená v článku 320. Instituce musí před použitím standardizovaného přístupu uvědomit příslušné orgány.
Příslušné orgány povolí institucím, aby použily alternativní relevantní ukazatel pro linie podnikání „retailové bankovnictví“ a „komerční bankovnictví“, v případě, že podmínky stanovené v čl. 319 odst. 2 a v článku 320 jsou splněny.
2. Příslušné orgány povolí institucím, aby využívaly pokročilé přístupy k měření založené na vlastních systémech měření operačního rizika, pokud byly splněny všechny kvalitativní a kvantitativní standardy stanovené v článcích 321 a 322 a pokud instituce splňují obecné standardy v oblasti řízení rizik uvedené v článcích 74 a 85 směrnice 2013/36/EU a v hlavě VII kapitole 3 oddíle II uvedené směrnice.
Pokud instituce chtějí provádět podstatná rozšíření a změny těchto pokročilých přístupů k měření, musí rovněž požádat své příslušné orgány o svolení. Příslušné orgány udělí svolení pouze tehdy, pokud instituce i po těchto podstatných rozšířeních a změnách nadále splňují standardy uvedené v prvním pododstavci.
3. Instituce oznámí příslušným orgánům všechny změny ve svých modelech pokročilých přístupů k měření.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
metodika hodnocení, v rámci níž mohou příslušné orgány institucím povolit použití pokročilých přístupů k měření;
b)
podmínky pro posouzení podstatnosti rozšíření a změn pokročilých přístupů k měření;
c)
způsoby oznámování požadovaného v odstavci 3.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 313
Návrat k použití méně propracovaných přístupů
1. Instituce, které používají standardizovaný přístup, se nesmějí navrátit k používání přístupu základního ukazatele, pokud nejsou splněny podmínky stanovené v odstavci 3.
2. Instituce, které používají pokročilé přístupy k měření, se nesmějí navrátit k používání standardizovaného přístupu nebo přístupu základního ukazatele, pokud nejsou splněny podmínky stanovené v odstavci 3.
3. Instituce se může navrátit k použití méně propracovaného přístupu pro operační riziko, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
instituce prokáže ke spokojenosti příslušného orgánu, že použití méně propracovaného přístupu se nenavrhuje proto, aby se snížily kapitálové požadavky instituce související s operačním rizikem, že je nezbytné na základě povahy a složitosti instituce a že nebude mít podstatný nepříznivý dopad na solventnost instituce nebo její schopnost účinně řídit operační riziko;
b)
instituce již obdržela předchozí svolení příslušného orgánu.
Článek 314
Kombinované používání různých přístupů
1. Instituce mohou použít kombinaci přístupů za předpokladu, že získají svolení od příslušných orgánů. Příslušné orgány udělí toto svolení v případě, že jsou splněny odpovídající požadavky stanovené v odstavcích 2 až 4.
2. Instituce může používat pokročilý přístup k měření v kombinaci s přístupem základního ukazatele nebo se standardizovaným přístupem, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
kombinace přístupů používaných institucí zachycuje všechna její operační rizika a příslušné orgány jsou spokojeny s metodikou používanou institucí k pokrytí různých činností, zeměpisných oblastí, právních struktur nebo jiných interně stanovených relevantních dělení;
b)
kritéria stanovená v článku 320 a standardy stanovené v článcích 321 a 322 jsou splněny u těch činností, u nichž se používá standardizovaný přístup nebo pokročilý přístup k měření.
3. Pro instituce, které chtějí používat pokročilý přístup k měření v kombinaci s přístupem základního ukazatele nebo se standardizovaným přístupem, příslušné orgány uloží pro udělení svolení tyto dodatečné podmínky:
a)
k datu zavedení pokročilého přístupu k měření je významná část operačních rizik úvěrové instituce tímto přístupem zachycena;
b)
instituce se zaváže, že pokročilý přístup k měření použije na podstatnou část svých operací podle časového harmonogramu, který byl předložen příslušným orgánům, jež ho schválily.
4. Instituce mohou požádat o svolení od příslušného orgánu, aby mohly využít kombinace přístupu základního ukazatele a standardizovaného přístupu, pouze za výjimečných okolností, jako je například nedávné převzetí nové obchodní jednotky, které může vyžadovat přechodné období pro používání standardizovaného přístupu.
Příslušný orgán toto svolení udělí pouze tehdy, pokud se instituce zavázala, že použije standardizovaný přístup podle časového harmonogramu předloženého příslušnému orgánu, jenž ho schválil.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
podmínky, které příslušné orgány použijí při posuzování metodiky uvedené v odst. 2 písm. a);
b)
podmínky, jež musí příslušné orgány použít při rozhodování o tom, zda uložit dodatečné podmínky uvedené v odstavci 3.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2016.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
KAPITOLA 2
Přístup základního ukazatele
Článek 315
Kapitálový požadavek
1. Podle přístupu základního ukazatele se kapitálový požadavek k operačnímu riziku rovná 15 % tříletého průměru relevantního ukazatele stanoveného v článku 316.
Instituce musí vypočítat tříletý průměr relevantního ukazatele na základě posledních tří dvanáctiměsíčních sledování ke konci účetního roku. Nejsou-li k dispozici auditované údaje, mohou instituce použít obchodní odhady.
2. Pokud instituce vyvíjí činnost po dobu kratší než tři roky, může pro výpočet relevantního ukazatele použít výhledové obchodní odhady, a to za předpokladu, že jakmile budou k dispozici historické údaje, začne je používat.
3. Pokud může instituce svému příslušnému orgánu prokázat, že by v důsledku fúze, pořízení nebo zbavení se některých subjektů či sloučení nebo ukončení činností použití tříletého průměru k výpočtu relevantního ukazatele vedlo ke zkreslenému odhadu kapitálového požadavku k operačnímu riziku, může příslušný orgán instituci povolit, aby pozměnila výpočet způsobem, který by tyto skutečnosti zohlednil, a řádně o tom informuje orgán EBA. Příslušný orgán může za daných okolností z vlastního podnětu instituci rovněž nařídit, aby tento výpočet pozměnila.
4. Pokud je v případě některého sledování relevantní ukazatel záporný nebo roven nule, instituce tento údaj při výpočtu tříletého průměru nezohlední. Instituce musí vypočítat tříletý průměr jako součet kladných hodnot vydělený počtem těchto kladných hodnot.
Článek 316
Relevantní ukazatel
1. Pro instituce, jež používají účetní standardy stanovené ve směrnici 86/635/EHS na základě účetních kategorií ve výsledovce institucí podle článku 27 uvedené směrnice, je relevantním ukazatelem součet položek uvedených v tabulce č. 1 tohoto odstavce. Instituce do součtu zahrnou každou položku s příslušným kladným nebo záporným znaménkem.
Tabulka č. 1
1
Výnosy z úroků a podobné výnosy
2
Náklady na úroky a podobné náklady
3
Výnosy z akcií, podílů a jiných cenných papírů s proměnlivým/pevným výnosem
4
Výnosy z poplatků a provizí
5
Náklady na poplatky a provize
6
Čistý zisk nebo ztráta z finančních operací
7
Ostatní provozní výnosy
Instituce přizpůsobí tyto prvky tak, aby odrážely následující požadavky:
a)
instituce musí relevantní ukazatel vypočítat před odečtením rezerv a provozních nákladů. Instituce musí do provozních nákladů zahrnout poplatky za služby outsourcingu prováděné třetí stranou, která není mateřským podnikem nebo dceřiným podnikem instituce nebo dceřiným podnikem mateřského podniku, který je zároveň mateřským podnikem instituce. Instituce mohou používat výdaje na outsourcing služeb poskytovaných třetími stranami ke snížení relevantního ukazatele, pokud dané výdaje vznikly u podniku, který podléhá pravidlům určeným tímto nařízením nebo rovnocenným pravidlům;
b)
instituce nesmí při výpočtu relevantního ukazatele použít tyto prvky:
i)
realizovaný zisk/ztráta z prodeje položek investičního portfolia;
ii)
mimořádné a nepravidelné výnosy;
iii)
výnosy z pojistného plnění;
c)
je-li přecenění nástrojů obchodního portfolia vykázáno ve výsledovce, mohou instituce toto přecenění zahrnout. Pokud instituce použijí čl. 36 odst. 2 směrnice 86/635/EHS, musí zahrnout přecenění vykázané ve výsledovce.
2. Pokud instituce používají účetní standardy odlišné od těch, které jsou stanoveny ve směrnici 86/635/EHS, vypočítají relevantní ukazatel na základě údajů, které nejlépe odpovídají definici uvedené v tomto článku.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro určení metodiky výpočtu relevantního ukazatele uvedeného v odstavci 2.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2017.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
KAPITOLA 3
Standardizovaný přístup
Článek 317
Kapitálový požadavek
1. Podle standardizovaného přístupu instituce rozdělí své činnosti do linií podnikání uvedených v odstavci 4 tabulce č. 2 a v souladu se zásadami stanovenými v článku 318.
2. Instituce vypočítá kapitálový požadavek k operačnímu riziku jako tříletý průměr součtu ročních kapitálových požadavků všech linií podnikání uvedených v odstavci 4 tabulce č. 2. Roční kapitálový požadavek pro každou linii podnikání se rovná součinu odpovídajícího faktoru beta uvedeného v této tabulce a části relevantního ukazatele přiřazené příslušné linii podnikání.
3. V kterémkoli daném roce mohou instituce vyrovnat záporné kapitálové požadavky vyplývající ze záporné části příslušného relevantního ukazatele v kterékoli linii podnikání kladným kapitálovým požadavkem v ostatních liniích podnikání bez omezení. Pokud je však souhrnný kapitálový požadavek všech linií podnikání v daném roce záporný, použije instituce pro daný rok v čitateli nulovou hodnotu.
4. Instituce vypočítá tříletý průměr součtu uvedeného v odstavci 2 na základě posledních tří dvanáctiměsíčních sledování ke konci účetního roku. Nejsou-li k dispozici auditované údaje, mohou instituce použít obchodní odhady.
Pokud může instituce svému příslušnému orgánu prokázat, že - v důsledku fúze, pořízení nebo zbavení se některých subjektů či sloučení nebo ukončení činností - by použití tříletého průměru k výpočtu relevantního ukazatele vedlo ke zkreslenému odhadu kapitálového požadavku k operačnímu riziku, může příslušný orgán institucím povolit, aby pozměnily výpočet způsobem, který by tyto skutečnosti zohlednil, a řádně o tom informuje EBA. Příslušný orgán může za daných okolností z vlastního podnětu instituci rovněž nařídit, aby tento výpočet pozměnila.
Pokud instituce vyvíjí činnost po dobu kratší než tři roky, může pro výpočet relevantního ukazatele použít výhledové obchodní odhady, a to za předpokladu, že jakmile budou k dispozici historické údaje, začne je používat.
Tabulka č. 2
Linie podnikání
Seznam činností
Procento
(faktor beta)
Podnikové finance
Upisování finančních nástrojů nebo umisťování finančních nástrojů na základě neodvolatelného závazku
Služby spojené s upisováním
Investiční poradenství
Poradenství podnikům ve věcech kapitálové struktury, odvětvové strategie a v souvisejících otázkách, poradenství a služby v oblasti fúzí a koupě podniků
Investiční výzkum a finanční analýza a jiné formy všeobecných doporučení ohledně transakcí s finančními nástroji
18 %
Obchodování na finančních trzích
Obchodování na vlastní účet
Peněžní makléřství
Přijímání a převody příkazů vztahujících se k jednomu či několika finančním nástrojům
Provádění klientských příkazů
Umisťování finančních nástrojů bez neodvolatelného závazku
Provozování mnohostranných systémů obchodování
18 %
Retailové makléřství
(Činnosti pro fyzické osoby nebo malé a střední podniky splňující kritéria vymezená v článku 123 pro kategorii retailových expozic)
Přijímání a převody příkazů vztahujících se k jednomu či několika finančním nástrojům
Provádění klientských příkazů
Umisťování finančních nástrojů bez neodvolatelného závazku
12 %
Komerční bankovnictví
Přijímání vkladů a jiných splatných peněžních prostředků
Poskytování úvěrů
Finanční leasing
Záruky a přísliby
15 %
Retailové bankovnictví
(Činnosti pro fyzické osoby nebo malé a střední podniky splňující kritéria vymezená v článku 123 pro kategorii retailových expozic)
Přijímání vkladů a jiných splatných peněžních prostředků
Poskytování úvěrů
Finanční leasing
Záruky a přísliby
12 %
Provádění plateb a vypořádání
Služby týkající se převodu peněžních prostředků
Vydávání a správa platebních prostředků
18 %
Služby z pověření
Uložení a správa finančních nástrojů na účet klienta, včetně opatrovnictví a souvisejících služeb jako například správa peněžních prostředků či kolaterálu Správa aktiv
15 %
Správa aktiv
Správa portfolií
Správa v subjektech kolektivního investování
Jiné formy správy aktiv
12 %
Článek 318
Zásady pro přiřazování k liniím podnikání
1. Instituce stanoví a zdokumentuje konkrétní zásady a kritéria pro přiřazování relevantního ukazatele pro existující linie podnikání a činnosti do standardizovaného rámce stanoveného v článku 317. Tyto zásady a kritéria pak přezkoumává a upravuje podle potřeby pro nové či změněné podnikatelské činnosti a rizika.
2. Instituce použijí pro přiřazování k liniím podnikání tyto zásady:
a)
instituce přiřadí všechny činnosti k liniím podnikání tak, aby na jedné straně nedocházelo k překrývání a na druhé straně žádná činnost nebyla vynechána;
b)
instituce přiřadí jakoukoliv činnost, kterou nelze jednoznačně přiřadit k žádné linii podnikání daného rámce, která však představuje pomocnou činnost pro jinou činnost do rámce zahrnutou, do stejné linie podnikání jako tu činnost, kterou podporuje. Podporuje-li pomocná činnost více než jednu linii podnikání, přiřadí ji instituce podle objektivního kritéria;
c)
pokud některou činnost nelze přiřadit ke konkrétní linii podnikání, instituce použije linii podnikání, která vede k největšímu požadavku na kapitál. K téže linii podnikání pak budou přiřazeny i pomocné činnosti, které jsou spojeny s takovou činností;
d)
instituce mohou k přidělení relevantního ukazatele k liniím podnikání používat interní oceňovací metody. Náklady vzniklé v jedné linii podnikání, které věcně souvisejí s jinou linií podnikání, mohou být převedeny do té linie podnikání, se kterou věcně souvisejí;
e)
přiřazování činností k liniím podnikání pro účely stanovení požadavků na kapitál k operačnímu riziku musí být konzistentní s kategoriemi, které instituce používají pro úvěrové a tržní riziko;
f)
za zásady přiřazování odpovídá vrcholné vedení pod kontrolou vedoucího orgánu instituce;
g)
orgány podrobí postupy pro přiřazování k liniím podnikání nezávislému přezkoumání.
3. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro určení podmínek uplatňování zásad pro přiřazování k liniím podnikání uvedených v tomto článku.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 31. prosince 2017.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 319
Alternativní standardizovaný přístup
1. V rámci alternativního standardizovaného přístupu pro linie podnikání „retailové bankovnictví“ a „komerční bankovnictví“ dodrží instituce následující zásady:
a)
relevantní ukazatel je normalizovaný ukazatel výnosu, který se rovná nominální hodnotě úvěrů a půjček vynásobené koeficientem 0,035;
b)
úvěry a půjčkami se rozumí celková čerpaná částka v odpovídajících úvěrových portfoliích. Do linie podnikání „komerční bankovnictví“ zahrnují instituce také cenné papíry držené v investičním portfoliu v nominální hodnotě úvěrů a půjček.
2. Aby jim bylo povoleno používat alternativní standardizovaný přístup, musí instituce splňovat všechny tyto podmínky:
a)
jejich retailové nebo komerční bankovní činnosti vytvářejí alespoň 90 % jejich příjmu;
b)
významná část jejich retailových nebo komerčních bankovních činností je tvořena půjčkami, se kterými je spojena vysoká PD;
c)
alternativní standardizovaný přístup představuje vhodný základ pro výpočet kapitálového požadavku k operačnímu riziku.
Článek 320
Kritéria pro standardizovaný přístup
Kritéria, na která se odkazuje v čl. 312 odst. 1 prvním pododstavci, jsou tato:
a)
instituce musí mít řádně zdokumentovaný systém hodnocení a řízení operačního rizika s jasně stanovenými povinnostmi v rámci tohoto systému. Musí určit své expozice vůči operačnímu riziku a průběžně sledovat údaje týkající se operačního rizika, včetně údajů o podstatných ztrátách. Tento systém musí být podrobován pravidelnému nezávislému přezkumu prováděnému interní nebo třetí stranou disponující znalostmi, které jsou k provádění takového přezkumu zapotřebí;
b)
systém hodnocení operačního rizika musí být úzce začleněn do postupů pro řízení rizik dané instituce. Jeho výsledky musejí být nedílnou součástí procesu sledování a kontroly rizikového profilu dané instituce v oblasti operačního rizika;
c)
instituce musí zavést systém podávání zpráv vrcholnému vedení, v jehož rámci příslušné útvary dané instituce obdrží zprávy o operačním riziku. Instituce musí mít zavedeny postupy pro podniknutí odpovídajících opatření v závislosti na informacích obsažených ve zprávách pro vedení.
KAPITOLA 4
Pokročilé přístupy k měření
Článek 321
Kvalitativní standardy
Kvalitativní standardy, na které se odkazuje v čl. 312 odst. 2, jsou tyto:
a)
interní systém instituce pro měření operačního rizika je úzce začleněn do každodenních postupů pro řízení rizik;
b)
instituce má nezávislý útvar pro řízení rizika v oblasti operačního rizika;
c)
instituce má zavedeno pravidelné podávání zpráv o expozicích vůči operačnímu riziku a o ztrátách a má zavedeny postupy pro podniknutí náležitých nápravných opatření;
d)
systém řízení rizik instituce je důkladně zdokumentován. Instituce má k dispozici postupy, kterými zajistí dodržování stanovených pravidel, a zásady pro případ jejich nedodržení;
e)
instituce podrobuje své postupy pro řízení operačního rizika a systémy pro jeho měření pravidelnému přezkumu, který provádějí interní nebo externí auditoři;
f)
interní procesy validace v instituci probíhají řádným a účinným způsobem;
g)
toky údajů a procesy spojené se systémem instituce pro měření rizik jsou transparentní a dostupné.
Článek 322
Kvantitativní standardy
1. Kvantitativní standardy, na něž se odkazuje v čl. 312 odst. 2, zahrnují standardy týkající se procesu, interních údajů, externích údajů, analýzy scénářů, podnikatelského prostředí a faktorů interní kontroly stanovených v odstavcích 2 až 6.
2. Standardy týkající se procesu jsou následující:
a)
instituce vypočítá svůj kapitálový požadavek tak, aby zahrnoval jak očekávanou, tak neočekávanou ztrátu, pokud očekávaná ztráta není přiměřeným způsobem zachycena v jejich interních obchodních postupech. Měření operačního rizika musí zachycovat potenciální málo četné závažné události, přičemž je nutno v průběhu jednoho roku dosáhnout standardu spolehlivosti srovnatelného s intervalem spolehlivosti 99,9 %.
b)
systém instituce pro měření operačního rizika zahrnuje používání interních údajů, externích údajů, analýzy scénářů a faktorů zohledňujících podnikatelské prostředí a systémy interní kontroly stanovené v odstavcích 3 až 6. Instituce má řádně zdokumentovaný přístup k vážení použití těchto čtyř prvků ve svém celkovém systému měření operačního rizika;
c)
systém instituce pro měření rizika musí zachytit hlavní faktory, které jsou zdrojem rizika a které ovlivňují tvar křivky odhadovaného rozdělení ztrát;
d)
instituce může uznat korelace mezi jednotlivými kategoriemi ztrát z operačního rizika v rámci jednotlivých odhadů operačního rizika, pouze pokud jsou její systémy pro měření těchto korelací spolehlivé, jsou používány konzistentně a zohledňují nejistotu spojenou s takovými odhady korelací, zejména v krizových obdobích. Instituce platnost svých předpokladů korelace ověřuje za použití vhodných kvantitativních a kvalitativních technik;
e)
systém instituce pro měření rizika je vnitřně konzistentní a musí zamezit vícenásobnému užití těch kvalitativních odhadů či technik snižování rizika, které již byly zohledněny v jiných oblastech tohoto nařízení.
3. Standardy týkající se interních údajů jsou následující:
a)
instituce založí svá interní měření operačního rizika na minimálně pětiletém období sledování. V případě prvního použití pokročilého přístupu k měření může instituce použít tříleté období sledování;
b)
instituce je schopna přiřadit interní údaje o minulých ztrátách k liniím podnikání definovaným v článku 317 a k druhům událostí definovaným v článku 324 a na požádání poskytnout tyto údaje příslušným orgánům. Za výjimečných okolností může instituce přiřadit ztráty, které postihují celou instituci, k dodatečné linii podnikání „podnikové položky“. Instituce má zavedena zdokumentovaná, objektivní kritéria pro přiřazování ztrát k uvedeným obchodním liniím a druhům událostí. Instituce zaznamenává ztráty z operačního rizika, které se vztahují k úvěrovému riziku a které instituce v minulosti zahrnovala do interních databází pro účely úvěrového rizika, v databázích pro účely operačního rizika a označuje je zvlášť. Pokud se vyžaduje, aby instituce s těmito ztrátami pro účely výpočtu požadavků na kapitál nadále zacházela jako s úvěrovým rizikem, nepodléhají kapitálovému požadavku k operačnímu riziku. Ztráty z operačního rizika, které se vztahují k tržním rizikům, instituce zahrne do výpočtu kapitálového požadavku k operačnímu riziku;
c)
interní údaje o ztrátách úvěrové instituce musí být komplexní, tzn. že musí zachycovat všechny podstatné činnosti a expozice vůči všem příslušným podsystémům a zeměpisných oblastem. Instituce musí být schopna doložit, že jakékoli nezachycené činnosti nebo expozice, jak samostatně, tak i v kombinaci, by neměly podstatný dopad na celkové odhady rizika. Instituce stanoví odpovídající minimální prahové úrovně ztrát pro sběr interních údajů o ztrátách;
d)
kromě informací o hrubém objemu ztrát úvěrová instituce shromažďuje i informace o datu ztrátové události, o jakémkoli výtěžku z dané hrubé ztráty a též popisné informace o rizikových faktorech nebo příčinách ztrátové události;
e)
instituce má zavedena konkrétní kritéria pro přiřazování údajů o ztrátách vzniklých při ztrátové události v centralizovaném útvaru nebo vzniklých při činnosti, která zasahuje více než jednu linii podnikání, i při souvisejících ztrátových událostech v průběhu času;
f)
instituce má zavedeny zdokumentované postupy pro posuzování trvající relevantnosti údajů o minulých ztrátách, včetně situací, kdy převáží lidský úsudek, použije se škálování či jiné úpravy; musí v nich být též stanoveno, v jakém rozsahu mohou být výše popsané úpravy použity a kdo jejich použití schvaluje.
4. Kvalifikační standardy týkající se externích údajů jsou tyto:
a)
systém instituce pro měření operačního rizika využívá relevantní externí údaje, zejména pokud existuje důvod k domněnce, že je instituce vystavena málo četným, avšak potenciálně velmi závažným ztrátám. Instituce má systematický postup, pomocí nějž stanoví, pro jaké situace použije externí údaje a jakým způsobem budou tyto údaje začleněny do jejího systému měření;
b)
instituce musí pravidelně přezkoumávat podmínky a postupy pro externí údaje, dokumentovat je a podrobovat je pravidelnému nezávislému přezkumu.
5. Instituce využívá analýzu scénářů založených na odborných odhadech společně s externími údaji k ohodnocení své expozice vůči událostem, které mohou způsobit významnou ztrátu. Instituce průběžně potvrzuje a přehodnocuje tato hodnocení prostřednictvím srovnání s údaji o skutečných ztrátách, aby byla zajištěna jejich smysluplnost.
6. Kvalifikační standardy týkající se podnikatelského prostředí a faktorů interní kontroly jsou tyto:
a)
metodika instituce pro hodnocení rizika používaná na úrovni celého podniku zachycuje klíčové faktory podnikatelského prostředí a interní kontroly, které mohou změnit její rizikový profil z hlediska operačního rizika;
b)
instituce odůvodní výběr každého jednotlivého faktoru tím, že podle její zkušenosti a názoru odborníků z dotčených oblastí podnikání se jedná o faktor významně ovlivňující riziko;
c)
instituce je schopna zdůvodnit příslušným orgánům citlivost odhadů rizika na změny faktorů a poměrnou váhu jednotlivých faktorů. Kromě zachycení změn ve velikosti rizika, které nastaly díky zlepšení v jeho řízení, musí rámec instituce pro měření rizika též zachycovat potenciální nárůst rizika způsobený vykonáváním složitějších činností či nárůstem objemu obchodních činností;
d)
instituce dokumentuje svůj rámec měření rizik a podrobuje ho nezávislému přezkumu v rámci instituce i ze strany příslušných orgánů. Instituce průběžně potvrzuje a přehodnocuje proces a jeho výsledky prostřednictvím srovnání se skutečnými interními údaji o ztrátách a s relevantními externími údaji.
Článek 323
Vliv pojištění a jiných mechanismů převodu rizika
1. Pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavcích 2 až 5, povolí příslušné orgány institucím zohlednit vliv pojištění a jiných mechanismů převodu rizika, jestliže jsou úvěrové instituce schopny prokázat, že dochází k jednoznačnému účinku snižování rizik.
2. Poskytovatel pojištění musí být oprávněn poskytovat pojištění nebo zajištění a musí mít rating minimální schopnosti vyplácet pojistné plnění vypracovaný externí ratingovou agenturou, který podle vymezení EBA odpovídá třetímu nebo vyššímu stupni úvěrové kvality podle pravidel pro rizikové vážení expozic pro instituce podle hlavy II kapitoly 2.
3. Pojištění a rámec pojištění institucí musí vyhovovat všem následujícím podmínkám:
a)
počáteční platnost pojistné smlouvy nesmí být kratší než jeden rok. V případě pojistných smluv se zbytkovou platností kratší než jeden rok musí instituce provést náležité snížení hodnoty, kterým zohlední zkracující se zbytkovou platnost dané pojistné smlouvy; v případě pojistných smluv se zbytkovou platností 90 dní nebo kratší může toto snížení dosáhnout až plných 100 %;
b)
minimální výpovědní lhůta pro zrušení dané pojistné smlouvy je alespoň 90 dní;
c)
pojistná smlouva neobsahuje žádné výluky z pojištění či omezení způsobená zásahem orgánu dohledu nebo takové výluky či omezení, která v případě úpadku instituce zabraňují konkursnímu správci či likvidátorovi instituce vymáhat náhradu utrpěných škod či výdajů vzniklých instituci, s výjimkou událostí, ke kterým došlo po zahájení nucené správy či řízení směřujícího k likvidaci dané instituce. Pojistná smlouva však může vyloučit jakoukoli pokutu, penále nebo náhradu škody plnící sankční funkci v důsledku kroků podniknutých příslušnými orgány;
d)
výpočty účinků snižování rizika musí zohledňovat pojistné krytí transparentním a konzistentním způsobem ve vztahu ke skutečné pravděpodobnosti a dopadu ztrát použitých při celkovém stanovování kapitálových požadavků k operačnímu riziku;
e)
pojištění poskytuje třetí strana. V případě pojištění poskytnutého kaptivními pojišťovnami a přidruženými subjekty musí být expozice převedena na nezávislou třetí stranu splňující kritéria způsobilosti vymezená v odstavci 2;
f)
postupy pro zohlednění pojištění jsou řádně zdůvodněny a zdokumentovány.
4. Metodika zohledňování pojištění musí prostřednictvím diskontů nebo snížení zohledňované hodnoty pojištění zachycovat všechny následující prvky:
a)
zbytkovou platnost pojistné smlouvy, pokud je kratší než jeden rok;
b)
lhůtu pro zrušení pojistné smlouvy, pokud je kratší než jeden rok;
c)
nejistotu v platbách a nesoulad v krytí pojistnými smlouvami.
5. Snížení kapitálových požadavků plynoucí ze zohlednění pojištění a jiných mechanismů převodu rizik nesmí přesáhnout 20 % výše kapitálového požadavku k operačnímu riziku před zohledněním technik snižování rizika.
Článek 324
Klasifikace druhů ztrátových událostí
Ztrátové události, na které se odkazuje v čl. 322 odst. 3 písm. b), jsou tyto:
Tabulka č. 3
Typ události
Definice
Interní podvod
Ztráty způsobené jednáním, jehož úmyslem je podvodně připravit o majetek, zpronevěřit jej nebo obejít předpisy, zákony či firemní zásady, vyjma případů diskriminace nebo sociální a kulturní odlišnosti, kterého se účastní alespoň jedna interní strana
Externí podvod
Ztráty způsobené jednáním třetí strany, jehož úmyslem je podvodně připravit o majetek, zpronevěřit jej nebo obejít zákon
Postupy při zaměstnávání a bezpečnost na pracovišti
Ztráty způsobené jednáním, které je v rozporu se zákony nebo dohodami týkajícími se zaměstnávání, ochrany zdraví a bezpečnosti, ztráty způsobené platbami z důvodu újmy na zdraví nebo z důvodu diskriminace či sociální a kulturní odlišnosti
Klienti, produkty a obchodní postupy
Ztráty způsobené neúmyslným jednáním nebo nedbalostí, v jejichž důsledku nebyl splněn obchodní závazek vůči některým klientům (včetně požadavků důvěrnosti či přiměřenosti jednání) nebo ztráty způsobené povahou nebo formou produktu
Škody na hmotném majetku
Ztráty způsobené ztrátou nebo poškozením hmotného majetku přírodní katastrofou nebo jinými událostmi
Přerušení obchodní činnosti a selhání systému
Ztráty způsobené přerušením obchodní činnosti nebo selháním systému
Provádění transakcí, dodávky a řízení procesů
Ztráty způsobené chybami při zpracovávání transakcí nebo při řízení procesů, ztráty plynoucí ze vztahů s obchodními protistranami a dodavateli
HLAVA IV
KAPITÁLOVÉ POŽADAVKY K TRŽNÍMU RIZIKU
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 325
Kompenzace konsolidovaných požadavků
1. S výhradou odstavce 2 a pouze pro účely výpočtu čistých pozic a kapitálových požadavků v souladu s touto hlavou na konsolidovaném základě mohou instituce využít pozice v jedné instituci nebo podniku k vykompenzování pozic v jiné instituci nebo podniku.
2. Instituce mohou použít odstavec 1 pouze se svolením příslušných orgánů, které je uděleno, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
kapitál je uvnitř skupiny uspokojivě rozdělen;
b)
regulační, právní nebo smluvní rámec, v němž tyto instituce působí, zaručuje vzájemnou finanční podporu uvnitř skupiny.
3. U podniků se sídlem ve třetích zemích musí být kromě podmínek uvedených v odstavci 2 splněny i všechny následující podmínky:
a)
tyto podniky obdržely povolení ve třetí zemi a odpovídají definici úvěrové instituce nebo jsou uznanými investičními podniky z třetích zemí;
b)
tyto podniky individuálně splňují kapitálové požadavky ekvivalentní požadavkům stanoveným v tomto nařízení;
c)
v dotyčných třetích zemích neexistují předpisy, které by podstatně ovlivňovaly převod prostředků v rámci skupiny.
KAPITOLA 2
Kapitálové požadavky k pozičnímu riziku
Oddíl 1
Obecná ustanovení a zvláštní nástroje
Článek 326
Kapitálové požadavky k pozičnímu riziku
Kapitálový požadavek instituce k pozičnímu riziku je součtem kapitálových požadavků k obecnému a specifickému riziku jejích pozic v dluhových a akciových nástrojích. Sekuritizovaná pozice v obchodním portfoliu se posuzuje jako dluhový nástroj.
Článek 327
Započtení
1. Absolutní hodnota přebytku dlouhých (krátkých) pozic instituce nad jejími krátkými (dlouhými) pozicemi ve stejných akciích, dluhopisech a konvertibilních cenných papírech a totožných finančních futures, opcích, opčních listech a krytých opčních listech je její čistá pozice v každém z těchto rozdílných nástrojů. Při výpočtu čisté pozice se pozice v derivátových nástrojích posuzují podle článků 328 až 330. Při výpočtu kapitálových požadavků ke specifickému riziku podle článku 336 se nebere v úvahu skutečnost, zda instituce drží vlastní dluhové nástroje.
2. Není povoleno započtení pozice v konvertibilním cenném papíru proti kompenzující pozici v podkladovém nástroji, pokud příslušné orgány nepřijmou postup, podle něhož se bere v úvahu pravděpodobnost toho, že určitý konvertibilní cenný papír bude konvertován, nebo pokud stanoví kapitálový požadavek pro krytí možných ztrát při konverzi. Tyto přístupy nebo kapitálové požadavky musí být oznámeny orgánu EBA. EBA sleduje celou škálu postupů v této oblasti a v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydává pokyny.
3. Veškeré čisté pozice, bez ohledu na jejich znaménka, je nutno před jejich celkovým součtem denně převádět na vykazovací měnu instituce pomocí převažujícího spotového směnného kurzu.
Článek 328
Úrokové futures a forwardy
1. Úrokové futures, dohody o forwardových úrokových mírách (FRA) a forwardové závazky k nákupu či prodeji dluhových nástrojů se posuzují jako kombinace dlouhých a krátkých pozic. Dlouhá pozice u úrokových futures se tedy posuzuje jako kombinace výpůjčky splatné v den dodávky smlouvy o futures a držení aktiva se splatností v den splatnosti podkladového nástroje nebo podkladové pomyslné pozice dotyčné smlouvy o futures. Podobně se prodaná dohoda o forwardové úrokové míře posuzuje jako dlouhá pozice se splatností v den vypořádání plus doba od počátku do konce úrokového období a jako krátká pozice se splatností v den vypořádání. Výpůjčka i držení aktiva se pro výpočet kapitálového požadavku ke specifickému riziku úrokových futures a dohod o FRA zahrne do první kategorie stanovené v článku 336 tabulce č. 1. Forwardový závazek k nákupu dluhového nástroje se posuzuje jako kombinace výpůjčky s dnem splatnosti v den dodání a dlouhé (spotové) pozice dluhového nástroje samého. Výpůjčka se pro účely specifického rizika zahrne do první kategorie stanovené v článku 336 tabulce č. 1 a dluhový nástroj do odpovídající kolonky v téže tabulce.
2. Pro účely tohoto článku se „dlouhou pozicí“ rozumí pozice, v níž instituce stanovila úrokovou sazbu, kterou dostane v určitou dobu v budoucnosti, a „krátkou pozicí“ se rozumí pozice, v níž stanovila úrokovou sazbu, kterou zaplatí v určitou dobu v budoucnosti.
Článek 329
Opce a opční listy
1. Opce a opční listy na úrokové sazby, dluhové nástroje, akcie, indexy akcií, finanční futures, swapy a cizí měny se posuzují, jako by to byly pozice v hodnotě částky podkladového nástroje příslušné opce vynásobené její deltou pro účely této kapitoly. Tyto pozice lze započíst proti kompenzujícím pozicím v identických podkladových cenných papírech nebo derivátech. Použitý parametr delta je delta stanovená příslušnou burzou. Pro OTC opce nebo tam, kde parametr delta není k dispozici z příslušné burzy, může instituce tento parametr jako takový vypočítat pomocí vhodného modelu, se svolením příslušných orgánů. Svolení bude uděleno, jestliže model vhodným způsobem provádí odhad míry změny hodnoty opce nebo opčního listu vzhledem k malým změnám tržních cen podkladových položek.
2. Instituce musí odpovídajícím způsobem v kapitálových požadavcích zohlednit kromě rizika delta i jiná rizika, která jsou s opcemi spojena.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, které definují řadu metod, jak zohlednit v kapitálových požadavcích kromě rizika delta i jiná rizika, na něž odkazuje odstavec 2, způsobem přiměřeným rozsahu a složitosti činností jednotlivých institucí v oblasti opcí a opčních listů.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2013.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
4. Před vstupem technických norem uvedených v odstavci 3 v platnost mohou příslušné orgány pokračovat v používání stávajících vnitrostátních postupů, pokud příslušné orgány použily tyto postupy před 31. prosincem 2013.
Článek 330
Swapy
Swapy se pro účely úrokového rizika posuzují jako rozvahové nástroje. Úrokový swap, podle kterého instituce obdrží pohyblivý úrok a zaplatí pevný úrok, se tak posuzuje jako ekvivalent dlouhé pozice v nástroji s pohyblivou úrokovou sazbou se splatností rovnající se období do příštího stanovení úroku a krátké pozice v nástroji s pevnou úrokovou sazbou se stejnou splatností, jako je splatnost swapu.
Článek 331
Úrokové riziko u derivátových nástrojů
1. Instituce, které provádějí denně tržní ocenění a řídí úrokové riziko u derivátových nástrojů uvedených v článcích 328 až 330 na základě diskontovaného peněžního toku, mohou, se svolením příslušných orgánů, používat modely citlivosti pro výpočet pozic uvedených ve zmíněných článcích a mohou je používat pro jakýkoli dluhopis, který je během zbytkové splatnosti umořován postupně, nikoliv jedním konečným splacením jistiny. Svolení bude uděleno, pokud tyto modely vytvářejí pozice se stejnou citlivostí na změny úrokových sazeb jako podkladové peněžní toky. Tato citlivost se posoudí s přihlédnutím k nezávislým pohybům vzorových sazeb na křivce úrokových výnosů, s minimálně jedním bodem citlivosti v každém z pásem splatnosti uvedeném v článku 339 tabulce č. 2. Pozice se zahrnují do výpočtu kapitálových požadavků k obecnému riziku u dluhových nástrojů.
2. Instituce, které nepoužívají modely podle odstavce 1, mohou za plně kompenzující považovat jakékoli pozice v derivátových nástrojích uvedených v článcích 328 až 330, které splňují alespoň tyto podmínky:
a)
pozice mají stejnou hodnotu a jsou denominovány ve stejné měně;
b)
referenční sazby (pro pozice s pohyblivou sazbou) nebo kupony (pro pozice s pevnou sazbou) se do značné míry shodují;
c)
příští datum stanovení úrokové sazby (pro pozice s pohyblivou sazbou) nebo zbytkové splatnosti (pro pozice s kuponem s pevnou sazbou) se nacházejí v rámci těchto mezí:
i)
u lhůt kratších než jeden měsíc: tentýž den;
ii)
u lhůt mezi jedním měsícem a jedním rokem: do sedmi dnů;
iii)
u lhůt delších než jeden rok: do třiceti dnů.
Článek 332
Úvěrové deriváty
1. Při výpočtu kapitálového požadavku k obecnému a specifickému riziku strany, která úvěrové riziko podstupuje („poskytovatel zajištění“), se musí použít pomyslná částka smlouvy o úvěrovém derivátu, není-li stanoveno jinak. Bez ohledu na první větu se může instituce rozhodnout, že pomyslnou hodnotu nahradí součtem pomyslné hodnoty a čisté změny tržní hodnoty úvěrového derivátu od zahájení obchodování, přičemž čistá změna hodnoty směrem dolů z pohledu poskytovatele zajištění ponese záporné znaménko. Pro účely výpočtu požadavků ke specifickému riziku, s výjimkou swapů veškerých výnosů, se použije splatnost smlouvy o úvěrovém derivátu namísto splatnosti závazku. Pozice se stanovují takto:
a)
swap veškerých výnosů vytváří dlouhou pozici v obecném riziku referenčního závazku a krátkou pozici v obecném riziku vládního dluhopisu se splatností, která odpovídá době do dalšího stanovení úrokové míry, kterému je přidělena riziková váha 0 % v souladu s hlavou II kapitolou 2. Vytváří rovněž dlouhou pozici ve specifickém riziku referenčního závazku;
b)
swap úvěrového selhání nevytváří pozici v obecném riziku. Pro účely specifického rizika instituce vykáže syntetickou dlouhou pozici v závazku referenčního subjektu, ledaže má tento swap externí úvěrové hodnocení a splňuje podmínky stanovené pro kvalifikovaný nástroj - v tom případě se vykáže dlouhá pozice v daném swapu. Jsou-li součástí swapu prémie či úrokové platby, pohlíží se na tyto peněžní toky jako na pomyslné pozice ve vládních dluhopisech;
c)
úvěrový dluhový cenný papír s jedním dlužníkem vytváří dlouhou pozici v obecném riziku samotného dluhového cenného papíru jako úrokový produkt. Pro účely specifického rizika je vytvořena syntetická dlouhá pozice v závazku referenčního subjektu. Další dlouhá pozice je v riziku emitenta dluhového cenného papíru. Pokud má úvěrový dluhový cenný papír externí rating a splňuje podmínky pro kvalifikovaný nástroj, lze uvést pouze jedinou dlouhou pozici ve specifickém riziku dluhového cenného papíru;
d)
úvěrový dluhový cenný papír s více dlužníky poskytující proporcionální zajištění vytváří kromě dlouhé pozice ve specifickém riziku emitenta dluhového cenného papíru pozici v každém referenčním subjektu, s tím, že celková pomyslná částka smlouvy je rozložena napříč pozicemi podle podílu celkové pomyslné částky, kterou představuje každá expozice vůči referenčnímu subjektu. Tam, kde lze zvolit více než jeden závazek referenčního subjektu, je specifické riziko určeno podle závazku, jehož riziková váha je nejvyšší.
e)
v případě úvěrového derivátu, kde úvěrová událost vyplývá ze selhání prvního referenčního nástroje, vzniká pozice ve výši pomyslné hodnoty závazku každého referenčního subjektu. Je-li však výše maximálního možného plnění v případě úvěrové události nižší než kapitálový požadavek stanovený postupem podle první věty tohoto odstavce, lze maximální výši plnění použít jako kapitálový požadavek ke specifickému riziku.
V případě úvěrového derivátu, kde úvěrová událost vyplývá ze selhání n-tého referenčního nástroje, vzniká pozice ve výši pomyslné hodnoty závazku každého referenčního subjektu s výjimkou n-1 referenčních subjektů s nejnižším kapitálovým požadavkem ke specifickému riziku. Je-li však výše maximálního možného plnění v případě úvěrové události nižší než kapitálový požadavek stanovený postupem podle první věty tohoto odstavce, lze ji použít jako kapitálový požadavek ke specifickému riziku.
Pokud má úvěrový derivát, kde úvěrová událost vyplývá ze selhání n-tého referenčního nástroje (úvěrový derivát n-tého selhání), externí rating, poskytovatel zajištění vypočítá kapitálový požadavek ke specifickému riziku pomocí ratingu daného derivátu a uplatní příslušné použitelné rizikové váhy pro sekuritizace.
2. Pro stranu, která úvěrové riziko převádí („příjemce zajištění“), jsou pozice stanoveny zrcadlově oproti prodávajícímu zajištění, s výjimkou úvěrového dluhového cenného papíru (kde nevzniká žádná krátká pozice v riziku emitenta). Při výpočtu kapitálového požadavku pro příjemce zajištění se použije pomyslná částka smlouvy o úvěrovém derivátu. Bez ohledu na první větu se může instituce rozhodnout, že pomyslnou hodnotu nahradí součtem pomyslné hodnoty a čisté změny tržní hodnoty úvěrového derivátu od zahájení obchodování, přičemž čistá změna hodnoty směrem dolů z pohledu poskytovatele zajištění ponese záporné znaménko. Jestliže v určitém okamžiku existuje kupní opce v kombinaci s navýšením úrokové sazby, je na tento okamžik nahlíženo jako na splatnost zajištění.
3. Úvěrové deriváty podle čl. 338 odst. 1 nebo 3 jsou zahrnuty pouze v určení kapitálového požadavku ke specifickému riziku podle čl. 338 odst. 4.
Článek 333
Cenné papíry prodané v rámci repa nebo půjčky cenných papírů
Převodce cenných papírů nebo zaručených práv vztahujících se na cenné papíry v rámci repa a půjčovatel cenných papírů v případě půjček cenných papírů zahrnou tyto cenné papíry do výpočtu svého kapitálového požadavku podle této kapitoly, pokud jsou tyto cenné papíry pozicemi obchodního portfolia.
Oddíl 2
Dluhové nástroje
Článek 334
Čisté pozice v dluhových nástrojích
Čisté pozice se klasifikují podle měny, v níž jsou denominovány, a kapitálový požadavek se vypočte k obecnému a specifickému riziku v každé jednotlivé měně odděleně.
Pododdíl 1
Specifické riziko
Článek 335
Strop kapitálového požadavku pro čistou pozici
Instituce může stanovit strop kapitálového požadavku ke specifickému riziku čisté pozice v dluhovém nástroji ve výši maximální možné ztráty související s rizikem selhání. U krátké pozice může být tento limit vypočítáván jako změna v hodnotě vyplývající ze skutečnosti, že nástroj, případně podkladové složky okamžitě přestanou obsahovat riziko selhání.
Článek 336
Kapitálový požadavek pro nesekuritizované dluhové nástroje
1. Instituce přiřadí své čisté pozice v obchodním portfoliu v nástrojích, které nejsou sekuritizovanými pozicemi vypočtenými podle článku 327, do příslušných kategorií v tabulce č. 1 na základě emitenta nebo dlužníka, externího nebo interního úvěrového hodnocení a zbytkové splatnosti, a pak je vynásobí váhou uvedenou v dané tabulce. Poté sečte své vážené pozice vyplývající z použití tohoto článku (bez ohledu na to, zda jsou dlouhé nebo krátké), a vypočítá tak svůj kapitálový požadavek ke specifickému riziku.
Tabulka č. 1
Kategorie
Kapitálový požadavek ke specifickému riziku
Dluhové cenné papíry, které by podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko obdržely rizikovou váhu 0 %.
0 %
Dluhové cenné papíry, které by podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko obdržely 20 % nebo 50 % rizikovou váhu, a ostatní způsobilé položky vymezené v odstavci 4.
0,25 % (zbytková splatnost je šest měsíců a méně)
1,00 % (zbytková splatnost je delší než šest měsíců a kratší nebo rovna 24 měsícům)
1,60 % (zbytková splatnost převyšuje 24 měsíců)
Dluhové cenné papíry, které by podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko obdržely rizikovou váhu 100 %.
8,00 %
Dluhové cenné papíry, které by podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko obdržely rizikovou váhu 150 %.
12,00 %
2. Aby se instituce, které uplatňují přístup IRB na kategorii expozic, do níž patří emitent dluhového nástroje, mohly kvalifikovat pro rizikovou váhu podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko podle odstavce 1, musí mít emitent expozice interní rating s pravděpodobností selhání (PD) stejnou nebo nižší, než je ta, která je spojena s odpovídajícím stupněm úvěrové kvality podle standardizovaného přístupu.
3. Instituce mohou vypočítat požadavek ke specifickému riziku pro všechny dluhopisy, které splňují podmínky pro 10 % rizikovou váhu v souladu s postupem stanoveným v čl. 129 odst. 5 a 6 jako polovinu použitelného kapitálového požadavku ke specifickému riziku pro druhou kategorii v tabulce č. 1.
4. Ostatní způsobilé položky jsou:
a)
dlouhé a krátké pozice v aktivech, pro která není k dispozici úvěrové hodnocení od určené externí ratingové agentury a která splňují všechny tyto podmínky:
i)
jsou dotyčnou institucí považována za dostatečně likvidní;
ii)
jejich investiční kvalita je podle vlastního uvážení instituce alespoň rovnocenná s investiční kvalitou aktiv uvedených v tabulce č. 1 druhém řádku;
iii)
jsou registrována na alespoň jednom regulovaném trhu v členském státě nebo na burze ve třetí zemi za předpokladu, že burza je uznána ze strany příslušných orgánů daného členského státu;
b)
dlouhé a krátké pozice v aktivech emitovaných institucemi, které podléhají kapitálovým požadavkům stanoveným v tomto nařízení, která jsou dotyčnou institucí považována za dostatečně likvidní a jejichž investiční kvalita je podle vlastního uvážení instituce alespoň rovnocenná investiční kvalitě aktiv uvedených v tabulce č. 1 druhém řádku;
c)
cenné papíry vydané institucemi, u nichž se má za to, že mají stejnou nebo vyšší úvěrovou kvalitu než emise se stupněm úvěrové kvality 2 podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko expozic vůči institucím, a na které se vztahují režimy dohledu a regulaci srovnatelné s těmi podle tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU.
Instituce, které využívají písmeno c) nebo d), musí mít zavedenu zdokumentovanou metodiku posuzování, zda aktiva splňují požadavky v těchto bodech, a oznámí tuto metodiku příslušným orgánům.
Článek 337
Kapitálový požadavek pro sekuritizované nástroje
1. U nástrojů v obchodním portfoliu, které jsou sekuritizovanými pozicemi, váží instituce své čisté pozice vypočtené podle čl. 327 odst. 1 následujícími hodnotami:
a)
u sekuritizovaných pozic, na které by se v investičním portfoliu stejné instituce vztahoval standardizovaný přístup pro úvěrové riziko, 8 % rizikové váhy podle standardizovaného přístupu stanoveného v hlavě II kapitole 5 oddílu 3;
b)
u sekuritizovaných pozic, na které by se v investičním portfoliu stejné instituce vztahoval přístup IRB, 8 % rizikové váhy podle přístupu IRB stanoveného v hlavě II kapitole 5 oddílu 3.
2. Metoda regulatorního vzorce uvedená v článku 262 se může použít, pokud instituce může vypracovat odhady PD, popřípadě hodnotu expozice a LGD, jako vstupy pro metodu regulatorního vzorce v souladu s požadavky pro odhad těchto parametrů v rámci IRB přístupu podle hlavy II kapitoly 3.
Jiná instituce než instituce, která je původcem, jež může použít tuto metodu pro stejnou sekuritizovanou pozici ve svém investičním portfoliu, může tuto metodu využívat pouze se svolením příslušných orgánů, které je uděleno v případě, že instituce splňuje podmínku uvedenou v prvním pododstavci.
Odhady PD a LGD jako vstupy pro metodu regulačního vzorce mohou být případně rovněž založené na odhadech, jež jsou odvozené z přístupu IRC u instituce, které bylo uděleno svolení používat interní model pro specifické riziko u dluhových nástrojů. Této alternativy lze využít pouze se svolením příslušných orgánů, které bude uděleno, jestliže tyto odhady splňují kvantitativní požadavky pro přístup IRB stanovený v hlavě II kapitole 3.
V souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydá EBA pokyny o použití odhadů PD a LGD jako vstupů v případech, kdy jsou tyto odhady založeny na přístupu IRC.
3. U sekuritizovaných pozic, které jsou předmětem dodatečné rizikové váhy v souladu s článkem 407, se použije 8 % celkové rizikové váhy.
S výjimkou sekuritizovaných pozic, s nimiž se zachází podle čl. 338 odst. 4, sečte instituce pro výpočet kapitálového požadavku ke specifickému riziku své vážené pozice vyplývající z použití tohoto článku (bez ohledu na to, zda jsou dlouhé nebo krátké).
4. Odchylně od odstavce 3 druhého pododstavce po přechodné období končící dnem 31. prosince 2014 sečte instituce odděleně své vážené čisté dlouhé pozice a své vážené čisté krátké pozice. Vyšší z těchto součtů bude kapitálovým požadavkem ke specifickému riziku. Po toto přechodné období nicméně instituce podává příslušnému orgánu domovského členského státu čtvrtletní zprávy o celkovém součtu svých vážených čistých dlouhých a čistých krátkých pozic v členění podle druhů podkladových aktiv.
5. Pokud instituce, která je původcem tradiční sekuritizace, nesplňuje podmínky pro převod významného rizika podle článku 243, zahrne do výpočtu svých kapitálových požadavků podle tohoto článku sekuritizované expozice namísto svých sekuritizačních pozic plynoucích z této sekuritizace.
Pokud instituce, která je původcem syntetické sekuritizace, nesplňuje podmínky pro převod významného rizika podle článku 244, zahrne do výpočtu svých kapitálových požadavků podle tohoto článku sekuritizované expozice vůči této sekuritizaci, ale žádnou úvěrovou ochranu získanou pro sekuritizované portfolio.
Článek 338
Kapitálový požadavek pro portfolio obchodování s korelací
1. Portfolio obchodování s korelací se skládá ze sekuritizovaných pozic a úvěrových derivátů n-tého selhání, které splňují všechna tato kritéria:
a)
pozice nejsou resekuritizovanými pozicemi, opcemi na sekuritizované tranše ani jakýmikoli dalšími deriváty sekuritizovaných expozic, které neposkytují poměrný podíl na výnosech sekuritizované tranše, a
b)
veškeré referenční nástroje odpovídají jednomu z těchto typů:
i)
nástroje na jedno jméno, včetně úvěrových derivátů na jedno jméno, pro něž existuje likvidní obousměrný trh;
ii)
běžně obchodované indexy založené na těchto referenčních nástrojích.
Předpokládá se, že obousměrný trh existuje tam, kde existují nezávislé nabídky na nákup a prodej učiněné v dobré víře, takže lze během jednoho dne určit cenu, která má přiměřený vztah k poslední prodejní ceně nebo k běžným konkurenčním nabídkám na nákup a prodej učiněným v dobré víře a vypořádání při této ceně je možné provést během relativně krátké doby, která odpovídá obchodním zvyklostem.
2. Součástí portfolia obchodování s korelací nemohou být pozice, které se vztahují k jedné z těchto položek:
a)
podkladovému nástroji, který by v investičním portfoliu instituce mohl být zařazen do kategorií expozice „retailové expozice“ nebo „expozice zajištěné nemovitostmi“ podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko;
b)
pohledávce za jednotku pro speciální účel, která je přímo či nepřímo zajištěna pozicí, jež by sama o sobě nebyla způsobilá k zahrnutí do portfolia obchodování s korelací podle odstavce 1 a tohoto odstavce.
3. Instituce mohou do portfolia obchodování s korelací zahrnout pozice, které nejsou sekuritizovanými pozicemi ani úvěrovými deriváty n-tého selhání, avšak zajišťují jiné pozice tohoto portfolia, pokud pro tento nástroj nebo jeho podklady existuje likvidní obousměrný trh popsaný v posledním pododstavci odstavce 1.
4. Jako kapitálový požadavek ke specifickému riziku pro portfolio obchodování s korelací stanoví instituce vyšší z těchto částek:
a)
celkový kapitálový požadavek ke specifickému riziku, který by se vztahoval pouze na čisté dlouhé pozice portfolia obchodování s korelací;
b)
celkový kapitálový požadavek ke specifickému riziku, který by se vztahoval pouze na čisté krátké pozice portfolia obchodování s korelací.
Pododdíl 2
Obecné riziko
Článek 339
Výpočet obecného rizika založený na splatnosti
1. Pro výpočet kapitálových požadavků k obecnému riziku se všechny pozice váží podle splatnosti, jak je vysvětleno v odstavci 2, aby se vypočetla výše kapitálu potřebného na jejich krytí. Tento požadavek se sníží, když je držena vážená pozice současně s opačnou váženou pozicí ve stejném pásmu splatnosti. Kapitálový požadavek se sníží také v případě, že opačné vážené pozice spadají do různých pásem splatnosti, přičemž velikost snížení závisí jak na tom, zda obě pozice spadají nebo nespadají do stejné zóny, tak na tom, do které zóny spadají.
2. Instituce přiřadí své čisté pozice do příslušných pásem splatnosti v odstavci 4 tabulce č. 2 sloupci 2 nebo 3. Přiřazení provede na základě zbytkové splatnosti u nástrojů s pevnou úrokovou sazbou a na základě období zbývajícího do dalšího stanovení úrokové sazby v případě nástrojů, u nichž je úroková sazba pohyblivá až do konečné splatnosti. Instituce také rozlišuje mezi dluhovými nástroji s kuponem 3 % nebo vyšším a dluhovými nástroji s kuponem nižším než 3 % a zařadí je podle toho v tabulce č. 2 do sloupce 2 nebo do sloupce 3. Pak každý vynásobí vahou pro příslušné pásmo splatnosti v tabulce č. 2 ve sloupci 4.
3. Poté vypočítá součet vážených dlouhých pozic a součet vážených krátkých pozic v každém pásmu splatnosti. Částka součtu vážených dlouhých pozic, které jsou kompenzovány se součtem vážených krátkých pozic v daném pásmu splatnosti, je kompenzovaná vážená pozice v daném pásmu a zbývající dlouhá nebo krátká pozice je nekompenzovaná vážená pozice v témže pásmu. Poté se vypočte součet kompenzovaných vážených pozic ze všech pásem.
4. Instituce vypočte součet nekompenzovaných vážených dlouhých pozic za jednotlivá pásma zahrnutá v každé ze zón v tabulce č. 2, a odvodí tak nekompenzovanou váženou dlouhou pozici pro každou zónu. Podobně se provede součet nekompenzovaných vážených krátkých pozic za každé pásmo v dané zóně, a vypočítá se tak nekompenzovaná vážená krátká pozice pro tuto zónu. Ta část nekompenzované vážené dlouhé pozice pro danou zónu, která se kompenzuje s nekompenzovanou váženou krátkou pozicí pro stejnou zónu, je kompenzovaná vážená pozice pro tuto zónu. Ta část nekompenzované vážené dlouhé pozice nebo nekompenzované vážené krátké pozice pro určitou zónu, kterou nelze dále kompenzovat, je nekompenzovaná vážená pozice pro tuto zónu.
Tabulka č. 2
Zóna
Pásmo splatnosti
Váha (v %)
Předpokládaná změna úrokové sazby (v %)
Kupon 3 % nebo více
Kupon méně než 3 %
Jedna
0 ≤ 1 měsíc
0 ≤ 1 měsíc
0,00
-
1 ≤ 3 měsíců
1 ≤ 3 měsíců
0,20
1,00
3 ≤ 6 měsíců
3 ≤ 6 měsíců
0,40
1,00
6 ≤ 12 měsíců
6 ≤ 12 měsíců
0,70
1,00
Dvě
1 ≤ 2 roky
1,0 ≤ 1,9 let
1,25
0,90
2 ≤ 3 roky
1,9 ≤ 2,8 let
1,75
0,80
3 ≤ 4 roky
2,8 ≤ 3,6 let
2,25
0,75
Tři
4 ≤ 5 let
3,6 ≤ 4,3 let
2,75
0,75
5 ≤ 7 let
4,3 ≤ 5,7 let
3,25
0,70
7 ≤ 10 let
5,7 ≤ 7,3 let
3,75
0,65
10 ≤ 15 let
7,3 ≤ 9,3 let
4,50
0,60
15 ≤ 20 let
9,3 ≤ 10,6 let
5,25
0,60
20 let
10,6 ≤ 12,0 let
6,00
0,60
12,0 ≤ 20,0 let
8,00
0,60
20 let
12,50
0,60
5. Částka nekompenzované vážené dlouhé nebo krátké pozice v zóně jedna, která se kompenzuje s nekompenzovanou váženou krátkou nebo dlouhou pozicí v zóně dva, pak bude kompenzovanou váženou pozicí mezi zónami jedna a dvě. Stejný výpočet se pak provede u té části nekompenzované vážené pozice v zóně dvě, která zbývá, a nekompenzované vážené pozice v zóně tři, a vypočítá se tak kompenzovaná vážená pozice mezi zónami dvě a tři.
6. Instituce může změnit sled v odstavci 5 tak, že vypočítá kompenzovanou váženou pozici mezi zónami dvě a tři před výpočtem uvedené pozice mezi zónami jedna a dvě.
7. Zbytek nekompenzované vážené pozice v zóně jedna se pak kompenzuje s tím, co zbývá v zóně tři po kompenzaci se zónou dvě, a odvodí se tak kompenzovaná vážená pozice mezi zónami jedna a tři.
8. Po provedení tří oddělených kompenzačních výpočtů v odstavcích 5, 6 a 7 se zbývající pozice sečtou.
9. Kapitálový požadavek instituce se pak vypočítá jako součet
a)
10 % součtu kompenzovaných vážených pozic ve všech pásmech splatnosti;
b)
40 % kompenzované vážené pozice v zóně jedna;
c)
30 % kompenzované vážené pozice v zóně dvě;
d)
30 % kompenzované vážené pozice v zóně tři;
e)
40 % kompenzovaných vážených pozic mezi zónami jedna a dvě a mezi zónami dvě a tři;
f)
150 % kompenzované vážené pozice mezi zónami jedna a tři;
g)
100 % zbylých nekompenzovaných vážených pozic.
Článek 340
Výpočet obecného rizika založený na duraci
1. Místo přístupu stanoveného v článku 339 mohou instituce pro výpočet kapitálového požadavku k obecnému riziku u dluhových nástrojů využívat přístup, který využívá duraci, za předpokladu, že jej využívají soustavně.
2. V rámci přístupu založeného na duraci uvedeného v odstavci 1 instituce vypočítá z tržní hodnoty každého dluhového nástroje s pevnou úrokovou sazbou jeho výnos do doby splatnosti, což je implicitní diskontní sazba pro tento nástroj. V případě nástrojů s pohyblivou úrokovou sazbou instituce vypočítá z tržní hodnoty každého nástroje jeho výnos za předpokladu, že jistina je splatná v době, kdy může dojít k příští změně úrokové sazby.
3. Instituce poté vypočítá modifikovanou duraci každého dluhového nástroje podle následujícího vzorce:
kde:
D
=
durace vypočítaná podle následujícího vzorce:
kde:
R
=
výnos do doby splatnosti;
Ct
=
platba v hotovosti v době t;
M
=
celková doba splatnosti.
Při výpočtu modifikované durace pro dluhové nástroje, u nichž je riziko, že budou předčasně splaceny, je třeba provést opravu. EBA v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydá pokyny, jak provádět tyto opravy.
4. Instituce pak zařadí každý dluhový nástroj do příslušné zóny v tabulce č. 3. Zařazení provede na základě modifikované durace každého nástroje.
Tabulka č. 3
Zóna
Modifikovaná doba trvání
(v letech)
Předpokládaný úrok (změna v %)
Jedna
0 ≤ 1,0
1,0
Dvě
1,0 ≤ 3,6
0,85
Tři
3,6
0,7
5. Instituce pak vypočítá pozici váženou duraci pro každý nástroj tak, že vynásobí jeho tržní cenu jeho modifikovanou durací a předpokládanou změnou úrokové sazby pro nástroj s příslušnou modifikovanou durací (viz sloupec 3 v tabulce č. 3).
6. Instituce vypočítá své dlouhé pozice vážené durace a krátké pozice vážené durace v každé zóně. Částka jejích dlouhých pozic vážených durací kompenzovaná s částkou krátkých pozic vážených durací v každé zóně pak bude kompenzovanou pozicí váženou durací pro tuto zónu.
Instituce pak vypočítá nekompenzované pozice vážené durace pro každou zónu. Poté použije postup pro nekompenzované vážené pozice uvedený v čl. 339 odst. 5 až 8.
7. Kapitálový požadavek instituce se pak vypočítá jako součet následujícího:
a)
2 % kompenzované pozice vážené durací pro každou zónu;
b)
40 % kompenzovaných pozic vážených durací mezi zónami jedna a dvě a mezi zónami dvě a tři;
c)
150 % kompenzované pozice vážené durací mezi zónami jedna a tři;
d)
100 % zbylých nekompenzovaných pozic vážených durací.
Oddíl 3
Akcie
Článek 341
Čisté pozice v akciových nástrojích
1. Instituce sečte odděleně veškeré své čisté dlouhé pozice a veškeré své čisté krátké pozice podle článku 327. Součet absolutních hodnot těchto dvou čísel je její celková hrubá pozice.
2. Instituce vypočítá zvlášť pro každý trh rozdíl mezi součtem čistých dlouhých a čistých krátkých pozic. Součet absolutních hodnot těchto rozdílů je její celková čistá pozice.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, které definují termín „trh“ uvedený v odstavci 2.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. ledna 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 342
Specifické riziko akciových nástrojů
Pro výpočet kapitálového požadavku ke specifickému riziku vynásobí instituce svou celkovou hrubou pozici 8 %.
Článek 343
Obecné riziko akciových nástrojů
Kapitálový požadavek k obecnému riziku je celková čistá pozice instituce vynásobená 8 %.
Článek 344
Akciové indexy
1. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem, které budou obsahovat seznam akciových indexů, pro něž jsou k dispozici postupy stanovené v druhé větě odst. 4.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
2. Než technické normy uvedené v odstavci 1 vstoupí v platnost, mohou instituce nadále používat postup uvedený v odstavcích 3 a 4, pokud příslušné orgány uplatňovaly tento postup před 1. lednem 2014.
3. Futures na akciové indexy, delta ekvivalenty opcí na futures na akciové indexy a opcí na akciové indexy, dále souhrnně jen „futures na akciové indexy“, lze rozložit na pozice v jednotlivých akciích, které je tvoří. Tyto pozice lze posuzovat jako podkladové pozice v příslušných akciích a lze je odečíst od opačných pozic přímo v podkladových akciích. Instituce uvědomí příslušný orgán o využití tohoto postupu.
4. Jestliže se future na akciový index nerozloží na své podkladové pozice, posuzuje se tak, jako by to byla jednotlivá akcie. Specifické riziko u této individuální akcie lze však pominout, pokud je dotyčný future na akciový index obchodován na burze a pokud představuje relevantní vhodně diverzifikovaný index.
Oddíl 4
Upisování
Článek 345
Snížení čistých pozic
1. V případě upisování dluhových nebo akciových nástrojů mohou instituce pro výpočet svých kapitálových požadavků použít následující postup. Instituce nejprve vypočítá čisté pozice odečtením upsaných pozic, které upsaly nebo za které spoluručí třetí strany na základě formálních dohod. Čisté pozice pak instituce sníží pomocí koeficientů v tabulce č. 4 a vypočte své kapitálové požadavky za použití snížených upsaných pozic.
Tabulka č. 4
pracovní den 0:
100 %
pracovní den 1:
90 %
pracovní dny 2 až 3:
75 %
pracovní den 4:
50 %
pracovní den 5:
25 %
po pracovním dnu 5:
0 %
„Pracovní den 0“ je pracovní den, kdy se instituce bezpodmínečně zaváže přijmout známé množství cenných papírů za dohodnutou cenu.
2. Instituce informují příslušné orgány o využití odstavce 1.
Oddíl 5
Kapitálové požadavky ke specifickému riziku pozic, které jsou zajištěny úvěrovými deriváty
Článek 346
Kompenzace při zajištění úvěrovými deriváty
1. V souladu se zásadami uvedenými v odstavcích 2 až 6 lze provádět kompenzace při zajištění úvěrovými deriváty.
2. Instituce zachází s pozicí v úvěrovém derivátu jako s jednou „částí (leg)“ a se zajištěnou pozicí, která má stejnou nominální, případně pomyslnou hodnotu, jako s druhou „částí (leg)“.
3. Plnou kompenzaci lze provést, pokud se hodnota obou částí vždy pohybuje v opačném směru a zhruba ve stejné míře. To nastává v těchto případech:
a)
obě části se skládají ze zcela identických nástrojů;
b)
dlouhá hotovostní pozice je zajišťována swapem veškerých výnosů (nebo obráceně) a existuje přesný soulad mezi referenčním závazkem a podkladovou expozicí (tj. hotovostní pozicí). Splatnost samotného swapu může být odlišná od splatnosti podkladové expozice.
V těchto situacích se na žádnou část pozice nevztahuje kapitálový požadavek ke specifickému riziku.
4. Pokud se hodnota obou částí vždy pohybuje v opačném směru a pokud existuje přesný soulad mezi referenčním závazkem, splatností referenčního závazku i úvěrového derivátu a měnou podkladové expozice, uplatní se kompenzace ve výši 80 %. Kromě toho nesmí klíčové prvky smlouvy o úvěrovém derivátu vést k tomu, aby se cenový pohyb úvěrového derivátu podstatně lišil od cenových pohybů hotovostní pozice. S ohledem na míru, ve které transakce uskutečňuje přenos rizika, se kompenzace ve výši 80 % pro účely specifického rizika použije na tu stranu transakce, která má vyšší kapitálový požadavek, zatímco kapitálový požadavek ke specifickému riziku druhé strany transakce je nulový.
5. Částečnou kompenzaci lze provést, mimo situace v odstavcích 3 a 4, v těchto situacích:
a)
pozice splňuje podmínky odst. 3 písm. b), avšak existuje nesoulad v aktivech mezi referenčním závazkem a podkladovou expozicí. Pozice však splňují tyto požadavky:
i)
referenční závazek je postaven na roveň nebo je podřízen podkladovému závazku,
ii)
podkladový závazek a referenční závazek mají téhož dlužníka a jsou opatřeny právně vymahatelnou doložkou křížového selhání nebo doložkou křížového urychlení;
b)
pozice splňuje podmínky odst. 3 písm. a) nebo odstavce 4, avšak existuje nesoulad z hlediska měny nebo splatnosti mezi zajištěním úvěrového rizika a podkladovým aktivem. Nesoulad měn se zahrne do kapitálového požadavku k měnovému riziku;
c)
pozice splňuje podmínky odstavce 4, avšak existuje nesoulad v aktivech mezi hotovostní pozicí a úvěrovým derivátem. Podkladové aktivum však patří do (splnitelných) závazků v dokumentaci úvěrového derivátu.
Pro provedení částečné kompenzace se použije namísto sčítání kapitálových požadavků ke specifickému riziku za každou stranu transakce pouze vyšší z obou kapitálových požadavků.
6. Ve všech situacích, které nesplňují podmínky odstavců 3 až 5, se kapitálový požadavek ke specifickému riziku vypočítá pro každou stranu transakce zvlášť.
Článek 347
Kompenzace při zajištění úvěrovými deriváty prvního selhání a úvěrovými deriváty n-tého selhání
V případě úvěrových derivátů prvního selhání a úvěrových derivátů n-tého selhání se při kompenzaci podle článku 346 postupuje následujícím způsobem:
a)
v případě, že instituce obdrží zajištění úvěrového rizika pro několik podkladových referenčních nástrojů úvěrového derivátu s podmínkou, že první selhání kteréhokoliv z aktiv je důvodem k plnění ze zajištění a že tato úvěrová událost ukončuje smlouvu, může instituce kompenzovat specifické riziko u toho z podkladových referenčních nástrojů, pro který platí nejnižší kapitálový požadavek ke specifickému riziku podle tabulky č. 1 v článku 336;
b)
v případě, že důvodem k plnění ze zajištění úvěrového rizika je n-té selhání kterékoliv z expozic, může kupující zajištění kompenzovat specifické riziko, pouze pokud bylo zajištění poskytnuto také pro selhání 1 až (n-1) nebo pokud již selhání 1 až (n-1) nastala. V takovém případě se bude postupovat metodiky stanovené v písmenu a) pro úvěrové deriváty prvního selhání pozměněné odpovídajícím způsobem pro produkty n-tého selhání.
Oddíl 6
Kapitálové požadavky pro subjekty kolektivního investování
Článek 348
Kapitálové požadavky pro subjekty kolektivního investování
1. Aniž jsou dotčena ostatní ustanovení tohoto oddílu, podléhají pozice v subjektech kolektivního investování kapitálovému požadavku k pozičnímu riziku, zahrnujícímu specifické a obecné riziko, ve výši 32 %. Aniž je dotčen článek 353 ve spojení s pozměněnou metodou zacházení se zlatem podle čl. 352 odst. 4 a čl. 367 odst. 2 písm. b), podléhají pozice v subjektech kolektivního investování kapitálovému požadavku k pozičnímu riziku, zahrnujícímu specifické a obecné riziko, a měnovému riziku ve výši 40 %.
2. Pokud není v článku 350 uvedeno jinak, není povoleno započtení mezi podkladovými investicemi subjektu kolektivního investování a ostatními pozicemi drženými institucí.
Článek 349
Obecná kritéria pro subjekty kolektivního investování
Subjekty kolektivního investování jsou způsobilé pro přístup stanovený v článku 350, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
prospekt subjektu kolektivního investování nebo jiný rovnocenný dokument obsahuje všechny následující body:
i)
kategorie aktiv, do kterých je danému subjektu kolektivního investování povoleno investovat;
ii)
pokud pro jeho investice platí určité limity, pak tyto relativní limity a způsoby jejich výpočtu;
iii)
pokud je přípustná páka, její maximální možná míra;
iv)
pokud je přípustné uzavírání obchodů v oblasti OTC finančních derivátů či repo obchodů nebo půjčky či výpůjčky cenných papírů, zásady omezování rizika protistrany plynoucího z těchto transakcí;
b)
daný subjekt kolektivního investování podává pololetní a roční zprávy o své podnikatelské činnosti, aby tak mohla být vyhodnocena jeho aktiva a závazky, výsledek hospodaření a činnost za dané období;
c)
na žádost držitele podílu budou akcie nebo podílové jednotky v subjektu kolektivního investování odkoupeny v hotovosti na denní bázi z aktiv subjektu;
d)
investice do subjektu kolektivního investování jsou odděleny od aktiv správce subjektu kolektivního investování;
e)
investující instituce přiměřeným způsobem hodnotí riziko spojené se subjektem kolektivního investování;
f)
subjekty kolektivního investování jsou spravovány osobami, které podléhají dohledu podle směrnice 2009/65/ES nebo rovnocenného právního předpisu.
Článek 350
Specifické metody pro subjekty kolektivního investování
1. Pokud jsou instituci známy podkladové investice subjektu kolektivního investování na denní bázi, může instituce k těmto podkladovým investicím přihlédnout při výpočtu kapitálových požadavků k pozičnímu riziku, zahrnujícímu obecné a specifické riziko. V rámci takového přístupu se s pozicemi v subjektech kolektivního investování zachází jako s pozicemi v podkladových investicích subjektu kolektivního investování. Započtení lze povolit mezi pozicemi v podkladových investicích subjektu kolektivního investování a ostatními pozicemi drženými institucí za podmínky, že instituce drží dostatečné množství akcií nebo podílových jednotek k tomu, aby bylo možné uskutečnit splacení/vytvoření výměnou za podkladové investice.
2. Instituce mohou vypočítat kapitálové požadavky k pozičnímu riziku, zahrnujícímu obecné a specifické riziko, pro pozice v subjektech kolektivního investování tak, že vezmou v úvahu hypotetické pozice nezbytné k napodobení složení a výkonu externě stanoveného indexu nebo pevného koše akcií či dluhových cenných papírů uvedených v písmenu a) níže, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
účelem oprávnění subjektu kolektivního investování je napodobit složení a výkon externě stanoveného indexu nebo pevného koše akcií či dluhových cenných papírů;
b)
za období alespoň šesti měsíců lze jednoznačně zjistit minimální korelační koeficient mezi denními výnosy ze subjektu kolektivního investování a indexu nebo koše akcií či dluhových cenných papírů, který sleduje, ve výši 0,9..
3. Pokud nejsou instituci podkladové investice subjektu kolektivního investování známy na denní bázi, může instituce vypočítat kapitálové požadavky k pozičnímu riziku, zahrnujícímu obecné a specifické riziko, při splnění těchto podmínek:
a)
předpokládá se, že daný subjekt kolektivního investování nejprve investuje do těch kategorií aktiv, na které se vztahuje nejvyšší kapitálový požadavek k obecnému a specifickému riziku odděleně, a to až do maximální výše, k níž je oprávněn, a poté dále investuje v sestupném pořadí, dokud nedosáhne maximálního limitu pro celkové investice. S pozicí v subjektu kolektivního investování se zachází jako s přímou investicí do předpokládané pozice;
b)
při výpočtu svého kapitálového požadavku k obecnému a specifickému riziku odděleně vezmou instituce v úvahu maximální nepřímou expozici, které by mohly dosáhnout, kdyby prostřednictvím subjektu kolektivního investování zaujaly pozice s využitím páky, a sice tím, že proporcionálně zvýší pozici v subjektu kolektivního investování až do úrovně maximální expozice vůči položkám podkladových investic, k níž je oprávněn;
c)
pokud by kapitálový požadavek k obecnému a specifickému riziku podle tohoto odstavce převyšoval požadavek stanovený v čl. 348 odst. 1, bude kapitálový požadavek omezen na uvedenou úroveň.
4. Instituce mohou při výpočtu a vykazování kapitálových požadavků k pozičnímu riziku pro pozice v subjektech kolektivního investování splňujících podmínky odstavců 1 až 4, v souladu s metodami stanovenými v této kapitole, spoléhat na tyto třetí strany:
a)
depozitáře subjektu kolektivního investování za předpokladu, že subjekt kolektivního investování investuje výhradně do cenných papírů a ukládá všechny cenné papíry do tohoto depozitáře;
b)
v případě jiných subjektů kolektivního investování správcovskou společnost subjektu kolektivního investování za předpokladu, že tato správcovská společnost splňuje kritéria stanovená v čl. 132 odst. 3 písm. a).
Správnost výpočtu potvrdí externí auditor.
KAPITOLA 3
Kapitálové požadavky k měnovému riziku
Článek 351
De minimis a vážení u měnového rizika
Pokud součet celkové čisté měnové pozice instituce a její čisté pozice ve zlatě, vypočítaný v souladu s postupem stanoveným v článku 352, včetně veškerých měnových pozic a pozic ve zlatě, pro něž jsou kapitálové požadavky vypočítány pomocí interního modelu, přesahuje 2 % jejího celkového kapitálu, vypočítá instituce kapitálový požadavek k měnovému riziku. Kapitálový požadavek k měnovému riziku je součtem celkové čisté měnové pozice a čisté pozice ve zlatě ve vykazovací měně vynásobený 8 %.
Článek 352
Výpočet celkové čisté měnové pozice
1. Čistá otevřená pozice instituce v každé měně (včetně vykazovací měny) a ve zlatě se vypočítá jako součet těchto položek (kladných nebo záporných):
a)
čisté spotové pozice (tj. všechny položky aktiv minus všechny položky závazků, včetně naběhlých úroků v příslušné měně, nebo pro zlato čistá spotová pozice ve zlatě);
b)
čisté forwardové pozice, což jsou všechny částky, které mají být obdrženy, minus všechny částky, které mají být vyplaceny v rámci forwardových měnových transakcí a transakcí ve zlatě, včetně měnových futures a futures ve zlatě a jistiny měnových swapů nezahrnutých do spotové pozice;
c)
neodvolatelných záruk a podobných nástrojů, které budou určitě využity a pravděpodobně je nebude možné získat zpět;
d)
čistého delta ekvivalentu nebo ekvivalentu vypočteného na základě delty celkového souhrnu opcí měnových a ve zlatě;
e)
tržní hodnoty jiných opcí.
Parametr delta použitý pro účely písmene d) je delta příslušné burzy. Pro OTC opce nebo tam, kde parametr delta není k dispozici z příslušné burzy, může instituce tento parametr jako takový vypočítat pomocí vhodného modelu, se svolením příslušných orgánů. Svolení bude uděleno, jestliže model vhodným způsobem provádí odhad míry změny hodnoty opce nebo opčního listu vzhledem k malým změnám tržních cen podkladových položek.
Instituce může zahrnout čisté budoucí výnosy/náklady, které ještě nevznikly, ale jsou již plně zajištěné, pokud tak činí soustavně.
Instituce může rozdělit čisté pozice ve složených měnách na jednotlivé měny podle platného poměru složení.
2. Z výpočtu čistých otevřených měnových pozic lze se svolením příslušných orgánů vyloučit veškeré pozice, které instituce vědomě převzala, aby se zajistila vůči nepříznivému působení změn směnného kurzu na své poměry kapitálu podle čl. 92 odst. 1. Takové pozice musí být neobchodní nebo strukturální povahy a jakákoli změna podmínek jejich vyloučení je předmětem zvláštního svolení příslušných orgánů. Stejným způsobem za stejných podmínek se posuzují pozice, které instituce má a které se vztahují k položkám, jež jsou už odečteny při výpočtu kapitálu.
3. Instituce může při výpočtu čisté otevřené pozice v každé měně a ve zlatě použít čistou současnou hodnotu, a to za předpokladu, že tento přístup používá soustavně.
4. Čisté krátké a dlouhé pozice v každé měně s výjimkou vykazovací měny a čistá dlouhá nebo krátká pozice ve zlatě budou přepočteny pomocí spotových směnných kurzů na vykazovací měnu. Pak se odděleně sečtou, aby se získal celkový objem čistých krátkých pozic a celkový objem čistých dlouhých pozic. Vyšší z těchto dvou celkových částek pak bude celková čistá měnová pozice instituce.
5. Instituce musí při výpočtu kapitálových požadavků odpovídajícím způsobem zohlednit kromě rizika delta i jiná rizika, která jsou s opcemi spojena.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, které definují soubor metod, jak v kapitálových požadavcích zohlednit kromě rizika delta i jiná rizika způsobem přiměřeným rozsahu a složitosti činností jednotlivých institucí v oblasti opcí.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2013.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Před vstupem technických norem uvedených v prvním pododstavci v platnost mohou příslušné orgány pokračovat v používání stávajících vnitrostátních postupů, pokud příslušné orgány použily tyto postupy před 31. prosincem 2013.
Článek 353
Měnové riziko u subjektů kolektivního investování
1. Pro účely článku 352 se u subjektů kolektivního investování zohlední jejich skutečné měnové pozice.
2. Instituce se mohou spolehnout na zprávy těchto třetích stran o měnových pozicích v subjektu kolektivního investování:
a)
depozitář subjektu kolektivního investování za předpokladu, že subjekt kolektivního investování investuje výhradně do cenných papírů a ukládá všechny cenné papíry do tohoto depozitáře;
b)
v případě jiných subjektů kolektivního investování správcovské společnosti subjektu kolektivního investování za předpokladu, že tato správcovská společnost splňuje kritéria stanovená v čl. 132 odst. 3 písm. a).
Správnost výpočtu potvrdí externí auditor.
3. Pokud instituci nejsou známy měnové pozice v subjektu kolektivního investování, předpokládá se, že subjekt kolektivního investování v maximální možné míře povolené v rámci svého oprávnění investoval do měnových nástrojů, a instituce pro pozice obchodního portfolia zohlední při výpočtu kapitálového požadavku k měnovému riziku maximální nepřímou expozici, které by mohla dosáhnout zaujmutím pozic s využitím páky prostřednictvím subjektu kolektivního investování. Toto se uskuteční proporcionálním navýšením pozice v subjektu kolektivního investování do úrovně maximální expozice vůči položkám podkladových investic plynoucí z investičního oprávnění. S předpokládanou pozicí subjektu kolektivního investování v cizí měně se zachází jako se samostatnou měnou způsobem, jakým se zachází s investicemi ve zlatě, s výhradou připočtení celkové dlouhé pozice k celkové dlouhé otevřené měnové pozici a celkové krátké pozice k celkové krátké otevřené měnové pozici, pokud je směr investic subjektu kolektivního investování znám. Započtení mezi takovými pozicemi před výpočtem není přípustné.
Článek 354
Silně korelované měny
1. U pozic v relevantních silně korelovaných měnách mohou instituce stanovit nižší kapitálové požadavky. Dvě měny lze pokládat za silně korelované pouze v případě, že pravděpodobnost ztráty, která se vypočítává na základě denních směnných kurzů za předcházející období tří nebo pěti let, týká se stejných a opačných pozic v těchto měnách v následujících deseti pracovních dnech a činí nejvýše 4 % hodnoty příslušné kompenzované pozice (vyjádřené ve vykazovací měně), je alespoň 99 %, když se použije tříleté období sledování, a 95 %, když se použije pětileté období sledování. Kapitálový požadavek u kompenzované pozice ve dvou silně korelovaných měnách činí 4 % krát hodnota kompenzované pozice.
2. Při výpočtu požadavků podle této kapitoly nemusí instituce brát zřetel na pozice v měnách, které jsou předmětem právně závazné mezivládní dohody o omezení jejich výkyvů vůči jiným měnám zahrnutým ve stejné dohodě. Instituce vypočítají své kompenzované pozice v těchto měnách a uplatní na ně kapitálový požadavek, který není nižší než polovina maximální povolené odchylky stanovené v dotyčné mezivládní dohodě ohledně příslušných měn.
3. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem uvádějících seznam měn, pro které je k dispozici postup stanovený v odstavci 1.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
4. Kapitálový požadavek u kompenzovaných pozic v měnách členských států účastnících se druhé fáze hospodářské a měnové unie může být vypočten jako 1,6 % hodnoty těchto kompenzovaných pozic.
5. Do celkové čisté otevřené pozice podle čl. 352 odst. 4 se zahrnují pouze nekompenzované pozice v měnách uvedených v tomto článku.
6. Pokud z údajů o denních směnných kurzech za předcházející období tří nebo pěti let - týkajících se stejných i opačných pozic v určitých dvou měnách během následujících 10 pracovních dní - vyplývá, že tyto dvě měny jsou zcela pozitivně korelované a dotyčná instituce se může vždy dostat do situace, že rozpětí nabídka/poptávka bude u příslušných obchodů nulové, může tato instituce na základě výslovného svolení příslušného orgánu uplatňovat do konce roku 2017 kapitálový požadavek ve výši 0 %.
KAPITOLA 4
Kapitálové požadavky ke komoditnímu riziku
Článek 355
Výběr metody pro komoditní riziko
S výhradou článků 356 až 358 instituce vypočítají kapitálový požadavek ke komoditnímu riziku pomocí jedné z metod stanovených v článcích 359, 360 a 361.
Článek 356
Obchod s vedlejšími komoditami
1. Instituce obchodující s vedlejšími zemědělskými komoditami mohou určit kapitálové požadavky ke svým skutečným zásobám komodit na konci každého roku pro následující rok, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
v kterémkoli okamžiku během roku drží kapitál pro toto riziko, jehož objem není nižší než průměrný kapitálový požadavek k tomuto riziku pro nadcházející rok stanovený konzervativním odhadem;
b)
konzervativně odhadují očekávanou volatilitu hodnoty vypočítané podle písmene a);
c)
jejich průměrný kapitálový požadavek k tomuto riziku nepřesahuje 5 % jejich kapitálu nebo 1 milion EUR a s ohledem na volatilitu odhadnutou v souladu s písmenem b) předpokládané maximální kapitálové požadavky nepřesahují 6,5 % jejich kapitálu;
d)
instituce průběžně monitorují, zda odhady prováděné podle písmen a) a b) nadále odrážejí skutečnou situaci.
2. Instituce informují příslušné orgány o využití možnosti uvedené v odstavci 1.
Článek 357
Pozice v komoditách
1. Každá pozice v komoditách nebo komoditních derivátech se vyjadřuje ve standardní jednotce měření. Spotová cena jednotlivých komodit se vyjadřuje ve vykazovací měně.
2. Pozice ve zlatě nebo derivátech zlata jsou považovány za pozice vystavené měnovému riziku a pro účely výpočtu komoditního rizika se s nimi zachází podle potřeby v souladu s kapitolou 3 nebo 5.
3. Pro účely čl. 360 odst. 1 je přebytek dlouhých pozic instituce ve srovnání s jejími krátkými pozicemi a naopak ve stejné komoditě a stejných komoditních futures, opcích a opčních listech její čistou pozicí v dané komoditě. S derivátovými nástroji se zachází, jak je stanoveno v článku 358, jako s pozicemi v podkladové komoditě.
4. Pro účely výpočtu pozice v komoditě se s těmito pozicemi zachází jako s pozicemi ve stejné komoditě:
a)
pozice v různých podkategoriích komodity, pokud jsou podkategorie vzájemně zastupitelné;
b)
pozice v podobných komoditách, jestliže se jedná o blízké substituty a jestliže může být za období minimálně jednoho roku jednoznačně zjištěna minimální korelace 0,9 mezi cenovými pohyby.
Článek 358
Specifické nástroje
1. Komoditní futures a forwardové závazky k nákupu či prodeji jednotlivých komodit se zahrnují do systému měření rizika jako pomyslné částky vyjádřené ve standardní jednotce měření a je jim přiřazena splatnost s ohledem na den uplynutí platnosti.
2. S komoditními swapy, při nichž je jednou stranou transakce pevná cena a druhou stranou současná tržní cena, se zachází jako s řadou pozic odpovídajících pomyslné hodnotě smlouvy, přičemž jedna pozice případně odpovídá jedné platbě swapu a zahrnuje se do pásma splatnosti podle čl. 359 odst. 1. Platí-li instituce pevnou cenu a obdrží cenu plovoucí, jde o dlouhé pozice, obdrží-li instituce pevnou cenu a platí plovoucí, jde o krátké pozice. Komoditní swapy, při nichž se strany transakce týkají různých komodit, se v rámci metody splatností zanesou odděleně pro obě komodity do příslušné kolonky.
3. S opcemi a opčními listy na komodity nebo na komoditní deriváty se pro účely této kapitoly zachází jako s pozicemi, jejichž hodnota odpovídá hodnotě podkladu opce vynásobené její deltou. Takové pozice mohou být kompenzovány proti vyrovnávacím pozicím v identické podkladové komoditě nebo komoditním derivátu. Použitý parametr delta je delta stanovená příslušnou burzou. Pro OTC opce nebo tam, kde parametr delta není k dispozici z příslušné burzy, může instituce tento parametr jako takový vypočítat pomocí vhodného modelu, se svolením příslušných orgánů. Svolení je uděleno, jestliže model vhodným způsobem provádí odhad míry změny hodnoty opce nebo opčního listu vzhledem k malým změnám tržních cen podkladových položek.
Instituce musí při výpočtu kapitálových požadavků odpovídajícím způsobem zohlednit kromě rizika delta i jiná rizika, která jsou s opcemi spojena.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, které definují soubor metod, jak v kapitálových požadavcích zohlednit kromě rizika delta i jiná rizika způsobem přiměřeným rozsahu a složitosti činností jednotlivých institucí v oblasti opcí.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2013.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Před vstupem technických norem uvedených v prvním pododstavci v platnost mohou příslušné orgány pokračovat v používání stávajících vnitrostátních postupů, pokud příslušné orgány použily tyto postupy před 31. prosincem 2013.
5. Pokud instituce odpovídá jednomu z následujících typů, zahrne do výpočtu svého kapitálového požadavku ke komoditnímu riziku dotyčné komodity:
a)
převodce komodit nebo zaručených práv vztahujících se k vlastnictví komodit v rámci rep;
b)
půjčovatel komodit v případě půjček komodit.
Článek 359
Metoda splatností
1. Instituce použije pro každou komoditu samostatnou tabulku splatností odpovídající tabulce č. 1. Všechny pozice v dotyčné komoditě se zařazují do odpovídajících pásem splatnosti. Fyzické zásoby se zařazují do prvního pásma splatnosti mezi 0 a 1 měsíc včetně.
Tabulka č. 1
Pásmo splatnosti
(1)
Rozdílová sazba (spread-rate) (v %)
(2)
0 ≤ 1 měsíc
1,50
1 ≤ 3 měsíce
1,50
3 ≤ 6 měsíců
1,50
6 ≤ 12 měsíců
1,50
1 ≤ 2 roky
1,50
2 ≤ 3 roky
1,50
3 roky
1,50
2. Pozice ve stejné komoditě lze kompenzovat a jako čisté zařadit do odpovídajících pásem splatnosti v těchto případech:
a)
pozice ve smlouvách, které mají stejný termín splatnosti;
b)
pozice ve smlouvách, jejichž splatnost se liší maximálně o 10 dnů, pokud jsou obchodovány na trzích s denními termíny dodávky.
3. Instituce pak v každém pásmu splatnosti vypočítají sumu dlouhých pozic a sumu krátkých pozic. Částka dlouhých pozic, která se porovná s krátkými pozicemi uvnitř daného pásma splatnosti, představuje kompenzovanou pozici v tomto pásmu, zatímco zbytková dlouhá nebo krátká pozice je nekompenzovanou pozicí v tomto pásmu.
4. Část nekompenzované dlouhé pozice pro dané pásmo splatnosti, která je kompenzována nekompenzovanou krátkou pozicí pro pásmo s delší splatností a naopak, představuje kompenzovanou pozici mezi dvěma pásmy splatnosti. Část nekompenzované dlouhé nebo nekompenzované krátké pozice, která nemůže být takto kompenzována, představuje nekompenzovanou pozici.
5. Kapitálový požadavek instituce pro každou komoditu se vypočítá na základě odpovídající tabulky splatností jako součet:
a)
sumy kompenzovaných dlouhých a krátkých pozic, která je vynásobena příslušnou rozdílovou sazbou uvedenou ve druhém sloupci tabulky č. 1 pro každé pásmo splatnosti a spotovou cenou komodity;
b)
kompenzované pozice mezi dvěma pásmy splatnosti pro každé pásmo splatnosti, do kterého je nekompenzovaná pozice převáděna, vynásobené sazbou držení 0,6 % a spotovou cenou komodity;
c)
zbytkových nekompenzovaných pozic vynásobených přímou sazbou 15 % a spotovou cenou komodity.
6. Celkový kapitálový požadavek instituce ke komoditnímu riziku se vypočítá jako součet kapitálových požadavků pro každou komoditu vypočítaných podle odstavce 5.
Článek 360
Zjednodušená metoda
1. Kapitálový požadavek instituce pro každou komoditu se vypočítá jako součet následujícího:
a)
15 % čisté pozice bez ohledu na to, zda jde o dlouhou nebo krátkou pozici, vynásobeno spotovou cenou komodity;
b)
3 % hrubé pozice, dlouhé plus krátké, vynásobeno spotovou cenou komodity.
2. Celkový kapitálový požadavek instituce ke komoditnímu riziku se vypočítá jako součet kapitálových požadavků pro každou komoditu vypočítaných podle odstavce 1.
Článek 361
Rozšířená metoda splatností
Instituce mohou namísto sazeb uvedených v článku 359 použít minimálních rozdílových sazeb (spread-rate), sazeb držení (carry-rate) a přímých sazeb (outright-rate), jak jsou stanoveny v následující tabulce č. 2, za předpokladu, že:
a)
se ve významném měřítku účastní obchodování s komoditami;
b)
mají vhodně diverzifikované komoditní portfolio;
c)
zatím nejsou schopny pro účely výpočtu kapitálového požadavku ke komoditnímu riziku používat interní modely.
Tabulka č. 2
Drahé kovy
(kromě zlata)
Základní kovy
Zemědělské produkty
(netrvanlivé)
Ostatní, včetně energetických produktů
Sazba rozdílová (%)
1,0
1,2
1,5
1,5
Sazba držení (%)
0,3
0,5
0,6
0,6
Sazba přímá (%)
8
10
12
15
Instituce oznámí příslušným orgánům, že tento článek využívají, spolu s doložením svého úsilí zavést interní model pro účely výpočtu kapitálového požadavku ke komoditnímu riziku.
KAPITOLA 5
Využití interních modelů pro výpočet kapitálových požadavků
Oddíl 1
Svolení a kapitálové požadavky
Článek 362
Specifické a obecné riziko
Poziční riziko u obchodovaného dluhového nebo akciového nástroje nebo jejich derivátu může být pro účely této kapitoly rozděleno na dvě složky. První je složka specifického rizika, která představuje riziko změny v ceně příslušného nástroje v důsledku faktorů ve vztahu k jeho emitentovi nebo v případě derivátů k emitentovi podkladového nástroje. Složka obecného rizika představuje riziko změny v ceně příslušného nástroje (v případě obchodovaného dluhového nástroje nebo dluhového derivátu) v důsledku změny v úrovni úrokových sazeb nebo (v případě akcií nebo akciových derivátů) rozsáhlého pohybu na akciovém trhu nespojeného se specifickými atributy jednotlivých cenných papírů.
Článek 363
Svolení používat interní modely
1. Po ověření, zda daná instituce dodržuje příslušné požadavky oddílů 2, 3 a 4, udělí příslušné orgány instituci svolení vypočítávat své kapitálové požadavky k jedné nebo více z níže uvedených kategorií rizik s využitím svých interních modelů namísto metod uvedených v kapitolách 2 až 4 nebo v kombinaci s nimi:
a)
obecné riziko akciových nástrojů;
b)
specifické riziko akciových nástrojů;
c)
obecné riziko dluhových nástrojů;
d)
specifické riziko dluhových nástrojů;
e)
měnové riziko;
f)
komoditní riziko.
2. U kategorií rizik, pro které nebylo instituci uděleno svolení uvedené v odstavci 1 k využívání jejích interních modelů, instituce nadále vypočítává kapitálové požadavky v souladu s relevantními požadavky uvedenými v kapitolách 2, 3 a 4. Svolení ze strany příslušných orgánů k použití interních modelů se vyžaduje pro každou kategorii rizik a toto svolení se udělí pouze pokud interní modely pokrývají významnou část pozic určité kategorie rizik.
3. Podstatné změny v použití interních modelů, k jejichž použití instituce obdržela svolení, rozšíření použití interních modelů, k jejichž použití instituce obdržela svolení, zejména na další kategorie rizik, a původní výpočet stresové hodnoty v riziku podle čl. 365 odst. 2 vyžadují samostatné svolení příslušného orgánu.
Instituce oznámí příslušným orgánům všechna další rozšíření a změny v užívání těchto interních modelů, k jejichž použití instituce obdržela svolení.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
podmínky pro posouzení, jak podstatné je rozšíření a změny v používání interních modelů;
b)
metodika hodnocení, podle nějž mohou příslušné orgány institucím povolit použití interních modelů.
c)
podmínky, za kterých se část pozic, na něž se vztahuje interní model v rámci určité kategorie rizik, považuje za „významnou“ podle odstavce 2.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 364
Kapitálové požadavky při použití interních modelů
1. Každá instituce používající interní model musí kromě kapitálových požadavků vypočítaných v souladu s kapitolami 2, 3 a 4 u těch kategorií rizika, pro které nebylo uděleno svolení používat interní model, splňovat kapitálový požadavek vyjádřený jako součet písmen a) a b):
a)
vyšší z těchto hodnot:
i)
denní výše hodnoty v riziku z předchozího dne vypočtená podle čl. 365 odst. 1 (VaRt-1),
ii)
průměr denní výše hodnoty v riziku vypočítané v souladu s čl. 365 odst. 1 v předcházejících 60 obchodních dnech (VaRavg), který se vynásobí multiplikačním faktorem (mc) podle článku 366;
b)
vyšší z těchto hodnot:
i)
poslední dostupná stresová hodnota v riziku instituce vypočtená podle čl. 365 odst. 2 (sVaRt-1), a
ii)
průměr stresových hodnot v riziku vypočtených způsobem a s četností podle čl. 365 odst. 2 v předcházejících 60 obchodních dnech (sVaRavg), který se vynásobí multiplikačním faktorem (ms) podle článku 366.
2. Instituce, které pro výpočet svého kapitálového požadavku ke specifickému riziku dluhových nástrojů používají interní model, musí splňovat dodatečné kapitálové požadavky vyjádřené jako součet písmen a) a b):
a)
Kapitálový požadavek vypočtený v souladu s články 337 a 338 ke specifickému riziku sekuritizovaných pozic a úvěrových derivátů n-tého selhání v obchodním portfoliu s výjimkou těch, které jsou začleněny do kapitálového požadavku ke specifickému riziku portfolia obchodování s korelací v souladu s oddílem 5, a případně i kapitálový požadavek ke specifickému riziku v souladu s kapitolou 2 oddílem 6 pro ty pozice v subjektech kolektivního investování, pro které nebyly splněny podmínky stanovené v čl. 350 odst. 1 ani v čl. 350 odst. 2;
b)
vyšší z těchto hodnot:
i)
nejnovější hodnota dodatečného rizika selhání a migrace vypočtená v souladu s oddílem 3,
ii)
průměr tohoto čísla během předchozích 12 týdnů.
3. Instituce, které mají portfolio obchodování s korelací, jež splňuje požadavky stanovené v čl. 338 odst. 1 až 3, se může rozhodnout, zda splní kapitálový požadavek na základě článku 377 namísto čl. 338 odst. 4 vypočítaný jako vyšší z těchto hodnot:
a)
nejnovější hodnota rizika pro portfolio obchodování s korelací vypočtená v souladu s oddílem 5;
b)
průměr tohoto čísla během předchozích 12 týdnů;
c)
8 % kapitálového požadavku, který by byl v době výpočtu nejnovější hodnoty rizika uvedené v písmenu a) tohoto odstavce vypočten v souladu s čl. 338 odst. 4 pro všechny tyto pozice začleněné do interního modelu pro portfolio obchodování s korelací.
Oddíl 2
Obecné požadavky
Článek 365
Výpočet VaR a stresové VaR
1. Pro výpočet výše hodnoty v riziku podle článku 364 musí být splněny tyto požadavky:
a)
denní výpočet výše hodnoty v riziku;
b)
99 % jednostranný interval spolehlivosti;
c)
desetidenní období držení;
d)
období efektivního historického pozorování nejméně jeden rok kromě případů, kdy je kratší období pozorování odůvodněno významným vzrůstem cenové volatility;
e)
nejméně měsíční aktualizace datových souborů.
Instituce může používat výše hodnoty v riziku vypočtené podle doby držení kratší než 10 dnů, navýšené až na 10 dnů pomocí vhodné metodiky, jež je pravidelně přezkoumávána.
2. Kromě toho musí instituce nejméně jednou týdně vypočítat „stresovou hodnotu v riziku“ aktuálního portfolia, v souladu s požadavky stanovenými v odstavci 1, se vstupy z modelu hodnoty v riziku kalibrovanými podle historických údajů ze souvislého dvanáctiměsíčního období velké finanční zátěže významné pro portfolio instituce. Výběr těchto historických údajů podléhá alespoň ročnímu přezkumu ze strany instituce, která oznámí výsledek příslušným orgánům. EBA sleduje škálu postupů pro výpočet stresové hodnoty v riziku a v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydává pokyny pro takové postupy.
Článek 366
Regulační zpětné testování a multiplikační faktory
1. Výsledky výpočtů uvedených v článku 365 se zvyšují pomocí multiplikačních faktorů (mc) a (ms).
2. Každý z multiplikačních faktorů (mc) a (ms) je součtem nejméně 3 a plus faktoru mezi 0 a 1 podle tabulky č. 1. Tento plus faktor závisí na počtu překročení hodnoty v riziku stanovené v čl. 365 odst. 1 za posledních 250 obchodních dnů podle zpětného testování prováděného institucí.
Tabulka č. 1
Počet překročení
plus faktor
méně než 5
0,00
5
0,40
6
0,50
7
0,65
8
0,75
9
0,85
10 nebo více
1,00
3. Instituce počítají denní překročení na základě zpětného testování hypotetických a skutečných změn v hodnotě portfolia. Za překročení se považuje, pokud jednodenní změna hodnoty portfolia překročí výši hodnoty v riziku pro dotyčný den, vypočítanou pomocí interního modelu instituce. Za účelem určení plus faktoru se počet překročení vyhodnocuje alespoň čtvrtletně a rovná se vyššímu z počtu překročení na základě hypotetických a skutečných změn hodnoty portfolia.
Zpětné testování hypotetických změn hodnoty portfolia je založeno na srovnání mezi hodnotou portfolia ke konci dne a jeho hodnotou na konci následujícího dne za předpokladu nezměněných pozic.
Zpětné testování skutečných změn hodnoty portfolia je založeno na srovnání mezi hodnotou portfolia ke konci dne a jeho skutečnou hodnotou ke konci následujícího dne bez poplatků, provizí a čistého úrokového výnosu.
4. Příslušné orgány mohou v jednotlivých případech omezit plus faktor na ten, který vyplývá z překročení na základě hypotetických změn, pokud počet překročení podle skutečných změn nevyplývá z nedostatků v interním modelu.
5. Instituce oznámí příslušným orgánům neprodleně, v každém případě nejpozději do pěti pracovních dnů, překročení, která byla zjištěna v rámci zpětného testování, aby umožnily příslušným orgánům průběžně dohlížet na přiměřenost multiplikačních faktorů.
Článek 367
Požadavky na měření rizika
1. Jakýkoli interní model použitý pro výpočet kapitálových požadavků k pozičnímu riziku, měnovému riziku a komoditnímu riziku a jakýkoli interní model obchodování s korelací musí splňovat všechny následující požadavky:
a)
model přesně zachycuje všechna podstatná cenová rizika;
b)
model zachycuje v závislosti na míře aktivity instituce na příslušných trzích dostatečný počet rizikových faktorů. Je-li určitý rizikový faktor součástí modelu oceňování instituce, ale nikoli modelu měření rizika, musí být instituce schopna toto nezařazení do modelu odůvodnit ke spokojenosti příslušného orgánu. Model měření rizika zachycuje pro opce a jiné produkty nelineárnosti a také riziko korelace a bazické riziko. Jsou-li pro rizikové faktory používány zástupné ukazatele, vykazují pro skutečnou drženou pozici spolehlivé záznamy minulého vývoje.
2. Jakýkoli interní model použitý pro výpočet kapitálových požadavků k pozičnímu riziku, měnovému riziku a komoditnímu riziku musí splňovat všechny následující požadavky:
a)
model zahrnuje soubor rizikových faktorů odpovídajících úrokovým mírám v každé měně, ve které má instituce rozvahové nebo podrozvahové pozice citlivé na úrokové míry. Instituce profiluje výnosové křivky pomocí jednoho z obecně uznávaných postupů. Pro podstatné expozice vůči úrokovému riziku v hlavních měnách a na hlavních trzích se výnosová křivka rozděluje do minimálně šesti segmentů splatnosti, aby byly zachyceny změny volatility úrokových měr na výnosové křivce. Model musí také zachycovat riziko ne zcela korelovaných pohybů mezi různými výnosovými křivkami;
b)
model zahrnuje rizikové faktory týkající se zlata a jednotlivých cizích měn, ve kterých jsou pozice instituce denominovány. Pro subjekty kolektivního investování se zohlední skutečné měnové pozice subjektu kolektivního investování. Instituce se mohou spolehnout na informace třetí strany o měnových pozicích subjektu kolektivního investování, je-li správnost těchto informací náležitým způsobem zajištěna. Jestliže instituci nejsou známy měnové pozice subjektu kolektivního investování, tato pozice se izoluje a zachází se s ní v souladu s čl. 353 odst. 3;
c)
model zahrnuje nejméně jeden samostatný rizikový faktor pro každý z akciových trhů, na kterých instituce drží významnější pozice;
d)
model zahrnuje nejméně jeden samostatný rizikový faktor pro každou komoditu, ve které instituce drží významnější pozice. Model také zachycuje riziko ne zcela korelovaných pohybů mezi podobnými, nikoliv však identickými komoditami, a expozici vůči změnám forwardových cen vyplývající z nesouladu splatností. Zohledňuje rovněž charakteristiky trhu, zejména dodací lhůty a možnosti obchodníků k uzavírání pozic;
e)
interní model instituce konzervativně hodnotí riziko vznikající z méně likvidních pozic a pozic s omezenou transparentností cen podle realistických tržních scénářů. Kromě toho splňuje minimální standardy pro údaje. Zástupné ukazatele musí být přiměřeně konzervativní a lze je používat pouze tehdy, pokud jsou dostupné údaje nedostačující nebo neodrážejí skutečnou volatilitu pozice nebo portfolia.
3. Instituce mohou v rámci jakéhokoli interního modelu použitého pro účely této kapitoly používat empirické korelace v rámci jednotlivých kategorií rizika a mezi nimi pouze tehdy, pokud je přístup instituce k měření korelací přiměřený a řádně používaný.
Článek 368
Kvalitativní požadavky
1. Jakýkoli interní model použitý pro účely této kapitoly musí být koncepčně správný a řádně používaný, a zejména musí být splněny tyto kvalitativní požadavky:
a)
jakýkoli interní model použitý pro výpočet kapitálových požadavků k pozičnímu riziku, měnovému riziku nebo komoditnímu riziku je úzce začleněn do procesu každodenního řízení rizik instituce a slouží jako základ pro hlášení rizikových expozic vrcholnému vedení instituce;
b)
instituce mají útvar řízení rizik, který je nezávislý na obchodních útvarech a podléhá přímo vrcholnému vedení instituce. Útvar je odpovědný za tvorbu a používání interního modelu používaného pro účely této kapitoly. Útvar provádí počáteční a průběžné validace jakéhokoli interního modelu používaného pro účely této kapitoly a současně je odpovědný za celkový proces řízení rizik. Útvar denně vypracovává a analyzuje zprávy o výstupech jakéhokoli interního modelu používaného pro výpočet kapitálového požadavku k pozičnímu riziku, měnovému riziku a komoditnímu riziku a o vhodných opatřeních, která je třeba přijmout ohledně limitů obchodování;
c)
vedoucí orgán a vrcholné vedení instituce se aktivně účastní procesu řízení rizik a denní zprávy vypracované útvarem řízení rizik jsou přezkoumávány řídícími pracovníky, jež disponují dostatečnou pravomocí k prosazení jak redukce pozic zaujatých jednotlivými obchodníky, tak i celkové rizikové expozice instituce;
d)
instituce mají dostatečný počet zaměstnanců, kteří umějí používat propracované interní modely, a to včetně těch, které se používají pro účely této kapitoly, v oblastech obchodování, řízení rizik, auditu a back-office;
e)
instituce mají zavedené postupy, kterými sledují a zajišťují dodržování zdokumentovaného souboru interních strategií a kontrol týkajících se celkového fungování svých interních modelů, a to včetně těch, které se používají pro účely této kapitoly;
f)
u jakéhokoli interního modelu použitého pro účely této kapitoly musí být prokázána přijatelná přesnost v měření rizik;
g)
instituce často provádějí důkladné zátěžové testování, včetně reverzních zátěžových testů, které zahrnuje jakýkoli interní model používaný pro účely této kapitoly, a výsledky těchto zátěžových testů přezkoumává vrcholné vedení a zohledňuje je při stanovování strategií a limitů. Tento proces se zaměřuje zejména na nelikvidnost trhů v krizových podmínkách na trhu, riziko koncentrace, jednosměrné trhy, riziko událostí a riziko náhlého selhání (jump-to-default), nelinearitu produktů, pozice hluboko mimo peníze, pozice podléhající zvětšujícím se rozdílům cen a další rizika, která nemusí být přiměřeně zachycena v interních modelech. Aplikované výkyvy musí zohlednit povahu portfolia a dobu, která by mohla být nutná pro zajištění nebo zvládnutí rizik za ztížených tržních podmínek;
h)
jako součást svého běžného výkonu vnitřního auditu provádějí instituce nezávislý přezkum svých interních modelů, a to včetně těch, které se používají pro účely této kapitoly.
2. Přezkum uvedený v odst. 1 písm. h) se vztahuje jak na činnosti obchodních útvarů, tak i na činnosti nezávislého útvaru řízení rizik. Nejméně jednou ročně instituce provede přezkum svého celkového procesu řízení rizik. Tento přezkum se vztahuje na tyto prvky:
a)
adekvátnost dokumentace o systému a procesu řízení rizik a o organizaci útvaru řízení rizik;
b)
začlenění měření rizika do každodenního řízení rizika a spolehlivost informačního systému pro vedení instituce;
c)
postup používaný institucí pro schvalování modelů oceňování rizika a systémy oceňování, které používají pracovníci útvaru sjednávání obchodů (front office) a útvaru vypořádání obchodů (back office);
d)
rozsah rizik zachycených interním modelem pro měření rizika a validaci jakýchkoli podstatných změn v interním modelu pro měření rizika;
e)
přesnost a úplnost údajů o pozicích, přesnost a přiměřenost předpokladů volatility a korelace a přesnost při oceňování a výpočtech citlivosti na riziko;
f)
ověřovací postup, kterého instituce využívá k vyhodnocování jednotnosti, časové příhodnosti, spolehlivosti a nezávislosti zdrojů údajů používaných v interním modelu;
g)
ověřovací postup, kterého instituce využívá k vyhodnocování zpětného testování, pomocí něhož hodnotí přesnost interního modelu.
3. Instituce sledují vývoj technik a osvědčených postupů a využívají jich ve všech svých interních modelech, jež se používají pro účely této kapitoly.
Článek 369
Interní validace
1. Instituce zavedou postupy, kterými zajistí, aby všechny jejich interní modely používané pro účely této kapitoly byly adekvátně validovány přiměřeně kvalifikovanými stranami nezávislými na vývojovém procesu, a tím bylo zaručeno, že jsou koncepčně správné a odpovídajícím způsobem zahrnují všechna podstatná rizika. Validace se provádí zpočátku, když je interní model vyvinut, a vždy, když jsou v něm provedeny významné změny. Validace se provádí také v pravidelných intervalech, ale zejména když dojde k významným strukturálním změnám na trhu nebo ke změnám ve složení portfolia, které by mohly vést k tomu, že interní model již není adekvátní. Instituce sledují vývoj technik a osvědčených postupů pro interní validaci a zavádějí nové poznatky do praxe. Validace interního modelu se neomezuje na zpětné testování, ale zahrnuje přinejmenším také tyto prvky:
a)
testy prokazující, že veškeré předpoklady v interním modelu jsou přiměřené a nepodceňují nebo nepřeceňují rizika;
b)
vedle regulatorních programů zpětného testování provádějí samy instituce validační testy interního modelu týkající se rizik a struktury jejich portfolií, včetně zpětného testování;
c)
využití hypotetických portfolií, aby se zajistilo, že interní model je schopen zohlednit specifické strukturální vlastnosti, které se mohou objevit, například podstatná bazická rizika a riziko koncentrace.
2. Instituce provádějí zpětné testování jak pro skutečné, tak pro hypotetické změny hodnoty portfolia.
Oddíl 3
Zvláštní požadavky na modelování specifického rizika
Článek 370
Požadavky na modelování specifického rizika
Interní model používaný pro výpočet kapitálových požadavků ke specifickému riziku a interní model pro obchodování s korelací musí splňovat tyto dodatečné požadavky:
a)
objasňuje historické cenové pohyby v portfoliu;
b)
zachycuje koncentrace z hlediska velikosti a změn skladby portfolia;
c)
správně funguje také v nepříznivých podmínkách;
d)
je validován pomocí zpětného testování, na jehož základě se posuzuje, zda je specifické riziko přesně zachyceno. Pokud instituce provádí toto zpětné testování na základě relevantních subportfolií, musí být tato subportfolia vybírána stále stejným způsobem;
e)
zachycuje bazické riziko vázané na daný titul, a je zejména citlivý k podstatným idiosynkratickým rozdílům mezi podobnými, nikoli však identickými pozicemi;
f)
zachycuje riziko událostí.
Článek 371
Vyloučení z modelů specifického rizika
1. Instituce se může rozhodnout, že z výpočtu svého kapitálového požadavku ke specifickému riziku pomocí interního modelu vyloučí ty pozice, u nichž splňuje kapitálový požadavek ke specifickému riziku v souladu s čl. 332 odst. 1 písm. e) nebo článkem 337 s výjimkou těch pozic, na něž se vztahuje přístup podle článku 377.
2. Instituce se může rozhodnout, že ve svém interním modelu nebude zachycovat rizika selhání a migrace u obchodovaných dluhových nástrojů, pokud tato rizika zachycuje prostřednictvím požadavků stanovených v oddíle 4.
Oddíl 4
Interní model pro dodatečné riziko selhání a migrace
Článek 372
Požadavek mít interní model IRC
Instituce, která používá interní model pro výpočet kapitálových požadavků ke specifickému riziku obchodovaných dluhových nástrojů, zavede také interní model pro dodatečné riziko selhání a migrace (IRC), pomocí nějž zachytí vedle rizik zachycených výpočtem hodnot v riziku, popsaným v čl. 365 odst. 1, i dodatečná rizika selhání a migrace pozic jejího obchodního portfolia. Instituce musí prokázat, že její interní model splňuje níže uvedené standardy za předpokladu konstantní úrovně rizika a případně upravené tak, aby odrážely dopad likvidity, koncentrací, zajišťování a přítomnosti opčních charakteristik:
a)
interní model umožňuje smysluplné rozlišení rizika a přesné a konzistentní odhady dodatečného rizika selhání a migrace;
b)
odhady potenciálních ztrát získané pomocí interního modelu plní zásadní úlohu při řízení rizik prováděném danou institucí;
c)
údaje o trhu a pozicích využívané pro účely interního modelu jsou aktuální a jsou podrobovány odpovídajícímu hodnocení kvality;
d)
jsou splněny požadavky uvedené v čl. 367 odst. 3, článku 368, čl.369 odst. 1 a v čl.370 písm. b), c), e) a f).
EBA vydá pokyny týkající se požadavků uvedených v článcích 373 až 376.
Článek 373
Rozsah použití interního modelu IRC
Interní model IRC zahrnuje všechny pozice, pro které platí kapitálový požadavek ke specifickému úrokovému riziku včetně těch, pro které platí 0 % kapitálový požadavek ke specifickému riziku podle článku 336, ale nezahrnuje sekuritizované pozice a úvěrové deriváty n-tého selhání.
Instituce může, se svolením příslušných orgánů, rozhodnout, že bude do modelu IRC soustavně zahrnovat všechny kótované akciové pozice a derivátové pozice odvozené od kótovaných akcií. Svolení se udělí, pokud je takové zařazení v souladu se způsobem, jakým instituce interně měří a řídí riziko.
Článek 374
Parametry interního modelu IRC
1. Instituce používají interní model pro výpočet hodnoty, která vyjadřuje ztráty způsobené selháním a migracemi mezi interními či externími ratingy s 99,9 % intervalem spolehlivosti za horizont jednoho roku. Instituce vypočítají tuto hodnotu alespoň jednou týdně.
2. Korelační předpoklady jsou podpořeny analýzou objektivních údajů v koncepčně správném rámci. Interní model přiměřeně odráží koncentrace emitentů. Odráží rovněž koncentrace, které mohou za krizových podmínek vznikat v rámci kategorií produktů a napříč těmito kategoriemi.
3. Interní model IRC odráží dopad korelací mezi případy selhání a migrace. Dopad diverzifikace mezi případy selhání a migrace na jedné straně a ostatními rizikovými faktory na straně druhé tento model odrážet nesmí.
4. Interní model je založen na předpokladu konstantní úrovně rizika po dobu horizontu v délce jednoho roku, z čehož vyplývá, že dané jednotlivé pozice či skupiny pozic v obchodním portfoliu, u nichž během jejich horizontu likvidity došlo k selhání či migraci, jsou na konci horizontu likvidity přeskládány tak, aby dosáhly počáteční úrovně rizika. Alternativně se instituce může rozhodnout, že bude konzistentně používat předpoklad konstantní pozice po dobu jednoho roku.
5. Horizonty likvidity se stanoví podle doby potřebné k prodeji pozice nebo zajištění všech podstatných relevantních cenových rizik za krizových podmínek na trhu, se zvláštním přihlédnutím k velikosti dané pozice. Horizonty likvidity odrážejí skutečné postupy a zkušenosti z období systematických i idiosynkratických stresů. Horizont likvidity je měřen za konzervativních předpokladů a je dostatečně dlouhý k tomu, aby samotný akt prodeje či zajištění podstatně neovlivnil cenu, za kterou by se prodej nebo zajištění uskutečnily.
6. Pro určení vhodného horizontu likvidity pro pozici či skupinu pozic platí minimální období tří měsíců.
7. Určení vhodného horizontu likvidity pro pozici či skupinu pozic musí zohlednit interní zásady instituce týkající se úprav ocenění a řízení nehybných pozic. Jestliže instituce určuje horizonty likvidity spíše pro skupiny pozic než pro jednotlivé pozice, kritéria pro definování skupin pozic jsou stanovena způsobem, který smysluplně odráží rozdíly v úrovni likvidity. Horizonty likvidity pro koncentrované pozice jsou delší, a odrážejí tak delší období nutné k uzavření takových pozic. Horizont likvidity pro aktiva uskladněná k sekuritizaci (securitisation warehouse) odráží dobu nutnou k vytvoření, prodeji a sekuritizaci aktiv nebo k zajištění podstatných rizikových faktorů za krizových podmínek na trhu.
Článek 375
Zohlednění zajištění v interním modelu IRC
1. Do interního modelu instituce k zachycování dodatečných rizik selhání a migrace lze začlenit zajištění. Pozice lze kompenzovat, pokud se dlouhé a krátké pozice týkají stejného finančního nástroje. Zajištění nebo diversifikační efekty spojené s dlouhými a krátkými pozicemi se zahrnutím různých nástrojů nebo různých cenných papírů vydaných týmž dlužníkem i s dlouhými a krátkými pozicemi u různých emitentů lze zohlednit pouze explicitním modelováním hrubých dlouhých a krátkých pozic v různých nástrojích. Instituce zohlední dopad podstatných rizik, která by mohla vzniknout v intervalu mezi okamžikem splatnosti zajištění a horizontem likvidity, i možnou přítomnost významných bazických rizik v zajišťovacích strategiích podle produktu, seniority v kapitálové struktuře, interního či externího ratingu, doby splatnosti, roku původu a jiných rozdílů v nástrojích. Instituce zohledňuje zajištění pouze v rozsahu, v němž je lze zachovat i v situaci, kdy se u dlužníka zvyšuje pravděpodobnost úvěrové či jiné události.
2. U pozic v obchodním portfoliu zajištěných pomocí dynamických zajišťovacích strategií lze zohlednit přeskládání zajištění v rámci horizontu likvidity zajištěné pozice za předpokladu, že instituce:
a)
se rozhodne modelovat přeskládání zajištění konzistentně v celé příslušné skupině pozic obchodního portfolia;
b)
prokáže, že zohlednění výsledků přeskládání vede k lepšímu měření rizik, a
c)
prokáže, že trhy pro zajišťující nástroje jsou dostatečně likvidní na to, aby toto přeskládání i v krizových obdobích umožnily. Veškerá zbytková rizika vyplývající z dynamických zajišťovacích strategií musí být zohledněna v kapitálovém požadavku.
Článek 376
Zvláštní požadavky na interní model IRC
1. Interní model k zachycování dodatečných rizik selhání a migrace odráží nelineární dopad opcí, strukturovaných úvěrových derivátů a ostatních pozic s podstatným nelineárním chováním vzhledem k cenovým pohybům. Instituce rovněž řádně zohlední rizika modelů přítomná v oceňování a odhadování cenových rizik spojených s takovými produkty.
2. Interní model je založen na údajích, které jsou objektivní a aktuální.
3. Při nezávislém přezkoumávání a validaci svých interních modelů používaných pro účely této kapitoly, a to i pro účely systému měření rizika, instituce provádí zejména všechny tyto činnosti:
a)
ověří, zda je její modelovací přístup ke korelacím a cenovým změnám pro její portfolio vhodný, včetně volby a vah jejích faktorů systémového rizika;
b)
provede různé zátěžové testy včetně analýzy citlivosti a analýzy scénářů s cílem vyhodnotit kvalitativní a kvantitativní oprávněnost interního modelu, zvláště pokud jde o zacházení s koncentrovanými pozicemi. Tyto testy nesmí být omezeny na škálu zaznamenaných historických událostí;
c)
uskuteční vhodnou kvantitativní validaci včetně příslušných interních standardů (benchmarks) modelování.
4. Interní model musí být konzistentní s interními metodikami řízení rizik pro určování, měření a řízení obchodních rizik používanými v dané instituci.
5. Instituce musí dokumentovat své interní modely tak, aby byly její předpoklady ohledně korelací a dalších prvků modelovacího postupu pro příslušné orgány transparentní.
6. Interní model konzervativně hodnotí riziko vznikající z méně likvidních pozic a pozic s omezenou transparentností cen za realistických tržních scénářů. Kromě toho splňuje minimální standardy pro údaje. Zástupné ukazatele jsou přiměřeně konzervativní a lze je používat pouze tehdy, pokud jsou dostupné údaje nedostačující nebo neodrážejí skutečnou volatilitu pozice nebo portfolia.
Oddíl 5
Interní model pro obchodování s korelací
Článek 377
Požadavky na interní model pro obchodování s korelací
1. Příslušné orgány udělí svolení používat interní model pro kapitálový požadavek u obchodního portfolia s korelací namísto kapitálového požadavku podle článku 338 institucím, kterým je povoleno používat interní model pro specifické riziko dluhových nástrojů a které splňují požadavky stanovené v odstavcích 2 až 6 tohoto článku, v čl. 367 odst. 1 a odst. 3, v článku 368, čl. 369 odst. 1 a čl. 370 písm. a), b), c), e) a f).
2. Instituce použije tento interní model pro výpočet hodnoty, která přiměřeně zachytí všechna cenová rizika s 99,9 % intervalem spolehlivosti po dobu horizontu v délce jednoho roku za předpokladu konstantní úrovně rizika a případně bude upravena tak, aby odrážela vliv likvidity, koncentrací, zajištění a přítomnosti opčních charakteristik. Instituce vypočítají tuto hodnotu alespoň jednou týdně.
3. Model uvedený v odstavci 1 náležitě zachytí tato rizika:
a)
kumulativní riziko vyplývající z vícenásobných selhání u tranšovaných produktů, včetně různého řazení selhání;
b)
riziko úvěrového rozpětí, včetně gama efektů a křížových gama efektů;
c)
volatilitu implikovaných korelací, včetně křížového efektu mezi rozpětími a korelacemi;
d)
bazické riziko včetně:
i)
bazického rozdílu mezi úvěrovým rozpětím indexu a úvěrovým rozpětím jeho jednotlivých složek a
ii)
bazického rozdílu mezi implikovanou korelací indexu a implikovanou korelací individuálního portfolia (bespoke portfolios);
e)
volatilitu míry výtěžnosti, jelikož tato volatilita souvisí s tím, že míra výtěžnosti má tendenci ovlivňovat ceny tranší;
f)
riziko podhodnocení nákladu zajištění (hedge slippage) vzhledem ke skutečnosti, že komplexní riziková míra využívá dynamické zajišťování, a potenciální náklady na přeskládání těchto zajištění;
g)
jakákoli další podstatná cenová rizika pozic v portfoliu obchodování s korelací.
4. Instituce v rámci modelu uvedeného v odstavci 1 použije dostatek tržních údajů, aby tak zajistila plné zachycení zásadních rizik těchto expozic ve svém interním přístupu, v souladu s požadavky stanovenými v tomto článku. Instituce rovněž prokáže příslušným orgánům prostřednictvím zpětného testování nebo jinými vhodnými prostředky, že její model dokáže odpovídajícím způsobem objasnit historické cenové změny těchto produktů.
Instituce zavede odpovídající zásady a postupy pro oddělení pozic, pro které má svolení začlenit je do kapitálového požadavku v souladu s tímto článkem, od jiných pozic, pro které takové svolení nemá.
5. Instituce pravidelně podrobí portfolio všech pozic zahrnutých do modelu uvedeného v odstavci 1 souboru zvláštních, předem stanovených zátěžových scénářů. Tyto zátěžové scénáře zkoumají účinky krizových podmínek na míry selhání, míry výtěžnosti, úvěrová rozpětí, bazické riziko a účinky korelací a jiných relevantních rizikových faktorů na portfolio obchodování s korelací. Instituce tyto zátěžové scénáře použije alespoň jednou týdně a alespoň jednou za čtvrt roku podá příslušným orgánům zprávu o výsledcích, která bude zahrnovat srovnání s kapitálovým požadavkem dané instituce stanoveným podle tohoto článku. Jakékoli případy, kdy zátěžové testy ukazují na podstatně nedostatečný kapitálový požadavek pro portfolio obchodování s korelací, jsou oprávněnému orgánu dohledu včas hlášeny. EBA vydá pokyny pro používání zátěžových scénářů určených pro portfolio obchodování s korelací.
6. Interní model instituce konzervativně hodnotí riziko vznikající z méně likvidních pozic a pozic s omezenou transparentností cen za realistických tržních scénářů. Kromě toho splňuje minimální standardy pro údaje. Zástupné ukazatele jsou přiměřeně konzervativní a lze je používat pouze tehdy, pokud jsou dostupné údaje nedostačující nebo neodrážejí skutečnou volatilitu pozice nebo portfolia.
HLAVA V
KAPITÁLOVÉ POŽADAVKY K VYPOŘÁDACÍMU RIZIKU
Článek 378
Vypořádací riziko a riziko dodání
V případě transakcí, v nichž dluhové nástroje, akcie, cizí měny a komodity (kromě repo obchodů a půjček nebo výpůjček cenných papírů nebo komodit) nejsou vypořádány po řádném datu dodání, instituce vypočítá cenový rozdíl, kterému je vystavena.
Cenový rozdíl se vypočítá jako rozdíl mezi dohodnutou vypořádací cenou za dotyčný dluhový nástroj, akcii, cizí měnu nebo komoditu a jejich aktuální tržní hodnotou, pokud by tento rozdíl mohl znamenat pro úvěrovou instituci ztrátu.
Instituce cenový rozdíl vynásobí příslušným koeficientem v pravém sloupci níže uvedené tabulky č. 1 za účelem výpočtu kapitálového požadavku instituce k vypořádacímu riziku.
Tabulka č. 1
Počet pracovních dnů po řádném dni vypořádání
(%)
5 - 15
8
16 - 30
50
31 - 45
75
46 nebo více
100
Článek 379
Volné dodávky
1. Od instituce se požaduje, aby držela kapitál, jak je stanoveno v tabulce č. 2, pokud:
a)
zaplatila za cenné papíry, cizí měny nebo komodity dříve, než je obdržela, nebo dodala cenné papíry, cizí měny nebo komodity dříve, než za ně dostala zaplaceno;
b)
v případě přeshraničních transakcí uplynul jeden nebo více dnů od provedení platby nebo dodávky.
Tabulka č. 2
Kapitálové zacházení s volnými dodávkami
Sloupec 1
Sloupec 2
Sloupec 3
Sloupec 4
Typ transakce
Až do první smluvní platby nebo dodávky
Od první smluvní platby nebo dodávky až do čtyř dnů po druhé smluvní platbě nebo dodávce
Od 5 pracovních dnů po druhé smluvní platbě nebo dodávce až do zániku transakce
Volné dodávky
Bez kapitálového požadavku
Zacházet jako s expozicí
Zacházet jako s expozičním rizikem s váhou 1 250 %
2. Při uplatňování rizikové váhy na expozice volných dodávek, se kterými se zachází podle sloupce 3 v tabulce č. 2, mohou instituce využívající přístup IRB stanovený v části třetí hlavě II kapitole 3 přiřadit protistranám, pro které nemají jinou expozici investičního portfolia, PD na základě externího ratingu protistrany. Instituce používající vlastní odhady LGD mohou uplatnit LGD stanovené v čl. 161 odst. 1 na expozice volných dodávek, které se posuzují podle sloupce 3 v tabulce č. 2, za předpokladu, že tento postup uplatní na všechny takové expozice. Alternativně mohou instituce používající přístup IRB stanovený v části třetí hlavě II kapitole 3 uplatnit rizikové váhy podle standardizovaného přístupu stanoveného v části třetí hlavě II kapitole 2 za předpokladu, že je uplatní na všechny takové expozice, nebo mohou na všechny takové expozice uplatnit 100 % rizikovou váhu.
Pokud není výše kladné expozice vyplývající z transakcí v rámci volných dodávek podstatná, mohou instituce na tyto expozice uplatnit rizikovou váhu 100 % kromě případů, kdy je třeba na tyto expozice uplatnit rizikovou váhu 1 250 % v souladu se sloupcem 4 tabulky č. 2 v odstavci 1.
3. Jako alternativu k používání rizikové váhy 1 250 % na expozice volných dodávek podle sloupce 4 tabulky č. 2 v odstavci 1 může instituce odečíst převedenou hodnotu plus stávající pozitivní expozici těchto expozic vůči položkám kmenového kapitálu tier 1 v souladu se čl. 36 odst. 1 písm. k).
Článek 380
Upuštění od požadavků
Pokud dojde k systémovému selhání celého vypořádacího nebo clearingového systému nebo ústřední protistrany, mohou příslušné orgány upustit od kapitálových požadavků vypočtených podle článků 378 a 379, dokud nedojde k nápravě situace. V tomto případě nebude selhání protistrany při vypořádání obchodu považováno za selhání pro účely úvěrového rizika.
HLAVA VI
KAPITÁLOVÉ POŽADAVKY K RIZIKU ÚVĚROVÉ ÚPRAVY V OCENĚNÍ
Článek 381
Význam pojmu „úvěrová úprava v ocenění“
Pro účely této hlavy a hlavy II kapitoly 6 se „úvěrovou úpravou v ocenění“ (credit valuation adjustment, dále jen „CVA“) rozumí úprava v ocenění portfolia transakcí s protistranou, které bylo stanoveno tržní cenou střed. Tato úprava odráží aktuální tržní hodnotu úvěrového rizika protistrany vůči instituci, ovšem neodráží aktuální tržní hodnotu úvěrového rizika instituce vůči protistraně.
Článek 382
Oblast působnosti
1. Instituce vypočítá kapitálové požadavky k riziku CVA v souladu s touto hlavou u všech OTC derivátových nástrojů pro všechny své obchodní činnosti, s výjimkou úvěrových derivátů uznaných ke snížení objemů rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko.
2. Instituce zahrnou transakce s financováním cenných papírů do výpočtu kapitálových požadavků podle odstavce 1, pokud příslušný orgán rozhodne, že expozice dané instituce vůči riziku CVA vyplývajícímu z těchto operací jsou podstatné.
3. Transakce se způsobilou ústřední protistranou a transakce mezi klientem a členem clearingového systému, pokud člen clearingového systému působí jako prostředník mezi klientem a způsobilou ústřední protistranou a dané transakce způsobují vznik obchodní expozice člena clearingového systému vůči způsobilé ústřední protistraně, se vylučují z kapitálových požadavků k riziku CVA.
4. Z kapitálových požadavků k riziku CVA se vylučují tyto transakce:
a)
operace s nefinančními protistranami podle definice uvedené v čl. 2 bodu 9 nařízení (EU) č. 648/2012, nebo operace s nefinančními protistranami usazenými ve třetí zemi, pokud tyto operace nepřekročí clearingový práh podle čl. 10 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení.
b)
obchody uvnitř skupiny podle článku 3 nařízení (EU) č. 648/2012, pokud členské státy nepřijmou vnitrostátní právní předpisy požadující strukturální oddělení v rámci bankovní skupiny, přičemž v takovém případě mohou příslušné orgány požadovat, aby byly tyto obchody uvnitř skupiny mezi strukturálně oddělenými institucemi zahrnuty do kapitálových požadavků;
c)
operace s protistranami podle čl. 2 bodu 10 nařízení (EU) č. 648/2012, na něž se vztahují přechodná ustanovení čl. 89 odst. 1 uvedeného nařízení, dokud tato přechodná ustanovení nepřestanou být použitelná;
d)
operace s protistranami podle čl. 1 odst. 4 písm. a) a b) a odst. 5 písm. a), b) a c) nařízení (EU) č. 648/2012 a operace s protistranami, pro něž je v článku 115 tohoto nařízení stanovena riziková váha 0 % pro expozice vůči takovým protistranám.
Výjimka z požadavku CVA vůči takovým operacím podle tohoto odstavce písm. c), které jsou podniknuty během přechodného období stanoveného v čl. 89 odst. 1 nařízení (EU) č. 648/2012, by se uplatní po celou dobu smlouvy týkající se takové operace.
5. EBA provede do 1. ledna 2015 a poté každé dva roky přezkum s ohledem na vývoj v oblasti mezinárodní regulace, mimo jiné o potenciálních metodikách nastavení a prahů pro uplatnění požadavků CVA vůči nefinačním protistranám usazeným ve třetí zemi.
EBA ve spolupráci s orgánem ESMA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro stanovení postupů, jimiž by se operace s nefinančními protistranami usazenými ve třetí zemi vyňaly z kapitálových požadavků pro riziko CVA.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti měsíců ode dne provedení přezkumu uvedeného v prvním pododstavci.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v druhém pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.];
Článek 383
Pokročilá metoda
1. Instituce, která má svolení používat interní model pro specifické riziko dluhových nástrojů v souladu s čl. 363 odst. 1 písm. d), pro všechny transakce, pro které má svolení k použití metody interního modelu pro určení hodnoty expozice u přidružené expozice úvěrového rizika protistrany v souladu s článkem 283, stanoví kapitálové požadavky k riziku CVA modelováním dopadu změn úvěrových rozpětí protistrany na CVA všech protistran těchto transakcí, s přihlédnutím k zajištěním CVA, která jsou způsobilá podle článku 386.
Instituce použije svůj interní model pro stanovení kapitálových požadavků ke specifickému riziku spojenému s obchodovanými dluhovými pozicemi a uplatní 99 % interval spolehlivosti a období držení rovnocenné 10 dnům. Interní model je třeba použít takovým způsobem, aby simuloval změny úvěrového rozpětí protistran, ale nemodeloval citlivost CVA na změny jiných tržních faktorů, včetně změny v hodnotě referenčního aktiva, komodity, měny nebo úrokové sazby derivátu.
Kapitálové požadavky k riziku CVA pro každou protistranu se vypočítají v souladu s tímto vzorcem:
kde:
ti
=
čas i-tého přecenění s počátkem v t0= 0;
tT
=
nejdelší smluvní splatnost z celé skupiny transakcí se započtením s protistranou;
si
=
je úvěrové rozpětí protistrany vztahující se k časovému vrcholu ti použité pro výpočet CVA protistrany. Pokud je známo rozpětí swapu úvěrového selhání protistrany, instituce použije toto rozpětí. Pokud toto rozpětí swapu úvěrového selhání známo není, instituce použije zástupný indikátor rozpětí přiměřený ratingu, odvětví a regionu protistrany;
LGDMKT
=
LGD protistrany, která je založena na rozpětí tržního nástroje protistrany, pokud je nástroj protistrany znám. Pokud nástroj protistrany znám není, musí být založena na zástupných indikátorech rozpětí, které jsou přiměřené s ohledem na rating, odvětví a region protistrany.
První člen součtu představuje aproximaci tržní implikované podmíněné pravděpodobnosti selhání ke kterému by došlo mezi dobami ti-1 a ti;
EEi
=
očekávaná expozice vůči protistraně v čase přecenění ti, přičemž expozice plynoucí z různých skupin transakcí se započtením vůči stejné protistraně se sčítají a nejdelší splatnost každé skupiny transakcí se započtením je dána nejdelší smluvní splatností ve skupině transakcí se započtením; v případě maržového obchodování musí instituce použít zacházení stanovené v odstavci 3, pokud instituce používá pro maržové obchodování míry EPE uvedené v čl. 285 odst. 1 písm. a) nebo písm. b);
Di
=
bezrizikový diskontní faktor v čase ti, kde D0 = 1.
2. Při výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA pro protistranu založí instituce všechny vstupy do svého interního modelu pro specifické riziko dluhových nástrojů na těchto vzorcích (podle toho, který je vhodný):
a)
pokud je model založen na úplném přecenění, je nutno přímo použít vzorec uvedený v odstavci 1.
b)
pokud je model založen na citlivosti na úvěrová rozpětí pro specifické časové vrcholy, instituce založí každou citlivost na úvěrové rozpětí („Regulatorní CS01“) na tomto vzorci:
Pro poslední časový úsek i = T je odpovídajícím vzorcem
c)
pokud model využívá citlivostí na úvěrové rozpětí, pokud jde o paralelní posuny v úvěrovém rozpětí, instituce použije tento vzorec:
d)
pokud model využívá citlivostí druhého řádu na posuny v úvěrových rozpětích (gama rozpětí), vypočítá se gama podle vzorce v odstavci 1.
3. Instituce používající míry EPE pro kolateralizované OTC deriváty uvedené v čl. 285 odst. 1 písm. a) nebo b) postupují při stanovování kapitálových požadavků k riziku CVA v souladu s odstavcem 1 takto:
a)
předpokládají konstantní profil očekávaných expozic;
b)
stanoví očekávanou expozici rovnu efektivní očekávané expozici vypočítané podle čl. 285 odst. 1 písm. b) pro splatnosti rovnající se větší z těchto hodnot:
i)
polovina nejdelší splatnosti vyskytující se ve skupině transakcí se započtením;
ii)
pomyslná vážená průměrná splatnost všech transakcí v rámci skupiny transakcí se započtením.
4. Instituce, které je uděleno svolení příslušným orgánem v souladu s článkem 283 používat metodu interního modelu pro výpočet hodnot expozice ve vztahu k většině její činnosti, ale která používá metody stanovené v hlavě II kapitole 6 oddíle 3, 4 nebo 5 pro menší portfolia a které je uděleno povolení používat přístup interních modelů pro specifické riziko dluhových nástrojů v souladu s čl.363 odst. 1 písm. d), může se svolením příslušných orgánů vypočítat kapitálové požadavky k riziku CVA v souladu s odstavcem 1 pro skupiny transakcí se započtením nezahrnuté do metody interního modelu. Příslušné orgány udělí toto svolení pouze tehdy, pokud instituce používá metody stanovené v hlavě II kapitole 6 oddíle 3, 4 nebo 5 pro omezený počet malých portfolií.
Pro účely výpočtu podle předchozího pododstavce, a pokud model použitý v rámci metody interního modelu nevytvoří profil očekávaných expozic, postupují instituce takto:
a)
předpokládají konstantní profil očekávaných expozic;
b)
stanoví očekávané expozice jako rovnající se hodnotě expozice vypočtené podle metod stanovených v hlavě II kapitole 6 oddíle 3, 4 nebo 5 nebo podle metody interního modelu pro splatnost rovnající se větší z těchto hodnot:
i)
polovina nejdelší splatnosti vyskytující se ve skupině transakcí se započtením;
ii)
pomyslná vážená průměrná splatnost všech transakcí v rámci skupiny transakcí se započtením.
5. Instituce stanoví kapitálové požadavky k riziku CVA v souladu s čl. 364 odst. 1 a články 365 a 367 jako součet nestresových a stresových hodnot v riziku, které se vypočtou takto:
a)
pro nestresovou hodnotu v riziku se použije stávající kalibrace parametrů pro očekávané expozice, jak je uvedeno v čl. 292 odst. 2 prvním pododstavci;
b)
pro stresovou hodnotu v riziku se použijí budoucí profily očekávaných expozic protistrany s využitím zátěžové kalibrace uvedené v čl. 292 odst. 2 druhém pododstavci. Krizové období pro parametry úvěrového rozpětí je nejvážnější jednoleté krizové období, které lze identifikovat v rámci tříletého krizového období použitého pro parametry expozice;
c)
pro tyto výpočty se použije koeficient násobení třemi zavedený ve výpočtu kapitálových požadavků na základě hodnoty v riziku a stresové hodnoty v riziku. EBA sleduje důslednost veškerých rozhodnutí orgánů dohledu vedoucích k uplatnění vyššího násobku, než je uvedený trojnásobek vstupních údajů hodnoty v riziku a stresové hodnoty v riziku, na jejichž základě se stanoví požadavek CVA. Příslušné orgány, které uplatní koeficient vyšší než tři, předloží orgánu EBA písemné odůvodnění;
d)
výpočet se provede alespoň jednou měsíčně a očekávaná expozice, která se použije, se vypočítá se stejně často. Pokud je použita nižší než denní četnost, pro účely výpočtu stanoveného v čl. 364 odst. 1 písm. a) bodu ii) a písm. b) bodu ii) použijí instituce průměr za období tří měsíců.
6. V případě expozic vůči protistraně, pro níž interní model instituce pro specifické riziko dluhových nástrojů nestanovuje zástupný indikátor rozpětí, který je přiměřený s ohledem na kritéria ratingu, odvětví a regionu protistrany, použije instituce pro výpočet kapitálových požadavků k riziku CVA metodu stanovenou v článku 384.
7. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, v nichž podrobněji upřesní:
a)
jak má být vymezen zástupný indikátor rozpětí pomocí schváleného interního modelu pro specifické riziko dluhových nástrojů dané instituce pro účely určení si a LGDMKT podle odstavce 1;
b)
počet a velikost portfolií, které splňují kritérium omezeného počtu malých portfolií uvedené v odstavci 4.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 384
Standardizovaná metoda
1. Instituce, která nevypočítává kapitálové požadavky k riziku CVA pro své protistrany v souladu s článkem 383, vypočítá kapitálové požadavky portfolia k riziku CVA pro každou protistranu podle níže uvedeného vzorce, přičemž zohlední zajištění CVA, která jsou způsobilá podle článku 386:
kde:
h
=
roční rizikový horizont (v ročních jednotkách); h = 1;
wi
=
váha použitelná na protistranu „i“.
Protistraně „i“ je přiřazena jedna ze šesti vah wi na základě externího úvěrového hodnocení vypracovaného určenou externí ratingovou agenturou, jak je uvedeno v tabulce č. 1. U protistran, pro které není k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou:
a)
instituce používající přístup podle hlavy II kapitoly 3 přiřadí internímu ratingu protistrany jedno z úvěrových hodnocení;
b)
instituce používající přístup podle hlavy II kapitoly 2 přidělí této protistraně váhu wi = 1,0 %. Pokud však instituce použije na rizikovou váhu expozice úvěrového rizika protistrany vůči této protistraně článek 128, přidělí se váha wi = 3,0 %.
=
celková hodnota expozice úvěrového rizika protistrany „i“ (součet v rámci celé skupiny transakcí se započtením) včetně dopadu kolaterálu v souladu s metodami stanovenými v hlavě II kapitole 6 oddílech 3 až 6, podle potřeby, na výpočet kapitálových požadavků k úvěrovému riziku protistrany pro tuto protistranu. Instituce používající jednu z metod uvedených v hlavě II kapitole 6 oddílech 3 a 4 mohou jako hodnotu EADitotal použít plně upravenou hodnotu expozice v souladu s čl. 223 odst. 5.
U institucí, které nepoužívají metodu stanovenou v hlavě II kapitole 6 oddíle 6 se expozice diskontuje použitím tohoto činitele:
Bi
=
pomyslná hodnota nakoupených zajištění swapů úvěrového selhání na jedno jméno (jejich součet, pokud jde o více než jednu pozici) odkazujících na protistranu „i“ a používaných k zajištění rizika CVA.
Tato pomyslná částka musí být diskontována s použitím tohoto činitele:
Bind
=
plná pomyslná hodnota jednoho nebo více swapů úvěrového selhání založených na indexu, nakoupených k zajištění a použitých k zajištění rizika CVA.
Tato pomyslná částka musí být diskontována s použitím tohoto činitele:
wind
=
váha použitelná na zajištění založené na indexu.
Instituce stanoví hodnotu wind na základě výpočtu váženého průměru wi, který je použitelný pro jednotlivé složky tohoto indexu;
Mi
=
efektivní splatnost transakcí s protistranou i.
U instituce, která používá metodu stanovenou v hlavě II kapitole 6 oddíle 6, se Mi vypočítá podle čl. 162 odst. 2 písm. g). Pro tyto účely však nesmí být Mi omezena na pět let, ale na nejdelší smluvní zbývající dobu splatnosti ve skupině transakcí se započtením;
U instituce, která nepoužívá metodu stanovenou v hlavě II kapitole 6 oddíle 6, je Mi průměrná pomyslná vážená splatnost podle čl. 162 odst. 2 písm. b); Pro tyto účely však nesmí být Mi omezena na pět let, ale na nejdelší smluvní zbývající dobu splatnosti ve skupině transakcí se započtením;
=
splatnost zajišťovacího nástroje s pomyslnou Bi (množství Mi hedge Bi se sečtou, pokud jde o několik pozic);
Mind
=
splatnost indexového zajištění.
V případě více než jedné pozice se zajištěním založeným na indexu je Mind průměrná splatnost vážená pomyslnými hodnotami.
2. Pokud je protistrana zahrnuta do indexu, na němž je založen swap úvěrového selhání použitý pro zajištění úvěrového rizika protistrany, instituce může odečíst pomyslnou částku, kterou by bylo možné přiřadit uvedené protistraně v souladu s váhou jejího referenčního nástroje, od pomyslné hodnoty CDS založeného na indexu a posuzovat ji jako zajištění na jedno jméno (Bi) jednotlivé protistrany se splatností založenou na splatnosti indexu.
Tabulka č. 1
Stupeň úvěrové kvality
Váha wi
1
0,7 %
2
0,8 %
3
1,0 %
4
2,0 %
5
3,0 %
6
10,0 %
Článek 385
Alternativa k metodám CVA pro výpočet kapitálových požadavků
Instituce používající metodu původní expozice podle článku 275 mohou alternativně k článku 384 pro nástroje uvedené v článku 382 a s výhradou předchozího souhlasu příslušného orgánu vynásobit výsledné objemy rizikově vážených expozic koeficientem v hodnotě 10 pro zjištění úvěrového rizika protistran u těchto expozic, namísto výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA.
Článek 386
Způsobilá zajištění
1. Zajištění jsou „způsobilými zajištěními“ pro účely výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA podle článků 383 a 384 pouze tehdy, pokud se používají za účelem snížení rizik CVA a jsou jako taková řízena a odpovídají jednomu z těchto typů:
a)
swapy úvěrového selhání na jedno jméno nebo jiné rovnocenné zajišťovací nástroje odkazující přímo na protistranu;
b)
swapy úvěrového selhání založené na indexu za předpokladu, že jakákoli báze mezi rozpětím jednotlivé protistrany a rozpětím nástroje, který náleží do indexu, na němž je swap úvěrového selhání založen, se ke spokojenosti příslušného orgánu odráží v hodnotě v riziku.
Požadavek v písmenu b), že jakákoli báze mezi rozpětím jednotlivé protistrany a rozpětím nástrojů indexů, na kterých jsou založena zajištění swapů úvěrového selhání, se odráží v hodnotě v riziku, se uplatní rovněž na případy, kdy se pro rozpětí protistrany použije zástupných indikátorů.
U všech protistran, pro které se použije zástupných indikátorů, instituce použije přiměřené bazické časové řady z reprezentativní skupiny podobných jmen, u kterých je rozpětí k dispozici.
Není-li příslušný orgán spokojen s tím, jak je zohledněna báze mezi rozpětím jednotlivých protistran a rozpětími nástrojů indexů, na kterých jsou založena zajištění swapů úvěrového selhání, pak instituce zohlední pouze 50 % pomyslné hodnoty tohoto zajištění při výpočtu hodnoty v riziku.
Nadměrné zajištění expozic vůči swapům úvěrového selhání na jedno jméno metodou stanovenou v článku 383 není dovoleno.
2. Instituce při výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA nezohlední jiné typy zajištění rizika protistrany. Zejména tranšované swapy nebo swapy úvěrového selhání n-tého selhání a úvěrové dluhové cenné papíry n-tého selhání nejsou způsobilými zajištěními pro účely výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA.
3. Způsobilá zajištění, která jsou zahrnuta do výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA, nelze zahrnout do výpočtu kapitálových požadavků ke specifickému riziku, jak je stanoven v hlavě IV, nebo posuzovat jako snížení jiného úvěrového rizika než úvěrového rizika protistrany u stejného portfolia transakcí.
ČÁST ČTVRTÁ
VELKÉ EXPOZICE
Článek 387
Předmět
Instituce sledují a řídí své velké expozice v souladu s touto částí.
Článek 388
Negativní působnost
Tato část se nepoužije na investiční podniky, které splňují kritéria stanovená v čl. 95 odst. 1 nebo v čl. 96 odst. 1.
Tato část se nepoužije na skupinu na základě její konsolidované situace, pokud tato skupina zahrnuje pouze investiční podniky podle čl. 95 odst. 1 nebo čl. 96 odst. 1 a pomocné společnosti, a v případě, že součástí této skupiny nejsou úvěrové instituce.
Článek 389
Definice
Pro účely této části se „expozicí“ rozumí jakékoli aktivum nebo podrozvahová položka uvedené v části třetí hlavě II kapitole 2 bez uplatnění rizikové váhy nebo stupně rizika.
Článek 390
Výpočet hodnoty expozice
1. Hodnota expozice vyplývající z položek uvedených v příloze II se vypočítá podle jedné z metod stanovených v části třetí hlavě II kapitole 6.
2. Instituce se svolením použít metodu interního modelu v souladu s článkem 283 mohou tuto metodu použít pro výpočet hodnoty expozice repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, maržových obchodů a transakcí s delší dobou vypořádání.
3. Instituce, které vypočítávají kapitálové požadavky pro své obchody zahrnuté v obchodním portfoliu podle části třetí hlavy IV kapitoly 2 článku 299 a části třetí hlavy V, a případně části třetí hlavy IV kapitoly 5, vypočítají expozice vůči jednotlivým klientům, které vznikají v obchodním portfoliu, sečtením těchto položek:
a)
kladné převahy dlouhých pozic instituce nad jejími krátkými pozicemi u všech finančních nástrojů emitovaných daným klientem, přičemž se čistá pozice u každého z různých nástrojů vypočítá podle metod uvedených v části třetí hlavě IV kapitole 2;
b)
čisté expozice v případě upsání dluhových nebo akciových nástrojů;
c)
expozic vyplývajících z transakcí, dohod a smluv s dotyčným klientem uvedených v článcích 299 a 378 až 380, přičemž tyto expozice se vypočítají způsobem stanoveným v uvedených článcích pro výpočet hodnot expozice.
Pro účely písmene b) se čistá expozice vypočítá tak, že se odečtou ty pozice z upsání, které upsaly nebo za které spoluručí třetí strany na základě formální dohody, snížené o faktory uvedené v článku 345.
Pro účely písmene b) instituce zřídí systémy pro sledování a řízení upsaných expozic mezi dobou počátečního závazku a následujícím pracovním dnem s přihlédnutím k povaze rizik podstupovaných na dotyčných trzích.
Pro účely písmene c) se z odkazu v článku 299 vyloučí část třetí hlava II kapitola 3.
4. Celkové expozice vůči jednotlivým klientům nebo ekonomicky spjatým skupinám klientů se vypočítají jako součet expozic obchodního portfolia a investičního portfolia.
5. Expozice vůči ekonomicky spjatým skupinám klientů se vypočítají jako součet expozic vůči jednotlivým klientům ve skupině.
6. Expozice nezahrnují:
a)
v případě devizových operací expozice s obvyklým průběhem vypořádání do dvou pracovních dnů po zaplacení;
b)
v případě koupě nebo prodeje cenných papírů expozice s obvyklým průběhem vypořádání do pěti pracovních dnů po zaplacení nebo dodání cenných papírů podle toho, k čemu dojde dřív;
c)
v případě poskytování služeb převodů peněz, včetně provádění platebních služeb, clearingu a vypořádání v jakékoli měně a korespondenčního bankovnictví nebo clearingu finančních nástrojů a vypořádání transakcí a úschovy pro klienty, opožděné příjmy prostředků financování a jiné expozice vzniklé z důvodu činnosti klienta, které trvají nejdéle do následujícího pracovního dne;
d)
v případě poskytování služeb převodů peněz, včetně provádění platebních služeb, clearingu a vypořádání v jakékoli měně a korespondenčního bankovnictví, expozice v horizontu jednoho dne (intra-day) vůči institucím poskytujícím tyto služby;
e)
expozice odečtené z kapitálu v souladu se články 36, 56 a 66.
7. Za účelem zjištění celkové expozice vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů, pokud jde o klienty, vůči nimž má instituce expozice na základě transakcí uvedených v čl. 112 písm. m) a o) nebo na základě jiných transakcí, u nichž existuje expozice vůči podkladovým aktivům, instituce posoudí své podkladové expozice s přihlédnutím k ekonomické podstatě struktury transakce a rizikům spojeným se strukturou vlastní transakce, aby určila, zda tato struktura představuje dodatečnou expozici.
8. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
podmínky a metodiky používané k určení celkové expozice vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů, pokud jde o druhy expozic uvedené v odstavci 7;
b)
podmínky, za nichž struktura transakce uvedená v odstavci 7 nepředstavuje dodatečnou expozici.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 391
Definice instituce pro účely týkající se velkých expozic
Pro účely výpočtu hodnoty expozic v souladu s touto částí pojem „instituce“ zahrnuje rovněž všechny soukromé nebo veřejné podniky včetně jejich poboček, které by, kdyby byly usazeny v Unii, odpovídaly definici pojmu „instituce“ a získaly povolení ve třetí zemi, která uplatňuje požadavky v oblasti obezřetnostního dohledu a regulace, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům uplatňovaným v Unii.
Článek 392
Definice velké expozice
Expozice instituce vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů se považuje ze velkou, představuje-li její hodnota alespoň 10 % použitelného kapitálu instituce.
Článek 393
Schopnost identifikovat a řídit velkou expozici
Instituce musí mít řádné administrativní a účetní postupy a odpovídající mechanismy vnitřní kontroly pro účely určování, řízení, sledování, podávání zpráv a pro záznam všech velkých expozic a jejich následných změn v souladu s tímto nařízením.
Článek 394
Požadavky týkající se podávání zpráv
1. Instituce podá příslušným orgánům o každé velké expozici včetně velkých expozic, které jsou vyňaty z působnosti čl. 395 odst. 1, zprávu obsahující tyto informace:
a)
určení klienta nebo ekonomicky spjaté skupiny klientů, vůči kterým má instituce velkou expozici;
b)
hodnotu expozice před případným zohledněním účinku snižování úvěrového rizika;
c)
typ majetkového nebo osobního zajištění úvěrového rizika, pokud je použito;
d)
hodnotu expozice po zohlednění účinku snižování úvěrového rizika vypočítanou pro účely čl. 395 odst. 1.
V případě, že se na instituci vztahuje ustanovení části třetí hlavy II kapitoly 3, dá příslušným orgánům k dispozici údaje o svých 20 největších expozicích na konsolidovaném základě vyjma těch, které jsou vyňaty z působnosti čl. 395 odst. 1.
2. Kromě zprávy obsahující informace uvedené v odstavci 1 podá instituce příslušným orgánům, pokud jde o jejích 10 největších expozic na konsolidovaném základě vůči institucím, jakož i o jejích 10 největších expozic na konsolidovaném základě vůči neregulovaným finančním subjektům, včetně velkých expozic vyjmutých z uplatňování čl. 395 odst. 1, zprávu obsahující tyto informace:
a)
určení klienta nebo ekonomicky spjaté skupiny klientů, vůči kterým má instituce velkou expozici;
b)
hodnotu expozice před případným zohledněním účinku snižování úvěrového rizika;
c)
typ majetkového nebo osobního zajištění úvěrového rizika, pokud je použito;
d)
hodnotu expozice po zohlednění účinku snižování úvěrového rizika vypočítanou pro účely čl. 395 odst. 1;
e)
očekávané ukončení expozice vyjádřené v podobě částky splatné v rámci měsíčních košů splatnosti až to jednoho roku, čtvrtletních košů splatnosti až do tří let a poté každoročně.
3. Zpráva se podává alespoň dvakrát ročně.
4. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění:
a)
jednotné formáty pro podávání zpráv uvedených v odstavci 3, které musí být přiměřené povaze, rozsahu a komplexnosti činností instituce, a pokyny pro používání těchto formátů;
b)
četnost a data podávání zpráv uvedených v odstavci 3;
c)
IT řešení použitelná pro podávání zpráv uvedených v odstavci 3.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 395
Limity velkých expozic
1. Instituce nesmí být vystavena expozici vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů, jejíž hodnota po zohlednění účinku snižování úvěrového rizika v souladu s články 399 až 403 přesahuje 25 % jejího použitelného kapitálu. Pokud je uvedený klient institucí nebo pokud ekonomicky spjatá skupina klientů zahrnuje jednu či více institucí, nesmí tato hodnota přesáhnout 25 % použitelného kapitálu instituce nebo částku 150 milionů EUR podle toho, co je vyšší, za podmínky, že součet hodnot expozic po zohlednění účinku snižování úvěrového rizika v souladu s články 399 až 403 vůči všem ekonomicky spjatým klientům, kteří nejsou institucemi, nepřesahuje 25 % použitelného kapitálu instituce.
Pokud bude částka 150 milionů EUR vyšší než 25 % použitelného kapitálu instituce, hodnota expozice po zohlednění účinku snižování úvěrového rizika v souladu s články 399 až 403 nesmí překročit přiměřený limit s ohledem na použitelný kapitál instituce. Instituce stanoví tento limit v souladu se zásadami a postupy uvedenými v článku 81 směrnice 2013/36/EU s cílem řešit a kontrolovat riziko koncentrace. Tento limit nesmí překročit 100 % použitelného kapitálu instituce.
Příslušné orgány mohou stanovit nižší limit než 150 milionů EUR a informují o tom EBA a Komisi.
2. V souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 zohlední EBA účinek snížení úvěrového rizika v souladu s články 399 až 403 i výsledky vývoje v oblasti stínového bankovnictví a velkých expozic na úrovni Unie a na mezinárodní úrovni, a vydá do 31. prosince 2014 pokyny s cílem stanovit přiměřené souhrnné limity pro takové expozice nebo přísnější individuální limity pro expozice vůči subjektům stínového bankovnictví, které provádějí bankovní činnosti mimo regulační rámec.
Při vypracování těchto pokynů zváží EBA, zda by zavedení dodatečných limitů mělo škodlivý dopad na rizikový profil institucí usazených v Unii, na poskytování úvěrů pro reálnou ekonomiku nebo na stabilitu a řádné fungování finančních trhů.
Do 31. prosince 2015 Komise posoudí vhodnost a dopad ukládání limitů na expozice vůči subjektům stínového bankovnictví, které provádějí bankovní činnosti mimo regulační rámec a zohlední vývoj na úrovni Unie a mezinárodní vývoj v oblasti stínového bankovnictví a velkých expozic, jakož i snižování úvěrového rizika v souladu s články 399 až 403. Komise předloží zprávu Evropskému parlamentu a Radě spolu s případným legislativním návrhem týkajícím se limitů expozic vůči subjektům stínového bankovnictví, které provádějí bankovní činnosti mimo regulační rámec.
3. S výhradou článku 396 instituce vždy dodrží příslušný limit stanovený v odstavci 1.
4. Aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči uznaným investičním podnikům z třetích zemí mohou podléhat stejnému zacházení stanovené v odstavci 1.
5. Limity stanovené v tomto článku lze překročit u expozic v obchodním portfoliu instituce, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
riziko investičního portfolia vůči danému klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů nepřekračuje limit stanovený v odstavci 1, přičemž tento limit je vypočítán s ohledem na použitelný kapitál, takže převýšení vzniká výlučně v obchodním portfoliu;
b)
instituce splňuje dodatečný kapitálový požadavek na částky převyšující limit stanovený v odstavci 1, který se vypočítá v souladu s články 397 a 398;
c)
tam, kde uplynulo deset dnů nebo méně od překročení limitů, nepřevýší expozice vůči danému klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů v obchodním portfoliu 500 % použitelného kapitálu instituce;
d)
jakékoliv překročení limitů, které trvalo déle než deset dnů, nepřevyšuje ve svém součtu 600 % použitelného kapitálu instituce.
V každém případě, kdy dojde k překročení limitu, instituce neprodleně podá příslušným orgánům zprávu o částce převýšení a jménu příslušného klienta a případně o jménu ekonomicky spjaté skupiny klientů.
6. Pro účely tohoto odstavce se strukturálními opatřeními rozumí opatření přijatá členským státem a prováděná příslušnými orgány tohoto členského státu předtím, než vstoupí v platnost právní akt výslovně harmonizující taková opatření, která požadují, aby úvěrové instituce povolené v tomto členském státě omezily své expozice vůči různým právním subjektům podle svých činností, bez ohledu na to, kde jsou takové činnosti prováděny, s cílem ochránit vkladatele a zachovat finanční stabilitu.
Bez ohledu na odstavec 1 tohoto článku a čl. 400 odst. 1 písm. f), v případech, kdy členské státy ve svém vnitrostátním právu vyžadují přijetí strukturálních opatření v rámci určité bankovní skupiny, mohou příslušné orgány požadovat po institucích příslušné bankovní skupiny držící vklady, které podléhají systému pojištění vkladů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů (30) nebo rovnocennému systému pojištění vkladů ve třetí zemi, aby uplatnily limit velkých expozic nižší než 25 %, avšak nejméně 15 %, v období od 31. prosince 2014 do 30. června 2015, a nejméně 10 % od 1. července 2015, a to na subkonsolidovaném základě podle čl. 11 odst. 5, vůči expozicím uvnitř skupiny v případě, že tyto expozice obsahují expozice vůči subjektu, který nepatří do stejné podskupiny, pokud jde o příslušná strukturální opatření.
Pro účely tohoto odstavce musí být splněny tyto podmínky:
a)
všechny subjekty patřící do stejné podskupiny, pokud jde o příslušná strukturální opatření, se považují za jednoho klienta nebo ekonomicky spjatou skupinu klientů;
b)
příslušné orgány uplatňují jednotný limit vůči expozicím uvedeným v prvním pododstavci.
Uplatněním tohoto přístupu není dotčen účinný dohled na konsolidovaném základě a jeho uplatnění nesmí vést k neúměrným nepříznivým účinkům na finanční systém jako celek nebo jeho části v jiných členských státech nebo v Unii jako celku ani nesmí představovat nebo vytvářet překážku bránící fungování vnitřního trhu.
7. Dříve, než přijmou konkrétní strukturální opatření podle odstavce 6, související s velkými expozicemi, musí příslušné orgány oznámit Radě, Komisi, dotyčným příslušným orgánům a orgánu EBA nejméně dva měsíce před zveřejněním rozhodnutí o přijetí strukturálního opatření všechny níže uvedené skutečnosti a předložit k nim relevantní kvantitativní nebo kvalitativní podklady:
a)
rozsah činností, na něž se vztahují strukturální opatření;
b)
vysvětlení, z jakého důvodu jsou taková navrhovaná opatření považována za vhodná, účinná a přiměřená, pokud jde o ochranu vkladatelů;
c)
posouzení pravděpodobného pozitivního nebo negativního dopadu těchto opatření na vnitřní trh, a to na základě informací, které má daný členský stát k dispozici.
8. Pravomoc přijmout prováděcí akt za účelem přijetí nebo odmítnutí navrhovaných vnitrostátních opatření podle odstavce 7 je přenesena na Komisi, která jedná v souladu s postupem podle čl. 464 odst. 2.
EBA zašle do jednoho měsíce od obdržení oznámení podle odstavce 7 Radě, Komisi a dotyčnému členskému státu své stanovisko k bodům zmíněným v uvedeném odstavci. Dotyčné příslušné orgány mohou rovněž předložit Radě, Komisi a dotyčnému členskému státu svá stanoviska k bodům zmíněným v uvedeném odstavci.
Komise v co největší míře zohlední stanoviska uvedená v druhém pododstavci, a pokud existují spolehlivé a přesvědčivé důkazy o tom, že příslušná opatření mají nepříznivý dopad na vnitřní trh, jež převažuje nad přínosy finanční stability, navrhovaná vnitrostátní opatření do dvou měsíců od obdržení oznámení zamítne. V opačném případě Komise přijme navrhovaná vnitrostátní opatření na počáteční období dvou let, přičemž tato opatření mohou případně podléhat změnám.
Komise zamítne navrhovaná vnitrostátní opatření pouze v případě, že se domnívá, že navrhovaná vnitrostátní opatření mají v dalších členských státech nebo v celé Unii nepřiměřeně nepříznivé dopady na celý finanční systém nebo na jeho části, čímž představují nebo vytvářejí překážku fungování vnitřního trhu nebo volného pohybu kapitálu v souladu s ustanoveními Smlouvy o fungování EU.
Hodnocení Komise zohlední stanovisko EBA a zohlední i podklady předložené podle odstavce 7.
Před skončením platnosti příslušných opatření mohou příslušné orgány navrhnout nová opatření k prodloužení období provádění vždy na dodatečné období dvou let. V takovém případě o tom informují Komisi, Radu, dotyčné příslušné orgány a EBA. Schválení nových opatření podléhá postupu stanovenému v tomto článku. Tímto článkem nejsou dotčena ustanovení článku 458.
Článek 396
Soulad s požadavky na velkou expozici
1. Pokud ve výjimečných případech expozice instituce přesáhnou limit stanovený v čl. 395 odst. 1, oznámí instituce hodnotu expozice bezodkladně příslušným orgánům, které mohou, pokud to okolnosti vyžadují, poskytnout instituci časově omezené období, aby dosáhla souladu s limitem.
Pokud se použije částka 150 milionů EUR uvedená v čl. 395 odst. 1, příslušné orgány mohou v jednotlivých případech povolit překročení limitu 100 % použitelného kapitálu dané instituce.
2. Jestliže se podle čl. 7 odst. 1 upustí od požadavku, aby instituce plnila na individuálním nebo subkonsolidovaném základě povinnosti stanovené v této části, nebo jestliže se v případě mateřské instituce v členském státě použijí ustanovení článku 9, musí být přijata opatření zajišťující uspokojivé rozložení rizik uvnitř skupiny.
Článek 397
Výpočet dodatečných kapitálových požadavků pro velké expozice v obchodním portfoliu
1. Převýšení uvedené v čl. 395 odst. 5 písm. b) se vypočítá tak, že se vyberou ty složky celkové obchodní expozice vůči danému klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů, které mají nejvyšší požadavky ke specifickému riziku v části třetí hlavě IV kapitole 2 nebo požadavky v článku 299 a v části třetí hlavě V, jejichž součet se rovná částce převýšení uvedené v čl. 395 odst. 5 písm. a).
2. Tam, kde převýšení netrvá déle než deset dnů, činí dodatečný kapitálový požadavek u těchto složek 200 % požadavků uvedených v odstavci 1.
3. Od uplynutí deseti dnů po vzniku převýšení se složky převýšení vybrané podle odstavce 1 zanesou na příslušnou řádku ve sloupci 1 tabulky č. 1 ve vzestupném pořadí podle požadavků ke specifickému riziku v části třetí hlavě IV kapitole 2 nebo požadavků v článku 299 a části třetí hlavě V. Dodatečný kapitálový požadavek se rovná součtu požadavků ke specifickému riziku v části třetí hlavě IV kapitole 2 nebo požadavků v článku 299 a v části třetí hlavě V pro tyto složky, vynásobenému odpovídajícím činitelem ve sloupci 2 tabulky č. 1.
Tabulka č. 1
Sloupec 1: Překročení limitů
(na základě procenta použitelného kapitálu)
Sloupec 2: Činitelé
Do 40 %
200 %
Od 40 do 60 %
300 %
Od 60 do 80 %
400 %
Od 80 do 100 %
500 %
Od 100 do 250 %
600 %
Nad 250 %
900 %
Článek 398
Postupy, jak zabránit institucím ve vyhýbání se dodatečnému kapitálovému požadavku
Instituce se nesmí úmyslně vyhnout dodatečným kapitálovým požadavkům stanoveným v článku 397, které by jinak musely splnit, k expozicím překračujícím limit stanovený v čl. 395 odst. 1, jakmile tyto expozice trvaly déle než 10 dnů, dočasným převedením expozic do jiné společnosti, ať už v rámci stejné skupiny nebo ne, nebo prováděním umělých transakcí k uzavření expozice v průběhu tohoto desetidenního období a vytvoření nové expozice.
Instituce mají systémy, které zajistí, aby každý převod, který má účinek uvedený v prvním pododstavci, byl okamžitě hlášen příslušným orgánům.
Článek 399
Uznatelné techniky snižování úvěrového rizika
1. Pojem „záruka“ zahrnuje pro účely článků 400 až 403 úvěrové deriváty uznané podle části třetí hlavy II kapitoly 4 s výjimkou úvěrových dluhových cenných papírů.
2. S výhradou odstavce 3 tohoto článku v případech, kdy je podle článků 400 až 403 povoleno uznání majetkového nebo osobního zajištění úvěrového rizika, je nutno dodržet požadavky na způsobilost a jiné minimální požadavky stanovené v části třetí hlavě II kapitole 4.
3. Pokud se instituce řídí čl. 401 odst. 2, je uznání majetkového zajištění úvěrového rizika podmíněno splněním příslušných požadavků uvedených v části třetí hlavě II kapitole 3. Pro účely této části instituce nezohlední kolaterál uvedený v čl. 199 odst. 5 až 7, pokud to není povoleno podle článku 402.
4. Instituce pokud možno provádějí rozbor svých expozic vůči poskytovatelům kolaterálu, poskytovatelům osobního zajištění úvěrového rizika a vůči podkladovým aktivům podle čl. 390 odst. 7 z důvodu možné koncentrace, a kde je to vhodné, aby učinily opatření a oznámily příslušnému orgánu všechna významná zjištění.
Článek 400
Výjimky
1. Tyto expozice jsou vyňaty z působnosti čl. 395 odst. 1:
a)
aktiva představující pohledávky vůči ústředním vládám, centrálním bankám nebo subjektům veřejného sektoru, kterým by nezajištěným byla přidělena riziková váha 0 % podle části třetí hlavy II kapitoly 2;
b)
aktiva představující pohledávky vůči mezinárodním organizacím nebo mezinárodním rozvojovým bankám, kterým by nezajištěným byla přidělena riziková váha 0 % podle části třetí hlavy II kapitoly 2;
c)
aktiva představující pohledávky kryté výslovnou zárukou ústředních vlád, centrálních bank, mezinárodních organizací, mezinárodních rozvojových bank nebo subjektů veřejného sektoru, v nichž by nezajištěným pohledávkám vůči subjektu poskytujícímu záruku byla přidělena podle části třetí hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %;
d)
jiné expozice vůči ústředním vládám, centrálním bankám, mezinárodním organizacím, mezinárodním rozvojovým bankám nebo subjektům veřejného sektoru nebo expozice, za něž výše uvedené subjekty ručí, jestliže by nezajištěným pohledávkám vůči subjektu, vůči němuž existuje expozice nebo který za ni ručí, byla přidělena podle části třetí hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %;
e)
aktiva představující pohledávky vůči regionálním vládám nebo místním orgánům členských států, pokud by těmto pohledávkám byla přidělena podle části třetí hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %, a jiné expozice vůči těmto regionálním vládám nebo místním orgánům nebo jimi zaručené pohledávky, kterým by podle části třetí hlavy II kapitoly 2 byla přidělena riziková váha 0 %;
f)
expozice vůči protistranám uvedené v čl. 113 odst. 6 nebo 7, pokud by jim byla podle části třetí hlavy II kapitoly 2 přidělena riziková váha 0 %. S expozicemi nesplňujícími tato kritéria bude zacházeno jako s expozicemi vůči třetí straně, ať jsou vyňaty z působnosti čl. 395 odst. 1, či nikoli;
g)
aktiva a jiné expozice zajištěné kolaterálem ve formě hotovostních vkladů u instituce poskytující úvěr nebo u instituce, která je mateřským nebo dceřiným podnikem instituce poskytující úvěr;
h)
aktiva a jiné expozice zajištěné kolaterálem ve formě vkladních listů vydaných institucí poskytující úvěr nebo institucí, která je mateřským nebo dceřiným podnikem instituce poskytující úvěr, a uložených u některé z nich;
i)
expozice vzniklé na základě nevyčerpaných úvěrových příslibů klasifikovaných v příloze I jako podrozvahové položky s nízkým rizikem za předpokladu, že byla uzavřena dohoda s klientem nebo ekonomicky spjatou skupinou klientů, na jejímž základě lze úvěrový příslib čerpat pouze v případě, že je zjištěno, že čerpání nezpůsobí převýšení limitu podle čl. 395 odst. 1;
j)
obchodní expozice vůči ústředním protistranám a příspěvky ústředním protistranám do fondu pro riziko selhání;
k)
expozice vůči systémům pojištění vkladů podle směrnice 94/19/ES, které vyplývají z financování těchto systémů, pokud členské instituce systému mají právní nebo smluvní povinnost systém financovat.
Má se za to, že hotovost obdržená na základě úvěrového dluhového cenného papíru vydaného institucí stejně jako úvěry, které protistrana poskytla úvěrové instituci, a vklady protistrany u úvěrové instituce, které jsou předmětem dohody o rozvahovém započtení podle části třetí hlavy II kapitoly 4, spadají pod písmeno g).
2. Příslušné orgány mohou zcela nebo částečně vyjmout tyto expozice:
a)
kryté dluhopisy ve smyslu čl. 129 odst. 1, 3 a 6;
b)
aktiva představující pohledávky vůči regionálním vládám nebo místním orgánům členských států, pokud by těmto pohledávkám byla přidělena podle části třetí hlavy II kapitoly 2 riziková váha 20 %, a jiné expozice vůči těmto regionálním vládám nebo místním orgánům nebo jimi zaručené pohledávky, kterým by podle části třetí hlavy II kapitoly 2 byla přidělena riziková váha 20 %;
c)
expozice včetně účastí nebo jiných druhů kapitálových investic instituce vůči mateřskému podniku, vůči jiným dceřiným podnikům takového mateřského podniku nebo vůči jeho vlastním dceřiným podnikům, podléhají-li tyto podniky témuž dohledu na konsolidovaném základě jako sama instituce v souladu s tímto nařízením, směrnicí 2002/87/ES nebo s rovnocennými normami platnými ve třetí zemi; s expozicemi nesplňujícími tato kritéria bude zacházeno jako s expozicemi vůči třetí straně, ať jsou vyňaty z působnosti čl. 395 odst. 1, či nikoli;
d)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice včetně účastí nebo jiných druhů kapitálových investic vůči regionálním nebo ústředním úvěrovým institucím, se kterými je úvěrová instituce sdružena v síti v souladu s právními předpisy nebo stanovami a které jsou podle těchto předpisů nebo stanov odpovědné za hotovostní clearingové operace v rámci sítě;
e)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči úvěrovým institucím vzniklé úvěrovým institucím, z nichž jedna provozuje činnost na nekonkurenčním základě a poskytuje úvěry nebo záruky za ně podle legislativních programů nebo svých stanov na podporu přesně vymezených hospodářských odvětví, které podléhají určité formě státního dohledu a omezením využití poskytovaných úvěrů, pokud příslušné expozice vzniknou z takových úvěrů přenášených na příjemce prostřednictvím úvěrových institucí nebo ze záruk za tyto úvěry;
f)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči institucím za podmínky, že tyto expozice nepředstavují kapitál takové instituce, netrvají déle než do následujícího obchodního dne a nejsou denominovány v některé z hlavních obchodních měn;
g)
aktiva představující pohledávky vůči centrálním bankám ve formě požadovaných minimálních rezerv držených těmito centrálními bankami, které jsou denominovány v jejich národních měnách;
h)
aktiva představující pohledávky vůči ústředním vládám v podobě zákonných požadavků na likviditu, která jsou uložena ve vládních cenných papírech, jež jsou denominovány a financovány v jejich národních měnách, pokud příslušné orgány rozhodnou, že úvěrové hodnocení těchto ústředních vlád stanovené určenou externí ratingovou agenturou odpovídá investičnímu stupni;
i)
50 % podrozvahových dokumentárních akreditivů se středně nízkým a nízkým rizikem a podrozvahových nevyčerpaných úvěrových příslibů se středně nízkým a nízkým rizikem podle přílohy I a se souhlasem příslušných orgánů 80 % jiných záruk než záruk na úvěry, které vyplývají z právních předpisů a které svým členům poskytují vzájemné záruční společnosti mající postavení úvěrových institucí;
j)
záruky vyžadované zákonem, které jsou používány v případě, že hypoteční půjčka financovaná vydáváním hypotečních dluhopisů je vyplacena vypůjčovateli před konečnou registrací hypotéky v katastru, pokud daná záruka není používána pro snížení rizika při výpočtu objemů rizikově vážených expozic;
k)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči uznávaným burzám.
3. Příslušné orgány mohou výjimku stanovenou v odstavci 2 použít pouze v případě, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
zvláštní povaha expozice, protistrany nebo vztahu mezi institucí a protistranou eliminují nebo snižují riziko expozice a
b)
případné zbývající riziko koncentrace lze vyřešit jinými stejně účinnými prostředky, jako například pomocí opatření, postupů a mechanismů stanovených v článku 81 směrnice 2013/36/EU.
Příslušné orgány informují orgán EBA o tom, zda mají v souladu s písmeny a) a b) tohoto odstavce v úmyslu využít některou z výjimek stanovených v odstavci 2, a své rozhodnutí s orgánem EBA konzultují.
Článek 401
Výpočet účinku, jaký má použití technik snižování úvěrového rizika
1. Při výpočtu hodnoty expozic pro účely čl. 395 odst. 1 může instituce použít „plně upravenou hodnotu expozice“ vypočítanou podle části třetí hlavy II kapitoly 4, přičemž se zohlední snížení úvěrového rizika, koeficient volatility a jakýkoli nesoulad splatnosti (E*).
2. Instituce, které je uděleno svolení používat vlastní odhady LGD a konverzních faktorů pro kategorii expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 3, může, se svolením příslušných orgánů, uznávat účinky finančního kolaterálu při výpočtu hodnoty expozice pro účely čl. 395 odst. 1.
Příslušné orgány udělí svolení uvedené v předchozím pododstavci pouze tehdy, pokud instituce může odhadnout účinky finančního kolaterálu na své expozice odděleně od ostatních aspektů týkajících se LGD.
Odhady provedené institucí jsou dostatečně vhodné pro snížení hodnoty expozice s cílem dodržovat ustanovení článku 395.
Instituce, které je povoleno používat vlastní odhady účinku finančního kolaterálu, je použije konzistentně s přístupem uplatňovaným při výpočtu kapitálových požadavků v souladu s tímto nařízením.
Instituce, které je povoleno používat vlastní odhady LGD a konverzních faktorů pro kategorii expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 3 a která nevypočítává hodnotu svých expozic metodou uvedenou v prvním pododstavci tohoto článku, může používat pro výpočet hodnoty expozic komplexní metodu finančního kolaterálu nebo přístup uvedený v čl. 403 odst. 1 písm. b).
3. Instituce, která používá komplexní metodu finančního kolaterálu nebo které je povoleno používat při výpočtu hodnoty expozice pro účely čl. 395 odst. 1 metodu popsanou v odstavci 2 tohoto článku, provádí pravidelné zátěžové testy svých koncentrací úvěrového rizika, včetně rizika ve vztahu k realizovatelné hodnotě jakéhokoli přijatého kolaterálu.
Tyto pravidelné zátěžové testy uvedené v prvním pododstavci se zaměří na rizika vyplývající z potenciálních změn tržních podmínek, které by mohly nepříznivě ovlivnit kapitálovou přiměřenost institucí, a rizika vyplývající z realizace kolaterálu v krizových podmínkách.
Provedené zátěžové testy musí být přiměřené a vhodné pro vyhodnocení takových rizik.
V případě, že pravidelný zátěžový test poukáže na nižší realizovatelnou hodnotu přijatého kolaterálu, než by bylo povoleno zohlednit při použití komplexní metody finančního kolaterálu, případně metody uvedené v odstavci 2, hodnota kolaterálu, která může být uznána při výpočtu hodnoty expozic pro účely čl. 395 odst. 1, se odpovídajícím způsobem sníží.
Instituce uvedené v prvním pododstavci zahrnou do svých strategií k řešení rizika koncentrace:
a)
zásady a postupy pro řešení rizik vyplývajících z nesouladu splatnosti expozic a jakéhokoli jejich úvěrového zajištění;
b)
zásady a postupy pro případ, že zátěžový test poukáže na nižší realizovatelnou hodnotu kolaterálu, než by byla zohledněna při použití komplexní metody finančního kolaterálu nebo metody uvedené v odstavci 2;
c)
zásady a postupy související s rizikem koncentrace vyplývajícím z používání technik snižování úvěrového rizika, a zejména s velkými nepřímými expozicemi, například vůči jedinému emitentovi cenných papírů přijatých jako kolaterál.
Článek 402
Expozice vznikající z poskytování hypoték
1. Pro výpočet hodnoty expozic pro účely článku 395 může instituce snížit hodnotu expozice nebo jakékoli části expozice plně zajištěné nemovitostí v souladu s čl. 125 odst. 1 o zastavenou výši tržní nebo zástavní hodnoty dotčené nemovitosti, avšak nejvýše o 50 % tržní hodnoty nebo 60 % zástavní hodnoty nemovitosti v členských státech, které právními předpisy určily přísná kritéria pro stanovení zástavní hodnoty nemovitosti, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
příslušné orgány členských států nestanovily rizikovou váhu vyšší než 35 % pro expozice nebo části expozic zajištěné obytnými nemovitostmi v souladu s čl. 124 odst. 2;
b)
expozice nebo část expozice je plně zajištěna
i)
zástavním právem k obytné nemovitosti nebo obdobnou jistotou; nebo
ii)
obytnou nemovitostí v případě nájemních operací, kdy si pronajímatel ponechává plné vlastnictví obytné nemovitosti a nájemce dosud nevyužil svého předkupního práva;
c)
jsou splněny požadavky uvedené v článku 208 a čl. 229 odst. 1.
2. Pro výpočet hodnoty expozic pro účely článku 395 může instituce snížit hodnotu expozice nebo jakékoli části expozice plně zajištěné nemovitostí v souladu s čl. 126 odst. 1 o zastavenou výši tržní nebo zástavní hodnoty dotčené nemovitosti, avšak nejvýše o 50 % tržní hodnoty nebo 60 % zástavní hodnoty nemovitosti v členských státech, které právními předpisy určily přísná kritéria pro stanovení zástavní hodnoty nemovitosti, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
příslušné orgány členských států nestanovily rizikovou váhu vyšší než 50 % pro expozice nebo části expozic zajištěné obchodními nemovitostmi v souladu s čl. 124 odst. 2;
b)
expozice je plně zajištěna:
i)
zástavními právy ke kancelářím nebo jiným obchodním prostorám; nebo
ii)
kancelářemi nebo jinými obchodními prostorami a expozicemi souvisejícími s transakcemi, které se týkají pronájmů nemovitostí.
c)
jsou splněny požadavky uvedené v čl. 126 odst. 2 písm. a), článku 208 a v čl. 229 odst. 1;
d)
obchodní nemovitost je stavebně zcela dokončena.
3. Instituce může s expozicí vůči protistraně, která vyplývá z reverzního repa, na jehož základě instituce od protistrany odkoupila neakcesorická samostatná hypoteční zástavní práva k nemovitostem třetích stran, zacházet jako s řadou individuálních expozic vůči každé z těchto třetích stran, za předpokladu, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
protistranou je instituce;
b)
expozice je plně zajištěna zástavními právy k nemovitostem daných třetích stran, která instituce odkoupila, a instituce může tato zástavní práva vykonávat;
c)
instituce zajistila splnění požadavků stanovených v článku 208 a v čl. 229 odst. 1;
d)
instituce se v případě selhání, platební neschopnosti nebo likvidace protistrany stane osobou oprávněnou z nároků, které protistrana vůči daným třetím stranám má;
e)
instituce podá příslušným orgánům v souladu s článkem 394 zprávu o celkovém objemu expozic vůči každé další instituci, s nimiž zachází v souladu s tímto odstavcem.
Pro tyto účely instituce předpokládá, že její expozice vůči každé z těchto třetích stran odpovídá výši pohledávky protistrany vůči dané třetí straně, a nikoli příslušnému objemu expozice vůči protistraně. S případnou zbývající částí expozice vůči této protistraně se nadále zachází jako s expozicí vůči protistraně.
Článek 403
Substituční přístup
1. Je-li expozice vůči klientovi zajištěna třetí stranou nebo je-li zajištěna kolaterálem vydaným třetí stranou, může instituce:
a)
zacházet s částí expozice, která je zajištěna, jako s expozicí vůči ručiteli namísto vůči klientovi, pokud by byla nezajištěné expozici vůči ručiteli přidělena riziková váha stejná nebo nižší než riziková váha nezajištěné expozice vůči klientovi podle části třetí hlavy II kapitoly 2;
b)
zacházet s částí expozice zajištěné tržní hodnotou uznaného kolaterálu jako s expozicí vůči třetí straně namísto vůči klientovi, je-li expozice zajištěna kolaterálem a pokud by byla části expozice zajištěné kolaterálem přidělena riziková váha stejná nebo nižší než riziková váha nezajištěné expozice vůči klientovi podle části třetí hlavy II kapitoly 2.
Přístup uvedený v prvním pododstavci písmene b) instituce nepoužije v případě nesouladu mezi splatností expozice a splatností zajištění.
Pro účely této části může instituce použít jak komplexní metodu finančního kolaterálu, tak zacházení stanovené v prvním pododstavci písmene b) pouze pokud je povoleno použít jak komplexní metodu finančního kolaterálu, tak jednoduchou metodu finančního kolaterálu pro účely článku 92.
2. Pokud instituce použije odst. 1 písm. a):
a)
jestliže je záruka denominována v jiné měně, než ve které je denominována expozice, vypočítá se hodnota expozice, která se považuje za krytou, v souladu s ustanoveními upravujícími nesoulad měn v případě osobního zajištění úvěrového rizika stanovenými v části třetí hlavě II kapitole 4;
b)
postupuje se v případě nesouladu mezi splatností expozice a splatností zajištění v souladu s ustanoveními upravujícími nesoulad splatností stanovenými v části třetí hlavě II kapitole 4;
c)
částečné krytí lze uznat v souladu s postupem stanoveným v části třetí hlavě II kapitole 4.
ČÁST PÁTÁ
EXPOZICE VŮČI PŘEVEDENÉMU ÚVĚROVÉMU RIZIKU
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ PRO TUTO ČÁST
Článek 404
Oblast působnosti
Hlavy II a III se použijí na nové sekuritizace emitované od 1. ledna 2011. Hlavy II a III se po 31. prosinci 2014 použijí na stávající sekuritizace, pokud budou po tomto datu doplněny či nahrazeny nové podkladové expozice.
HLAVA II
POŽADAVKY PRO INSTITUCE, KTERÉ JSOU INVESTORY
Článek 405
Podíl, který si emitent ponechá
1. Instituce, která nejedná jako původce, sponzor nebo původní věřitel, může být vystavena úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice ve svém obchodním či investičním portfoliu pouze tehdy, pokud ji původce, sponzor nebo původní věřitel výslovně informoval o tom, že si průběžně ponechá podstatný čistý ekonomický podíl, který činí v každém případě nejméně 5 %.
Ponecháním podstatného čistého ekonomického podílu ve výši nejméně 5 % se rozumí pouze tyto případy:
a)
ponechání nejméně 5 % nominální hodnoty každé tranše prodané investorům či na ně převedené;
b)
v případě sekuritizace revolvingových expozic ponechání podílu původce ve výši nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
c)
ponechání náhodně zvolených expozic, odpovídajících nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic, pokud by tyto expozice jinak byly sekuritizovány v rámci sekuritizace, za předpokladu, že počet expozic určených k potenciální sekuritizaci činí při vzniku nejméně 100;
d)
ponechání tranše první ztráty a případně jiných tranší, které mají stejný nebo horší profil rizika než tranše převedené na investory nebo jim prodané a nejsou splatné dříve než tyto tranše, tak aby ponechané expozice v celkovém součtu činily nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
e)
ponechání první ztrátové expozice v hodnotě minimálně 5 % z každé sekuritizované expozice v rámci sekuritizace.
Výše čistého ekonomického podílu se určuje při vzniku a průběžně se zachovává. Čistý ekonomický podíl, včetně ponechaných pozic, podílu nebo expozice, nesmí být předmětem žádného snižování úvěrového rizika nebo jakékoli krátké pozice či jiného zajištění a nesmí být prodán. Čistý ekonomický podíl se stanoví podle pomyslné hodnoty podrozvahových položek.
Požadavky na ponechání čistého ekonomického podílu nesmí být pro žádnou sekuritizaci uplatňovány vícenásobně.
2. Pokud mateřská úvěrová instituce v EU, finanční holdingová společnost v EU, smíšená finanční holdingová společnost v EU nebo některý z jejich dceřiných podniků sekuritizuje jakožto původce či sponzor expozice vůči několika úvěrovým institucím, investičním podnikům nebo jiným finančním institucím, jež spadají do oblasti působnosti dohledu na konsolidovaném základě, lze požadavek uvedený v odstavci 1 splnit na základě konsolidované situace dotčené mateřské úvěrové instituce v EU, finanční holdingové společnosti v EU nebo smíšené finanční holdingové společnosti v EU.
První pododstavec se použije pouze v případě, kdy se úvěrové instituce, investiční podniky nebo finanční instituce, které vytvořily sekuritizované expozice, zavázaly, že budou plnit požadavky stanovené v článku 408 a včas původci nebo sponzorovi a mateřské úvěrové instituci v EU, finanční holdingové společnosti v EU nebo smíšené finanční holdingové společnosti v EU dodají informace nutné pro splnění požadavků uvedených v článku 409.
3. Odstavec 1 se nepoužije, pokud sekuritizované expozice představují expozice vůči níže uvedeným subjektům nebo jsou jimi plně, nepodmíněně a neodvolatelně zaručené:
a)
ústřední vlády nebo centrální banky;
b)
regionální vlády, místní orgány a subjekty veřejného sektoru členských států;
c)
instituce, jimž je v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 přidělena riziková váha nejvýše 50 %;
d)
mezinárodní rozvojové banky.
4. Odstavec 1 se nepoužije na transakce založené na jasném, transparentním a dostupném indexu, jehož podkladové referenční nástroje jsou shodné s těmi, které tvoří široce obchodovaný index, nebo se jedná o obchodovatelné cenné papíry, které nejsou sekuritizovanými pozicemi.
Článek 406
Náležitá péče
1. Před tím, než se vystaví rizikům ze sekuritizace, a případně i poté musí být instituce schopny příslušným orgánům prokázat pro každou svou jednotlivou sekuritizovanou pozici, že mají celkové a široké povědomí o formálních zásadách a postupech, které zavedly a které jsou přiměřené jejich obchodnímu i investičnímu portfoliu a odpovídají profilu rizika jejich investic do sekuritizovaných pozic pro analýzu a zaznamenávání:
a)
informací zpřístupněných původci, sponzory nebo původními věřiteli podle čl. 405 odst. 1 ke konkretizaci čistého ekonomického podílu, který průběžně drží v sekuritizaci;
b)
rizikové charakteristiky jednotlivých sekuritizovaných pozic;
c)
rizikové charakteristiky podkladových expozic sekuritizovaných pozic;
d)
reputací a ztrát vzniklých z předchozích sekuritizací původců nebo sponzorů v příslušných kategoriích podkladových expozic sekuritizovaných pozic;
e)
prohlášení a zpřístupnění informací učiněných původci nebo sponzory či jejich zástupci nebo poradci o jejich hloubkové kontrole sekuritizovaných expozic a případně o kvalitě doprovodného kolaterálu sekuritizovaných expozic;
f)
v příslušných případech metod a koncepcí, na nichž je založeno oceňování kolaterálu podporujícího sekuritizované expozice, a zásad přijatých původcem nebo sponzorem k zajištění nezávislosti oceňovatele;
g)
všech strukturálních rysů sekuritizace, které mohou podstatně ovlivnit výkonnost sekuritizované pozice dané instituce, jako jsou smluvní rozložení toků hotovosti a s nimi související spouštěcí mechanismy, úvěrová posílení, posílení likvidity, spouštěcí mechanismy založené na tržní ceně a definice selhání specifické pro daný kontrakt.
Instituce pravidelně provádějí své vlastní zátěžové testy přiměřené jejich sekuritizovaným pozicím. Za tímto účelem se instituce mohou spoléhat na finanční modely vytvořené externími ratingovými agenturami za předpokladu, že instituce mohou na požádání prokázat, že před investováním věnovaly náležitou péči validaci relevantních předpokladů modelů a jejich strukturování a porozumění metodice, předpokladům a výsledkům.
2. Instituce, jež nejednají jako původci, sponzoři nebo původní poskytovatelé půjček, vytvoří formální postupy přiměřené svému obchodnímu i investičnímu portfoliu a odpovídající rizikovému profilu svých investic do sekuritizovaných pozic pro průběžné a včasné sledování informací o výkonnosti podkladových expozic svých sekuritizovaných pozic. V příslušných případech to zahrnuje druh expozice, procento úvěrů po splatnosti více než 30, 60 a 90 dní, míry selhání, sazby u předčasného splacení, úvěry, u nichž bylo zahájeno vymáhání zajištění, druhy a využití kolaterálu, rozložení četnosti úvěrového hodnocení nebo jiných měření úvěruschopnosti podkladových expozic, odvětvovou a geografickou diverzifikaci, rozložení četnosti poměrů úvěru k hodnotě s šířkou pásem, která umožňují příslušnou analýzu citlivosti. V případě, že podkladové expozice jsou samy sekuritizovanými pozicemi, musí mít instituce informace uvedené v tomto pododstavci nejen o podkladových sekuritizovaných tranších, jako je název emitenta a kvalita úvěru, ale také o charakteristikách a výkonnosti seskupení podkládajících tyto sekuritizované tranše.
Instituce rovněž použijí stejné normy analýzy na účasti nebo úpisy u emisí sekuritizací nakupovaných od třetích stran, ať už takové účasti nebo úpisy mají být drženy v jejich obchodním portfoliu, nebo v jejich investičním portfoliu.
Článek 407
Dodatečná riziková váha
Pokud instituce nesplňuje požadavky podle článku 405, 406 nebo 409 v jakémkoli podstatném ohledu z důvodu své nedbalosti nebo opomenutí, příslušné orgány uplatní přiměřenou dodatečnou rizikovou váhu ve výši nejméně 250 % té rizikové váhy, která se použije na příslušné sekuritizované pozice způsobem stanoveným v čl. 245 odst. 6 nebo v čl. 337 odst. 3 (výsledná riziková váha nepřesáhne 1 250 %). Dodatečná riziková váha postupně narůstá s každým dalším porušením ustanovení o náležité péči.
Příslušné orgány zohlední výjimky pro určité sekuritizace uvedené v čl. 405 odst. 3 snížením rizikové váhy, kterou by jinak uplatnily podle tohoto článku ve vztahu k sekuritizaci, na niž se použije čl. 405 odst. 3.
HLAVA III
POŽADAVKY NA INSTITUCE, KTERÉ JSOU SPONZORY A PŮVODCI
Článek 408
Kritéria pro poskytování úvěrů
Instituce, které jsou sponzory a původci, použijí táž spolehlivá a jednoznačně stanovená kritéria pro poskytování úvěrů v souladu s požadavky článku 79 směrnice 2013/36/EU na expozice, které mají být sekuritizovány, jaká používají na expozice, které mají být drženy v jejich vlastním investičním portfoliu. Za tímto účelem instituce, které jsou původci a sponzory, použijí stejné postupy pro schvalování a případně změnu, obnovení a refinancování úvěrů.
V případě, že požadavky uvedené v prvním pododstavci tohoto článku nejsou splněny, instituce, která je původcem, nepoužije čl. 245 odst. 1 a nesmí jí být povoleno vyloučit sekuritizované expozice z výpočtu kapitálových požadavků podle tohoto nařízení.
Článek 409
Informační povinnost k investorům
Instituce, které jednají jako původce, sponzor nebo původní věřitel, zpřístupní investorům informace o míře svého závazku podle článku 405 ponechat čistý ekonomický podíl v sekuritizaci. Instituce, které jsou sponzory a původci, zajistí, aby budoucí investoři měli snadný přístup ke všem příslušným podstatným údajům o úvěrové kvalitě a výkonnosti jednotlivých podkladových expozic, peněžních tocích a doprovodném kolaterálu sekuritizované expozice, jakož i k takovým informacím, které jsou nezbytné k provedení uceleného a informačně kvalitního zátěžového testu peněžních toků a hodnot doprovodného kolaterálu podkladové expozice. Pro tyto účely se příslušné podstatné údaje stanoví ke dni sekuritizace a případně podle povahy sekuritizace i poté.
Článek 410
Jednotné podmínky použití
1. EBA každoročně podá Komisi zprávu o opatřeních přijatých příslušnými orgány v zájmu zajištění souladu s požadavky hlavy II a III ze strany institucí.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, v nichž podrobněji upřesní:
a)
požadavky stanovené v článcích 405 a 406 použitelné pro instituce, jež začínají být vystavovány riziku ze sekuritizace;
b)
požadavky na ponechání čistého ekonomického podílu, včetně ponechání podstatného čistého ekonomického podílu podle článku 405 a úroveň tohoto ponechání;
c)
požadavky týkající se náležité péče stanovené v článku 406 pro instituce, jež začínají být vystavovány úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice; a
d)
požadavky stanovené v článcích 408 a 409 použitelné pro instituce, které jsou sponzory, a instituce, které jsou původci;
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
3. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro usnadnění sbližování postupů dohledu s ohledem na provádění článku 407, včetně opatření, která mají být přijata v případě porušení povinností náležité péče a řízení rizik.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
ČÁST ŠESTÁ
LIKVIDITA
HLAVA I
DEFINICE A POŽADAVEK KRYTÍ LIKVIDITY
Článek 411
Definice
Pro účely této části se rozumí:
1)
„finančním zákazníkem“ zákazník, který vykonává jednu nebo více činností uvedených v příloze I směrnice 2013/36/EU jako svou hlavní činnost nebo působí jako některý z těchto subjektů:
a)
úvěrová instituce;
b)
investiční podnik;
c)
sekuritizační jednotka pro speciální účel;
d)
subjekt kolektivního investování;
e)
neotevřený investiční program;
f)
pojišťovna;
g)
finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost;
2)
„retailovým vkladem“ závazek vůči fyzické osobě nebo malému a střednímu podniku, pokud by tuto fyzickou osobu nebo podnik bylo možné považovat za kategorii retailových expozic v rámci standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB pro úvěrové riziko, nebo závazek vůči společnosti způsobilé pro zacházení stanovené v čl. 153 odst. 4, a pokud celkové vklady všech takových podniků v rámci skupiny nepřekročí 1 milion EUR.
Článek 412
Požadavek krytí likvidity
1. Instituce drží likvidní aktiva, přičemž součet hodnot těchto aktiv pokrývá odtok likvidity minus přítok likvidity za krizových podmínek tak, aby bylo zajištěno, že instituce udržují likviditní rezervy, které jsou přiměřené, aby čelily případné nerovnováze mezi přítokem likvidity a odtokem likvidity za vážných krizových podmínek po dobu třiceti dní. V krizové situaci mohou instituce použít svá likvidní aktiva na krytí svého čistého odtoku likvidity.
2. Instituce nezapočítávají dvojmo přítok likvidity a likvidní aktiva.
3. Instituce mohou použít likvidní aktiva uvedená v odstavci 1 ke splnění svých závazků za krizových podmínek, jak je uvedeno v článku 414.
4. Ustanovení uvedená v hlavě II se použijí výhradně pro účely upřesnění povinností týkajících se podávání zpráv stanovených v článku 415.
5. Předtím, než budou v Unii v souladu s článkem 460 stanoveny a plně zavedeny závazné minimální standardy pro požadavky krytí likvidity, mohou členské státy v oblasti požadavků týkajících se likvidity zachovat nebo zavést vnitrostátní opatření. Členské státy nebo příslušné orgány mohou požadovat, aby instituce s vnitrostátním povolením nebo podskupiny těchto institucí plnily vyšší požadavek krytí likvidity až do úrovně 100 %, dokud nebude minimální standard plně zaveden ve výši 100 % v souladu s článkem 460.
Článek 413
Stabilní financování
1. Instituce zajistí, aby dlouhodobé závazky byly přiměřeně kryty různorodými nástroji stabilního financování za běžných i krizových podmínek.
2. Ustanovení uvedená v hlavě III se použijí výhradně pro účely upřesnění povinností týkajících se podávání zpráv stanovených v článku 415.
3. Předtím, než budou v Unii v souladu s článkem 510 stanoveny a zavedeny závazné minimální standardy pro požadavky čistého stabilní financování, mohou členské státy v oblasti požadavků na stabilní financování zachovat nebo zavést vnitrostátní opatření.
Článek 414
Soulad s požadavky na likviditu
Pokud instituce nesplňuje požadavek stanovený v čl. 412 odst. 1 nebo obecnou povinnost stanovenou v čl. 413 odst. 1, nebo jejich nesplnění předpokládá, a to i v krizové situaci, neprodleně o této skutečnosti vyrozumí příslušné orgány a bez zbytečného odkladu jim předloží plán pro včasné obnovení souladu s článkem 412 nebo čl. 413 odst. 1. Dokud není soulad obnoven, podává instituce do konce každého obchodního dne zprávu o položkách uvedených v hlavě II nebo případně v hlavě III, pokud příslušný orgán nepovolí pro podávání zpráv nižší četnost nebo delší prodlevy. Příslušné orgány udělí takové povolení pouze na základě individuální situace instituce a s přihlédnutím k rozsahu a složitosti činností instituce. Sledují provádění plánu na obnovení souladu a případně vyžadují rychlejší obnovení.
HLAVA II
PODÁVÁNÍ ZPRÁV TÝKAJÍCÍCH SE LIKVIDITY
Článek 415
Povinnost podávat zprávy a formát zpráv
1. Instituce podávají příslušným orgánům zprávy o položkách a jejich částech podle hlav II a III, včetně skladby svých likvidních aktiv podle článku 416, v jedné měně bez ohledu na jejich skutečnou denominaci. Dokud nebude požadavek krytí likvidity uvedený v části šesté plně stanoven a uplatňován jako minimální standard podle článku 460, instituce podávají zprávy o položkách uvedených v hlavě II a příloze III. Instituce podávají zprávy o položkách uvedených v hlavě III. Zprávy se podávají nejméně jednou měsíčně, pokud jde o položky uvedené v hlavě II a příloze III, a nejméně čtvrtletně, pokud jde o položky uvedené v hlavě III.
Formáty zpráv zahrnou veškeré nezbytné informace a umožní orgánu EBA posoudit, zda byly řádně uvolněny zajištěné úvěrové transakce a kolaterálové swapy v případech, kdy likvidní aktiva uvedená v čl. 416 odst. 1 písm. a), b) a c) byla obdržena oproti kolaterálu, který podle čl. 416 odst. 1 písm. a), b) a c) není způsobilý.
2. Instituce podávají příslušným orgánům domovského členského státu zprávy o položkách uvedených v odstavci 1 v měně uvedené níže, pokud
a)
má celkové závazky v jiné měně, než je vykazovací měna podle odstavce 1, ve výši rovnající se nebo větší než 5 % celkových závazků instituce nebo jediné podskupiny pro účely likvidity, nebo
b)
má významnou pobočku podle článku 51 směrnice 2013/36/EU v hostitelském členském státě, který používá jinou měnu, než je vykazovací měna podle odstavce 1 tohoto článku.
3. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění:
a)
jednotných formátů a řešení v oblasti informačních technologií spolu s pokyny, pokud jde o četnost, sledovaná období a lhůty pro zasílání zpráv. Formáty a četnost podávání zpráv jsou přiměřené povaze, rozsahu a komplexnosti jednotlivých činností institucí a zahrnují zprávy vyžadované podle odstavců 1 a 2;
b)
požadavku vyžadovaného doplňkového měření sledování likvidity, které příslušným orgánům umožní získat ucelený pohled na profil rizika likvidity, přiměřeně povaze, rozsahu a komplexnosti činnosti instituce;
EBA předloží Komisi tyto návrhy prováděcích technických norem pro položky uvedené v písmeni a) do 1. února 2015 a pro položky uvedené v písmeni b) do 1. ledna 2014.
Dokud nebudou plně zavedeny závazné požadavky týkající se likvidity, mohou příslušné orgány i nadále shromažďovat informace prostřednictvím nástrojů sledování pro účely sledování souladu s vnitrostátními standardy platnými pro likviditu.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
4. Příslušné orgány domovského členského státu na vyžádání včas poskytnou elektronickými prostředky příslušným orgánům, národní centrální bance hostitelských členských států a orgánu EBA jednotlivé zprávy podávané v souladu s tímto článkem.
5. Příslušné orgány, které podle článku 112 směrnice 2013/36/EU vykonávají dohled na konsolidovaném základě, na vyžádání včas poskytnou elektronickými prostředky níže uvedeným orgánům všechny zprávy předložené institucí podle jednotných formátů zpráv podle odstavce 3:
a)
příslušným orgánům a národní centrální bance hostitelských členských států, v nichž se nacházejí významné pobočky podle článku 51 směrnice 2013/36/EU mateřské instituce nebo instituce kontrolované stejnou mateřskou finanční holdingovou společností;
b)
příslušným orgánům, které povolily dceřiné podniky mateřské instituce nebo instituce kontrolované stejnou mateřskou finanční holdingovou společností a centrální bance téhož členského státu;
c)
orgánu EBA;
d)
ECB.
6. Příslušné orgány, jež instituci, která je dceřiným podnikem mateřského podniku nebo mateřské finanční holdingové společnosti, povolily, na vyžádání včas poskytnou elektronickými prostředky příslušným orgánům, které vykonávají dohled na konsolidovaném základě podle článku 111 směrnice 2013/36/EU, centrální bance členského státu, ve kterém je instituce povolena, a orgánu EBA na jejich žádost všechny zprávy předložené touto institucí podle jednotných formátů zpráv uvedených v odstavci 3.
Článek 416
Podávání zpráv o likvidních aktivech
1. Instituce podávají zprávy o níže uvedených položkách jako o likvidních aktivech, pokud je nevylučuje odstavec 2, a pouze tehdy, pokud likvidní aktiva splňují podmínky uvedené v odstavci 3:
a)
o hotovosti u centrálních bank a expozicích vůči nim v rozsahu, v jakém je možno tyto expozice kdykoliv v krizové situaci zrušit. Pokud jde o vklady držené centrálními bankami, usiluje příslušný orgán a centrální banka o dosažení společného výkladu rozsahu, v jakém je možné minimální rezervy v krizové situaci zrušit;
b)
o jiných převoditelných aktivech, která jsou velmi vysoce likvidní a mají velmi vysokou úvěrovou kvalitu;
c)
o převoditelných aktivech představujících pohledávky za:
i)
ústřední vládou členského státu nebo regionem s fiskální autonomií k výběru daní, nebo ústřední vládou třetí země v domácí měně ústřední nebo regionální vlády, jestliže je instituce vystavena riziku likvidity v daném členském státě nebo třetí zemi, které kryje držením těchto likvidních aktiv,
ii)
centrálními bankami a subjekty veřejného sektoru na jiné úrovni, než je úroveň ústřední vlády, v domácí měně příslušné centrální banky a subjektu veřejného sektoru,
iii)
Bankou pro mezinárodní platby, Mezinárodním měnovým fondem, Komisí a mezinárodními rozvojovými bankami;
iv)
evropský nástrojem finanční stability a evropským mechanismem stability; nebo jsou těmito subjekty zaručeny.
d)
o převoditelných aktivech, která jsou vysoce likvidní a mají vysokou úvěrovou kvalitu;
e)
o pohotovostních úvěrových příslibech poskytovaných centrálními bankami v oblasti působnosti měnové politiky v rozsahu, v jakém tyto nástroje nejsou zajištěny likvidními aktivy, a s výjimkou případů nouzového poskytnutí likvidity;
f)
v případě, že je úvěrová instituce v souladu s právními předpisy nebo stanovami součástí sítě, o právními předpisy nebo stanovami požadovaných minimálních vkladech u ústřední úvěrové instituce a o dalším dle stanov nebo smlouvy dostupném likvidním financování od ústřední úvěrové instituce nebo institucí, které jsou členy sítě podle čl. 113 odst. 7 nebo jsou způsobilé pro výjimku podle článku 10, a to v rozsahu, v jakém toto financování není zajištěno likvidními aktivy.
Až do upřesnění jednotné definice vysoké a velmi vysoké likvidity a vysoké a velmi vysoké úvěrové kvality v souladu s článkem 460, instituce samy identifikují převoditelná aktiva v dané měně, která jsou vysoce nebo velmi vysoce likvidní a mají vysokou nebo velmi vysokou úvěrovou kvalitu. Až do upřesnění jednotné definice mohou příslušné orgány, s přihlédnutím ke kritériím uvedeným v čl. 509 odst. 3, 4 a 5, poskytnout obecné pokyny, kterými se instituce bude řídit při určování vysoce a velmi vysoce likvidních aktiv a vysoké a velmi vysoké úvěrové kvality. Pokud takové pokyny neexistují, instituce k tomuto účelu používá transparentní a objektivní kritéria, včetně některých nebo všech kritérií uvedených v čl. 509 odst. 3, 4 a 5.
2. Za likvidní aktiva se nepovažují:
a)
aktiva vydaná úvěrovou institucí, pokud nesplňují jednu z těchto podmínek:
i)
jedná se o dluhopisy, se kterými se zachází podle čl. 129 odst. 4 nebo 5, nebo nástroje, které jsou zajištěné aktivy a mají nejvyšší úvěrovou kvalitu podle ustanovení EBA v souladu s kritérii uvedenými v čl. 509 odst. 3, 4 a 5;
ii)
jedná se o dluhopisy uvedené v čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES, avšak jiné než ty, které jsou uvedené v bodě i) tohoto písmene;
iii)
úvěrová instituce byla zřízena ústřední nebo regionální vládou členského státu a tato vláda má povinnost chránit hospodářskou základnu instituce a zachovávat její životaschopnost po celou dobu její činnosti, nebo je aktivum uvedenou vládou výslovně zaručeno, nebo je nejméně 90 % úvěrů poskytnutých danou institucí přímo nebo nepřímo zaručeno takovou vládou a příslušné aktivum se používá především k financování podpůrných úvěrů poskytnutých na nekonkurenční, neziskové bázi za účelem podpory cílů veřejné politiky uvedené vlády;
b)
aktiva, která jsou poskytnuta jako kolaterál instituci v rámci reverzního repa a transakce s financováním cenných papírů, která jsou držena institucí pouze pro zmírnění úvěrového rizika a která nejsou podle právních předpisů a podle smlouvy k dispozici pro použití institucí;
c)
aktiva vydaná kterýmkoli z těchto subjektů
i)
investičním podnikem;
ii)
pojišťovnou;
iii)
finanční holdingovou společností;
iv)
smíšenou finanční holdingovou společností;
v)
jakýmkoli jiným subjektem, který vykonává jednu nebo více činností uvedených v příloze I směrnice 2013/36/EU jako svou hlavní činnost.
3. V souladu s odstavcem 1 instituce podávají zprávy o aktivech, která splňují tyto podmínky pro likvidní aktiva:
a)
jsou nezatížená nebo jsou k dispozici v rámci seskupení kolaterálu, aby byla použita k získání dodatečného financování v rámci přislíbených avšak dosud nefinancovaných úvěrových linek, které jsou instituci k dispozici;
b)
nejsou vydána samotnou institucí nebo její mateřskou institucí nebo dceřinými institucemi nebo jiným dceřiným podnikem mateřské instituce nebo mateřské finanční holdingové společnosti;
c)
účastníci trhu se obecně dohodnou na jejich ceně, kterou lze na trhu snadno sledovat, nebo může být jejich cena určena vzorcem, který je snadné vypočítat na základě veřejně dostupných vstupů, přičemž cena nezávisí na předpokladech, jako tomu je obvykle u strukturovaných nebo exotických produktů;
d)
jsou způsobilým kolaterálem pro standardní likviditní operace centrální banky v členském státě nebo centrální banky třetí země, pokud jsou likvidní aktiva držena za účelem krytí odtoku likvidity v měně této třetí země;
e)
jsou kotované na uznané burze nebo jsou obchodovatelné v aktivním přímém prodeji nebo prostřednictvím prostého repa na schválených repo trzích. Tato kritéria se posoudí pro každý trh zvlášť.
Podmínky stanovené v prvním pododstavci písm. c), d) a e) se nepoužijí na aktiva uvedená v odst. 1 písm. e).
Podmínka uvedená v prvním pododstavci písm. d) se nepoužije v případě likvidních aktiv držených k pokrytí odtoku likvidity v měně, ve které existuje velmi úzká definice způsobilosti pro centrální banku. V případě likvidních aktiv denominovaných v měnách třetích zemí se tato výjimka použije pouze tehdy, pokud příslušné orgány dané třetí země použijí stejnou nebo rovnocennou výjimku.
4. Bez ohledu na ustanovení odstavců 1, 2 a 3, do stanovení závazných požadavků týkajících se likvidity v souladu s článkem 460 a v souladu s odst. 1 druhým pododstavcem tohoto článku instituce podávají zprávy:
a)
o jiných obchodovatelných aktivech způsobilých pro jiné než centrální banky, jako jsou akcie a zlato, na základě transparentních a objektivních kritérií, včetně některých nebo všech kritérií uvedených v čl. 509 odst. 3, 4 a 5;
b)
o jiných obchodovatelných aktivech způsobilých pro centrální banky, jako jsou nástroje, které jsou zajištěné aktivy a mají nejvyšší úvěrovou kvalitu podle ustanovení EBA v souladu s kritérii uvedenými v čl. 509 odst. 3, 4 a 5;
c)
o jiných aktivech způsobilých pro centrální banky, jež však nejsou obchodovatelná, jako jsou úvěrové pohledávky podle ustanovení EBA v souladu s kritérii uvedenými v čl. 509 odst. 3, 4 a 5.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem s uvedením měn, které splňují podmínky uvedené v odst. 3 třetím pododstavci.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 31. března 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Dokud nevstoupí technické normy uvedené v třetím pododstavci v platnost, mohou instituce i nadále používat postup uvedený v odst. 3 druhém pododstavci, pokud ho příslušné orgány používaly před 1. ledna 2014.
6. Akcie nebo podílové jednotky v subjektech kolektivního investování lze považovat za likvidní aktiva do absolutního objemu 500 milionů EUR v portfoliu likvidních aktiv jednotlivých institucí za předpokladu, že jsou splněny požadavky uvedené v čl. 132 odst. 3 a že subjekt kolektivního investování investuje pouze do likvidních aktiv uvedených v odstavci 1 tohoto článku, s výjimkou derivátů ke snižování úrokového, úvěrového nebo měnového rizika.
Použití nebo potenciální použití derivátových nástrojů ze strany subjektu kolektivního investování za účelem zajištění rizik povolených investic nepředstavuje překážku pro způsobilost tohoto subjektu. Není-li hodnota akcií nebo podílových jednotek v subjektu kolektivního investování pravidelně tržně oceňována třetími stranami uvedenými v čl. 418 odst. 4 písm. a) a b) a příslušný orgán nepovažuje za splněný požadavek, že má instituce vypracovat spolehlivé metodiky a postupy pro toto oceňování podle první věty čl. 418 odst. 4, nejsou tyto akcie nebo podíly v dotyčném subjektu kolektivního investování považovány za likvidní aktiva.
7. Pokud likvidní aktivum přestane být v rámci zásoby likvidních aktiv způsobilé, může je instituce nicméně i nadále považovat za likvidní aktivum po dobu následujících 30 kalendářních dnů. Pokud přestane být likvidní aktivum v subjektu kolektivního investování způsobilé pro postup uvedený v odstavci 6, akcie nebo podílová jednotka v subjektu kolektivního investování může být přesto považována za likvidní aktivum po dobu následujících 30 dnů za předpokladu, že tato aktiva nepředstavují více než 10 % celkových aktiv tohoto subjektu kolektivního investování.
Článek 417
Provozní požadavky na držení likvidních aktiv
Instituce podává zprávy pouze o těch likvidních aktivech, jejichž držení splňuje tyto podmínky:
a)
jsou vhodně diverzifikována. Diverzifikace není požadována, pokud jde o aktiva odpovídající čl. 416 odst. 1 písm. a), b) a c);
b)
jsou právně a prakticky snadno k dispozici kdykoli v průběhu následujících 30 dnů ke zpeněžení prostřednictvím přímého prodeje nebo prostého repa na schválených repo trzích za účelem plnění splatných závazků. Likvidní aktiva uvedená v čl. 416 odst. 1 písm. c), která jsou držena ve třetích zemích, kde existují omezení převodu nebo která jsou denominována v nesměnitelné měně, se považují za dostupná pouze v rozsahu, v jakém odpovídají odtoku v dané třetí zemi nebo v dané měně, ledaže příslušná instituce může prokázat příslušným orgánům, že je přiměřeně zajištěna proti souvisejícímu měnovému riziku;
c)
likvidní aktiva jsou kontrolována funkcí řízení likvidity;
d)
část likvidních aktiv, s výjimkou likvidních aktiv uvedených v čl. 416 odst. 1 písm. a), c) a e), je pravidelně a nejméně jednou ročně zpeněžena prostřednictvím přímého prodeje nebo prostých rep na schválených repo trzích, a to pro tyto účely:
i)
testování přístupu těchto aktiv na trh;
ii)
testování účinnosti procesů pro zpeněžení aktiv;
iii)
testování použitelnosti aktiv;
iv)
minimalizace rizika negativních signálů během krizového období;
e)
cenová rizika spojená s aktivy mohou být zajištěna, ale likvidní aktiva jsou předmětem přiměřených interních opatření, která zajistí, že v případě potřeby budou okamžitě k dispozici pokladně, a zejména že nebudou použity v jiných probíhajících operacích, včetně:
i)
zajištění nebo jiných obchodních strategií;
ii)
poskytování úvěrových posílení ve strukturovaných transakcích;
iii)
pokrytí provozních nákladů;
f)
hodnota likvidních aktiv je v souladu s rozdělením podle měny odtoku likvidity po odečtení přítoku.
Článek 418
Ocenění likvidních aktiv
1. Hodnota likvidního aktiva, která se uvede ve zprávě, je jeho tržní hodnotou, dále sníženou o srážky při ocenění, které odrážejí nejméně duraci aktiva, úvěrové riziko a riziko ztráty likvidity aktiva a repo srážky odpovídající období všeobecné krize na trhu. Srážky při ocenění nesmí být nižší než 15 % u aktiv uvedených v čl. 416 odst. 1 písm. d). Pokud instituce zajišťuje cenové riziko související s aktivem, bere v úvahu peněžní tok vyplývající z možnosti uzavřít zajišťovací vztah.
2. Akcie nebo podílové jednotky v subjektech kolektivního investování uvedené v čl. 416 odst. 6 podléhají srážkám při ocenění se zohledněním podkladových aktiv takto:
a)
0 % na aktiva uvedená v čl. 416 odst. 1 písm. a);
b)
5 % na aktiva uvedená v čl. 416 odst. 1 písm. b) a c);
c)
20 % na aktiva uvedená v čl. 416 odst. 1 písm. d).
3. Přístup se zohledněním uvedený v odstavci 2 se uplatňuje takto:
a)
pokud je instituce obeznámena s podkladovými expozicemi subjektu kolektivního investování, může je zohlednit, aby je zařadila v souladu čl. 416 odst. 1 písm. a) až d);
b)
pokud instituce není obeznámena s podkladovými expozicemi subjektu kolektivního investování, předpokládá se, že daný subjekt kolektivního investování investuje v maximálním objemu, který mu povoluje jeho oprávnění, v sestupném pořadí podle typů aktiv uvedených v čl. 416 odst. 1 písm. a) až d), dokud nedosáhne maximálního limitu pro celkové investice.
4. Instituce vyvinou spolehlivé metodiky a postupy pro výpočet a oznamování tržní hodnoty a srážek pro akcie nebo jednotky v subjektech kolektivního investování. Pouze v případech, kdy mohou příslušnému orgánu uspokojivě prokázat, že význam expozic neodůvodňuje vývoj jejich vlastních metodik, mohou instituce v souladu s metodami stanovenými v odst. 3 písm. a) a b) při výpočtu a oznamování srážek pro akcie nebo podílové jednotky v subjektech kolektivního investování spoléhat na níže uvedené třetí strany:
a)
depozitář subjektu kolektivního investování za předpokladu, že subjekt kolektivního investování investuje výhradně do cenných papírů a ukládá všechny cenné papíry do tohoto depozitáře;
b)
v případě jiných subjektů kolektivního investování společnost, která subjekt kolektivního investování spravuje, za předpokladu, že tato společnost splňuje kritéria stanovená v čl. 132 odst. 3 písm. a).
Správnost výpočtů depozitáře nebo společnosti, která subjekty kolektivního investování spravuje, potvrzuje externí auditor.
Článek 419
Měny s omezeními dostupnosti likvidních aktiv
1. EBA posoudí, zda jsou institucím dostupná likvidní aktiva uvedená v čl. 416 odst. 1 písm. b) v měnách, které jsou relevantní pro instituce usazené v Unii.
2. Pokud odůvodněné potřeby likvidních aktiv s ohledem na požadavek uvedený v článku 412 převyšují dostupnost těchto likvidních aktiv v určité měně, použije se jedna nebo více z těchto odchylek:
a)
odchylně od čl. 417 písm. f) může být denominace likvidních aktiv v nesouladu s měnovým rozložením odtoku likvidity po odečtení přítoku;
b)
v případě měn některého členského státu nebo třetích zemí mohou být požadovaná likvidní aktiva nahrazena úvěrovými linkami centrální banky tohoto členského státu nebo třetí země, které jsou smluvně neodvolatelně vázány na následujících 30 dnů a jsou oceněny reálnými cenami, nezávisle na čerpané výši, za předpokladu, že příslušné orgány tohoto členského státu nebo příslušné třetí země učiní totéž a tento členský stát nebo třetí země uplatňuje srovnatelné požadavky na podávání zpráv.
3. Odchylky použité v souladu s odstavcem 2 jsou nepřímo úměrné dostupnosti příslušných aktiv. Odůvodněné potřeby institucí se hodnotí s ohledem na jejich schopnost snížit řádným řízením likvidity potřebu těchto likvidních aktiv a držení daných aktiv jinými účastníky trhu.
4. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem uvádějících seznam měn, které splňují požadavky stanovené v tomto článku.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 31. března 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění odchylek uvedených v odstavci 2, včetně podmínek jejich uplatňování.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. března 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 420
Odtok likvidity
1. Do doby stanovení požadavku týkajícího se likvidity v souladu s článkem 460 zahrne vykazovaný odtok likvidity tyto informace:
a)
stávající dlužnou částku za retailové vklady, jak je stanoveno v článku 421;
b)
stávající dlužnou částku za ostatní závazky, které dosáhnou splatnosti a které mohou být vyžádány vydávajícími institucemi nebo poskytovatelem financování nebo jsou spojeny s implicitním očekáváním poskytovatele financování, že by instituce splatila závazek v průběhu následujících 30 dnů, jak je stanoveno v článku 422;
c)
dodatečný odtok podle článku 423;
d)
maximální objem, který lze čerpat v průběhu následujících 30 dnů z poskytnutých nevyčerpaných úvěrových a likviditních příslibů, jak je uvedeno v článku 424;
e)
dodatečný odtok, který je vymezen v posouzení podle odstavce 2.
2. Instituce pravidelně posuzují pravděpodobnost a potenciální objem odtoku likvidity v průběhu následujících 30 dnů, pokud jde o dotčené produkty nebo služby, které nejsou zachyceny v článcích 422, 423 a 424 a které tyto instituce nabízejí nebo financují nebo které by potenciální kupující považovali za související s těmito institucemi, včetně mimo jiné odtoku likvidity vyplývajícího z jakýchkoli smluvních opatření, jako jsou jiné podrozvahové a podmíněné závazky financovat, včetně mimo jiné přislíbených nástrojů financování, nevyčerpaných úvěrů a zálohových plateb profesionálním protistranám, sjednaných, ale dosud nevyčerpaných hypoték, kreditních karet, přečerpání, plánovaného odtoku souvisejícího s obnovením nebo poskytnutím nových retailových nebo mezibankovních úvěrů, plánovaných plateb z derivátů a produktů souvisejících s podrozvahovým financováním obchodu uvedených v článku 429 a příloze I. Tento odtok se posuzuje za předpokladu kombinovaného idiosynkratického a krizového tržního scénáře.
Pro toto posouzení instituce zejména zohlední podstatné poškození pověsti, které by mohlo být výsledkem neposkytnutí podpory likvidity těmto produktům nebo službám. Instituce podávají nejméně jednou ročně příslušným orgánům zprávy o těch produktech a službách, u nichž jsou pravděpodobnost realizace a potenciální objem odtoku likvidity uvedený v prvním pododstavci podstatné, a příslušné orgány určí odtok, který jim má být přiřazen. Příslušné orgány mohou uplatnit sazbu odtoku až do výše 5 % pro produkty související s podrozvahovým financováním obchodu uvedené v článku 429 a příloze I.
Příslušné orgány podávají nejméně jednou ročně zprávu orgánu EBA o druzích produktů nebo služeb, pro které na základě zpráv institucí určily odtok. V této zprávě rovněž vysvětlí metodiku použitou k určení odtoku.
Článek 421
Odtok retailových vkladů
1. Instituce podají samostatnou zprávu o výši retailových vkladů, které jsou kryty systémem pojištění vkladů podle směrnice 94/19/ES nebo rovnocenným systémem pojištění vkladů ve třetí zemi, a vynásobí ji koeficientem ve výši nejméně 5 %, jestliže vklad je buď:
a)
součástí vzniklého vztahu, který činí výběr vysoce nepravděpodobným, nebo
b)
je držen na transakčním účtu, včetně účtů, na které jsou pravidelně připisovány platy.
2. Instituce vynásobí ostatní retailové vklady, které nejsou uvedeny v odstavci 1, koeficientem ve výši nejméně 10 %.
3. S přihlédnutím k chování místních vkladatelů, o němž podají informace příslušné orgány, EBA do 1. ledna 2014 vydá pokyny ohledně kritérií k určení podmínek uplatňování odstavců 1 a 2, pokud jde o identifikaci retailových vkladů spojených s odlišným odtokem a definice těchto produktů pro účely této hlavy. Tyto pokyny zohlední, s jakou pravděpodobností povedou tyto vklady k odtoku likvidity v následujících 30 dnech. Tento odtok se posuzuje za předpokladu kombinovaného idiosynkratického a krizového tržního scénáře.
4. Bez ohledu na odstavce 1 a 2 vynásobí instituce retailové vklady, které přijaly ve třetích zemích, vyšším procentem, než je stanoveno v uvedených odstavcích, je-li procento stanoveno srovnatelnými požadavky na podávání zpráv třetí země.
5. Instituce mohou z výpočtu odtoku vyjmout určité jasně vymezené kategorie retailových vkladů pod podmínkou, že instituce v každém případě přísně uplatňuje tyto podmínky na celou kategorii daných vkladů, pokud se nejedná o jednotlivě odůvodněné případy finančních nesnází vkladatele:
a)
vkladateli není povoleno vklad vybrat v průběhu 30 dnů, nebo
b)
v případě předčasného výběru v průběhu 30 dnů musí vkladatel zaplatit sankci, která zahrnuje ztrátu úroku za období mezi datem výběru a datem smluvní splatnosti plus významnou sankci, která nemusí být vyšší než úrok za období mezi datem vkladu a datem výběru.
Článek 422
Odtok ostatních závazků
1. Instituce vynásobí závazky vyplývající z vlastních provozních výdajů instituce koeficientem ve výši 0 %.
2. Instituce vynásobí závazky vyplývající ze zajištěných půjček a transakcí na kapitálovém trhu ve smyslu čl. 192 bodu 3:
a)
koeficientem ve výši 0 % do výše hodnoty likvidních aktiv podle článku 418 v případě zajištění aktivy, která lze považovat za likvidní aktiva podle článku 416;
b)
koeficientem ve výši 100 % nad výši hodnoty likvidních aktiv podle článku 418 v případě zajištění aktivy, která lze považovat za likvidní aktiva podle článku 416;
c)
koeficientem ve výši 100 % v případě zajištění aktivy, která nelze považovat za likvidní aktiva podle článku 416, s výjimkou transakcí podle písmen d) a e) tohoto odstavce;
d)
koeficientem ve výši 25 % v případě zajištění aktivy, která nelze považovat za likvidní aktiva podle článku 416, je-li věřitelem ústřední vláda, subjekt veřejného sektoru členského státu, v němž byla úvěrová instituce povolena nebo v němž zřídila pobočku, nebo mezinárodní rozvojová banka. Subjekty veřejného sektoru, s nimiž je takto zacházeno, jsou omezeny na subjekty s rizikovou váhou 20 % nebo nižší v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2;
e)
koeficientem ve výši 0 %, pokud je věřitelem centrální banka.
3. Instituce vynásobí závazky vyplývající z vkladů, které musí být drženy:
a)
vkladatelem s cílem získat od příslušné instituce clearing, služby úschovy, správy hotovosti nebo jiných srovnatelných služeb;
b)
v kontextu společného sdílení úkolů v rámci institucionálního systému ochrany, který splňuje požadavky čl. 113 odst. 7, nebo jako právní nebo zákonný minimální vklad jiného subjektu, který je členem téhož institucionálního systému ochrany;
c)
vkladatelem v rámci jiného zavedeného operačního vztahu, než který je uveden v písmenu a);
d)
vkladatelem za účelem využívání služeb hotovostního clearingu a služeb ústřední úvěrové instituce a v případě, že dotyčná úvěrová instituce je v souladu s právními předpisy nebo stanovami součástí sítě;
koeficientem ve výši 5 % v případě písmene a) v rozsahu, ve kterém jsou kryty systémem pojištění vkladů podle směrnice 94/19/ES nebo rovnocenným systémem pojištění vkladů ve třetí zemi, a koeficientem ve výši 25 % v ostatních případech.
Vklady úvěrových institucí u ústředních úvěrových institucí, které jsou považovány za likvidní aktiva podle čl. 416 odst. 1 písm. f), se vynásobí 100 % sazbou odtoku.
4. Clearing, služby úschovy, správy hotovosti nebo jiné srovnatelné služby uvedené v odst. 3 písm. a) a d) se vztahují pouze na dané služby v rozsahu, ve kterém jsou poskytovány v rámci zavedených vztahů, na nichž vkladatel značně závisí. Nespočívají pouze v korespondenčním bankovnictví nebo makléřských službách a instituce má důkazy, že není možné, aby klient částky řádně splatné vybral v průběhu 30 dní, aniž by tím ohrozil svůj provoz.
Až do přijetí jednotné definice zavedeného operačního vztahu uvedeného v odst. 3 písm. c) instituce samy stanoví kritéria pro určení zavedeného operačního vztahu, u něhož mají důkazy, že není možné, aby klient částky řádně splatné v průběhu 30 dní vybral, aniž by tím ohrozil jejich provoz, a tato kritéria oznámí příslušným orgánům. Při neexistenci jednotné definice mohou příslušné orgány poskytovat obecné pokyny, jimiž se musí instituce řídit při určování vkladů držených vkladatelem v rámci zavedeného operačního vztahu.
5. Instituce násobí koeficientem 40 % závazky vyplývající z vkladů klientů, kteří nejsou finančními zákazníky v rozsahu, v jakém se na ně nevztahují odstavce 3 a 4, a koeficientem 20 % tyto závazky, na které se vztahuje systém pojištění vkladů podle směrnice 94/19/ES nebo rovnocenný systém pojištění vkladů ve třetí zemi.
6. Instituce zohledňují přítok a odtok očekávaný v průběhu 30 dní vyplývající ze smluv uvedených v příloze II na základě čisté hodnoty napříč protistranami a vynásobí je koeficientem ve výši 100 % v případě čistého odtoku. Čistou hodnotou se rozumí rovněž čistá hodnota kolaterálu, který bude přijat a který lze považovat za likvidní aktiva v souladu s článkem 416.
7. Instituce samostatně vykazují jiné závazky, které nespadají do odstavců 1 až 5.
8. Příslušné orgány mohou na základě individuálního posouzení udělit svolení uplatňovat nižší procentní hodnotu odtoku na závazky uvedené v odstavci 7, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
vkladatel je:
i)
mateřská nebo dceřiná instituce příslušné instituce nebo jiný dceřiný podnik téže mateřské instituce;
ii)
spojený s institucí vztahem ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS;
iii)
instituce spadající do stejného institucionálního systému ochrany splňujícího požadavky čl. 113 odst. 7;
iv)
ústřední instituce nebo člen sítě v souladu s čl. 400 odst. 2 písm. d);
b)
existují důvody k očekávání nižšího odtoku v průběhu následujících 30 dnů i v případě kombinovaného idiosynkratického a krizového tržního scénáře;
c)
odchylně od článku 425 vkladatel uplatňuje odpovídající symetrický nebo konzervativnější přítok;
d)
instituce a vkladatel jsou usazeni ve stejném členském státě.
9. Příslušné orgány mohou v případě použití čl. 20 odst. 1 písm. b) upustit od podmínek stanovených v odst. 8 písm. d). V takovém případě musí být splněna dodatečná objektivní kritéria stanovená v aktu v přenesené pravomoci podle článku 460. Pokud je povoleno uplatňování takového nižšího odtoku, příslušné orgány o výsledku postupu uvedeného v čl. 20 odst. 1 písm. b) informují orgán EBA. Příslušné orgány pravidelně přezkoumávají plnění podmínek takového nižšího odtoku.
10. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro další upřesnění dodatečných objektivních kritérií uvedených v odstavci 9.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 423
Dodatečný odtok
1. Kolaterál jiný než aktiva uvedená v čl. 416 odst. 1 písm. a), b) a c), který instituce složí v souvislosti se smlouvami uvedenými v příloze II a s úvěrovými deriváty, podléhá dodatečnému odtoku ve výši 20 %.
2. Instituce oznámí příslušným orgánům veškeré uzavřené smlouvy, podle jejichž smluvních podmínek dochází během 30 dnů v důsledku podstatného zhoršení úvěrové kvality instituce k odtoku likvidity nebo ke vzniku dodatečných potřeb kolaterálu. Pokud příslušné orgány považují tyto smlouvy za podstatné ve vztahu k možnému odtoku likvidity instituce, požadují, aby instituce doplnila dodatečný odtok u těchto smluv odpovídající dodatečným potřebám kolaterálu v důsledku podstatného zhoršení úvěrové kvality instituce, jako je snížení jejího úvěrového hodnocení o tři stupně. Instituce rozsah tohoto podstatného zhoršení pravidelně přezkoumává s ohledem na relevantní aspekty smluv, které uzavřela, a výsledek svého přezkumu oznámí příslušným orgánům.
3. Instituce doplňuje dodatečný odtok odpovídající potřebám kolaterálu, který by byl výsledkem dopadu nepříznivého tržního scénáře na derivátové transakce instituce, na její transakce financování a jiné smlouvy, jestliže jsou podstatné.
EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro určení podmínek uplatňování s ohledem na podstatnost a metody měření tohoto dodatečného odtoku.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. března 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené ve druhém pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
4. Instituce doplní dodatečný odtok odpovídající tržní hodnotě cenných papírů nebo ostatních aktiv prodaných nedávno, které budou doručeny v průběhu 30 dnů, pokud nedrží cenné papíry k doručení nebo je nepůjčila za podmínek, které vyžadují jejich navrácení až po uplynutí 30 dnů, a cenné papíry nejsou součástí jejích likvidních aktiv.
5. Instituce doplní dodatečný odtok odpovídající:
a)
přebytečnému kolaterálu drženému institucí, o který může na základě smlouvy příslušná protistrana kdykoli požádat;
b)
kolaterálu, který má být vrácen protistraně;
c)
kolaterálu odpovídajícímu aktivům, která lze považovat za likvidní aktiva pro účely článku 416 a která lze nahradit aktivy odpovídajícími aktivům, která nelze považovat za likvidní aktiva pro účely článku 416 bez souhlasu instituce.
6. Vklady přijaté jako kolaterál se nepovažují za závazky pro účely článku 422, ale v příslušných případech budou podléhat ustanovením tohoto článku.
Článek 424
Odtok z úvěrových a likviditních příslibů
1. Instituce podává zprávy o odtoku z poskytnutých úvěrových a likviditních příslibů, který se určí jako procentní podíl z maximální částky, která může být čerpána během následujících 30 dnů. Tuto maximální částku, kterou lze čerpat, je možné posoudit bez jakéhokoli požadavku na likviditu, jenž by byl závazně stanoven podle čl. 420 odst. 2 pro podrozvahové položky týkající se financování obchodu, a bez hodnoty kolaterálu podle článku 418, pokud může instituce kolaterál opětovně použít a pokud je kolaterál držen ve formě likvidních aktiv v souladu s článkem 416. Poskytnutým kolaterálem nesmí být aktiva vydaná protistranou příslibu nebo jedním z jejích přidružených subjektů. Pokud má instituce k dispozici nezbytné informace, maximální částka, kterou lze čerpat v rámci úvěrových a likviditních příslibů, se určí jako maximální částka, která by mohla být čerpána, pokud by vlastní závazky protistrany byly splatné během následujících 30 dnů nebo pokud by měl být během tohoto období dodržen předem stanovený smluvní harmonogram čerpání.
2. Maximální částka, kterou lze čerpat z poskytnutých nevyčerpaných úvěrových a likviditních příslibů během následujících 30 dnů, se vynásobí koeficientem ve výši 5 %, pokud je lze považovat za kategorii retailových expozic v rámci standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB pro úvěrové riziko.
3. Maximální částka, kterou lze čerpat z poskytnutých nevyčerpaných úvěrových a likviditních příslibů během následujících 30 dnů, se vynásobí koeficientem ve výši 10 %, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
nelze je považovat za kategorii retailových expozic v rámci standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB pro úvěrové riziko;
b)
byly poskytnuty klientům, kteří nejsou finančními zákazníky;
c)
nebyly poskytnuty za účelem nahrazení finančních prostředků klienta v situacích, kdy není možné, aby získal své finanční požadavky na finančních trzích.
4. Částka likviditního příslibu, která byla poskytnuta sekuritizačním jednotkám pro speciální účel s cílem umožnit jim nákup jiných aktiv než cenných papírů od klientů, kteří nejsou finančními zákazníky, se vynásobí 10 % v takovém rozsahu, v jakém přesahuje objem aktiv nakupovaných v dané době od klientů a pokud maximální částka, kterou lze čerpat, je smluvně omezena na objem aktiv v dané době nakupovaných.
5. Instituce podávají zprávu o maximální částce, kterou je možné čerpat z jiných poskytnutých nevyčerpaných úvěrových a likviditních příslibů během následujících 30 dnů. Toto se použije zejména pro:
a)
likviditní přísliby, které instituce poskytla jiným sekuritizačním jednotkám pro speciální účel, než které jsou uvedeny v odst. 3 písm. b);
b)
ujednání, v rámci kterých se po instituci vyžaduje, aby nakoupila aktiva od sekuritizační jednotky pro speciální účel nebo si je s ní vyměnila;
c)
přísliby poskytnuté úvěrovým institucím;
d)
přísliby poskytnuté finančním institucím a investičním podnikům.
6. Odchylně od odstavce 5 mohou instituce, které byly zřízeny a jsou financovány ústřední nebo regionální vládou alespoň jednoho členského státu, uplatňovat postupy stanovené v odstavcích 2 a 3 také v případě úvěrových a likviditních příslibů, které jsou poskytovány institucím za výhradním účelem přímo nebo nepřímo financovaných podpůrných úvěrů, které lze považovat za kategorie expozic uvedené v těchto odstavcích. Jsou-li tyto podpůrné úvěry poskytovány prostřednictvím jiné instituce jakožto zprostředkovatele (průchozí úvěry), mohou instituce odchylně od čl. 425 odst. 2 písm. d) uplatňovat symetrický přítok a odtok. Tyto podpůrné úvěry jsou k dispozici pouze osobám, které nejsou finančními zákazníky, na nekonkurenční, neziskové bázi za účelem podpory cílů veřejné politiky Unie nebo ústřední nebo regionální vlády daného členského státu. Čerpání takových příslibů je možné pouze v návaznosti na přiměřeně očekávanou poptávku po podpůrných úvěrech a až do částky takové poptávky související s následným podáním zpráv o využití uvolněných finančních prostředků.
Článek 425
Přítok
1. Instituce podává zprávy o svém přítoku likvidity. Limitovaným přítokem likvidity se rozumí přítok likvidity, který je omezen na 75 % odtoku likvidity. Instituce mohou z tohoto limitu vyjmout přítok likvidity z vkladů uložených u ostatních institucí, se kterými lze zacházet podle čl. 113 odst. 6 nebo 7. Instituce mohou z tohoto limitu vyjmout přítok likvidity ze splatných peněžních částek od dlužníků a investorů do dluhopisů souvisejících s hypotečními úvěry financovanými z dluhopisů, se kterými lze zacházet podle čl. 129 odst. 4, 5 nebo 6, nebo z dluhopisů uvedených v čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES. Instituce mohou vyjmout přítok z podpůrných úvěrů, které instituce zprostředkovala. S výhradou předchozího souhlasu příslušným orgánem odpovědným za dohled na individuálním základě může instituce úplně nebo zčásti vyjmout přítok, pokud je poskytovatel mateřskou nebo dceřinou institucí příslušné instituce nebo jiným dceřiným podnikem stejné mateřské instituce nebo je spojen s danou instituci vztahem ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS.
2. Přítok likvidity se měří v průběhu nadcházejících 30 dnů. Obsahuje pouze smluvní přítok z expozic, které nejsou po splatnosti a u kterých instituce nemá důvod v průběhu daných 30 dní očekávat neplnění. Přítok likvidity se vykazuje úplně, přičemž níže uvedený přítok se vykazuje samostatně:
a)
peněžní částky splatné od zákazníků, kteří nejsou finančními zákazníky, za účelem platby jistiny se sníží o 50 % jejich hodnoty nebo o smluvní závazky vůči těmto zákazníkům poskytnout jim financování, podle toho, co je vyšší. Toto se nevztahuje na peněžní částky splatné ze zajištěných půjček a transakcí na kapitálovém trhu, jak jsou definovány v čl. 192 bodu 3, které jsou zajištěny likvidními aktivy v souladu s článkem 416, jak je uvedeno v písmeni d) tohoto odstavce.
Odchylně od prvního pododstavce tohoto písmena mohou instituce, které obdržely příslib podle čl. 424 odst. 6 k tomu, aby vyplatily podpůrný úvěr konečnému příjemci, zohlednit přítok až do výše odtoku, který uplatňují u odpovídajícího příslibu poskytnout tyto podpůrné úvěry;
b)
peněžní částky splatné z transakcí financování obchodu uvedených v čl. 162 odst. 3 druhém pododstavci písm. b) se zbytkovou splatností až do 30 dnů se zohlední úplně jako přítok;
c)
aktiva s neurčeným datem ukončení smlouvy se zohlední ve výši 20 % přítoku za předpokladu, že banka může na základě smlouvy odstoupit a požadovat platbu v průběhu 30 dnů;
d)
peněžní částky splatné ze zajištěných půjček a transakcí na kapitálovém trhu, jak jsou definovány v čl. 192 bodu 3, pokud jsou zajištěny likvidními aktivy podle čl. 416 odst. 1, se nezohlední až do výše hodnoty těchto likvidních aktiv snížené o srážky při ocenění a plně se zohlední u zbývajících splatných peněžních částek;
e)
splatné peněžní částky, se kterými instituce, která je dluží, zachází podle čl. 422 odst. 3 a 4, se vynásobí odpovídajícím symetrickým přítokem;
f)
peněžní částky splatné z pozic v kapitálových nástrojích zahrnutých do hlavního indexu, pokud se likvidní aktiva nezapočítávají dvojmo.
g)
jakékoli nevyčerpané úvěrové nebo likviditní přísliby a jiné přijaté závazky se nezohlední;
3. Přítok a odtok očekávaný v průběhu 30 dnů ze smluv uvedených v příloze II, se odrazí na základě čisté hodnoty napříč protistranami a vynásobí se koeficientem ve výši 100 % čistého přítoku. Čistou hodnotou se rozumí rovněž čistá hodnota kolaterálu, který bude přijat a který lze považovat za likvidní aktiva v souladu s článkem 416.
4. Odchylně od odst. 2 písm. g) mohou příslušné orgány na základě individuálního posouzení udělit svolení uplatňovat vyšší přítok pro úvěrové a likviditní přísliby, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
existují důvody k očekávání vyššího přítoku i v případě kombinované tržní a idiosynkratické krize poskytovatele;
b)
protistranou je mateřská nebo dceřiná instituce dané instituce nebo jiný dceřiný podnik téže mateřské instituce nebo je protistrana spojena s danou institucí vztahem ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS nebo je protistranou člen téhož institucionálního systému ochrany podle čl. 113 odst. 7 tohoto nařízení nebo ústřední institucí nebo členem sítě, na niž se vztahuje výjimka podle článku 10 tohoto nařízení;
c)
odchylně od článků 422, 423 a 424 protistrana uplatňuje odpovídající symetrický nebo konzervativnější odtok;
d)
instituce a protistrana jsou usazeny ve stejném členském státě.
5. Příslušné orgány mohou v případě použití čl. 20 odst. 1 písm. b) upustit od podmínky stanovené v odst. 4 písm. d). V takovém případě musí být splněna dodatečná objektivní kritéria stanovená v aktu v přenesené pravomoci podle článku 460. Pokud je povoleno uplatňování takového vyššího odtoku, příslušné orgány o výsledku postupu uvedeného v čl. 19 odst. 1 písm. b) informují orgán EBA. Příslušné orgány pravidelně přezkoumávají plnění podmínek takového vyššího odtoku.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro další upřesnění dodatečných objektivních kritérií uvedených v odstavci 5.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna 2015
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. Instituce nepodávají zprávy o přítoku ze všech likvidních aktiv vykázaných v souladu s článkem 416, ale jen o platbách splatných za aktiva, které se neodrážejí v tržní hodnotě aktiva.
8. Instituce nepodává zprávy o přítoku z jakýchkoli nově přijatých závazků.
9. Instituce zohledňuje přítok likvidity, který obdrží ve třetích zemích, kde existují omezení převodu, nebo který je denominován v nesměnitelných měnách, pouze v rozsahu, v jakém odpovídá odtoku v dané třetí zemi nebo v dané měně.
Článek 426
Aktualizace budoucích požadavků na likviditu
Poté, co Komise přijme akt v přenesené pravomoci týkající se požadavku na likviditu v souladu s článkem 460, může EBA vypracovat návrh prováděcích technických norem pro upřesnění podmínek stanovených v čl. 421 odst. 1, v článku 422, s výjimkou odstavců 8, 9 a 10 uvedeného článku, a v článku 424, aby byly zohledněny mezinárodně dohodnuté standardy.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v tomto odstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
HLAVA III
PODÁVÁNÍ ZPRÁV O STABILNÍM FINANCOVÁNÍ
Článek 427
Položky zajišťující stabilní financování
1. Instituce podávají příslušným orgánům zprávy v souladu s požadavky na podávání zpráv uvedenými v čl. 415 odst. 1 a v souladu s jednotnými formáty zpráv podle čl. 415 odst. 3 o těchto položkách s cílem umožnit posouzení dostupnosti stabilního financování:
a)
kapitál po zohlednění případných odpočtů:
i)
kapitálové nástroje zahrnované do kapitálu tier 1,
ii)
kapitálové nástroje zahrnované do kapitálu tier 2,
iii)
další prioritní akcie a kapitálové nástroje nad rámec přípustného objemu kapitálu tier 2, jejichž efektivní splatnost je alespoň jeden rok,
b)
tyto závazky, které nejsou zahrnuty v písmenu a):
i)
retailové vklady, se kterými lze zacházet podle čl. 421 odst. 1;
ii)
retailové vklady, se kterými lze zacházet podle čl. 421 odst. 2;
iii)
vklady, se kterými lze zacházet podle čl. 422 odst. 3 a 4;
iv)
z vkladů uvedených v bodě iii) ty, které podléhají systému pojištění vkladů podle směrnice 94/19/ES nebo rovnocennému systému pojištění vkladů ve třetí zemi ve smyslu čl. 421 odst. 2;
v)
z vkladů uvedených v bodě iii) ty, které spadají pod čl. 422 odst. 3 písm. b);
vi)
z vkladů uvedených v bodě iii) ty, které spadají pod čl. 422 odst. 3 písm. d);
vii)
vložené částky nespadající pod bod i), ii) nebo iii), pokud nejsou vloženy finančními zákazníky;
viii)
všechny finanční prostředky získané od finančních zákazníků;
ix)
samostatně částky, které spadají pod bod vii) a viii), financování ze zajištěných půjček a transakce na kapitálovém trhu, jak jsou definovány v čl. 192 bodu 3:
-
které jsou zajištěny aktivy, jež lze považovat za likvidní aktiva podle článku 416;
-
které jsou zajištěny jinými aktivy;
x)
závazky vyplývající z vydaných cenných papírů, se kterými lze zacházet podle čl. 129 odst. 4 nebo 5 nebo způsobem vymezeným v čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES;
xi)
tyto ostatní závazky vyplývající z vydaných cenných papírů, které nespadají pod písmeno a):
-
závazky vyplývající z vydaných cenných papírů s efektivní splatností alespoň jeden rok;
-
závazky vyplývající z vydaných cenných papírů s efektivní splatností méně než jeden rok;
xii)
všechny ostatní závazky.
2. Je-li to možné, všechny položky se uvádějí v těchto pěti koších podle data jejich splatnosti a nejbližšího data, kdy mohou být smluvně splaceny, podle toho, co je dříve:
a)
během tří měsíců;
b)
mezi třemi a šesti měsíci;
c)
mezi šesti a devíti měsíci;
d)
mezi devíti a dvanácti měsíci;
e)
po dvanácti měsících.
Článek 428
Položky vyžadující stabilní financování
1. Pokud nejsou níže uvedené položky odečteny od kapitálu, podávají se o nich zprávy příslušným orgánům samostatně, aby bylo možné posoudit dostupnost stabilního financování:
a)
aktiva, která lze považovat za likvidní aktiva podle článku 416, rozčleněná podle druhu aktiva;
b)
tyto cenné papíry a nástroje peněžního trhu, které nejsou zahrnuty v písmenu a);
i)
aktiva, jež splňují podmínky pro stupeň úvěrové kvality 1 podle článku 122;
ii)
aktiva, jež splňují podmínky pro stupeň úvěrové kvality 2 podle článku 122;
iii)
jiná aktiva;
c)
majetkové cenné papíry nefinančních subjektů zahrnutých do hlavního indexu uznaného regulovaného trhu;
d)
ostatní majetkové cenné papíry;
e)
zlato;
f)
ostatní drahé kovy;
g)
neobnovitelné úvěry a jiné pohledávky, a samostatně ty neobnovitelné úvěry a jiné pohledávky, kdy dlužníky jsou:
i)
fyzické osoby jiné než soukromí podnikatelé a osobní společnosti;
ii)
malé a střední podniky, které lze považovat za kategorii retailových expozic v rámci standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB pro úvěrové riziko, nebo společnost, která je způsobilá pro zacházení stanovené v čl. 153 odst. 4, pokud je celkový vklad vložen tímto klientem nebo ekonomicky spjatou skupinou klientů nižší než 1 milion EUR;
iii)
ústřední vlády, centrální banky a subjekty veřejného sektoru;
iv)
klienti neuvedení v bodech i) a ii) jiní než finanční zákazníci;
v)
klienti neuvedení v bodech i), ii) a iii), kteří jsou finančními zákazníky, a z nich samostatně ti, kteří jsou úvěrovými institucemi a jinými finančními zákazníky;
h)
neobnovitelné úvěry a jiné pohledávky uvedené v písmenu g), a z nich samostatně ty, které jsou:
i)
zajištěné obchodními nemovitostmi;
ii)
zajištěné obytnými nemovitostmi;
iii)
spolufinancované (postoupením) prostřednictvím dluhopisů, se kterým lze zacházet podle čl. 129 odst. 4 nebo 5 nebo prostřednictvím dluhopisů uvedených v čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES;
i)
deriváty, pohledávky;
j)
všechna ostatní aktiva;
k)
poskytnuté nevyčerpané úvěrové přísliby, které lze podle přílohy I považovat za položky se „středním rizikem“ nebo „středně nízkým rizikem“.
2. Je-li to možné, všechny položky se uvádějí v pěti koších uvedených v čl. 427 odst. 2.
ČÁST SEDMÁ
PÁKA
Článek 429
Výpočet pákového poměru
1. Instituce vypočítají svůj pákový poměr podle metodiky stanovené v odstavcích 2 až 11.
2. Pákový poměr se vypočítá jako hodnota kapitálu instituce dělená celkovou mírou expozic dané instituce a vyjadřuje se v procentech.
Instituce vypočítají pákový poměr jako aritmetický průměr měsíčních pákových poměrů za čtvrtletí.
3. Pro účely odstavce 2 je hodnotou kapitálu hodnota kapitálu tier 1.
4. Celková míra expozic je součet hodnot expozic všech aktiv a podrozvahových položek, které nejsou odečteny při určování hodnoty kapitálu podle odstavce 3.
Pokud instituce zahrnují subjekt finančního sektoru, v němž mají významnou investici podle článku 43, do své konsolidace podle použitelného účetního rámce, ale nikoliv do své obezřetnostní konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2, stanoví hodnotu expozice pro tuto významnou investici ne podle odst. 5 písm. a) tohoto článku, ale jako částku, která se získá vynásobením částky definované v písmenu a) tohoto pododstavce a koeficientu definovaného v písmenu b) tohoto pododstavce:
a)
součet hodnot expozic pro všechny expozice subjektu finančního sektoru, ve kterém je držena významná investice;
b)
celkový objem všech přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektu finančního sektoru, jenž není odečten podle článku 47 a čl. 48 odst. 1 písm. b), vydělený celkovým objemem těchto položek.
5. Instituce určí hodnotu expozic pro aktiva v souladu s těmito zásadami:
a)
hodnotami expozic pro aktiva, kromě smluv uvedených v příloze II a úvěrových derivátů, se rozumí hodnoty expozic podle čl. 111 odst. 1 první větě;
b)
nabytý fyzický nebo finanční kolaterál, nabyté záruky nebo snižování úvěrového rizika se nepoužijí ke snížení hodnot expozic aktiv;
c)
úvěry se nesnižují o vklady;
6. Instituce určují hodnoty expozic u smluv uvedených v příloze II a úvěrových derivátů, včetně těch, které jsou podrozvahovými položkami, metodou stanovenou v článku 274.
Při určování hodnoty expozice u smluv uvedených v příloze II a úvěrových derivátů instituce zohlední dopady smluv o novaci a ostatních dohod o započtení, s výjimkou dohod o smluvním křížovém započtení v souladu s článkem 295.
7. Odchylně od odstavce 6 mohou instituce použít metodu stanovenou v článku 275 k určení hodnoty expozice u smluv uvedených v příloze II bodech 1 a 2 pouze tehdy, pokud tuto metodu používají také ke stanovení hodnoty expozice u těchto smluv pro účely splnění požadavků na kapitál uvedených v článku 92.
8. Při určování možné budoucí úvěrové expozice u úvěrových derivátů uplatní instituce zásady stanovené v čl. 299 odst. 2 na všechny své úvěrové deriváty, a nikoliv pouze na ty deriváty, které jsou zařazeny do obchodního portfolia.
9. Instituce stanoví hodnotu expozice aktiv zahrnutých do repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů, včetně těch, které jsou podrozvahovými položkami, v souladu s čl. 220 odst. 1 až 3 a článkem 222 a zohlední účinky rámcových dohod o započtení, kromě dohod o smluvním křížovém započtení, podle článku 206.
10. Instituce určuje hodnotu expozic podrozvahových položek, kromě položek uvedených v odstavcích 6 a 9 tohoto článku, v souladu s čl. 111 odst. 1, s výhradou těchto změn konverzních faktorů obsažených v uvedeném článku:
a)
konverzní faktor, který se použije na nominální hodnotu u nevyčerpaných úvěrových příslibů, které lze kdykoli bezpodmínečně a bez výpovědi zrušit, podle přílohy I bodu 4 písm. a) a b), činí 10 %;
b)
konverzní faktor pro podrozvahové položky financování obchodu, které jsou uvedeny v příloze I bodu. 3 písm. a) a jsou spojeny se středně nízkým rizikem, a pro podrozvahové položky související se státem podporovanými vývozními úvěry, které jsou uvedeny v příloze I bodu 3 písm. b) podbodu i), činí 20 %;
c)
konverzní faktor pro podrozvahové položky financování obchodu, které jsou uvedeny v příloze I bodu 2 písm. a) a bodu. 2 písm. b) podbodu i) a jsou spojeny se středním rizikem, a pro podrozvahové položky související se státem podporovaným financováním vývozu, které jsou uvedeny v příloze I bodu 2 písm. b) podbodu ii), činí 50 %;
d)
konverzní faktor pro všechny ostatní podrozvahové položky uvedené v příloze I činí 100 %.
11. Pokud se podle vnitrostátních všeobecně přijímaných účetních zásad aktiva ve svěřenecké správě zaúčtovávají v rozvaze podle článku 10 směrnice 86/635/EHS, je možné tato aktiva z celkové míry expozice pro účely pákového poměru vyjmout, pokud splňují kritéria pro nezaúčtování stanovená v mezinárodním účetním standardu(IAS) 39 podle nařízení (ES) č. 1606/2002, a případně kritéria pro vynětí z konsolidace stanovená v mezinárodním standardu účetního výkaznictví (IFRS) 10 podle nařízení (ES) č. 1606/2002.
Článek 430
Požadavky týkající se podávání zpráv
1. Instituce předloží příslušným orgánům veškeré nezbytné informace o pákovém poměru a jeho částech podle článku 429. Příslušné orgány vezmou v úvahu tyto informace při přezkumu v rámci dohledu uvedeném v článku 97 směrnice 2013/36/EU.
Instituce rovněž předloží příslušným orgánům informace požadované pro účely přípravy zprávy podle článku 511.
Příslušné orgány předkládají orgánu EBA informace získané od institucí na jeho žádost za účelem usnadnění přezkumu uvedeného v článku 511.
2. Pro účely požadavků na podávání zpráv uvedených v odstavci 1 vypracuje EBA návrhy prováděcích technických norem k určení jednotné šablony pro podávání zpráv, pokynů, jak tuto šablonu používat, četnosti a lhůt pro podávání zpráv a řešení v oblasti informačních technologií.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. února 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
ČÁST OSMÁ
ZPŘÍSTUPŇOVÁNÍ INFORMACÍ INSTITUCEMI
HLAVA I
OBECNÉ ZÁSADY
Článek 431
Rozsah požadavků na zpřístupňování informací
1. Instituce veřejně zpřístupňují informace stanovené v hlavě II, s výhradou ustanovení uvedených v článku 432.
2. Svolení nástrojů a metodik uvedených v hlavě III příslušnými orgány podle části třetí je podmíněno tím, že instituce zveřejní informace stanovené v uvedené hlavě.
3. Instituce přijmou formální zásady pro plnění požadavků na zpřístupňování informací stanovené v této části a zavedou zásady pro posuzování přiměřenosti zpřístupňovaných informací, včetně jejich ověřování a četnosti. Instituce zavedou rovněž zásady pro posuzování toho, zda jimi zpřístupněné informace plně informují účastníky trhu o rizikovém profilu daných institucí.
Jestliže tyto zpřístupněné informace neinformují účastníky trhu o rizikovém profilu v plném rozsahu, instituce veřejně zpřístupní kromě informací požadovaných podle odstavce 1 další nezbytné informace. Jsou však povinny zpřístupňovat pouze informace, jež jsou podstatné a nejsou vyhrazené nebo důvěrné podle článku 432.
4. Instituce na vyžádání vysvětlí svá rozhodnutí týkající se ratingů malým a středním podnikům a jiným podnikům, které žádají o úvěry, přičemž toto vysvětlení na požádání poskytnou písemně. Správní náklady na poskytnutí vysvětlení musí být přiměřené k výši úvěru.
Článek 432
Nepodstatné, vyhrazené nebo důvěrné informace
1. Instituce nemusí zpřístupňovat některé z informací vyjmenovaných v hlavě II, jestliže informace, které by byly zpřístupněny, se nepovažují za podstatné, s výjimkou zpřístupňování informací stanovených v čl. 435 odst. 2 písm. c), článku 437 a článku 450.
Při zpřístupňování se informace považují za podstatné, jestliže by jejich opomenutí nebo nesprávné uvedení mohlo změnit nebo ovlivnit posuzování nebo rozhodování uživatele spoléhajícího na tyto informace při rozhodování o ekonomických záležitostech.
V souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydá EBA do 31. prosince 2014 pokyny stanovící způsob, jakým instituce určí podstatnost v souvislosti s požadavky na zpřístupňování informací podle hlavy II.
2. Instituce mohou také vynechat některé z položek zpřístupňovaných informací vyjmenovaných v hlavách II a III, pokud tyto položky zahrnují informace, které jsou považovány za vyhrazené nebo důvěrné v souladu s druhým a třetím pododstavcem, s výjimkou zpřístupňování informací stanovených v článcích 437 a 450.
Informace se z hlediska instituce považují za vyhrazené, pokud by jejich veřejné zpřístupňování ohrozilo její konkurenční postavení. Může se jednat o informace o produktech nebo systémech, které by, pokud by se o nich dozvěděli konkurenti, snížily hodnotu investic instituce.
Informace se považují za důvěrné, pokud existují závazky vůči zákazníkům nebo jiné vztahy s protistranami zavazující instituci k důvěrnosti.
V souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydá EBA do 31. prosince 2014 pokyny stanovící způsob, jakým instituce určí vyhrazenost a důvěrnost v souvislosti s požadavky na zpřístupňování informací podle hlav II a III.
3. Ve výjimečných případech uvedených v odstavci 2 dotčená instituce ve svém zpřístupňování uvede, že určité položky informací nebyly zpřístupněny a důvody jejich nezpřístupňování, a zveřejní obecnější informace o daném tématu, na nějž se uplatňuje požadavek na zpřístupňování informací, pokud uvedené informace nejsou klasifikovány jako vyhrazené nebo důvěrné.
4. Ustanovení odstavců 1, 2 a 3 se nedotýkají rozsahu odpovědnosti za nezveřejnění podstatných informací.
Článek 433
Četnost zpřístupňování informací
Instituce zveřejňují zpřístupněné informace vyžadované v této části alespoň jednou ročně.
Každoročně zpřístupňované informace se zveřejňují ve spojení s datem zveřejnění účetní závěrky.
Instituce posoudí, zda je nutné zveřejňovat některé nebo všechny zpřístupňované informace častěji než jednou ročně vzhledem k charakteru své činnosti, jako například rozsahu operací, škále činností, přítomnosti v různých zemích, angažovanosti v různých finančních sektorech a účasti na mezinárodních finančních trzích a v platebních, vypořádacích a clearingových systémech. Při tomto posuzování zejména věnují pozornost možné potřebě častějšího zpřístupňování položek informací stanovených v článku 437 a v čl. 438 písm. c) až f) a informací o rizikové expozici a jiných položkách, které se mohou rychle měnit.
V souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydá EBA do 31. prosince 2014 pokyny týkající se institucí posuzujících častější zpřístupňování podle hlav II a III.
Článek 434
Způsob zpřístupňování informací
1. Instituce mohou samy určit, kde a na jakém nosiči zpřístupní požadované údaje a jak je ověří, aby byly řádně splněny požadavky na zpřístupňování stanovené v této části. V proveditelné míře se všechny požadované informace zpřístupní na jednom nosiči nebo místě. Pokud byly podobné informace zpřístupněny na dvou nebo více nosičích, je odkaz na obdobné informace na ostatních nosičích součástí každého z nosičů.
2. Rovnocenné zpřístupňování informací, které instituce provedly podle požadavků na účetnictví, kotování na burze nebo jiných požadavků, lze považovat za splnění této části. Jestliže nejsou zpřístupňované informace zahrnuty do účetní závěrky, instituce jednoznačně v účetní závěrce uvedou, kde je lze nalézt.
HLAVA II
TECHNICKÁ KRITÉRIA PRO TRANSPARENTNOST A ZPŘÍSTUPŇOVÁNÍ INFORMACÍ
Článek 435
Cíle a zásady řízení rizik
1. Instituce zpřístupňují informace o svých cílech a zásadách v oblasti řízení rizik pro jednotlivé kategorie rizik včetně rizik uvedených v této hlavě. Zpřístupňují se tyto informace:
a)
strategie a procesy řízení uvedených rizik;
b)
struktura a organizace příslušné funkce řízení rizik včetně informací o její pravomoci a statutu nebo jiných příslušných uspořádáních;
c)
rozsah a povaha systémů hlášení a měření rizik;
d)
zásady pro zajištění a snižování rizika a strategie a postupy pro sledování trvalé efektivity zajištění a snižování rizika;
e)
prohlášení schválené vedoucím orgánem o přiměřenosti opatření k řízení rizik instituce poskytující ujištění, že zavedené systémy řízení rizik jsou přiměřené s ohledem na profil a strategii instituce;
f)
stručné prohlášení o riziku schválené vedoucím orgánem, které výstižně popisuje celkový rizikový profil instituce související se strategií podnikání. Toto prohlášení obsahuje klíčové ukazatele a údaje, které poskytují externím zúčastněným stranám komplexní představu o řízení rizika institucí, včetně toho, jak je rizikový profil instituce propojen s tolerancí k riziku stanovenou vedoucím orgánem.
2. Instituce zpřístupňují dále uvedené informace týkající se systémů správy a řízení včetně pravidelných aktualizací prováděných minimálně jednou ročně:
a)
počet míst ve vedoucích orgánech společností správní radě zastávaný členem vedoucího orgánu;
b)
politika náboru pracovníků pro výběr členů vedoucího orgánu a jejich skutečné znalosti, dovednosti a zkušenosti;
c)
politika rozmanitosti s ohledem na výběr členů vedoucího orgánu, jeho cíle a příslušné specifické cíle stanovené v této politice a míru, v jaké bylo těchto obecných a specifických cílů dosaženo;
d)
zda instituce zřídila zvláštní výbor pro rizika a kolikrát tento výbor zasedal;
e)
popis toku informací o riziku pro vedoucí orgán.
Článek 436
Oblast působnosti
Instituce zpřístupňují dále uvedené informace týkající se oblasti působnosti požadavků stanovených v tomto nařízení v souladu se směrnicí 2013/36/EU:
a)
název instituce, pro kterou platí požadavky podle tohoto nařízení;
b)
uvedení rozdílů v konsolidovaném základě pro účely účetnictví a obezřetnostního dohledu se stručným popisem subjektů a vysvětlením, zda jsou:
i)
plně konsolidovány;
ii)
poměrně konsolidovány;
iii)
odečteny od kapitálu;
iv)
nejsou ani konsolidovány ani odečteny;
c)
jakékoli současné nebo předpokládané podstatné věcné nebo právní překážky bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení závazků mezi mateřským podnikem a jeho dceřinými podniky;
d)
souhrnnou částku, o niž je skutečný kapitál nižší, než je požadováno, ve všech dceřiných podnicích nezahrnutých do konsolidace a název nebo názvy těchto dceřiných podniků;
e)
případně okolnosti, za nichž jsou ustanovení stanovená v článcích 7 a 9 využívána.
Článek 437
Kapitál
1. Instituce zpřístupňují níže uvedené informace týkající se jejich kapitálu:
a)
úplné sesouhlasení položek kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1, položek kapitálu tier 2 a filtrů a odpočtů uplatněných podle článků 32 až 35, 36, 56, 66 a 79 na kapitál instituce a rozvahu v rámci auditované účetní závěrky instituce;
b)
popis hlavních rysů nástrojů kmenového kapitálu tier 1 a vedlejšího kapitálu tier 1 a nástrojů kapitálu tier 2 emitovaných institucí;
c)
podmínky všech nástrojů kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 v plném znění;
d)
odděleně zpřístupní informace o povaze a objemech:
i)
každého obezřetnostního filtru uplatněného podle článků 32 až 35;
ii)
každého odpočtu provedeného podle článků 36, 56 a 66;
iii)
položek, které nebyly odečteny v souladu s články 47, 48, 56, 66 a 79;
e)
popis všech omezení uplatněných na výpočet kapitálu v souladu s tímto nařízením a nástrojů, obezřetnostních filtrů a odpočtů, na které se tato omezení použijí;
f)
pokud instituce zpřístupňují kapitálové poměry vypočtené pomocí složek kapitálu určených na jiném základě, než který je stanoven v tomto nařízení, komplexní objasnění základu použitého pro výpočet těchto poměrů kapitálu.
2. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro stanovení jednotných šablon pro zpřístupňování informací podle odst. 1 písm. a), b), d) a e).
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. února 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 438
Požadavky na kapitál
Instituce zpřístupňují níže uvedené informace týkající se splnění požadavků stanovených v článku 92 tohoto nařízení a v článku 73 směrnice 2013/36/EU:
a)
shrnutí přístupu instituce k hodnocení přiměřenosti jejího vnitřně stanoveného kapitálu vzhledem k současným a budoucím činnostem;
b)
na vyžádání daného příslušného orgánu výsledek interního postupu instituce pro hodnocení kapitálové přiměřenosti včetně složení dodatečných kapitálových požadavků na základě procesu dohledu uvedené v čl. 104 odst. 1 písm. a) směrnice 2013/36/EU;
c)
v případě institucí, které počítají objem rizikově vážených expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 2, 8 % objemu rizikově vážených expozic pro každou kategorii expozic uvedenou v článku 112;
d)
v případě institucí, které počítají objem rizikově vážených expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 3, 8 % objemu rizikově vážených expozic pro každou kategorii expozic uvedenou v článku 147. V případě kategorie retailových expozic se tento požadavek použije na každou kategorii expozic, které odpovídají různé korelace podle čl. 154 odst. 1 až 4. V případě kategorie akciových expozic se tento požadavek použije na:
i)
každý z přístupů uvedených v článku 155;
ii)
akciové expozice obchodované na regulovaných trzích, akciové expozice neobchodované na regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných portfoliích a jiné expozice;
iii)
expozice, které v oblasti kapitálových požadavků podléhají přechodným pravidlům dohledu;
iv)
expozice, které v oblasti kapitálových požadavků podléhají ustanovením o zachování právních účinků;
e)
kapitálové požadavky vypočítané podle čl. 92 odst. 3 písm. b) a c);
f)
kapitálové požadavky vypočítané podle části třetí hlavy III kapitol 2, 3 a 4 a zpřístupňované odděleně.
Instituce, které počítají objem rizikově vážených expozic podle čl. 153 odst. 5 nebo čl. 155 odst. 2, zpřístupňují expozice přiřazené k jednotlivým kategoriím v tabulce č. 1 v čl. 153 odst. 5 nebo k jednotlivým rizikovým váhám zmíněným v čl. 155 odst. 2.
Článek 439
Expozice vůči úvěrovému riziku protistrany
Instituce zpřístupňují níže uvedené informace týkající se expozice instituce úvěrovému riziku protistrany uvedené v části třetí hlavě II kapitole 6:
a)
diskusi metodiky použité pro přiřazení vnitřně stanoveného kapitálu a úvěrových limitů pro úvěrové expozice vůči protistraně;
b)
diskusi zásad zajištění kolaterálem a ustavení úvěrových rezerv;
c)
diskusi zásad týkajících se expozic rizika pozitivní korelace;
d)
diskusi dopadu výše kolaterálu, kterou by instituce musely poskytnout v případě snížení svého ratingu;
e)
hrubou kladnou reálnou hodnotu smluv, prospěch ze započtení, započtenou současnou úvěrovou expozici, kolaterál v držení instituce a čistou úvěrovou expozici z derivátu. Čistá úvěrová expozice z derivátu je úvěrová expozice u derivátových transakcí po zohlednění prospěchu z právně vymahatelných dohod o započtení a opatření týkajících se kolaterálu;
f)
měření hodnoty expozice metodami stanovenými v části třetí hlavě II kapitole 6 oddílech 3 až 6, podle toho, která metoda se použije;
g)
pomyslnou hodnotu zajišťovacích operací s úvěrovými deriváty a rozdělení současné úvěrové expozice podle druhů úvěrové expozice;
h)
pomyslné objemy úvěrových derivátových transakcí, odděleně podle použití pro vlastní úvěrové portfolio instituce a v rámci zprostředkovatelské činnosti, včetně rozdělení použitých úvěrových derivátových produktů členěných dále podle koupeného a prodaného zajištění v rámci každé skupiny produktů;
i)
odhad α, pokud k němu instituce obdržela svolení příslušných orgánů.
Článek 440
Kapitálové rezervy
1. Instituce zpřístupňuje níže uvedené informace týkající se dodržování požadavku na proticyklickou kapitálovou rezervu podle hlavy VII kapitoly 4 směrnice 2013/36/EU:
a)
zeměpisné rozdělení svých úvěrových expozic relevantních pro výpočet proticyklické kapitálové rezervy;
b)
objem proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem upřesňujících požadavky na zpřístupňování informací stanovených v odstavci 1.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 441
Ukazatele globálního systémového významu
1. Instituce identifikované jako G-SVI v souladu s článkem 131 směrnice 2013/36/EU zveřejňují každoročně hodnoty ukazatelů použitých pro stanovení hodnocení instituce v souladu s identifikační metodikou podle uvedeného článku.
2. EBA vypracuje návrh prováděcích technických norem s cílem stanovit jednotné formáty a datum pro účely zveřejnění informací podle odstavce 1. Při vypracování těchto technických norem zohlední EBA mezinárodní standardy.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. července 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 442
Úpravy o úvěrové riziko
Instituce zpřístupňují níže uvedené informace týkající se expozice instituce úvěrovému riziku a riziku rozmělnění:
a)
definice pojmů „po splatnosti“ a „se sníženou hodnotou“ pro účely účetnictví;
b)
popis přístupů a metod přijatých pro určení specifických a obecných úprav o úvěrové riziko;
c)
celkový objem expozic po účetních kompenzacích a bez zohlednění účinků snižování úvěrového rizika a průměrný objem expozic za celé období v členění podle jednotlivých kategorií expozic;
d)
zeměpisné rozdělení expozic, a to v členění ve významných oblastech podle podstatných kategorií expozic, případně s dalšími podrobnostmi;
e)
rozdělení expozic podle odvětví nebo druhu protistrany, a to v členění podle kategorií expozic, včetně uvedení expozice vůči malým a středním podnikům, případně s dalšími podrobnostmi;
f)
rozdělení všech expozic podle zbytkové splatnosti, a to v členění podle jednotlivých kategorií expozic, případně s dalšími podrobnostmi;
g)
za každé významné odvětví nebo druh protistrany výši:
i)
expozic se sníženou hodnotou a expozic po splatnosti, uvedené odděleně;
ii)
specifických a obecných úprav o úvěrové riziko;
iii)
nákladů na specifické a obecné úpravy o úvěrové riziko během vykazovaného období;
h)
objem expozic se sníženou hodnotou a expozic po splatnosti, uvedených odděleně, v členění podle významných zeměpisných oblastí, včetně, je-li to vhodné, výše specifických a obecných úprav o úvěrové riziko spojené s jednotlivými zeměpisnými oblastmi;
i)
sesouhlasení změn ve specifických a obecných úpravách o úvěrové riziko u expozic se sníženou hodnotou, uvedené odděleně. Tyto informace musí obsahovat:
i)
popis druhu specifických a obecných úprav o úvěrové riziko;
ii)
počáteční zůstatky;
iii)
výše úprav v průběhu vykazovaného období;
iv)
objemy vyčleněné nebo rezervované na odhadované pravděpodobné ztráty z expozic během vykazovaného období, jakékoliv jiné úpravy včetně úprav v důsledku kursových rozdílů, podnikové kombinace, převzetí a zcizení dceřiných podniků a převody mezi úpravami o úvěrové riziko;
v)
konečné zůstatky.
Specifické úpravy o úvěrové riziko a zpětně získané částky uvedené přímo ve výsledovce se musí zpřístupňovat odděleně.
Článek 443
Nezatížená aktiva
EBA vydá do 30. června 2014 pokyny stanovující zveřejňování nezatížených aktiv, přičemž zohlední doporučení Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2012/2 ze dne 20. prosince 2012 o financování úvěrových institucí (31), a zejména doporučení D - transparentnost trhu týkající se zatížení aktiv. Tyto pokyny se přijímají v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro stanovení zveřejňování účetní hodnoty podle kategorií expozice a posouzení kvality a celkové částky účetní hodnoty, která není zatížena, přičemž se zohlední doporučení ESRB/2012/2, za podmínky, že EBA ve své zprávě dojde k závěru, že takové dodatečné zveřejnění poskytne spolehlivé a významné informace.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna 2016.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 444
Použití externích ratingových agentur
V případě institucí, které počítají objem rizikově vážených expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 2, se za každou kategorii expozic uvedenou v článku 112 zpřístupňují tyto informace:
a)
názvy určených externích ratingových agentur a exportních úvěrových agentur a důvody pro případné změny;
b)
kategorie expozic, pro které jsou jednotlivé externí ratingové agentury nebo exportní úvěrové agentury používány;
c)
popis postupu používaného k převodu úvěrových hodnocení emitenta a emise na položky, které nejsou součástí obchodního portfolia;
d)
přiřazení externího ratingu jednotlivých určených externích ratingových agentur nebo exportních úvěrových agentur stupňům úvěrové kvality stanoveným v části třetí hlavě II kapitole 2, přičemž tato informace nemusí být zpřístupněna, pokud instituce splňuje standardní způsob přiřazování zveřejněný orgánem EBA;
e)
hodnoty expozic a hodnoty expozic po snižování úvěrového rizika přiřazené jednotlivým stupňům úvěrové kvality předepsaným v části třetí hlavě II kapitole 2, jakož i ty, které byly odečteny od kapitálu.
Článek 445
Expozice vůči tržnímu riziku
Instituce, které počítají kapitálové požadavky podle čl. 92 odst. 3 písm. b) a c), zpřístupňují tyto požadavky odděleně pro jednotlivá rizika zmiňovaná v uvedených ustanoveních. Kromě toho se odděleně zpřístupňuje kapitálový požadavek ke specifickému úrokovému riziku sekuritizovaných pozic.
Článek 446
Operační riziko
Instituce zpřístupňují přístupy používané danou institucí pro hodnocení kapitálových požadavků k operačnímu riziku; popis metodiky stanovené v čl. 312 odst. 2, pokud ji instituce používá, včetně diskuse příslušných vnitřních a vnějších faktorů zohledněných v přístupu instituce k měření, a v případě dílčího používání je třeba uvést rozsah a pokrytí jednotlivých metodik, které jsou používány.
Článek 447
Akciové expozice nezahrnuté do obchodního portfolia
Instituce zpřístupňují níže uvedené informace týkající se akciových expozic nezahrnutých do obchodního portfolia:
a)
rozlišení expozic na základě jejich cílů, včetně vztahu ke kapitálovým výnosům a strategických důvodů, a přehled použitých účetních technik a metodik oceňování, včetně hlavních předpokladů a postupů ovlivňujících oceňování a jakýchkoliv významných změn v těchto postupech;
b)
účetní hodnotu, reálnou hodnotu a, v případě akcií obchodovaných na regulovaných trzích, srovnání s tržní cenou, pokud se podstatně liší od reálné hodnoty;
c)
druhy, povahu a objemy expozic obchodovaných na regulovaných trzích, akciových expozic neobchodovaných na regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných portfoliích a jiných expozic;
d)
kumulativní výši realizovaných zisků nebo ztrát z prodeje a likvidace v daném období; a
e)
celkovou výši nerealizovaných zisků nebo ztrát, celkovou výši oceňovacích rozdílů a kteroukoli z těchto částek zahrnutých do původního nebo dodatečného kapitálu.
Článek 448
Expozice vůči úrokovému riziku u pozic nezahrnutých do obchodního portfolia
Instituce zpřístupňují níže uvedené informace o své expozici úrokovému riziku u pozic nezahrnutých do obchodního portfolia:
a)
povahu úrokového rizika a hlavní předpoklady (včetně předpokladů ohledně předčasného splacení úvěrů a vývoj vkladů splatných na požádání) a četnost měření úrokového rizika;
b)
kolísání zisků, ekonomickou hodnotu nebo jiné relevantní měřítko používané vedením k měření prudkých výkyvů úrokových sazeb směrem nahoru a dolů v souladu s metodou používanou vedením pro měření úrokového rizika, v členění podle jednotlivých měn.
Článek 449
Expozice vůči sekuritizovaným pozicím
Instituce, které počítají objem rizikově vážených expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 5 nebo kapitálové požadavky podle článku 337 nebo 338, zpřístupňují tyto informace, v případě potřeby odděleně pro obchodní a investiční portfolio:
a)
popis cílů instituce v souvislosti se sekuritizací;
b)
povahu ostatních rizik včetně rizika likvidity spojeného se sekuritizovanými aktivy;
c)
druh rizik z hlediska nadřízenosti podkladových sekuritizovaných pozic a z hlediska podkladových aktiv těchto sekuritizovaných pozic převzatých a držených v resekuritizaci;
d)
jednotlivé role, které instituce hraje v procesu sekuritizace;
e)
přibližný rozsah působení instituce v jednotlivých rolích uvedených v písmeni d);
f)
popis postupů pro sledování změn úvěrového a tržního rizika sekuritizovaných expozic včetně toho, jaké dopady na sekuritizované expozice má vývoj podkladových aktiv, a popis, jak se tyto postupy liší pro resekuritizované expozice;
g)
popis politiky instituce upravující používání zajištění a osobní zajištění ke snižování rizik držených sekuritizovaných a resekuritizovaných expozic, včetně identifikace protistran, které jsou zdrojem podstatného zajištění podle druhu rizikové expozice;
h)
přístupy k výpočtu objemu rizikově vážených expozic, které instituce používá v souvislosti se sekuritizací včetně informace, jaký přístup se používá pro jaký druh sekuritizované expozice;
i)
druhy sekuritizačních jednotek pro speciální účel, které instituce v roli sponzora používá k sekuritizaci expozic vůči třetím stranám, včetně toho, zda, v jaké formě a v jakém rozsahu má instituce expozice vůči těmto sekuritizačním jednotkám pro speciální účel, uváděné odděleně pro rozvahové a podrozvahové expozice, jakož i seznam subjektů, které instituce řídí nebo jimž poskytuje poradenství a které investují buď do sekuritizovaných pozic, jež instituce sekuritizovala, nebo do sekuritizačních jednotek pro speciální účel, jež instituce sponzoruje;
j)
shrnutí účetních metod instituce použitých pro sekuritizaci včetně informací:
i)
zda jsou transakce vykázány jako prodej nebo financování;
ii)
o uznání zisků z prodeje;
iii)
o metodách, hlavních předpokladech a vstupech při ocenění sekuritizovaných pozic a příslušných změnách oproti předchozímu období;
iv)
o zacházení se syntetickými sekuritizacemi, pokud se jím již nezabývají jiné účetní metody;
v)
o způsobech ocenění aktiv čekajících na sekuritizaci a o tom, zda jsou evidované v investičním nebo obchodním portfoliu instituce;
vi)
o zásadách pro uznávání rozvahových závazků za ujednání, která by od instituce mohla vyžadovat poskytnutí finanční podpory pro sekuritizovaná aktiva;
k)
názvy externích ratingových agentur použitých pro sekuritizace a druhy expozic v členění podle jednotlivých použitých agentur;
l)
případně popis metody interního hodnocení podle části třetí hlavy II kapitoly 5 oddílu 3 včetně struktury procesu interního hodnocení a vztahu mezi interním hodnocením a externím hodnocením, použití interního hodnocení pro jiné účely než pro stanovení kapitálového požadavku metodou interního hodnocení, kontrolních mechanismů pro proces interního hodnocení včetně diskuse nezávislosti, odpovědnosti a přezkumu procesu interního hodnocení, informace o druzích expozic, pro které se proces interního hodnocení použije, a o zátěžových faktorech použitých k určení úrovní úvěrového posílení podle druhu expozice;
m)
vysvětlení významných kvantitativních změn v informacích zpřístupněných podle písmen n) až q) od posledního vykazovaného období;
n)
odděleně pro obchodní a investiční portfolio tyto informace, a to v členění podle druhu expozice:
i)
celkový objem nesplacených expozic sekuritizovaných institucí, odděleně pro tradiční a syntetické sekuritizace a sekuritizace, v nichž je instituce pouze sponzorem;
ii)
souhrnný objem ponechaných nebo nakoupených rozvahových sekuritizovaných pozic a podrozvahových sekuritizovaných expozic;
iii)
souhrnný objem aktiv čekajících na sekuritizaci;
iv)
u sekuritizovaných facilit podléhajících předčasnému umoření souhrnný objem čerpaných expozic připadajících na podíl původce a souhrnný objem čerpaných investic připadajících na podíly investorů, souhrnné kapitálové požadavky vzniklé instituci vůči podílu původce a souhrnné kapitálové požadavky vzniklé instituci vůči podílům investora na čerpaných zůstatcích a na nečerpaných úvěrových linkách;
v)
objem sekuritizovaných pozic, které byly odečteny od kapitálu nebo jimž byla přidělena riziková váha 1 250 %;
vi)
shrnutí o sekuritizaci v běžném období včetně objemu sekuritizovaných expozic a uznaného zisku nebo ztráty z prodeje;
o)
zvlášť pro obchodní a investiční portfolio tyto informace:
i)
souhrnný objem ponechaných nebo nakoupených sekuritizovaných pozic, a s nimi spojených kapitálových požadavků, v členění na sekuritizované a resekuritizované expozice členěné dále podle rizikových vah nebo kapitálových požadavků, a jaký přístup pro jaký kapitálový požadavek byl použit;
ii)
souhrnný objem ponechaných nebo nakoupených resekuritizovaných expozic v členění na expozice před a po zajištění/pojištění a expozice vůči finančním ručitelům v členění podle kategorií úvěruschopnosti ručitele nebo jména ručitele;
p)
u investičního portfolia a v souvislosti s expozicemi sekuritizovanými institucí objem aktiv se sníženou hodnotou / po splatnosti sekuritizovaných institucí a ztráty uznané institucí v běžném období, obojí v členění podle druhu expozice;
q)
u obchodního portfolia celkový objem nesplacených expozic sekuritizovaných institucí a podléhajících kapitálovému požadavku k tržnímu riziku v členění na expozice z tradiční/syntetické sekuritizace a podle druhu expozice;
r)
případně informaci, zda instituce poskytla podporu ve smyslu čl. 248 odst. 1 a dopad na kapitál.
Článek 450
Zásady odměňování
1. Instituce zpřístupňují alespoň níže uvedené informace týkající se jejích zásad a postupů odměňování těch kategorií pracovníků, jejichž pracovní činnosti mají podstatný dopad na rizikový profil dané instituce:
a)
informace o rozhodovacím procesu použitém pro stanovení zásad odměňování, jakož i počet zasedání hlavního orgánu instituce, jenž na odměňování dohlíží během příslušného účetního období, včetně případných informací o složení a mandátu výboru pro odměňování, o externím poradci, jehož služby byly využity při stanovování zásad odměňování, a úlohy příslušných zainteresovaných subjektů;
b)
informace o vazbě mezi odměnou a výkonností;
c)
nejdůležitější charakteristiky systému odměňování, včetně informací o kritériích používaných k měření výkonnosti, o úpravách o riziko, zásadách pro oddálení nároku na pohyblivou složku odměny a kritériích pro jejich přiznání;
d)
poměry mezi stálou a pohyblivou složkou odměny stanovené podle čl. 94 odst. 1 písm. g) směrnice 2013/36/EU;
e)
informace o výkonnostních kritériích, na nichž je založeno přiznání nároku na akcie, opce nebo pohyblivé složky odměny;
f)
hlavní parametry a zdůvodnění všech systémů pohyblivých složek odměny a dalších nepeněžních výhod;
g)
souhrnné kvantitativní informace o odměnách v členění podle oblasti podnikání;
h)
souhrnné kvantitativní informace o odměnách v členění na vrcholné vedení a na pracovníky, jejichž činnost má podstatný dopad na rizikový profil instituce, s uvedením:
i)
výše odměn v účetním období v členění na pevnou a pohyblivou složku odměny a počet příjemců;
ii)
výše a forem pohyblivé složky odměny v členění podle formy na peněžní odměny, akcie, nástroje spojené s akciemi a ostatní;
iii)
výše dosud nevyplacených, oddálených odměn v členění na již přiznané a nepřiznané nároky;
iv)
výše oddálených odměn přiznaných během daného účetního období v členění na částky vyplacené a částky, o které byly odměny sníženy v důsledku úprav na základě výkonnosti;
v)
výše odměn na nově vzniklé pracovní poměry a výše odstupného, vyplacené v účetním období, a počtu jejich příjemců;
vi)
výše odstupného přiznaného v účetním období, počtu příjemců a nejvyšší částky odstupného přiznané jedné osobě;
i)
počet osob, kterým byly v účetním období vyplaceny odměny ve výši 1 milionu EUR nebo více, v případě odměn pohybujících se mezi 1 milionem EUR a 5 miliony EUR v členění na pásma vyplacených odměn po 500 000 EUR a v případě odměn ve výši 5 milionů EUR a více v členění na pásma vyplacených odměn po 1 milionu EUR.
j)
na žádost členského státu nebo příslušného orgánu, celkové odměny pro každého člena vedoucího orgánu nebo vrcholného vedení.
2. Instituce, které jsou významné z hlediska své velikosti, vnitřní organizace a povahy, rozsahu a složitosti svých činností, zpřístupní kvantitativní informace uvedené v tomto článku rovněž na úrovni členů vedoucího orgánu instituce.
Instituce dodržují požadavky stanovené v tomto článku způsobem, který odpovídá jejich velikosti, vnitřní organizaci a povaze, rozsahu a složitosti jejich činností, aniž je dotčena směrnice 95/46/ES.
Článek 451
Páka
1. Instituce zpřístupňují níže uvedené informace týkající se jejich pákového poměru vypočteného podle článku 429 a jejich řízení rizika nadměrné páky:
a)
pákový poměr a způsob, jak instituce uplatňuje čl. 499 odst. 2 a 3;
b)
rozčlenění celkové míry expozice a sesouhlasení celkové míry expozice s důležitými informacemi zpřístupněnými ve zveřejněné účetní závěrce;
c)
případně objem odúčtovaných položek ve svěřenecké správě podle čl. 429 odst. 11;
d)
popis postupů použitých k řízení rizika nadměrné páky;
e)
popis faktorů, které měly vliv na pákový poměr během období, kterého se zpřístupněný pákový poměr týká.
2. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro stanovení jednotné šablony pro zpřístupňování informací uvedených v odstavci 1 a pokynů, jak tyto šablony používat.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 30. června 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
HLAVA III
KVALIFIKAČNÍ POŽADAVKY PRO POUŽÍVÁNÍ URČITÝCH NÁSTROJŮ NEBO METODIK
Článek 452
Použití přístupu IRB k úvěrovému riziku
Instituce, které počítají objem rizikově vážených expozic použitím přístupu IRB, zpřístupňují tyto informace
a)
svolení přístupu nebo schváleného přechodu příslušným orgánem;
b)
vysvětlení a přezkum:
i)
struktury systémů interních ratingů a vztahu mezi interním a externím ratingem;
ii)
použití interních odhadů pro jiné účely, než je výpočet objemu rizikově vážených expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 3;
iii)
postupu řízení a uznávání technik snižování úvěrového rizika;
iv)
kontrolních mechanismů pro systémy hodnocení včetně popisu jejich nezávislosti a odpovědnosti a přezkumu systémů hodnocení;
c)
popis procesu interních ratingů, a to odděleně pro tyto kategorie expozic:
i)
vůči ústředním vládám a centrálním bankám;
ii)
vůči institucím;
iii)
podnikové, včetně vůči malým a středním podnikům, specializované úvěrové expozice a podnikové pohledávky nabyté za úplatu;
iv)
retailové, za každou kategorii expozic, které odpovídají různé korelace podle čl. 154 odst. 1 až 4;
v)
akciové;
d)
hodnoty expozic pro každou kategorii expozic uvedenou v článku 147. Expozice vůči ústředním vládám a centrálním bankám, institucím a podnikové expozice, u nichž instituce použijí pro výpočet objemu rizikově vážených expozic vlastní odhady LGD nebo konverzních faktorů, se zpřístupňují odděleně od expozic, pro které instituce takové odhady nepoužijí;
e)
za každou kategorii expozic (expozice vůči ústředním vládám a centrálním bankám, vůči institucím, podnikové expozice, akciové expozice) a při dostatečném počtu stupňů dlužníků (včetně selhání), aby byla zajištěna dostatečná diferenciace úvěrového rizika, instituce zpřístupňují:
i)
celkové expozice, včetně za tyto kategorie expozic: vůči ústředním vládám a centrálním bankám, vůči institucím a podnikové expozice, součet nesplacených úvěrů a hodnoty expozic z nevyčerpaných příslibů; v případě akciových expozic nesplacenou částku;
ii)
expozicí váženou průměrnou rizikovou váhu;
iii)
v případě institucí, které pro výpočet objemu rizikově vážených expozic používají vlastní odhady konverzních faktorů, objem nevyčerpaných příslibů a hodnoty expozicí vážené průměrné hodnoty expozic pro každou kategorii expozic;
f)
v případě kategorie retailových expozic a všech kategorií stanovených v písm. c) bodě iv) buď informace uvedené v písmenu e) (případně na základě seskupení), nebo analýzu expozic (nesplacené úvěry a hodnoty expozic u nevyčerpaných příslibů) založenou na dostatečném počtu stupňů EL, aby bylo zajištěno smysluplné rozlišení úvěrového rizika (případně na základě seskupení);
g)
skutečné specifické úpravy o úvěrové riziko v předchozím období pro každou kategorii expozic (v případě retailových expozic pro každou kategorii stanovenou v písm. c) bodě iv)) a informace o tom, jak se liší od dřívějších zkušeností;
h)
popis faktorů, které ovlivnily údaje o ztrátách v předchozím období (např. zda instituce zaznamenala nadprůměrné podíly selhání, nadprůměrné hodnoty LGD nebo nadprůměrné konverzní faktory);
i)
odhady instituce ve srovnání se skutečnými výsledky za delší období. Tato část přinejmenším obsahuje informace o odhadech ztrát ve srovnání se skutečnými ztrátami v jednotlivých kategoriích expozic (v případě retailových expozic pro jednotlivé kategorie stanovené v písm. c) bodě iv)) za dostatečně dlouhé období, aby bylo možno spolehlivě posoudit fungování procesů interních ratingů pro každou kategorii expozic (v případě retailových expozic u jednotlivých kategorií stanovených v písm. c) bodě iv)). Instituce případně poskytnou také analýzu hodnot PD, a v případě institucí, které používají vlastní odhady LGD nebo konverzních faktorů, výsledné hodnoty LGD a konverzních faktorů ve srovnání s odhady poskytnutými ve zpřístupňování informací o kvantitativním hodnocení rizik stanoveném v tomto článku;
j)
pro všechny kategorie expozic uvedených v článku 147 a pro každou kategorii expozic, kterým odpovídají různé korelace uvedené v čl. 154 odst. 1 až 4:
i)
v případě institucí, které pro výpočet objemu rizikově vážených expozic používají vlastní odhady LGD, expozicí váženou průměrnou hodnotu LGD a PD vyjádřenou v procentech za každou příslušnou zeměpisnou oblast úvěrových expozic;
ii)
v případě institucí, které nepoužívají vlastní odhady LGD, expozicí váženou průměrnou hodnotu PD v procentech za každou příslušnou zeměpisnou oblast úvěrových expozic.
Pro účely písmene c) musí popis obsahovat druhy expozic zahrnutých do dané kategorie expozic, definice, metody a údaje pro odhad a validaci hodnot PD, a případně hodnot LGD a konverzních faktorů, včetně předpokladů použitých při odvozování těchto proměnných, a popisy podstatných odchylek od definice selhání uvedené v článku 178, včetně širokých segmentů ovlivněných těmito odchylkami.
Pro účely písmene j) se příslušnou zeměpisnou oblastí úvěrové expozice rozumí expozice v členských státech, ve kterých byla instituce povolena, a členské státy nebo třetí země, ve kterých instituce vykonávají činnost prostřednictvím pobočky nebo dceřiného podniku.
Článek 453
Použití technik snižování úvěrového rizika
Instituce uplatňující techniky snižování úvěrového rizika zpřístupňují tyto informace:
a)
zásady a procesy používání rozvahového a podrozvahového započtení s uvedením rozsahu, v jakém jej subjekt používá;
b)
zásady a procesy oceňování a řízení kolaterálu;
c)
popis používaných hlavních druhů kolaterálu;
d)
hlavní druhy ručitelů a protistran u úvěrových derivátů a jejich úvěruschopnost;
e)
informace o koncentracích tržního nebo úvěrového rizika v rámci snižování úvěrového rizika;
f)
v případě institucí, které počítají objem rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB, ale nestanoví vlastní odhady hodnoty LGD nebo konverzních faktorů vzhledem k dané kategorii expozic, odděleně za každou kategorii expozic celkovou hodnotu expozic (případně po rozvahovém nebo podrozvahovém započtení), která je kryta - po použití koeficientů volatility - způsobilým finančním kolaterálem a jiným způsobilým kolaterálem;
g)
v případě institucí, které počítají objem rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB, odděleně za každou kategorii expozic celkovou expozici (případně po rozvahovém nebo podrozvahovém započtení), která je kryta zárukami nebo úvěrovými deriváty. V případě kategorie akciových expozic se tento požadavek uplatňuje na každý z přístupů uvedených v článku 155.
Článek 454
Použití pokročilých přístupů k měření operačního rizika
Instituce, které pro výpočet kapitálových požadavků k operačnímu riziku používají přístupy stanovené v článcích 321 až 324, zpřístupňují popis použití pojištění a jiných mechanismů převodu rizika pro účely snižování uvedeného rizika.
Článek 455
Použití interních modelů pro tržní riziko
Instituce, které počítají kapitálové požadavky podle článku 363, zpřístupňují tyto informace:
a)
pro každé dílčí portfolio:
i)
charakteristiky použitých modelů;
ii)
případně u interních modelů pro dodatečné riziko selhání a migrace a pro obchodování s korelací použité metodiky a rizika měřená s použitím interního modelu včetně popisu přístupu použitého institucí k určení horizontů likvidity, metodiky použité s cílem získat hodnocení kapitálu splňující požadovaný standard spolehlivosti a přístupy použité při validaci modelu;
iii)
popis zátěžového testování uplatněného na dané dílčí portfolio;
iv)
popis přístupů používaných pro zpětné testování a validaci přesnosti a konzistentnosti interních modelů a procesů modelování;
b)
rozsah svolení uděleného příslušným orgánem;
c)
popis rozsahu a metodik pro splnění požadavků stanovených v článcích 104 a 105;
d)
nejvyšší, nejnižší a střední hodnotu:
i)
denní výše hodnot v riziku za vykazované období a ke konci období;
ii)
výše hodnot v riziku za krizových podmínek za vykazované období a ke konci období;
iii)
výše rizik pro dodatečné riziko selhání a migrace a pro specifické riziko portfolia obchodování s korelací během vykazovaného období a ke konci období;
e)
prvky kapitálového požadavku podle článku 364;
f)
vážený průměrný horizont likvidity pro každé dílčí portfolio, na které se použijí interní modely pro dodatečné riziko selhání a migrace a pro obchodování s korelací;
g)
porovnání denní výše hodnot v riziku ke konci dne a jednodenních změn hodnoty portfolia na konci následujícího obchodního dne spolu s analýzou veškerých významných překročení během vykazovaného období.
ČÁST DEVÁTÁ
AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI A PROVÁDĚCÍ AKTY
Článek 456
Akty v přenesené pravomoci
1. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 462, pokud jde o:
a)
vyjasnění definic stanovených v článcích 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 a 411 s cílem zajistit jednotné uplatňování tohoto nařízení;
b)
vyjasnění definic stanovených v článcích 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 a 411 s cílem zohlednit při uplatňování tohoto nařízení vývoj na finančních trzích;
c)
změnu seznamu kategorií expozic uvedených v článcích 112 a 147 s cílem zohlednit vývoj na finančních trzích;
d)
objem specifikovaný v čl. 123 písm. c), čl. 147 odst. 5 písm. a), čl. 153 odst. 4 a čl. 162 odst. 4 s cílem zohlednit účinky inflace;
e)
seznam a klasifikace podrozvahových položek v přílohách I a II s cílem zohlednit vývoj na finančních trzích;
f)
úpravu kategorií investičních podniků v čl. 95 odst. 1 a čl. 96 odst. 1 s cílem zohlednit vývoj na finančních trzích;
g)
vyjasnění požadavku stanoveného v článku 97 s cílem zajistit jednotné uplatňování tohoto nařízení;
h)
změnu kapitálových požadavků podle článků 301 až 311 tohoto nařízení a článků 50a až 50d nařízení (EU) č. 648/2012 s ohledem na vypracování nebo pozměnění mezinárodních standardů pro expozice vůči ústřední protistraně;
i)
vyjasnění podmínek, na něž jsou vázány výjimky stanovené v článku 400;
j)
změnu míry kapitálu a celkové míry expozice pákového poměru podle čl. 429 odst. 2 za účelem nápravy jakýchkoli nedostatků zjištěných na základě zpráv uvedených v čl. 430 odst. 1 před tím, než jsou instituce povinny zveřejnit pákový poměr, jak je stanoveno v čl. 451 odst. 1) písm. a).
2. EBA provádí sledování kapitálových požadavků k riziku úvěrové úpravy v ocenění a do 1. ledna 2015 předloží Komisi zprávu. Ve zprávě zejména posoudí:
a)
přístup k riziku CVA jakožto samostatnému požadavku ve srovnání se situací, kdy je nedílnou složkou rámce pro tržní rizika;
b)
oblast působnosti požadavku týkajícího se rizika CVA, včetně výjimky stanovené v článku 482;
c)
způsobilá zajištění;
d)
výpočet kapitálových požadavků pro riziko CVA.
Na základě této zprávy a v případě, že z příslušných závěrů vyplývá, že je takové opatření nezbytné, je Komise rovněž zmocněna k přijetí aktu v přenesené pravomoci v souladu s článkem 462 s cílem pozměnit tyto položky.
Článek 457
Technické úpravy a opravy
Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 462, pokud jde o provedení technických úprav a oprav jiných než podstatných prvků s cílem zohlednit nový vývoj v oblasti nových finančních produktů nebo činností, za účelem provedení úprav se zřetelem na vývoj po přijetí tohoto nařízení v jiných legislativních aktech Unie o finančních službách a účetnictví včetně účetních standardů podle nařízení (ES) č. 1606/2002 v těchto ustanoveních týkajících se:
a)
kapitálových požadavků k úvěrovému riziku stanovených v článcích 111 až 134 a v článcích 143 až 191;
b)
účinků snižování úvěrového rizika v souladu s články 193 až 241;
c)
kapitálových požadavků pro sekuritizaci stanovených v článcích 243 až 266;
d)
kapitálových požadavků k úvěrovému riziku protistrany v souladu s články 272 až 311;
e)
kapitálových požadavků k operačnímu riziku stanovených v článcích 315 až 324;
f)
kapitálových požadavků k tržnímu riziku stanovených v článcích 325 až 377;
g)
kapitálových požadavků k vypořádacímu riziku stanovených v článcích 378 a 379;
h)
kapitálových požadavků k riziku úvěrové úpravy v ocenění stanovené v článcích 383, 384 a 386;
i)
části druhé a článku 99 pouze v důsledku vývoje účetních standardů nebo požadavků, které zohledňují právní předpisy Unie
Článek 458
Makroobezřetnostní nebo systémové riziko zjištěné na úrovni členského státu
1. Členské státy určí orgán odpovědný za uplatňování tohoto článku. Tímto orgánem bude příslušný orgán nebo pověřený orgán.
2. Pokud orgán určený podle odstavce 1 zjistí, že ve finančním systému došlo ke změnám velikosti makroobezřetnostního nebo systémového rizika, které mohou mít závažné nepříznivé důsledky pro finanční systém a reálnou ekonomiku v konkrétním členském státě a které by podle názoru orgánu určeného podle odstavce 1 bylo lepší řešit prostřednictvím přísnějších opatření na vnitrostátní úrovni, uvědomí o této skutečnosti Evropský parlament, Komisi, Radu, ESRB a EBA a předloží příslušné kvantitativní nebo kvalitativní důkazy všech níže uvedených skutečností:
a)
změny velikosti makroobezřetnostního nebo systémového rizika;
b)
důvody, proč by uvedená změna mohla představovat hrozbu pro finanční stabilitu na vnitrostátní úrovni;
c)
odůvodnění, proč články 124 a 164 tohoto nařízení a články 101, 103, 104, 105, 133 a 136 směrnice 2013/36/EU nemohou zjištěné makroobezřetnostní nebo systémové riziko s přihlédnutím k relativní účinnosti těchto opatření dostatečně vyřešit;
d)
návrh vnitrostátních opatření pro instituce s vnitrostátním povolením nebo podskupinu těchto institucí, jejich účelem je zmírnit změnu velikosti rizika a jež se týkají:
i)
úrovně kapitálu stanovené v článku 92;
ii)
požadavků týkajících se velkých expozic stanovených v článku 392 a článcích 395 až 403;
iii)
požadavků na zveřejňování informací stanovených v článcích 431 až 455;
iv)
výše bezpečnostní kapitálové rezervy podle článku 129 směrnice 2013/36/EU;
v)
požadavků na likviditu stanovených v části šesté;
vi)
rizikových vah pro ošetření bublin v odvětví obytných a obchodních nemovitostí; nebo
vii)
expozic uvnitř finančního sektoru;
e)
vysvětlení, proč orgán určený podle odstavce 1 považuje navrhovaná opatření za vhodná, účinná a přiměřená k řešení dané situace a
f)
posouzení pravděpodobného pozitivního nebo negativního dopadu navrhovaných opatření na jednotný trh, a to na základě informací, které má daný členský stát k dispozici.
3. Získá-li orgán určený podle odstavce 1 povolení uplatnit vnitrostátní opatření podle tohoto článku, poskytne dotčeným příslušným orgánům nebo pověřeným orgánům v jiných zemích veškeré relevantní informace.
4. Pravomoc přijmout prováděcí akt s cílem zamítnout navrhovaná vnitrostátní opatření podle odst. 2 písm. d) je svěřena Radě, která jedná kvalifikovanou většinou, na návrh Komise.
ESRB a EBA zašlou do jednoho měsíce od obdržení oznámení podle odstavce 2 Radě, Komisi a dotčenému členskému státu svá stanoviska k bodům zmíněným v uvedeném odstavci 2.
Pokud existují spolehlivé, silné a podrobné důkazy, že příslušné opatření bude mít negativní dopad na jednotný trh, jenž převáží přínosy v oblasti finanční stability vyplývající ze snížení zjištěného makroobezřetnostního nebo systémového rizika, Komise zohlední co nejvíce stanoviska uvedená v druhém pododstavci a ve lhůtě jednoho měsíce může navrhnout Radě prováděcí akt k zamítnutí navrhovaných vnitrostátních opatření.
Pokud Komise v uvedené lhůtě jednoho měsíce nepředloží žádný návrh, může dotčený členský stát okamžitě přijmout navrhovaná vnitrostátní opatření na dobu nejvýše dvou let nebo dokud makroobezřetnostní nebo systémové riziko nepřestane existovat, pokud se tak stane dříve.
Rada přijme rozhodnutí o návrhu předloženém Komisí během jednoho měsíce po obdržení návrhu a uvede důvody zamítnutí nebo nezamítnutí navrhovaných vnitrostátních opatření.
Rada zamítne navrhovaná vnitrostátní opatření pouze v případě, že bude toho názoru, že nejsou splněny tyto podmínky:
a)
změny velikosti makroobezřetnostního nebo systémového rizika jsou takové povahy, že ohrožují finanční stabilitu na vnitrostátní úrovni;
b)
články 124 a 160 tohoto nařízení a články 101, 103, 104, 105, 133 a 136 směrnice 2013/36/EU nemohou zjištěné makroobezřetnostní nebo systémové riziko s přihlédnutím k relativní účinnosti těchto opatření dostatečně vyřešit;
c)
navrhovaná vnitrostátní opatření jsou pro vyřešení zjištěného makroobezřetnostního nebo systémového rizika vhodnější a nemají neúměrné nepříznivé účinky na finanční systém jako celek nebo jeho části v jiných členských státech nebo v Unii jako celku tím, že by bránila fungování vnitřního trhu nebo že by vytvářela překážky bránící jeho fungování;
d)
problém se týká pouze jednoho členského státu; a
e)
rizika dosud nejsou řešena jinými opatřeními stanovenými v tomto nařízení nebo ve směrnici 2013/36/EU.
Rada ve svém posouzení zohlední stanovisko ESRB a EBA a vychází z důkazů, které v souladu s odstavcem 2 předložil orgán určený podle odstavce 1.
Pokud Rada nepřijme prováděcí akt o zamítnutí navrhovaných vnitrostátních opatření ve lhůtě jednoho měsíce po obdržení návrhu Komise, může příslušný členský stát přijmout příslušná opatření a uplatňovat je po dobu nejvýše dvou let nebo dokud makroobezřetnostní nebo systémové riziko nepřestane existovat, pokud se tak stane dříve.
5. Ostatní členské státy mohou opatření stanovená v souladu s tímto článkem uznat a uplatnit na jimi povolené pobočky nacházející se v členském státě, který získal povolení k uplatňování těchto opatření.
6. Pokud členské státy uznají opatření stanovená v souladu s tímto článkem, vyrozumí o této skutečnosti Radu, Komisi, orgán EBA, ESRB a členský stát, který získal povolení k uplatňování těchto opatření.
7. Při rozhodování o uznání opatření stanovených v souladu s tímto článkem členský stát zohlední kritéria uvedená v odstavci 4.
8. Členský stát, který získal povolení k uplatňování opatření, může požádat ESRB o vydání doporučení podle článku 16 nařízení (EU) č. 1092/2010 určeného pro jeden nebo více členských států, které opatření neuznají.
9. Před skončením platnosti povolení vydaného podle odstavce 4 členský stát v konzultaci s ESRB a orgánem EBA danou situaci přezkoumá a může podle potřeby postupem uvedeným v odstavci 4 přijmout nové rozhodnutí o prodloužení doby uplatňování vnitrostátních opatření vždy o jeden další rok. Po prvním prodloužení Komise v konzultaci s ESRB a orgánem EBA situaci alespoň jednou ročně přezkoumá.
10. Bez ohledu na postup uvedený v odstavcích 3 až 9 mohou členské státy u expozic stanovených v odst. 2 písm. d) bodech vi) a vii) tohoto článku zvýšit rizikové váhy nad rámec vah stanovených v tomto nařízení až o 25 % a zpřísnit limit velkých expozic stanovený v článku 395 až o 15 %, a to na dobu nejvýše dvou let nebo dokud makroobezřetnostní nebo systémové riziko nepřestane existovat, pokud se tak stane dříve, za předpokladu, že jsou splněny podmínky a požadavky týkající se oznamování uvedené v odstavci 2 tohoto článku.
Článek 459
Obezřetnostní požadavky
Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 462 za účelem uložení přísnějších obezřetnostních požadavků pro expozice na dobu jednoho roku, pokud je to nezbytné pro zohlednění změn ve velikosti mikroobezřetnostních a makroobezřetnostních rizik, která vyplývají z vývoje na trhu v Unii nebo na trhu mimo Unii, jenž má dopad na všechny členské státy, a v případech, kdy nástroje tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU nepostačují k řešení těchto rizik, zejména na základě doporučení nebo stanoviska ESRB nebo EBA, jež se týkají:
a)
úrovně kapitálu stanovené v článku 92;
b)
požadavků týkajících se velkých expozic stanovených v článku 392 a článcích 395 až 403;
c)
požadavků na zveřejňování informací stanovených v článcích 431 až 455.
Komise za přispění ESRB předloží minimálně jednou ročně Evropskému parlamentu a Radě zprávu o vývoji na trhu, na základě kterého by mohlo být potřebné použít tento článek.
Článek 460
Likvidita
1. Komise je zmocněna k přijetí aktu v přenesené pravomoci v souladu s článkem 462 s cílem podrobně rozvést obecný požadavek uvedený v čl. 412 odst. 1. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle tohoto odstavce vychází z položek, jež mají být oznámeny podle části šesté hlavy II a podle přílohy III, stanoví, za jakých okolností musí příslušné orgány nařídit úvěrovým institucím konkrétní úrovně přítoku a odtoku s cílem pokrýt konkrétní rizika, kterým jsou tyto úvěrové instituce vystaveny, a respektuje prahové hodnoty uvedené v odstavci 2.
2. Požadavek krytí likvidity uvedený v článku 412 se zavede postupně takto:
a)
60 % požadavku krytí likvidity v roce 2015;
b)
70 % od 1. ledna 2016;
c)
80 % od 1. ledna 2017;
d)
100 % od 1. ledna 2018.
Komise za tímto účelem zohlední zprávy uvedené v čl. 509 odst. 1, 2 a 3 a mezinárodní standardy vypracované mezinárodními fóry, jakož i zvláštní podmínky v Unii.
Komise přijme akt v přenesené pravomoci podle odstavce 1 do 30. června 2014. Tento akt vstoupí v platnost do 31. prosince 2014, avšak nepoužije se dříve než 1. ledna 2015.
Článek 461
Přehled postupného zavádění požadavku krytí likvidity
1. Po konzultaci s ESRB podá orgán EBA do 30. června 2016 Komisi zprávu, zda by postupné zavádění požadavku krytí likvidity podle čl. 460 odst. 2 nemělo být změněno. Taková analýza řádně zohlední vývoj na trhu a v oblasti mezinárodní regulace, jakož i zvláštní podmínky v Unii.
Orgán EBA ve své zprávě zejména posoudí, zda je vhodné zavedení 100 % minimálního závazného standardu odložit do 1. ledna 2019. Ve zprávě se zohlední výroční zprávy uvedené v čl. 509 odst. 1, relevantní údaje týkající se trhu a doporučení všech příslušných orgánů.
2. Pokud bude nutné řešit tržní vývoj a vývoj v jiných oblastech, Komise je zmocněna k přijetí aktu v přenesené pravomoci podle článku 462 s cílem pozměnit postupné zavádění uvedené v článku 460 a odložit do roku 2019 zavedení 100 % závazného minimálního standardu pro požadavek krytí likvidity podle čl. 412 odst. 1 a uplatnit v roce 2018 90% závazný minimální standard pro požadavek krytí likvidity.
Pro účely posouzení nezbytnosti odkladu zohlední Komise zprávu a hodnocení podle odstavce 1.
Akt v přenesené pravomoci přijatý podle tohoto článku se nepoužije před 1. lednem 2018 a vstoupí v platnost do 30. června 2017.
Článek 462
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článcích 456 až 460 je svěřena Komisi na dobu neurčitou od 31. prosince 2014.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 456 až 460 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku dnem následujícím po zveřejnění tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článků 456 až 460 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví.. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
Článek 463
Námitky proti regulačním technickým normám
Pokud Komise přijme regulační technickou normu podle tohoto nařízení, která je totožná s návrhem regulační technické normy předloženým EBA, lhůta, v níž mohou Evropský parlament a Rada vznést námitky vůči této regulační technické normě, je jeden měsíc ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se uvedená lhůta prodlouží o jeden měsíc. Odchylně od čl. 13 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (EU) č. 1093/2010 lze lhůtu, v níž mohou Evropský parlament nebo Rada vyslovit námitky proti dané regulační technické normě, případně prodloužit ještě o jeden měsíc.
Článek 464
Evropský bankovní výbor
1. Komisi je nápomocen Evropský bankovní výbor zřízený rozhodnutím Komise 2004/10/ES (32). Uvedený výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
ČÁST DESÁTÁ
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ, ZPRÁVY, PŘEZKUMY A ZMĚNY
HLAVA I
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Požadavky na kapitál, nerealizované zisky a ztráty při oceňování reálnou hodnotou a odpočty
Oddíl 1
Požadavky na kapitál
Článek 465
Požadavky na kapitál
1. Odchylně od písm. a) a b) čl. 92 odst. 1 v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014 platí tyto požadavky na kapitál:
a)
poměr kmenového kapitálu tier 1 na úrovni, která spadá do rozmezí 4 až 4,5 %;
b)
kapitálový poměr tier 1 na úrovni, která spadá do rozmezí 5,5 až 6 %.
2. Příslušné orgány určí a zveřejní úrovně poměru kmenového kapitálu tier 1 a kapitálového poměru tier 1, které musí instituce splňovat nebo překračovat, v rozmezích uvedených v odstavci 1.
Článek 466
První uplatnění Mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRS)
Odchylně od čl. 24 odst. 2 povolí příslušné orgány institucím, po nichž je požadováno oceňování aktiv a podrozvahových položek a stanovení kapitálu v souladu s Mezinárodními účetními standardy dle nařízení (ES) č. 1606/2002, lhůtu 24 měsíců na zavedení nezbytných interních postupů a technických požadavků.
Oddíl 2
Nerealizované zisky a ztráty při oceňování reálnou hodnotou
Článek 467
Nerealizované ztráty při oceňování reálnou hodnotou
1. Odchylně od článku 35 zahrnou v průběhu období od 1 ledna 2014 do 31. prosince 2017 instituce do výpočtu položek svého kmenového kapitálu tier 1 pouze použitelný procentní podíl nerealizovaných ztrát souvisejících s aktivy nebo pasivy oceněnými reálnou hodnotou a vykázaných v rozvaze, s výjimkou těch, které jsou uvedeny v článku 33, a všech jiných nerealizovaných ztrát vykázaných ve výsledovce.
2. Použitelný procentní podíl pro účely odstavce 1 musí být v těchto rozmezích:
a)
20 až 100 % po celé období od 1 ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
40 až 100 % během období od 1. ledna do 31. prosince 2015;
c)
60 až 100 % během období od 1. ledna do 31. prosince 2016; a
d)
80 až 100 % v období od 1. ledna do 31. prosince 2017.
Odchylně od odstavce 1 mohou příslušné orgány v případě, že takové zacházení bylo uplatněno před 1. ledna 2014, povolit institucím neuvádět v žádné části kapitálu nerealizované zisky nebo ztráty z expozic vůči ústředním vládám zařazených do kategorie „Realizovatelné“ standardu IAS 39 potvrzeného EU.
Zacházení stanovené v druhém pododstavci se uplatní do té doby, dokud Komise nepřijme nařízení na základě nařízení (ES) č. 1606/2002, kterým se potvrzuje mezinárodní standard účetního výkaznictví nahrazující standard IAS 39.
3. Příslušné orgány určí a zveřejní použitelný procentní podíl v mezích uvedených v odst. 2 písm. a) až d).
Článek 468
Nerealizované zisky při oceňování reálnou hodnotou
1. Odchylně od článku 35, v průběhu období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 instituce vyloučí z položek svého kmenového kapitálu tier 1 použitelný procentní podíl nerealizovaných zisků souvisejících s aktivy nebo pasivy oceněnými reálnou hodnotou a vykázaných v rozvaze, s výjimkou těch, které jsou uvedeny v článku 33, a všech jiných nerealizovaných zisků s výjimkou zisků souvisejících s investičním nemovitým majetkem a vykázaných ve výsledovce. Výsledná zbytková částka nebude vyloučena z položek kmenového kapitálu tier 1.
2. Pro účely odstavce 1 se použitelný procentní podíl rovná 100 % během období od 1 ledna 2014 do 31. prosince 2014 a po tomto datu spadá do těchto rozmezí:
a)
60 až 100 % během období od 1. ledna do 31. prosince 2015;
b)
40 až 100 % během období od 1. ledna do 31. prosince 2016;
c)
20 až 100 % během období od 1. ledna do 31. prosince 2017;
Od 1. ledna 2015, pokud podle článku 467 vyžaduje příslušný orgán po institucích, aby do výpočtu kmenového kapitálu tier 1 zahrnuly 100 % jejich nerealizovaných ztrát oceněných reálnou hodnotou, příslušný orgán může rovněž povolit institucím zahrnout to tohoto výpočtu 100 % jejich nerealizovaných zisků oceněných reálnou hodnotou.
Od 1. ledna 2015, pokud příslušný orgán požaduje podle článku 467 po instituci, aby do výpočtu kmenového kapitálu tier 1 zahrnula procentní podíl nerealizovaných ztrát oceněných reálnou hodnotou, nesmí tento příslušný orgán stanovit použitelný procentní podíl nerealizovaných zisků podle odstavce 2 tohoto článku, který přesahuje použitelný procentní podíl nerealizovaných ztrát stanovený podle článku 467.
3. Příslušné orgány určí a zveřejní použitelný procentní podíl nerealizovaných zisků v mezích uvedených v odst. 2 písm. a) až c), který se nevyloučí z kmenového kapitálu tier 1.
4. Odchylně od čl. 33 odst. 1 písm. c) instituce během období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2017 zahrnou do svého kapitálu použitelný procentní podíl zisků a ztrát v reálné hodnotě dle článku 478 z derivátových závazků vzniklých z vlastního úvěrového rizika.
Oddíl 3
Odpočty
Pododdíl 1
Odpočty od položek kmenového kapitálu tier 1
Článek 469
Odpočty od položek kmenového kapitálu tier 1
1. Odchylně od čl. 36 odst. 1 se v průběhu období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 použije tento postup:
a)
instituce odečte od položek kmenového kapitálu tier 1 použitelný procentní podíl uvedený v článku 478 z částek, které je třeba odečíst podle čl. 36 odst. 1 písm. a) až h), s výjimkou odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů;
b)
instituce použijí odpovídající ustanovení uvedená v článku 472 na zbytkové částky položek, které je třeba odečíst podle čl. 36 odst. 1 písm. a) až h), s výjimkou odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů;
c)
instituce odečte od položek kmenového kapitálu tier 1 použitelný procentní podíl uvedený v článku 478 z celkové částky, který je třeba po uplatnění článku 470 odečíst podle čl. 36 odst. 1 písm. c) a i);
d)
instituce uplatní požadavky stanovené v čl. 472 odst. 5 nebo 11 podle toho, který je použitelný, na celkovou zbytkovou částku položek, které je třeba po uplatnění článku 470 odečíst podle čl. 36 odst. 1 písm. c) a i).
2. Instituce určí část celkové zbytkové částky uvedené v odst. 1 písm. d), na kterou se vztahuje čl. 472 odst. 5, vydělením částky uvedené v písmenu a) tohoto odstavce částkou uvedenou v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
výše odložených daňových pohledávek, které jsou závislé na budoucím zisku a vyplývají z přechodných rozdílů, uvedených v článku 470 odst. 2 písm. a);
b)
součet částek uvedených v čl. 470 odst. 2 písm. a) a b).
3. Instituce určí část celkové zbytkové částky uvedené v odst. 1 písm. d), na kterou se vztahuje čl. 472 odst. 11, vydělením částky uvedené v písmenu a) tohoto odstavce částkou uvedenou v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
částka přímých a nepřímých kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 uvedených v článku 470 odst. 2 písm. b);
b)
součet částek uvedených v čl. 470 odst. 2 písm. a) a b).
Článek 470
Výjimky z odpočtů od položek kmenového kapitálu tier 1
1. Pro účely tohoto článku zahrnují příslušné položky kmenového kapitálu tier 1 i položky kmenového kapitálu tier 1 instituce vypočítané s použitím ustanovení článků 32 až 35 a odpočtů podle čl. 36 odst. 1 písm. a) až h), písm. k) bodu ii) až v) a písm. l), s výjimkou odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů.
2. Odchylně od čl. 48 odst. 1 neprovedou během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 instituce odpočet položek uvedených v písmenech a) a b) tohoto odstavce, které jsou v součtu rovny nejvýše 15 % příslušných položek kmenového kapitálu tier 1 dané instituce:
a)
odložené daňové pohledávky, které jsou závislé na budoucí ziskovosti, které vyplývají z přechodných rozdílů a které jsou v součtu rovny nejvýše 10 % příslušných položek kmenového kapitálu tier 1;
b)
pokud instituce významně investuje do subjektu finančního sektoru, přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice instituce do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 tohoto subjektu, jež jsou v součtu rovny nejvýše 10 % příslušných položek kmenového kapitálu tier 1.
3. Odchylně od čl. 48 odst. 4 se na položky, pro něž platí výjimka podle odstavce 2 tohoto článku, použije riziková váha 250 %. Na položky uvedené v odst. 2 písm. b) tohoto článku se vztahují příslušné požadavky části třetí hlavy IV.
Článek 471
Výjimky z odpočtů kapitálových investic do pojišťoven od položek kmenového kapitálu tier 1
1. Odchylně od čl. 49 odst. 1 mohou během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2022 příslušné orgány povolit institucím neodečítat kapitálové investice do pojišťoven, zajišťoven a pojišťovacích holdingových společností, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
podmínky stanovené v čl. 49 odst. 1 písm. a), c) a e);
b)
příslušné orgány jsou spokojeny s úrovní kontroly rizika a s postupy finanční analýzy specificky přijatými institucí za účelem dohledu nad investicí do podniku nebo holdingové společnosti;
c)
kapitálové investice instituce do pojišťovny, zajišťovny nebo pojišťovací holdingové společnosti nepřevyšují 15 % nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 vydaných pojišťovacím subjektem k 31. prosinci 2012 a v období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2022;
d)
výše kapitálových investic, která není odečtena, nepřevyšuje výši kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 pojišťovny, zajišťovny nebo pojišťovací holdingové společnosti k 31. prosinci 2012.
2. Kapitálové investice, které nejsou odečteny podle odstavce 1, se považují za expozice a použije se na ně riziková váha 370 %.
Článek 472
Položky neodečtené od kmenového kapitálu tier 1
1. Odchylně od čl. 33 odst. 1 písm. c) a čl. 36 odst. 1 písm. a) až i) použijí v průběhu období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 instituce tento článek na zbytkové částky položek podle čl. 468 odst. 4 a případně podle čl. 469 odst. 1 písm. b) a d).
2. Zbytková částka úprav v ocenění týkajících se derivátových závazků vyplývajících z vlastního úvěrového rizika příslušné instituce se neodečítá.
3. Se zbytkovou částkou ztrát v běžném účetním roce uvedenou v čl. 36 odst. 1 písm. a) instituce zacházejí takto:
a)
ztráty, které jsou podstatné, se odečtou od položek tier 1;
b)
ztráty, které nejsou podstatné, se neodečítají.
4. Instituce odečte zbytkovou částku nehmotných aktiv uvedenou v čl. 36 odst. 1 písm. b) od položek tier 1.
5. Zbytková částka odložených daňových pohledávek podle čl. 36 odst. 1 písm. c) se neodečítá a uplatní se na ni riziková váha 0 %.
6. Zbytková částka položek uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. d) se odečte z poloviny od položek tier 1 a z druhé poloviny od položek tier 2.
7. Zbytková částka aktiv penzijního fondu definovaných požitků uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. e) se neodečítá od žádného prvku kapitálu a je zahrnuta do položek kmenového kapitálu tier 1, pokud by tato částka byla uznána jako původní kapitál podle vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. a) až ca) směrnice 2006/48/ES.
8. Se zbytkovou částkou kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do vlastního kmenového kapitálu tier 1 uvedenou v čl. 36 odst. 1 písm. f) instituce zacházejí takto:
a)
částka přímých kapitálových investic se odečte od položek tier 1;
b)
částka nepřímých a syntetických kapitálových investic, včetně nástrojů zahrnovaných do vlastního kmenového kapitálu tier 1, které by instituce mohla být povinna odkoupit na základě stávajícího nebo podmíněného smluvního závazku, se neodečítá a uplatní se na ni podle potřeby riziková váha v souladu částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a požadavky stanovené v části třetí hlavě IV.
9. Se zbytkovou částkou kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, se kterými je instituce ve vztahu vzájemné účasti, uvedenou v čl. 36 odst. 1 písm. g) instituce zacházejí takto:
a)
pokud instituce významně neinvestuje do subjektu finančního sektoru, zachází se s částkou její účasti v nástrojích zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 tohoto subjektu, jako by spadala pod čl. 36 odst. 1 písm. h);
b)
pokud instituce má v tomto subjektu finančního sektoru významné investice, s částkou jejích kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 příslušného subjektu se zachází, jako by spadala pod čl. 36 odst. 1 písm. i).
10. Se zbytkovými částkami položek uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. h) instituce zacházejí takto:
a)
částky, které je třeba odečíst a které se vztahují k přímým kapitálovým investicím, se odečtou z poloviny od položek tier 1 a z druhé poloviny od položek tier 2;
b)
částky, které se vztahují k nepřímým a syntetickým kapitálovým investicím, se neodečítají a uplatní se na ně podle potřeby riziková váhy v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a požadavky stanovené v části třetí hlavě IV.
11. Se zbytkovými částkami položek uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. i) instituce zacházejí takto:
a)
částky, které je třeba odečíst a které se vztahují k přímým kapitálovým investicím, se odečtou z poloviny od položek tier 1 a z druhé poloviny od položek tier 2;
b)
částky, které se vztahují k nepřímým a syntetickým kapitálovým investicím, se neodečítají a uplatní se na ně podle potřeby riziková váha v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a požadavky stanovené v části třetí hlavě IV.
Článek 473
Zavedení změn standardu IAS 19
1. Odchylně od článku 481, v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2018 mohou příslušné orgány povolit institucím, které připravují své účetní závěrky v souladu s mezinárodními účetními standardy přijatými postupem podle čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1606/2002, aby do svého kmenového kapitálu tier 1 doplnily použitelnou částku podle odstavce 2 nebo 3 tohoto článku, případně vynásobenou koeficientem podle odstavce 4.
2. Použitelná částka se vypočítá tak, že se od celkové částky podle písmene a) odečte celková částka podle písmene b):
a)
instituce stanoví hodnotu aktiv svých penzijních fondů nebo plánů definovaných požitků v souladu s nařízením (ES) č. 1126/2008 (33) ve znění nařízení (EU) č. 1205/2011 (34). Instituce poté odečtou od hodnoty těchto aktiv hodnoty závazků v rámci týchž fondů nebo plánů, které se určí podle stejných účetních pravidel.
b)
instituce stanoví hodnotu svých penzijních fondů nebo plánů definovaných požitků podle pravidel stanovených v nařízení (ES) č. 1126/2008. Instituce poté odečtou od hodnoty těchto aktiv hodnoty závazků v rámci týchž fondů nebo plánů, které se určí podle stejných účetních pravidel.
3. Částka stanovená podle odstavce 2 se omezuje na částku, jejíž odpočet od kapitálu není požadován, před 1. ledna 2014, podle vnitrostátních prováděcích opatření směrnice 2006/48/ES, pokud tato vnitrostátní prováděcí opatření budou v způsobilá pro zacházení stanovené v článku 481 tohoto nařízení v daném členském státě.
4. Použijí se tyto koeficienty:
a)
1 v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
0,8 během období od 1. ledna do 31. prosince 2015;
c)
0,6 během období od 1. ledna do 31. prosince 2016;
d)
0,4 během období od 1. ledna do 31. prosince 2017;
e)
0,2 během období od 1. ledna do 31. prosince 2018.
5. Instituce zpřístupní hodnoty aktiv a závazků podle odstavce 2 ve svých zveřejněných účetních závěrkách.
Pododdíl 2
Odpočty od položek vedlejšího kapitálu tier 1
Článek 474
Odpočty od položek kapitálu tier 1
Odchylně od článku 56 platí v průběhu období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 toto:
a)
instituce odečtou od položek vedlejšího kapitálu tier 1 použitelný procentní podíl uvedený v článku 478 z částek, které je třeba odečíst podle článku 56;
b)
na zbytkové částky položek, které je třeba odečíst podle článku 56, uplatní instituce požadavky stanovené v článku 475.
Článek 475
Položky neodečtené od položek vedlejšího kapitálu tier 1
1. Odchylně od článku 56 platí během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 pro zbytkové částky uvedené v čl. 474 písm. b) požadavky stanovené v tomto článku.
2. Se zbytkovou částkou položek uvedených v čl. 56 písm. a) instituce zacházejí takto:
a)
přímé kapitálové investice do nástroje zahrnovaného do vedlejšího kapitálu tier 1 se odečtou v účetní hodnotě od položek tier 1;
b)
nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1, včetně nástrojů zahrnovaných do vlastního vedlejšího kapitálu tier 1, které by instituce mohla být povinna odkoupit na základě stávajícího nebo podmíněného smluvního závazku, se neodečítají a uplatní se na ně podle potřeby riziková váha v souladu částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a požadavky stanovené v části třetí hlavě IV.
3. Se zbytkovou částkou položek uvedených v čl. 56 písm. b) instituce zacházejí takto:
a)
pokud instituce významně neinvestuje do subjektu finančního sektoru, s nímž je ve vztahu vzájemné účasti, s částkou jejích přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do těchto nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 uvedeného subjektu se zachází, jako by spadala pod čl. 56 písm. c);
b)
pokud má instituce významné investice do subjektu finančního sektoru, s nímž je ve vztahu vzájemné účasti, s částkou jejích přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do těchto nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 uvedeného subjektu se zachází, jako by spadala pod čl. 56 písm. d).
4. Se zbytkovou částkou položek uvedených v čl. 56 písm. c) a d) instituce zacházejí takto:
a)
částka vztahující se k přímým kapitálovým investicím, kterou je třeba odečíst v souladu s čl. 56 písm. c) a d), se odečte z poloviny od položek tier 1 a z druhé poloviny od položek tier 2;
b)
částka vztahující se k nepřímým a syntetickým kapitálovým investicím, kterou je třeba odečíst v souladu s čl. 56 písm. c) a d), se neodečítá a uplatní se na ni podle potřeby riziková váha v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a požadavky části třetí hlavy IV.
Pododdíl 3
Odpočty od položek kapitálu tier 2
Článek 476
Odpočty od položek kapitálu tier 2
Odchylně od článku 66 platí v průběhu období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 toto:
a)
instituce odečtou od položek kapitálu tier 2 použitelný procentní podíl uvedený v článku 478 z částek, které je třeba odečíst podle článku 66;
b)
na zbytkové částky, které je třeba odečíst podle článku 66, instituce uplatní požadavky stanovené v článku 477.
Článek 477
Odpočty od položek kapitálu tier 2
1. Odchylně od článku 66 platí během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 pro zbytkové částky uvedené v čl. 476 písm. b) požadavky stanovené v tomto článku.
2. Se zbytkovou částkou položek uvedených v čl. 66 písm. a) instituce zacházejí takto:
a)
přímé kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 se odečtou v účetní hodnotě od položek tier 2;
b)
nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2, včetně nástrojů zahrnovaných do vlastního kapitálu tier 2, které by instituce mohla být povinna odkoupit na základě stávajícího nebo podmíněného smluvního závazku, se neodečítají a uplatní se na ně podle potřeby riziková váha v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a požadavky stanovené v části třetí hlavě IV.
3. Se zbytkovou částkou položek uvedených v čl. 66 písm. b) instituce zacházejí takto:
a)
pokud instituce významně neinvestuje do subjektu finančního sektoru, s nímž je ve vztahu vzájemné účasti, s částkou jejích přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do těchto nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 uvedeného subjektu se zachází, jako by spadala pod čl. 66 písm. c);
b)
pokud má instituce významné investice do subjektu finančního sektoru, s nímž je ve vztahu vzájemné účasti, s částkou jejích přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do těchto nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 uvedeného subjektu finančního sektoru se zachází, jako by spadala pod čl. 66 písm. d).
4. Se zbytkovou částkou položek uvedených v čl. 66 písm. c) a d) instituce zacházejí takto:
a)
částka vztahující se k přímým kapitálovým investicím, kterou je třeba odečíst v souladu s čl. 66 písm. c) a d), se odečte z poloviny od položek tier 1 a z druhé poloviny od položek tier 2;
b)
částka vztahující se k nepřímým a syntetickým kapitálovým investicím, kterou je třeba odečíst v souladu s čl. 66 písm. c) a d), se neodečítá a uplatní se na ni podle potřeby riziková váha v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a požadavky části třetí hlavy IV.
Pododdíl 4
Použitelné procentní podíly pro odpočet
Článek 478
Použitelné procentní podíly pro odpočet od položek kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2
1. Použitelný procentní podíl pro účely čl. 468 odst. 4, čl. 469 odst. 1 písm. a) a c), čl. 474 písm. a) a čl. 476 písm. a) spadá do těchto rozmezí:
a)
20 až 100 % po celé období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
40 až 100 % během období od 1. ledna do 31. prosince 2015;
c)
60 až 100 % během období od 1. ledna do 31. prosince 2016;
d)
80 až 100 % v období od 1. ledna do 31. prosince 2017.
2. Odchylně od odstavce 1 spadají pro položky uvedené v čl. 36 odst. 1 písm. c), které existovaly před …*, použitelné procentní podíly pro účely čl. 469 odst. 1 písm. c) do těchto rozpětí:
a)
0 až 100 % pro období od 1. ledna 2014 do 2. ledna 2015;
b)
10 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2015 a končící 2. ledna 2016;
c)
20 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2016 a končící 2. ledna 2017;
d)
30 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2017 a končící 2. ledna 2018;
e)
40 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2018 a končící 2. ledna 2019;
f)
50 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2019 a končící 2. ledna 2020;
g)
60 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2020 a končící 2. ledna 2021;
h)
70 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2021 a končící 2. ledna 2022;
i)
80 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2022 a končící 2. ledna 2023;
j)
90 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2023 a 2. ledna 2024.
3. Příslušné orgány určí a zveřejní použitelný procentní podíl v rozmezích uvedených v odstavcích 1 a 2 pro každý z těchto odpočtů:
a)
jednotlivé odpočty vyžadované podle čl. 36 odst. 1 písm. a) až h), s výjimkou odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů;
b)
celkový objem odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů a dále položek uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. i), který je třeba odečíst podle článku 48;
c)
každý odpočet vyžadovaný podle čl. 56 písm. b) až d);
d)
každý odpočet vyžadovaný podle čl. 66 písm. b) až d).
Oddíl 4
Menšinové podíly a nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 vydané dceřinými podniky
Článek 479
Uznání nástrojů a položek, které nelze považovat za menšinové podíly, v konsolidovaném kmenovém kapitálu tier 1
1. Odchylně od části druhé hlavy II stanoví v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 příslušné orgány v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku, že položky, jež lze podle vnitrostátních prováděcích předpisů k článku 65 směrnice 2006/48/ES považovat za konsolidované rezervní fondy a jež nelze z kteréhokoli z níže uvedených důvodů považovat za konsolidovaný kmenový kapitál tier 1, budou uznány za konsolidovaný kapitál:
a)
nástroj nelze považovat za nástroj zahrnovaný do kmenového kapitálu tier 1, a související nerozdělený zisk a emisní ážio proto nelze považovat za konsolidované položky kmenového kapitálu tier 1;
b)
položky jsou nezpůsobilé v důsledku čl. 81 odst. 2;
c)
položky jsou nezpůsobilé,jelikož dceřiný podnik není institucí nebo subjektem, pro který platí na základě použitelného vnitrostátního práva požadavky tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU;
d)
položky jsou nezpůsobilé,jelikož dceřiný podnik není v plném rozsahu zahrnut do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2.
2. Použitelný procentní podíl položek uvedených v odstavci 1, který lze považovat za konsolidované rezervní fondy v souladu s vnitrostátními prováděcími opatřeními k článku 65 směrnice 2006/48/ES, se považuje za konsolidovaný kmenový kapitál tier 1.
3. Pro účely odstavce 2 spadají použitelné procentní podíly do těchto rozmezí:
a)
0 až 80 % během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
0 až 60 % během období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2015;
c)
0 až 40 % během období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2016;
d)
0 až 20 % během období od 1. ledna do 2017 do 31. prosince 2017.
4. Příslušné orgány stanoví a zveřejní použitelný procentní podíl v rozmezích uvedených v odstavci 3.
Článek 480
Uznání menšinových podílů a kvalifikovaného vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 v konsolidovaném kapitálu
1. Odchylně od čl. 84 odst. 1 písm. b), čl. 85 odst. 1 písm. b) a čl. 87 odst. 1 písm. b) se během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 procentuální podíly uvedené v těchto článcích násobí příslušným koeficientem.
2. Pro účely odstavce 1 spadají použitelné koeficienty do těchto rozmezí:
a)
0,2 až 1 během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
0,4 až 1 během období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2015;
c)
0,6 až 1 během období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2016; a
d)
0,8 až 1 během období od 1. ledna 2017 do 31. prosince 2017.
3. Příslušné orgány stanoví a zveřejní hodnotu použitelného koeficientu v rozmezích uvedených v odstavci 2.
Oddíl 5
Dodatečné filtry a odpočty
Článek 481
Dodatečné filtry a odpočty
1. Odchylně od článků 32 až 36, 56 a 66 provedou v období 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 instituce úpravy, které nejsou požadovány v souladu s částí druhou tohoto nařízení, k zahrnutí použitelných procentních podílů filtrů nebo odpočtů, které vyžadují vnitrostátní prováděcí opatření k článkům 57, 61, 63, 63a, 64 a 66 směrnice 2006/48/ES a články 13 a 16 směrnice 2006/49/ES, do položek kmenového kapitálu tier 1, do položek kapitálu tier 1, do položek kapitálu tier 2 nebo do položek kapitálu nebo k jejich odpočtu z uvedených kapitálů.
2. Odchylně od čl. 36 odst. 1 písm. i) a čl. 49 odst. 1 a 3 mohou příslušné orgány v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014 institucím nařídit nebo povolit, aby namísto odpočtu požadovaného podle čl. 36 odst. 1 uplatňovaly metody uvedené v čl. 49 odst. 1, pokud nejsou splněny požadavky stanovené v čl. 49 odst. 1 písm. b) a e). V takových případech se podíl investic do kapitálových nástrojů subjektu finančního sektoru, v němž má mateřský podnik významnou investici, která nemusí být odečtena v souladu s čl. 49 odst. 1, určí na základě použitelného procentního podílu podle odstavce 4 tohoto článku. Na neodpočtenou částku se vztahují příslušné požadavky čl. 49 odst. 4.
3. Pro účely odstavce 1 spadají použitelné procentní podíly do těchto rozmezí:
a)
0 až 80 % během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
0 až 60 % během období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2015;
c)
0 až 40 % během období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2016;
d)
0 až 20 % během období od 1. ledna do 201731. prosince 2017.
4. Pro účely odstavce 2 spadají použitelné procentní podíly do rozmezí 0 až 50 % během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014.
5. Pro každý filtr nebo odpočet uvedený v odstavci 1 a 2 příslušné orgány stanoví a zveřejní použitelné procentní podíly v rozmezích uvedených v odstavci 3 a 4.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, v nichž stanoví podmínky, podle nichž příslušné orgány určí, zda úpravy, nebo jejich prvky, provedené v rámci kapitálu v souladu s vnitrostátními prováděcími opatřeními ke směrnici 2006/48/ES nebo směrnici 2006/49/ES, které nejsou uvedeny v části druhé tohoto nařízení, musí být pro účely tohoto článku provedeny i v rámci položek kmenového kapitálu tier 1, položek vedlejšího kapitálu tier 1, položek kapitálu tier 1, položek kapitálu Tier 2 nebo kapitálu.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi 1. února 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 482
Oblast působnosti pro derivátové transakce uzavřené s penzijními fondy
Pokud jde o transakce uvedené v článku 89 nařízení (EU) č. 648/2012 a uzavřené se složkami penzijního systému, jak jsou definovány v článku 2 uvedeného nařízení, instituce neprovádějí výpočet kapitálových požadavků k riziku CVA, jak je stanoveno v čl. 382 odst. 4 písm. c) tohoto nařízení.
KAPITOLA 2
Zachování právních účinků kapitálových nástrojů
Oddíl 1
Nástroje, které přestavují státní podporu
Článek 483
Zachování právních účinků nástrojů státní podpory
1. Odchylně od článků 26 až 29, 51, 52, 62 a 63 se během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 tento článek vztahuje na kapitálové nástroje a položky, jestliže jsou splněny tyto podmínky:
a)
nástroje byly vydány před 1. ledna 2014;
b)
nástroje byly vydány v kontextu rekapitalizačních opatření podle pravidel pro státní podporu. Pokud část těchto nástrojů upsali soukromí investoři, musí být tyto nástroje vydány před 30. červnem 2012 a ve spojení s těmi částmi, které upsal členský stát;
c)
Komise tyto nástroje považovala za slučitelné s vnitřním trhem podle článku 107 Smlouvy o fungování EU;
d)
v případě, že nástroje upsali členský stát i soukromí investoři, dojde-li k částečnému splacení nástrojů upsaných členským státem, odpovídající podíl části nástrojů upsané soukromými investory zůstane zachován podle článku 484. Dojde-li ke splacení všech nástrojů upsaných členským státem, zbývající nástroje upsané soukromými investory zůstanou zachovány podle článku 484.
2. Nástroje, které splňují podmínky vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. a) směrnice 2006/48/ES, se považují za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 bez ohledu na tyto skutečnosti:
a)
nejsou splněny podmínky stanovené v článku 28 tohoto nařízení;
b)
nástroje vydal podnik uvedený v článku 27 tohoto nařízení a podmínky stanovené v článku 28 tohoto nařízení nebo v příslušných případech v článku 29 tohoto nařízení, nejsou splněny.
3. Nástroje uvedené v odst. 1 písm. c) tohoto článku, které nesplňují podmínky vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. a) směrnice 2006/48/ES, se bez ohledu na to, že nejsou splněny požadavky podle odst. 2 písm. a) nebo b) tohoto článku, považují za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, pokud jsou splněny požadavky uvedené v odstavci 8 tohoto článku.
Nástroje, které se podle prvního pododstavce považují za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, se nesmí považovat za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo nástroje zahrnované do kapitálu tier 2 podle odstavců 5 nebo 7.
4. Nástroje, které splňují podmínky vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. ca) a čl. 66 odst. 1 směrnice 2006/48/ES, se považují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 bez ohledu na to, že podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1 tohoto nařízení nejsou splněny.
5. Nástroje uvedené v odst. 1 písm. c) tohoto článku, které nesplňují podmínky vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. ca) směrnice 2006/48/ES, se bez ohledu na to, že nejsou splněny podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1 tohoto nařízení, považují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, pokud jsou splněny požadavky uvedené v odstavci 8 tohoto článku.
Nástroje, které se podle prvního pododstavce považují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, se nesmí považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 nebo nástroje zahrnované do kapitálu tier 2 podle odstavců 3 nebo 7.
6. Položky, které splňují podmínky vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. f), g) nebo h) a čl. 66 odst. 1 směrnice 2006/48/ES, se považují za nástroje zahrnované do kapitálu tier 2 bez ohledu na to, že tyto položky nejsou uvedeny v článku 62 tohoto nařízení nebo že podmínky stanovené v článku 63 tohoto nařízení nejsou splněny.
7. Nástroje uvedené v odst. 1 písm. c) tohoto článku, které nesplňují podmínky vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. f), g) nebo h) a čl. 66 odst. 1 směrnice 2006/48/ES, se bez ohledu na to, že tyto položky nejsou uvedeny v článku 62 tohoto nařízení nebo že nejsou splněny podmínky stanovené v článku 63 tohoto nařízení, považují za nástroje zahrnované do kapitálu tier 2, pokud jsou splněny požadavky uvedené v odstavci 8 tohoto článku.
Nástroje, které se podle prvního pododstavce považují za nástroje zahrnované do kapitálu tier 2, se nesmí považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 nebo nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 podle odstavců 3 nebo 5.
8. Nástroje uvedené v odstavcích 3, 5 a 7 lze považovat za kapitálové nástroje podle uvedených odstavců pouze tehdy, je-li splněna podmínka stanovená v odst. 1 písm. a) a jsou-li tyto nástroje vydány institucemi se sídlem v členském státě, který realizuje ekonomický ozdravný program, a vydání těchto nástrojů je dohodnuto nebo je použitelné v rámci tohoto programu.
Oddíl 2
Nástroje, které nepředstavují státní podporu
Pododdíl 1
Způsobilost pro zachování právních účinků a jeho limity
Článek 484
Způsobilost pro zachování právních účinků položek kvalifikovaných jako kapitál podle vnitrostátních prováděcích opatření ke směrnici 2006/48/ES
1. Tento článek se použije pouze na nástroje a položky, které byly vydány nebo byly použitelné jako kapitál před 31. prosincem 2011 a nejsou uvedeny v čl. 483 odst. 1.
2. Odchylně od článků 26 až 29, 51, 52, 62 a 63 se tento článek použije v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021.
3. S výhradou článku 485 tohoto nařízení a omezení uvedeného v čl. 486 odst. 2 tohoto nařízení se kapitál ve smyslu článku 22 směrnice 86/635/EHS a související emisní ážio považované za původní kapitál podle vnitrostátních prováděcích opatření ke čl. 57 písm. a) směrnice 2006/48/ES považují za položky kmenového kapitálu tier 1 bez ohledu na to, že tento kapitál nesplňuje podmínky stanovené v článku 28 nebo v příslušných případech v použití článku 29 tohoto nařízení.
4. S výhradou omezení uvedeného v čl. 486 odst. 3 tohoto nařízení se nástroje a související emisní ážio považované za původní kapitál podle vnitrostátních prováděcích opatření ke čl. 57 písm. ca) a ke čl. 154 odst. 8 a 9 směrnice 2006/48/ES považují za položky vedlejšího kapitálu tier 1 bez ohledu na to, že nejsou splněny podmínky stanovené v článku 52 tohoto nařízení.
5. S výhradou omezení uvedených v čl. 486 odst. 4 tohoto nařízení se položky a související emisní ážio splňující podmínky podle vnitrostátních prováděcích opatření ke čl. 57 písm. e), f), g) nebo h) směrnice 2006/48/ES považují za položky kapitálu tier 2 bez ohledu na to, že tyto položky nejsou zahrnuty v článku 62 tohoto nařízení nebo že nejsou splněny podmínky stanovené v článku 63 tohoto nařízení.
Článek 485
Způsobilost emisního ážia souvisejícího s položkami, které jsou podle vnitrostátních prováděcích opatření ke směrnici 2006/48/ES považovány za kapitál, k zahrnutí do kmenového kapitálu tier 1
1. Tento článek se použije pouze na nástroje, které byly vydány před 31. prosincem 2010 a nejsou uvedeny v čl. 483 odst. 1.
2. Emisní ážio související s kapitálem ve smyslu článku 22 směrnice 86/635/EHS, které je podle vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. a) směrnice 2006/48/ES považováno za původní kapitál, se považuje za položky kmenového kapitálu tier 1, pokud splňují podmínky stanovené v čl. 28 písm. i) a j) tohoto nařízení.
Článek 486
Limity zachování právních účinků položek v rámci položek kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2
1. Během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021 je míra, do jaké se nástroje a položky uvedené v článku 484 považují za kapitál, omezena v souladu s tímto článkem.
2. Výše položek uvedených v čl. 484 odst. 3, které se považují za položky kmenového kapitálu tier 1, je omezena na použitelný procentní podíl součtu částek uvedených v písmenech a) a b) tohoto odstavce:
a)
nominální hodnota kapitálu uvedeného v čl. 484 odst. 3, který byl v emisi dne 31. prosince 2012;
b)
emisní ážio související s položkami uvedenými v písmenu a).
3. Výše položek uvedených v čl. 484 odst. 4, jež se považují za položky vedlejšího kapitálu tier 1, je omezena na použitelný procentní podíl vynásobený rozdílem součtu částek uvedených v písmenech a) a b) tohoto odstavce a součtu částek uvedených v písmenech c) až f) tohoto odstavce:
a)
nominální hodnota nástrojů uvedených v čl. 484 odst. 4, které byly stále v emisi dne 31. prosince 2012;
b)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu a);
c)
částka nástrojů uvedených v čl. 484 odst. 4, které dne 31. prosince 2012 překračovaly limity stanovené ve vnitrostátních prováděcích opatřeních k čl. 66 odst. 1 písm. a) a čl. 66 odst. 1a směrnice 2006/48/ES;
d)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu c);
e)
nominální hodnota nástrojů uvedených v čl. 484 odst. 4, které byly v emisi dne 31. prosince 2012, ale nepovažují se za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 podle čl. 489 odst. 4;
f)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu e).
4. Výše položek uvedených v čl. 484 odst. 5, které lze považovat za položky kapitálu tier 2, je omezena na použitelný procentní podíl vynásobený rozdílem součtu částek uvedených v písmenech a) až d) tohoto odstavce a součtu částek uvedených v písmenech e) až h) tohoto odstavce:
a)
nominální hodnota nástrojů uvedených v čl. 484 odst. 5, které byly stále v emisi dne 31. prosince 2012;
b)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu a);
c)
nominální hodnota podřízeného dluhového kapitálu, který byl stále v emisi dne 31. prosince, snížená o částku požadovanou vnitrostátními prováděcími opatřeními k čl. 64 odst. 3 písm. c) směrnice 2006/48/ES;
d)
nominální hodnota položek uvedených v čl. 484 odst. 5, jiných než nástroje a podřízený dluhový kapitál uvedené v písmenech a) a c) tohoto odstavce, které byly v emisi dne 31. prosince 2012;
e)
nominální hodnota nástrojů a položek uvedených v čl. 484 odst. 5, které byly v emisi dne 31. prosince 2012 a které překračují limity stanovené ve vnitrostátních prováděcích opatřeních k čl. 66 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/48/ES;
f)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu e);
g)
nominální hodnota nástrojů uvedených v čl. 484 odst. 5, které byly v emisi dne 31. prosince 2012 a které nelze považovat za položky kapitálu tier 2 podle čl. 490 odst. 4;
h)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu g).
5. Pro účely tohoto článku spadají použitelné procentní podíly uvedené v odstavcích 2 až 4 do těchto rozmezí:
a)
60 až 80 % během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
40 až 70 % během období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2015;
c)
20 až 60 % během období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2016;
d)
0 % až 50 % během období od 1. ledna 2017 do 31. prosince 2017;
e)
0 % až 40 % během období od 1. ledna 2018 do 31. prosince 2018;
f)
0 % až 30 % během období od 1. ledna 2019 do 31. prosince 2019;
g)
0 % až 20 % během období od 1. ledna 2020 do 31. prosince 2020;
h)
0 až 10 % během období od 1. ledna 2021 do 31. prosince 2021.
6. Příslušné orgány stanoví a zveřejní použitelné procentní podíly v rozmezích uvedených v odstavci 5.
Článek 487
Položky vyloučené ze zachování právních účinků v rámci položek kmenového kapitálu tier 1 nebo vedlejšího kapitálu tier 1 v ostatních složkách kapitálu
1. Odchylně od článků 51, 52, 62 a 63 mohou během období 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021 instituce zacházet s kapitálem a souvisejícím emisním ážiem uvedenými v čl. 484 odst. 3, které nepatří do položek kmenového kapitálu tier 1, neboť překračují použitelný procentní podíl uvedený v čl. 486 odst. 2, jako s položkami uvedenými v čl. 484 odst. 4, a to v rozsahu, v jakém zahrnutí tohoto kapitálu a souvisejícího emisního ážia nepřesahuje použitelný procentní limit uvedený v čl. 486 odst. 3.
2. Odchylně od článků 51, 52, 62 a 63 mohou během období 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021 instituce zacházet s níže uvedenými položkami jako s položkami uvedenými v čl. 484 odst. 5, pokud jejich zahrnutí nepřekročí použitelný procentní limit uvedený v čl. 486 odst. 4:
a)
kapitál a související emisní ážio uvedené v čl. 484 odst. 3, které nepatří mezi položky kmenového kapitálu tier 1, neboť překračují použitelný procentní podíl uvedený v čl. 486 odst. 2;
b)
nástroje a související emisní ážio uvedené v čl. 484 odst. 4, které překračují použitelný procentní podíl uvedený v čl. 486 odst. 3.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, v nichž upřesní podmínky zacházení s kapitálovými nástroji uvedenými v odstavcích 1 a 2, jako by spadaly pod čl. 486 odst. 4 nebo 5, během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi 1. února 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 488
Umořování položek, pro něž platí zachování právních účinků jako pro položky kapitálu tier 2
Pro položky uvedené v čl. 484 odst. 5, které se považují za položky kapitálu tier 2 podle čl. 484 odst. 5 nebo čl. 486 odst. 4, platí požadavky stanovené v článku 64.
Pododdíl 2
Zahrnutí nástrojů s kupní opcí a pobídkou ke splacení do položek vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2
Článek 489
Hybridní nástroje s kupní opcí a pobídkou ke splacení
1. Odchylně od článků 51 a 52 platí během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021 pro nástroje, které jsou uvedeny v čl. 484 odst. 4 a zahrnují ve svých podmínkách kupní opce s pobídkou ke splacení ze strany instituce, požadavky stanovené v odstavcích 2 až 7 tohoto článku.
2. Nástroje se považují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení pouze před 1. lednem 2013;
b)
instituce kupní opce nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 52 jsou splněny od 1. ledna 2013.
3. Nástroje se považují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 s omezeným uznáním v souladu s čl. 484 odst. 4 do data jejich skutečné splatnosti a poté se považují za položky vedlejšího kapitálu tier 1 bez omezení za předpokladu, že:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení až 1. ledna 2013 nebo poté;
b)
instituce kupní opce ke dni skutečné splatnosti nástrojů nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 52 jsou splněny od data skutečné splatnosti nástrojů.
4. Nástroje se nepovažují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 a nevztahuje se na ně čl. 484 odst. 4 od 1. ledna 2014, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení mezi 31. prosincem 2011 a 1. lednem 2013;
b)
instituce kupní opce ke dni skutečné splatnosti nástrojů nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 52 nejsou od data skutečné splatnosti nástrojů splněny.
5. Nástroje se považují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 s omezeným uznáním v souladu s čl. 484 odst. 4 do data jejich skutečné splatnosti a nepovažují se poté za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení 1. ledna 2013 nebo poté;
b)
instituce kupní opce ke dni skutečné splatnosti nástrojů nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 52 nejsou od data skutečné splatnosti nástrojů splněny.
6. Nástroje se považují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 v souladu s čl. 484 odst. 4, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení pouze 31. prosince 2011 nebo předtím;
b)
instituce kupní opce ke dni skutečné splatnosti nástrojů nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 52 nebyly od data skutečné splatnosti nástrojů splněny.
Článek 490
Položky kapitálu tier 2 s pobídkou ke splacení
1. Odchylně od článků 62 a 63 platí během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021 pro položky uvedené v čl. 484 odst. 5, které splňují podmínky vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. f) nebo h) směrnice 2006/48/ES a zahrnují ve svých podmínkách kupní opce s pobídkou ke splacení ze strany instituce, požadavky stanovené v odstavcích 2 až 7 tohoto článku.
2. Položky se považují nástroje zahrnované do kapitálu tier 2, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení pouze před 1. lednem 2013;
b)
instituce kupní opce nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 63 jsou splněny od 1. ledna 2013.
3. Položky se považují za položky kapitálu tier 2 v souladu s čl. 484 odst. 5 do data jejich skutečné splatnosti a poté se považují za položky kapitálu tier 2 bez omezení za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení až 1. ledna 2013 nebo poté;
b)
instituce kupní opce ke dni skutečné splatnosti položek nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 63 jsou splněny od data skutečné splatnosti položek.
4. Od 1. ledna 2013 se položky nepovažují za položky kapitálu tier 2, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení pouze mezi 31. prosincem 2011 a 1. lednem 2013;
b)
instituce kupní opce ke dni skutečné splatnosti položek nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 63 nejsou od data skutečné splatnosti položek splněny.
5. Položky se považují za položky kapitálu tier 2 s omezeným uznáním v souladu s čl. 484 odst. 5 do data jejich skutečné splatnosti a nepovažují se poté za položky kapitálu tier 2, pokud:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení 1. ledna 2013 nebo poté;
b)
instituce kupní opce ke dni jejich skutečné splatnosti nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 63 nejsou od data skutečné splatnosti položek splněny.
6. Položky se považují za položky kapitálu tier 2 v souladu s čl. 484 odst. 5, pokud:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení pouze 31. prosince 2011 nebo předtím;
b)
instituce kupní opce ke dni skutečné splatnosti položek nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 63 nejsou od data skutečné splatnosti položek splněny.
Článek 491
Skutečná splatnost
Pro účely článků 489 a 490 se skutečná splatnost stanoví takto:
a)
pro položky uvedené v odstavcích 3 a 5 těchto článků je to datum první kupní opce s pobídkou ke splacení, k níž dojde 1. ledna 2013 nebo poté;
b)
pro položky uvedené v odstavcích 4 těchto článků je to datum první kupní opce s pobídkou ke splacení, k níž dojde mezi 31. prosincem 2011 a 1. lednem 2013;
c)
pro položky uvedené v odstavci 6 těchto článků je to datum první kupní opce s pobídkou ke splacení před 31. prosincem 2011.
KAPITOLA 3
Přechodná ustanovení pro zpřístupňování informací o kapitálu
Článek 492
Zpřístupňování informací o kapitálu
1. Instituce použijí tento článek během období 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021.
2. Během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2015 instituce zpřístupní informace o tom, do jaké míry úrovně kmenového kapitálu tier 1 a kapitálu tier 1 překročily požadavky stanovené v článku 465.
3. Během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 instituce zpřístupní tyto dodatečné informace o svém kapitálu:
a)
povahu a účinek jednotlivých filtrů a odpočtů uplatněných v souladu s články 467 až 470, 474, 476 a 479 na kmenový kapitál tier 1, vedlejší kapitál tier 1, kapitál tier 2 a kapitál;
b)
částky menšinových podílů a nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 a souvisejícího nerozděleného zisku a emisního ážia, vydaných dceřinými podniky, které jsou zahrnuty do konsolidovaného kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1, kapitálu tier 2 a kapitálu v souladu s kapitolou 1 oddílem 4;
c)
účinek jednotlivých filtrů a odpočtů uplatněných v souladu s článkem 481 na kmenový kapitál tier 1, vedlejší kapitál tier 1, kapitál tier 2 a kapitál;
d)
povahu a výši položek, které se považují za položky kmenového kapitálu tier 1, položky kapitálu tier 1 a položky kapitálu tier 2 na základě uplatnění odchylek uvedených v kapitole 2 oddíle 2.
4. Během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021 instituce zpřístupní informace o hodnotě nástrojů, které se považují za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 a nástroje zahrnované do kapitálu tier 2 na základě použití článku 484.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro specifikaci jednotných šablon pro zpřístupňování podle tohoto článku. Šablony zahrnou položky uvedené v čl. 437 odst. 1 písm. a), b), d) a e), jak byly pozměněny v kapitole 1 a 2 této hlavy.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. února 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
KAPITOLA 4
Velké expozice, kapitálové požadavky, páka a úroveň Basilej I
Článek 493
Přechodná ustanovení pro velké expozice
1. Ustanovení o velkých expozicích uvedená v čl. 387 až 403 se nevztahují na investiční podniky, jejichž hlavní podnikatelskou činností je výhradně poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu k finančním nástrojům stanoveným v oddíle C bodech 5, 6, 7, 9 a 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES a na něž se nevztahovala k 31. prosinci 2006 směrnice Rady 93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů (35). Tato výjimka platí do 31. prosince 2017 nebo do dne vstupu jakékoli změny podle odstavce 2 tohoto článku v platnost, podle toho, co nastane dříve.
2. Do 31. prosince 2015 předloží Komise na základě veřejné konzultace a po projednání s příslušnými orgány Evropskému parlamentu a Radě zprávu o:
a)
vhodném systému obezřetnostního dohledu nad investičními podniky, jejichž hlavní podnikatelskou činností je výhradně poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu ke komoditním a finančním derivátům stanoveným v oddíle C bodech 5, 6, 7, 9 a 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES;
b)
potřebnosti změny směrnice 2004/39/ES pro vytvoření další kategorie investičního podniku, jehož hlavní podnikatelskou činností je poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu k finančním nástrojům stanoveným v oddílu C bodech 5, 6, 7, 9 a 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES ve vztahu k dodávkám energií.
Na základě této zprávy může Komise předložit návrhy na změny tohoto nařízení.
3. Odchylně od čl. 400 odst. 2 a 3 mohou členské státy po přechodné období do vstupu jakéhokoli právního aktu vyplývajícího z přezkumu podle článku 507 v platnost, avšak nikoli po dni 2. ledna 2029 zcela nebo částečně vyjmout z působnosti čl. 395 odst. 1 tyto expozice:
a)
kryté dluhopisy podle čl. 129 odst. 1, 3 a 6;
b)
aktiva představující pohledávky vůči regionálním vládám nebo místním orgánům členských států, pokud by těmto pohledávkám byla přidělena podle části třetí hlavy II kapitoly 2 riziková váha 20 %, a jiné expozice vůči těmto regionálním vládám nebo místním orgánům nebo jimi zaručené pohledávky, kterým by podle části třetí hlavy II kapitoly 2 byla přidělena riziková váha 20 %;
c)
expozice včetně účastí nebo jiných druhů kapitálových investic instituce vůči mateřskému podniku, vůči jiným dceřiným podnikům takového mateřského podniku nebo vůči jeho vlastním dceřiným podnikům, podléhají-li tyto podniky témuž dohledu na konsolidovaném základě jako sama instituce v souladu s tímto nařízením, směrnicí 2002/87/ES nebo s rovnocennými normami platnými ve třetí zemi. S expozicemi nesplňujícími tato kritéria bude zacházeno jako s expozicemi vůči třetí osobě, ať jsou vyňaty z působnosti čl. 395 odst. 1 tohoto nařízení, nebo nikoli;
d)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice včetně účastí nebo jiných druhů kapitálových investic vůči regionálním nebo ústředním úvěrovým institucím, se kterými je úvěrová instituce sdružena v síti v souladu s právními předpisy nebo stanovami a které jsou podle těchto předpisů nebo stanov odpovědné za hotovostní clearingové operace v rámci sítě;
e)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči úvěrovým institucím vzniklé úvěrovým institucím, z nichž jedna provozuje činnost na nekonkurenčním základě a poskytuje úvěry nebo záruky za ně podle legislativních programů nebo svých stanov na podporu přesně vymezených hospodářských odvětví, které podléhají určité formě státního dohledu a omezením využití poskytovaných úvěrů, pokud příslušné expozice vzniknou z takových úvěrů přenášených na příjemce prostřednictvím úvěrových institucí nebo ze záruk za tyto úvěry;
f)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči institucím za podmínky, že tyto expozice nepředstavují kapitál takové instituce, netrvají déle než do následujícího obchodního dne a nejsou denominovány v některé z hlavních obchodních měn;
g)
aktiva představující pohledávky vůči centrálním bankám ve formě požadovaných minimálních rezerv držených těmito centrálními bankami, které jsou denominovány v jejich národních měnách;
h)
aktiva představující pohledávky vůči ústředním vládám v podobě zákonných požadavků na likviditu, která jsou uložena ve vládních cenných papírech, jež jsou denominovány a financovány v jejich národních měnách, pokud příslušné orgány rozhodnou, že úvěrové hodnocení těchto ústředních vlád stanovené určenou externí ratingovou agenturou odpovídá investičnímu stupni;
i)
50 % podrozvahových dokumentárních akreditivů se středně nízkým a nízkým rizikem a podrozvahových nevyčerpaných úvěrových příslibů se středně nízkým a nízkým rizikem podle přílohy I a se souhlasem příslušných orgánů 80 % jiných záruk než záruk na úvěry, které vyplývají z právních předpisů a které svým členům poskytují vzájemné záruční společnosti mající postavení úvěrových institucí;
j)
záruky vyžadované zákonem, které jsou používány v případě, že hypoteční půjčka financovaná vydáváním hypotečních dluhopisů je vyplacena vypůjčovateli před konečnou registrací hypotéky v katastru, pokud daná záruka není používána pro snížení rizika při výpočtu objemu rizikově vážených expozic;
k)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči uznávaným burzám.
Článek 494
Přechodná ustanovení pro použitelný kapitál
Odchylně od čl. 4 odst. 1 bodu 71 písm. b) může být do použitelného kapitálu zahrnut kapitál tier 2 až do výše:
a)
100 % kapitálu tier 1 během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
75 % kapitálu tier 1 během období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2015;
c)
50 % kapitálu tier 1 během období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2016.
Článek 495
Zacházení s akciovými expozicemi podle přístupu IRB
1. Odchylně od části třetí kapitoly 3, až do 31. prosince 2017 mohou příslušné orgány přiznat výjimku ze zacházení IRB některým kategoriím akciových expozic držených institucemi a dceřinými podniky v EU institucí v daném členském státě, a to k 31. prosinci 2007. Příslušný orgán zveřejní kategorie akciových expozic, u kterých lze využít tohoto zacházení v souladu s článkem 143 směrnice 2013/36/EU.
Vyjmuté pozice se měří počtem podílů držených k 31. prosinci 2007 a jakýchkoli dalších podílů, jejichž vlastnictví vyplývá přímo z držení daných kapitálových investic, pokud tyto podíly nezvyšují poměrný podíl vlastnictví ve společnosti pro správu portfolia.
Jestliže nabytí účasti zvýší poměrný podíl vlastnictví v konkrétní kapitálové investici, výjimka se na toto zvýšení nevztahuje. Výjimka se nevztahuje ani na kapitálové investice, na něž se původně vztahovala, ale které byly prodány a pak zpětně odkoupeny.
Akciové expozice, na něž se vztahuje toto ustanovení, podléhají kapitálovým požadavkům vypočítaným v souladu se standardizovaným přístupem podle části třetí hlavy II kapitoly 2, popřípadě požadavkům stanoveným v části třetí hlavě IV.
Příslušné orgány oznámí Komisi a EBA provádění tohoto odstavce.
2. Při výpočtu objem rizikově vážených expozic pro účely čl. 114 odst. 4 se až do 31. prosince 2015 expozicím vůči ústředním vládám nebo centrálním bankám členských států, které jsou denominovány a financovány v národní měně kteréhokoli členského státu, přidělí stejná riziková váha, která by se uplatnila v případě, že by tyto expozice byly denominovány a financovány v jejich národní měně.
3. EBA vypracuje návrh regulačních technických norem pro stanovení podmínek, za kterých příslušné orgány přiznají výjimku uvedenou v odstavci 1.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 30. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 496
Kapitálové požadavky pro kryté dluhopisy
1. Do 31. prosince 2017 mohou příslušné orgány zcela nebo částečně upustit od uplatňování 10 % limitu pro dluhopisy s přednostním vypořádáním vydané francouzskými Fonds Communs de Créances nebo sekuritizačními společnostmi, které jsou francouzským Fonds Communs de Créances rovnocenné, jak je uvedeno v čl. 129 odst. 1 písm. d) a e), pokud jsou splněny obě tyto podmínky:
a)
sekuritizované expozice týkající se obytných nebo obchodních nemovitostí pochází od člena stejné konsolidované skupiny, jejímž členem je emitent krytých dluhopisů, nebo od subjektu přidruženého ke stejnému ústřednímu subjektu, k němuž je přidružen emitent krytých dluhopisů, přičemž příslušnost ke stejné skupině nebo přidružení ke stejnému orgánu jsou určeny v době, kdy jsou dluhopisy s přednostním vypořádáním použity jako kolaterál pro kryté dluhopisy; a
b)
člen stejné konsolidované skupiny, jejímž členem je emitent krytých dluhopisů, nebo subjekt přidružený ke stejnému ústřednímu subjektu, k němuž je přidružen emitent krytých dluhopisů, si ponechá celou tranši první ztráty podporující tyto dluhopisy s přednostním vypořádáním.
2. Do 31. prosince 2014 se pro účely čl. 129 odst. 1 písm. c) považují přednostní nezajištěné expozice instituce, které podle vnitrostátních právních předpisů před vstupem tohoto nařízení v platnost splňují podmínky pro přidělení rizikové váhy 20 %, za expozice splňující podmínky stupně úvěrové kvality 1.
3. Do 31. prosince 2014 se pro účely čl. 129 odst. 5 přednostní nezajištěné expozice instituce, které podle vnitrostátních právních předpisů před vstupem tohoto nařízení v platnost splňují podmínky pro přidělení rizikové váhy 20 %, považují za expozice splňující podmínky pro přidělení rizikové váhy 20 %.
Článek 497
Kapitálové požadavky pro expozice vůči ústředním protistranám
1. Do 15 měsíců po vstupu v platnost poslední z jedenácti regulačních technických norem uvedených na konci čl. 89 odst. 3 prvního pododstavce nařízení (EU) č. 648/2012 nebo do přijetí rozhodnutí podle článku 14 uvedeného nařízení o povolení ústřední protistrany, podle toho, co nastane dříve, může instituce takovou ústřední protistranu pokládat za způsobilou ústřední protistranu, pokud je splněna podmínka uvedená v první části uvedeného pododstavce.
2. Do 15 měsíců po vstupu v platnost poslední z jedenácti regulačních technických norem uvedených na konci čl. 89 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EU) č. 648/2012 nebo do přijetí rozhodnutí podle článku 25 uvedeného nařízení o uznání ústřední protistrany usazené v třetí zemi, podle toho, co nastane dříve, může instituce takovou ústřední protistranu pokládat za způsobilou ústřední protistranu.
3. Za mimořádných okolností, kdy je nutné a přiměřené zamezit narušení mezinárodních finančních trhů, může Komise přijmout prováděcí akt podle článku 5 nařízení (EU) č. 182/2011 s cílem prodloužit platnost přechodných ustanovení v odstavcích 1 a 2 tohoto článku o dalších šest měsíců.
4. Do uplynutí lhůt uvedených v odstavcích 1 a 2 a prodloužených podle odstavce 3 v případě, že ústřední protistrana nemá fond pro riziko selhání a nesjednala si s členy svého clearingového systému závazné smluvní ujednání, které jí umožňuje zcela nebo zčásti využívat počáteční marži přijatou od členů svého clearingového systému, jako by se jednalo o předfinancované příspěvky, instituce nahradí příslušný vzorec pro výpočet kapitálového požadavku (Ki) uvedeného v čl. 308 odst. 2 tímto:
kde:
IMi
=
počáteční marže složená členem clearingového systému (i) ústřední protistraně;
IM
=
celková částka počáteční marže sdělená instituci ústřední protistranou.
Článek 498
Výjimky pro obchodníky s komoditami
1. Ustanovení o kapitálových požadavcích uvedená v tomto nařízení se nevztahují na investiční podniky, jejichž hlavní podnikatelskou činností je výhradně poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu k finančním nástrojům uvedeným v bodech 5, 6, 7, 9 a 10 oddílu C přílohy I směrnice 2004/39/ES, na které se k 31. prosinci 2006 nevztahovala směrnice 93/22/EHS.
Tato výjimka platí do 31. prosince 2017 nebo do dne vstupu v platnost jakékoli změny podle odstavců 2 a 3, podle toho, co nastane dříve.
2. Do 31. prosince 2015 předloží Komise na základě veřejné konzultace a po projednání s příslušnými orgány Evropskému parlamentu a Radě zprávu o:
a)
vhodném systému obezřetnostního dohledu nad investičními podniky, jejichž hlavní podnikatelskou činností je výhradně poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu ke komoditním a finančním derivátům stanoveným v oddíle C bodech 5, 6, 7, 9 a 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES;
b)
potřebnosti změny směrnice 2004/39/ES pro vytvoření další kategorie investičního podniku, jehož hlavní podnikatelskou činností je poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu k finančním nástrojům stanoveným v oddíle C bodech 5, 6, 7, 9 a 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES ve vztahu k dodávce energie, včetně elektřiny, uhlí, plynu a ropy.
3. Na základě zprávy uvedené v odstavci 2 může Komise předložit návrhy na změny tohoto nařízení.
Článek 499
Páka
1. Odchylně od článků 429 a 430 během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021 instituce vypočítají a oznámí pákový poměr s použitím obou níže uvedených měr kapitálu:
a)
kapitál tier 1;
b)
kapitál tier 1, s výhradou odchylek stanovených v kapitolách 1 a 2 této hlavy.
2. Odchylně od čl. 451 odst. 1 si instituce může zvolit, zda zpřístupní informace o pákovém poměru založené buď pouze na jedné, nebo na obou definicích míry kapitálu uvedených v odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku. Pokud instituce změní své rozhodnutí, o kterém pákovém poměru zpřístupní informace, musí první následující zpřístupněné sdělení obsahovat souhrnnou informaci o všech pákových poměrech, o nichž byly zveřejněny informace až do okamžiku, kdy ke změně rozhodnutí došlo.
3. Odchylně od čl. 429 odst. 2 mohou během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 příslušné orgány institucím povolit, aby vypočítávaly pákové poměry čtvrtletně, pokud se domnívají, že instituce nemusí mít dostatečně kvalitní údaje pro výpočet pákového poměru, který je aritmetickým průměrem měsíčních pákových poměrů za čtvrtletí.
Článek 500
Přechodná ustanovení - úroveň Basilej I
1. Instituce, které vypočítávají objem rizikově vážených expozic v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 3, a instituce, které používají pokročilý přístup k měření podle části třetí hlavy III kapitoly 4 pro výpočet kapitálových požadavků k operačnímu riziku, splní do 31. prosince 2017 oba tyto požadavky:
a)
držet kapitál, jak je stanoven v článku 92;
b)
držet kapitál, který je za všech okolností vyšší nebo roven 80 % celkové minimální částky kapitálu, který by daná instituce byla povinna držet podle článku 4 směrnice 93/6/EHS, neboť uvedená směrnice a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (36) byly v platnosti před 1. lednem 2007.
2. S výhradou souhlasu příslušných orgánů může být částka uvedená v odst. 1 písm. b) nahrazena požadavkem na držení kapitálu, který je za všech okolností vyšší nebo roven 80 % kapitálu, jehož držení příslušnou institucí by bylo požadováno podle článku 92 s ohledem na výpočet objemu rizikově vážených expozic v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 a případně částí třetí hlavou III kapitolou 2 nebo 3, namísto v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 3 nebo případně částí třetí hlavou III kapitolou 4.
3. Úvěrová instituce může odstavec 2 uplatnit pouze v případě, že pro výpočet svých kapitálových požadavků začala dle svého prohlášení používat přístup IRB nebo pokročilé přístupy k měření od 1. ledna 2010 nebo později.
4. Dodržování požadavků podle odst. 1 písm. b) se provádí na základě objemů kapitálu, které jsou plně upraveny tak, aby odrážely rozdíly mezi výpočtem kapitálu podle směrnice 93/6/EHS a směrnice 2000/12/ES, ve znění platném před 1. lednem 2007, a výpočtem kapitálu podle tohoto nařízení, které vyplývají z odděleného zacházení s očekávanými a neočekávanými ztrátami podle části třetí hlavy II kapitoly 3 tohoto nařízení.
5. Příslušné orgány mohou, po konzultaci s EBA, upustit od uplatňování odst. 1 písm. b) na instituce za předpokladu, že všechny požadavky pro přístup IRB stanovené v části třetí hlavě II kapitole 3 oddíle 6 nebo případně kvalifikační kritéria pro využívání pokročilého přístupu k měření stanovená v části třetí hlavě III kapitole 4 jsou splněny.
6. Komise podá do 1. ledna 2017 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o tom, zda je vhodné prodloužit uplatňování příslušné úrovně Basilej I po 31. prosinci 2017 s cílem zajistit, aby v souvislosti s interními modely existovala určitá mez, přičemž zohlední mezinárodní vývoj a mezinárodně dohodnuté standardy. V případě potřeby se ke zprávě připojí legislativní návrh.
Článek 501
Kapitálové požadavky k úvěrovému riziku týkající se expozic vůči malým a středním podnikům
1. Kapitálové požadavky k úvěrovému riziku týkající se expozic vůči malým a středním podnikům se vynásobí koeficientem 0,7619.
2. Pro účely tohoto článku:
a)
jsou expozice zahrnuty do kategorie retailových nebo podnikových expozic nebo zajištěny nemovitostmi. Expozice v selhání jsou vyloučeny.
b)
malé a střední podniky jsou definovány v souladu s doporučením Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků a malých a středních podniků (37). Z kritérií uvedených v článku 2 přílohy tohoto doporučení se zohlední jen roční obrat;
c)
celková částka, kterou dlužící klient nebo ekonomicky spjatá skupina dlužníků dluží instituci a mateřským podnikům a jejich dceřiným podnikům, včetně jakékoli expozice v selhání, ale s výjimkou pohledávek nebo podmíněných pohledávek zajištěných obytnými nemovitostmi, nepřekročí, podle informací, které má instituce k dispozici, 1,5 milionu EUR. Instituce podnikne patřičné kroky k získání takových informací.
3. Instituce podávají každé tři měsíce příslušným orgánům zprávu o celkovém objemu expozic vůči malým a středním podnikům vypočteném v souladu s odstavcem 2.
4. Komise vypracuje do 2. ledna 2017 zprávu o dopadu kapitálových požadavků stanovených v tomto nařízení na poskytování úvěrů malým a středním podnikům a fyzickým osobám a předloží tuto zprávu Evropskému parlamentu a Radě, případně spolu s legislativním návrhem.
5. Pro účely odstavce 4 podá EBA Komisi zprávu o:
a)
analýze vývoje trendů poskytování úvěrů malým a středním podnikům v průběhu období uvedeného v odstavci 4;
b)
analýze skutečné rizikovosti malých a středních podniků Unie v průběhu celého hospodářského cyklu;
c)
konzistentnosti kapitálových požadavků uvedených v tomto nařízení k úvěrovému riziku z expozic vůči malým a středním podnikům včetně výsledků analýzy podle písmen a) a b).
HLAVA II
ZPRÁVY A PŘEZKUM
Článek 502
Cykličnost kapitálových požadavků
Komise ve spolupráci s EBA, ESRB a se členskými státy a se zřetelem ke stanovisku ECB pravidelně kontroluje, zda toto nařízení jako celek, spolu se směrnicí 2013/36/EU, má významný dopad na hospodářský cyklus, a v návaznosti na tuto kontrolu zváží, zda existuje důvod k přijetí jakýchkoli nápravných opatření. Do 31. prosince 2013 EBA oznámí Komisi, zda a jak by mělo dojít ke sblížení metodik institucí v rámci přístupu IRB s cílem dosáhnout srovnatelnějších kapitálových požadavků a zmírnit procykličnost.
Na základě této analýzy a se zřetelem ke stanovisku ECB Komise vypracuje jednou za dva roky zprávu, kterou předloží spolu s vhodnými návrhy Evropskému parlamentu a Radě. Příspěvky od stran přijímajících úvěr a poskytujících úvěr se při vypracování zprávy berou ve vhodné míře na vědomí.
Do 31. prosince 2014 přezkoumá Komise uplatňování čl. 33 odst. 1 písm. c) a vypracuje o něm zprávu, kterou předloží Evropskému parlamentu a Radě, případně spolu s legislativním návrhem.
S ohledem na možné vypuštění čl. 33 odst. 1 písm. c) a na jeho možné uplatnění na úrovni Unie přezkum prověří zejména zavedení dostatečných záruk pro zajištění finanční stability ve všech členských státech.
Článek 503
Kapitálové požadavky pro expozice ve formě krytých dluhopisů
1. Komise podá do 31. prosince 2014 po konzultaci s EBA Evropskému parlamentu a Radě zprávu, spolu s vhodnými návrhy, zda rizikové váhy stanovené v článku 129 a kapitálové požadavky ke specifickému riziku v čl. 336 odst. 3 jsou přiměřené pro všechny nástroje, které splňují podmínky pro toto zacházení, a zda jsou kritéria v článku 129 přiměřená.
2. Zpráva a návrhy uvedené v odstavci 1 zohledňují:
a)
míru, v jaké stávající regulativní kapitálové požadavky vztahující se na kryté dluhopisy odpovídajícím způsobem diferencují mezi rozdíly v úvěrové kvalitě krytých dluhopisů a kolaterálem, jimž jsou kryté dluhopisy zajištěny, včetně míry rozdílů mezi členskými státy;
b)
transparentnost trhu s krytými dluhopisy a míru, v níž investorům usnadňuje komplexní vnitřní analýzu úvěrového rizika krytých dluhopisů a kolaterálu, jimž jsou zajištěny, a k oddělení majetku v případě platební neschopnosti emitenta, včetně zmírňujících účinků výchozího přísného vnitrostátního právního rámce podle článku 129 tohoto nařízení a čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES na celkovou úvěrovou kvalitu krytého dluhopisu a jejich důsledků pro úroveň transparentnosti pro potřeby investorů; a
c)
míru, v níž vydání krytého dluhopisu úvěrovou institucí ovlivňuje úvěrové riziko, jemuž jsou vystaveni další věřitelé vydávající instituce.
3. Komise podá do 31. prosince 2014 po konzultaci EBA Evropskému parlamentu a Radě zprávu o tom, zda úvěry zajištěné leteckými dopravními prostředky (zástavním právem k leteckým dopravním prostředkům) a úvěry na bydlení zajištěné zárukou, nikoliv však zaevidovaným zástavním právem, by měly za určitých podmínek být považovány za způsobilá aktiva podle článku 129.
4. Komise přezkoumá do 31. prosince 2016 vhodnost odchylky stanovené v článku 496 a případně vhodnost rozšíření stejného zacházení na jakýkoliv jiný typ krytého dluhopisu. Na základě tohoto přezkumu může Komise případně přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 462 k tomu, aby tato odchylka nabyla trvalé platnosti, nebo předložit legislativní návrhy na rozšíření této odchylky na jiné typy krytých dluhopisů.
Článek 504
Kapitálové nástroje upsané veřejnými orgány v mimořádných situacích
Komise podá do 31. prosince 2016 po konzultaci s orgánem EBA zprávu Evropskému parlamentu a Radě spolu s případnými vhodnými návrhy, zda je třeba zacházení uvedené v článku 31 pozměnit nebo vypustit.
Článek 505
Přezkum dlouhodobého financování
Komise podá do 31. prosince 2014 Evropskému parlamentu a Radě zprávu včetně případných vhodných návrhů o přiměřenosti požadavků tohoto nařízení s ohledem na potřebu zajistit odpovídající úrovně financování pro všechny formy dlouhodobého financování hospodářství, včetně rozhodujících infrastrukturních projektů v Unii v oblasti dopravy, energetiky a komunikací.
Článek 506
Úvěrové riziko - definice selhání
EBA podá do 31. prosince 2017 Komisi zprávu o tom, jaký bude mít nahrazení 90denní lhůty po splatnosti 180denní lhůtou podle čl. 178 odst. 1 písm. b) dopad na objem rizikově vážených expozic, a o vhodnosti pokračování uplatňování uvedeného ustanovení po 31. prosinci 2019.
Na základě této zprávy může Komise předložit legislativní návrh změny tohoto nařízení.
Článek 507
Velké expozice
Komise provede do 31. prosince 2015 přezkum a vypracuje zprávu o uplatňování čl. 400 odst. 1 písm. j) a čl. 400 odst. 2 včetně toho, zda udělování výjimek stanovených v čl. 400 odst. 2 by má být dobrovolné, a předloží tuto zprávu Evropskému parlamentu a Radě, případně spolu s legislativním návrhem.
S ohledem na možné zrušení diskrečních pravomocí členských států podle čl. 400 odst. 2 písm. c) a na jejich případné uplatňování na úrovni Unie se Komise v tomto přezkumu zejména soustředí na účinnost řízení rizik skupin a současně zajistí zavedení dostatečných záruk s cílem zajistit finanční stabilitu ve všech členských státech, pod jejichž jurisdikci spadá subjekt dotčené skupiny.
Článek 508
Úroveň použití
1. Komise přezkoumá do 31. prosince 2014 uplatňování článků části první hlavy II a čl. 113 odst. 6 a 7 a vypracuje o něm zprávu, kterou předloží Evropskému parlamentu a Radě, případně spolu s legislativním návrhem.
2. Komise vypracuje do 31. prosince 2015 zprávu o tom, zda a jak by se požadavek krytí likvidity stanovený v části šesté měl uplatňovat na investiční podniky, a po konzultaci s EBA předloží tuto zprávu Evropskému parlamentu a Radě, případně spolu s legislativním návrhem.
3. Komise předloží do 31. prosince 2015 po konzultaci s orgány EBA a ESMA a s ohledem na jednání s příslušnými orgány Evropskému parlamentu a Radě zprávu o vhodném režimu pro obezřetnostní dohled nad investičními podniky a podniky uvedenými v čl. 4 odst.1 bodu 2 písm. b) a c). V případě potřeby se ke zprávě připojí legislativní návrh.
Článek 509
Požadavky na likviditu
1. EBA sleduje a hodnotí zprávy vypracované v souladu s čl. 415 odst. 1, ve všech měnách a podle různých modelů podnikání. EBA podá po konzultaci s ESRB, nefinančními koncovými uživateli, bankovním odvětvím, příslušnými orgány a centrálními bankami ESCB každoročně a poprvé do 31. prosince 2013 Komisi zprávu, zda je pravděpodobné, že vymezení obecného požadavku krytí likvidity v části šesté na základě položek, které mají být vykazovány podle části šesté hlavy II a přílohy III, buď jednotlivě nebo hromadně, bude mít podstatný nepříznivý dopad na podnikání a rizikový profil institucí usazených v Unii nebo na stabilitu a řádné fungování finančních trhů nebo hospodářství a stabilitu nabídky bankovních úvěrů, se zvláštním zaměřením na úvěrování malých a středních podniků, a na financování obchodu, včetně úvěrů v rámci oficiálních režimů pojištění vývozních úvěrů.
Zpráva uvedená v prvním pododstavci náležitě zohlední vývoj na trzích a v oblasti mezinárodní regulace, jakož i interakce požadavku krytí likvidity s jinými obezřetnostními požadavky podle tohoto nařízení, jako jsou kapitálové poměry založené na riziku stanovené v článku 92 nebo pákové poměry.
Evropský parlament a Rada mají příležitost se ke zprávě uvedené v prvním pododstavci vyjádřit.
2. EBA posoudí ve zprávě uvedené v odstavci 1 zejména tyto aspekty:
a)
zajištění mechanismů omezujících hodnotu přítoku likvidity, zejména pokud jde o stanovení vhodného limitu přítoku a podmínek pro jeho uplatňování s ohledem na různé modely podnikání, včetně průchozího financování, faktoringu, leasingu, krytých dluhopisů, hypoték, vydávání krytých dluhopisů, a rozsahu, v jakém by měl být uvedený limit pozměněn nebo odstraněn, aby se zohlednily specifické podmínky specializovaného financování;
b)
nastavení přítoku a odtoku podle části šesté hlavy II, zejména podle čl. 422 odst. 7 a čl. 425 odst. 2;
c)
zajištění mechanismů omezujících krytí požadavků na likviditu určitými kategoriemi likvidních aktiv, zejména posouzení vhodného minimálního procentního podílu pro likvidní aktiva podle čl. 416 odst. 1 písm. a), b) a c) na celkových likvidních aktivech, testování 60 % prahové hodnoty a zohlednění vývoje v oblasti mezinárodní regulace. Dlužná a splatná aktiva nebo aktiva svolatelná do 30 kalendářních dnů by se neměla započítávat do limitu, pokud nebyla získána oproti kolaterálu, který rovněž splňuje podmínky čl. 416 odst. 1 písm. a), b) a c);
d)
stanovení zvláštních snížených odtokových nebo vyšších přítokových sazeb pro finanční toky uvnitř skupiny s upřesněním, za jakých podmínek by tyto zvláštní přítokové a odtokové sazby byly z hlediska obezřetnosti opodstatněné, a stanovení vysoce kvalitního konceptu metodiky využívající objektivní kritéria a parametry k určení zvláštních úrovní přítoků a odtoků mezi institucí a protistranou v případě, že nejsou usazeny ve stejném členském státě;
e)
nastavení sazeb čerpání použitelných na nevyčerpané úvěrové a likviditní přísliby, na něž se vztahuje čl. 424 odst. 3 a 5. EBA zejména testuje 100 % sazbu čerpání;
f)
definici retailového vkladu uvedenou v čl. 411 bodu. 2, zejména přiměřenost zavedení prahové hodnoty pro vklady fyzických osob;
g)
nutnost zavedení nové kategorie retailového vkladu s nižším odtokem s ohledem na zvláštní charakteristiky takových vkladů, které by mohly odůvodnit nižší odtokovou sazbu, přičemž se zohlední mezinárodní vývoj;“
h)
odchylky od požadavků na skladbu likvidních aktiv, které budou instituce povinny držet, pokud souhrnné opodstatněné potřeby institucí s ohledem na likvidní aktiva přesahují v dané měně dostupnost těchto likvidních aktiv, a podmínky, jimž by tyto odchylky měly podléhat;
i)
definici finančních produktů, které jsou v souladu s právem šária, jako alternativy k aktivům, která by byla považována za likvidní aktiva pro účely článku 416, pro použití v bankách, které jsou v souladu s právem šária;
j)
definici krizových podmínek, včetně zásad pro použití zásob likvidních aktiv a nezbytných reakcí dohledu, za nichž by instituce mohly svá likvidní aktiva použít ke splnění odtoku likvidity, a způsobů řešení nesplnění těchto podmínek;
k)
definici zavedeného operačního vztahu pro nefinančního zákazníka, jak je uvedeno v čl. 422 odst. 3 písm. c);
l)
nastavení odtokové sazby použitelné v korespondenčním bankovnictví a makléřských službách, jak je uvedeno v čl. 422 odst. 4 prvním pododstavci;
m)
mechanismech zachování právních účinků u vládou zaručených dluhopisů, které byly vydány úvěrovým institucím v rámci podpůrných vládních opaření s povolením státní podpory v rámci Unie, jako např. dluhopisy vydané Národní agenturou pro správu aktiv (National Asset Management Agency, NAMA) v Irsku a španělskou Společností pro správu aktiv ve Španělsku, jež mají jako aktiva s velmi vysokou likviditou a úvěrovou kvalitou odstranit problémová aktiva z rozvah úvěrových institucí, nejpozději do prosince 2023.
3. EBA podá po konzultaci s ESMA a ECB do 31. prosince 2013 Komisi zprávu o vhodných jednotných definicích a o převoditelných aktivech s vysokou a velmi vysokou likviditou a úvěrovou kvalitou pro účely článku 416, jakož i o náležitém snížení hodnoty aktiv, která by bylo možné považovat za likvidní aktiva pro účely článku 416, s výjimkou aktiv uvedených v čl. 416 odst. 1 písm. a), b) a c).
Evropský parlament a Rada mají příležitost se ke zprávě vyjádřit.
Tato zpráva uvedená v prvním pododstavci rovněž zváží:
a)
jiné kategorie aktiv, zejména cenné papíry zajištěné hypotékami na obytné nemovitosti (RMBS), které mají vysokou likviditu a úvěrovou kvalitu,
b)
jiné kategorie cenných papírů nebo úvěrů způsobilých pro centrální banky, jako například dluhopisy nebo obchodní cenné papíry místních vlád, a
c)
jiná obchodovatelná aktiva, která jsou způsobilá pro jiné než centrální banky, jako například akcie kotované na uznané burze, zlato, kapitálové nástroje zahrnuté do hlavního indexu, zaručené dluhopisy, kryté dluhopisy, podnikové dluhopisy a fondy založené na těchto aktivech.
4. Ve zprávě uvedené v odstavci 3 se rovněž zváží, zda a v jakém rozsahu by měly být pohotovostní úvěrové přísliby uvedené v čl. 416 odst. 1 písm. e) zahrnovány jako likvidní aktiva s ohledem na mezinárodní vývoj a s ohledem na zvláštní evropské podmínky, včetně způsobu, jakým je v Unii prováděna měnová politika.
EBA zejména ověří vhodnost níže uvedených kritérií a přiměřené úrovně pro tyto definice:
a)
minimální objem obchodu s aktivy;
b)
minimální objem zbývajících aktiv;
c)
transparentní tvorba cen a informace po provedení obchodu;
d)
stupně úvěrové kvality uvedené v části třetí hlavě II kapitole 2;
e)
ověřený záznam cenové stability;
f)
průměrný objem obchodu a jeho průměrná velikost;
g)
maximální rozpětí nabídky a poptávky;
h)
zbývající doba splatnosti;
i)
minimální poměr obratu.
5. Do 31. ledna 2014 dále EBA podá zprávu o:
a)
jednotných definicích vysoké a velmi vysoké likvidity a úvěrové kvality;
b)
možných nezamýšlených důsledcích definice likvidních aktiv na provádění operací měnové politiky a o rozsahu, v jakém:
i)
může seznam likvidních aktiv, který není vázaný na seznam aktiv způsobilých pro centrální banku, instituce pobízet k tomu, aby v rámci refinančních operací předkládaly způsobilá aktiva, která nespadají do definice likvidních aktiv;
ii)
může regulace likvidity odrazovat instituce od půjček a výpůjček na nezajištěném peněžním trhu a zda to může při provádění měnové politiky zpochybnit cílování zaměřené na EONIA;
iii)
může zavedení požadavku krytí likvidity centrálním bankám ztížit jejich úsilí o zajištění cenové stability prostřednictvím stávajícího rámce a nástrojů měnové politiky;
c)
provozních požadavcích na držení likvidních aktiv, jak je uvedeno v čl. 417 písm. b) až f), v souladu s vývojem v oblasti mezinárodní regulace.
Článek 510
Požadavky čistého stabilního financování
1. Do 31. prosince 2015 podá EBA Komisi zprávu založenou na položkách, které mají být vykázány podle části šesté hlavy III, o tom, zda a jakým způsobem by bylo vhodné zajistit, aby instituce využívaly stabilních zdrojů financování, včetně posouzení dopadu na podnikání a rizikový profil institucí usazených v Unii nebo na finanční trhy nebo hospodářství a bankovní úvěry, se zvláštním zaměřením na úvěry pro malé a střední podniky a financování obchodu, včetně úvěrů v rámci oficiálních režimů pojištění vývozních úvěrů a modelů průchozího financování, včetně spolufinancovaných hypotečních úvěrů. EBA provede zejména analýzu dopadu stabilních zdrojů financování na struktury refinancování různých bankovních modelů v Unii.
2. EBA rovněž podá do 31. prosince 2015 Komisi zprávu založenou na položkách vykazovaných podle části šesté hlavy III a v souladu s jednotnými formáty zpráv podle čl. 415 odst. 3 písm. a) a po konzultaci s ESRB, která se bude týkat metodik pro stanovení výše stabilního financování dostupné institucím a institucemi požadované a vhodných jednotných definic pro výpočet takového požadavku čistého stabilního financování, přičemž se zaměří zejména na:
a)
kategorie a váhy uplatňované na zdroje stabilního financování dle čl. 427 odst. 1;
b)
kategorie a váhy uplatňované za účelem určení požadavku stabilního financování dle čl. 428 odst. 1;
c)
metodiky stanoví vhodná motivační a demotivační opatření, která budou stimulovat stabilnější a dlouhodobější financování aktiv, obchodních aktivit, investic a financování institucí;
d)
nutnost rozvíjet různé metodiky pro různé druhy institucí.
3. Komise případně předloží do 31. prosince 2016 legislativní návrh Evropskému parlamentu a Radě ohledně způsobu, jak zajistit, aby instituce využívaly stabilní zdroje financování, přičemž vezme v úvahu zprávy uvedené v odstavcích 1 a 2 a plně zohlední různorodost bankovního sektoru v Unii.
Článek 511
Páka
1. Komise předloží do 31. prosince 2016 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o dopadu a účinnosti pákového poměru na základě výsledků zprávy uvedené v odstavci 3.
2. V případě potřeby se ke zprávě připojí legislativní návrh na zavedení přiměřeného počtu úrovní pákového poměru, kterých budou instituce sledující různé modely podnikání muset dosáhnout, s návrhem na odpovídající nastavení těchto úrovní a veškeré vhodné úpravy míry kapitálu a míry celkových expozic podle článku 429, případně spolu s veškerými souvisejícími s opatřeními v oblasti flexibility, včetně vhodných změn v článku 458 s cílem zavést pákový poměr v rámci opatření zahrnutých do uvedeného článku.
3. Pro účely odstavce 1 podá EBA Komisi do 31. října 2016 zprávu alespoň o těchto otázkách:
a)
zda je rámec pro pákový poměr stanovený tímto nařízením a články 87 a 98 směrnice 2013/36/EU vhodným nástrojem pro potlačení rizika nadměrné páky ze strany institucí přiměřeným způsobem a na přiměřené úrovni;
b)
o identifikaci modelů podnikání, které odrážejí celkové rizikové profily institucí a o zavedení diferencovaných úrovní pákového poměru pro tyto modely podnikání;
c)
zda požadavky stanovené v článcích 76 a 87 směrnice 2013/36/EU v souladu s články 73 a 97 směrnice 2013/36/EU pro řešení rizika nadměrné páky jsou dostatečné k zajištění řádného řízení tohoto rizika institucemi, a pokud ne, která další zlepšení jsou třeba v zájmu dosažení těchto cílů;
d)
zda - a pokud ano, jaké - změny metodiky výpočtu uvedené v článku 429 by byly nezbytné k zajištění toho, aby pákový poměr mohl být použit jako vhodný ukazatel rizika nadměrné páky u dané instituce;
e)
zda v rámci výpočtu celkové míry expozic pákového poměru se hodnota expozice smluv uvedených v příloze II stanovená pomocí metody původní expozice podstatně liší od hodnoty expozice určené pomocí metody oceňování podle tržní hodnoty;
f)
zda použití kapitálu nebo kmenového kapitálu tier 1 jako míry kapitálu pákového poměru by mohlo být vhodnější pro zamýšlený účel sledování rizika nadměrné páky, a pokud ano, jaké by mělo být odpovídající nastavení pákového poměru;
g)
zda je konverzní faktor uvedený v čl. 429 odst. 10 písm. a) pro nevyčerpané úvěrové přísliby, které lze kdykoli bezpodmínečně a bez výpovědi zrušit, přiměřeně konzervativní na základě důkazů shromážděných během období pozorování;
h)
zda je četnost a formát zpřístupňování položek zmiňovaných v článku 451 odpovídající;
i)
jaká by byla vhodná úroveň pro pákový poměr pro jednotlivé modely podnikání identifikované podle písmene b);
j)
zda by mělo být definováno rozmezí pro každou úroveň pákového poměru;
k)
zda by zavedení pákového poměr jako požadavku na instituce vyžadovalo jakékoli změny v rámci pro pákový poměr stanoveném tímto nařízením, a pokud ano, jaké;
l)
zda by zavedení pákového poměru jako požadavku pro instituce účinně omezilo riziko nadměrné páky, a pokud ano, zda by úroveň pákového poměru měla být stejná pro všechny instituce, nebo by se měla stanovit podle rizikového profilu a modelu podnikání, jakož i podle velikosti institucí, a v této souvislosti, jaké dodatečné nastavení či přechodné období by bylo požadováno.
4. Zpráva uvedená v odstavci 3 musí zahrnovat alespoň období od 1. ledna 2014 do 30. června 2016 a musí brát v úvahu alespoň toto:
a)
dopad zavedení pákového poměru, určeného v souladu s článkem 429, jako požadavek, který by instituce byly povinny splnit, na:
i)
finanční trhy obecně, a zejména na trhy pro repo obchody, deriváty a kryté dluhopisy;
ii)
stabilitu institucí;
iii)
modely podnikání a struktury rozvah institucí, zejména pokud jde o nízkorizikové oblasti obchodování, jako jsou podpůrné úvěry veřejných rozvojových bank, financování obcí, financování obytných nemovitostí a další nízkorizikové oblasti, které se řídí vnitrostátním právem;
iv)
migraci expozic vůči subjektům, které nejsou předmětem obezřetnostního dohledu;
v)
finanční inovace, zejména na vývoj nástrojů se zahrnutou pákou;
vi)
rizikové chování institucí;
vii)
činnosti týkající se clearingu, vypořádání a úschovy a fungování ústřední protistrany;
viii)
cykličnost míry kapitálu a celkové míry expozic pákového poměru;
ix)
bankovní úvěry, se zvláštním zaměřením na úvěry pro malé a střední podniky, místní orgány, regionální orgány a subjekty veřejného sektoru a na financování obchodu, včetně úvěrů v rámci oficiálních režimů pojištění vývozních úvěrů;
b)
interakci pákového poměru s kapitálovými požadavky založenými na riziku a požadavky na likviditu stanovené v tomto nařízení;
c)
dopad účetních rozdílů mezi účetními standardy použitelnými podle nařízení (ES) č. 1606/2002, účetními standardy použitelnými podle směrnice 86/635/EHS a podle jiného použitelného účetního rámce a dalších relevantních účetních rámců na srovnatelnost pákového poměru.
Článek 512
Expozice vůči převedenému úvěrovému riziku
Komise předloží do 31. prosince 2014 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o používání a účinnosti ustanovení části páté s ohledem na vývoj na mezinárodním trhu.
Článek 513
Makroobezřetnostní požadavky
1. Do 30. června 2014 Evropská komise po konzultaci s ESRB a EBA přezkoumá, zda jsou makroobezřetnostní požadavky obsažené v tomto nařízení a ve směrnici 2013/36/EU dostatečné pro snížení systémových rizik v odvětvích, regionech a členských státech, a současně posoudí:
a)
zda jsou stávající makroobezřetnostní nástroje stanovené v tomto nařízení a ve směrnici 2013/36/EU účinné, účelné a transparentní;
b)
zda jsou rozsah a případná míra překrývání jednotlivých makroobezřetnostních nástrojů určených k řešení podobných rizik, které jsou stanoveny v tomto nařízení a ve směrnici 2013/36/EU, přiměřené, a případně navrhne nové makroobezřetnostní požadavky;
c)
jakým způsobem se mezinárodně dohodnuté standardy pro systémové instituce a ustanovení tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU vzájemně ovlivňují a případně navrhne nová pravidla zohledňující tyto mezinárodně dohodnuté standardy.
2. Do 31. prosince 2014 podá Komise na základě konzultací s ESRB a EBA zprávu Evropskému parlamentu a Radě o posouzení uvedeném v odstavci 1 a případně Evropskému parlamentu a Radě předloží legislativní návrh.
Článek 514
Úvěrové riziko protistrany a metoda původní expozice
Do 31. prosince 2016 přezkoumá Komise uplatňování článku 275 a vypracuje o něm zprávu, kterou předloží Evropskému parlamentu a Radě, případně i s legislativním návrhem.
Článek 515
Sledování a hodnocení
1. EBA a ESMA do 2. ledna 2015 vypracují zprávu o fungování tohoto nařízení se souvisejícími povinnostmi podle nařízení (EU) č. 648/2012, a zejména pokud jde o instituce provozující ústřední protistranu, aby se zabránilo zdvojování požadavků u derivátových transakcí, a zamezilo se tak zvýšenému regulačnímu riziku a zvýšeným nákladům na monitorování ze strany příslušných orgánů.
2. EBA sleduje a hodnotí fungování ustanovení o kapitálových požadavcích pro expozice vůči ústřední protistraně, jak stanoví část třetí hlava II kapitola 6 oddíl 9. Do 1. ledna 2015 podá EBA Komisi zprávu o dopadu a účinnosti těchto ustanovení.
3. Do 31. prosince 2016 Komise přezkoumá sladění tohoto nařízení se souvisejícími povinnostmi v rámci nařízení (EU) č. 648/2012, kapitálové požadavky uvedené v části třetí hlavě II kapitoly 6 oddílu 9, vypracuje o tom zprávu a tuto zprávu předloží Evropskému parlamentu a Radě, případně i s legislativním návrhem.
Článek 516
Dlouhodobé financování
Do 31. prosince 2015 podá Komise zprávu o dopadu tohoto nařízení na vznik pobídek k dlouhodobým investicím do infrastruktury podporující růst.
Článek 517
Definice použitelného kapitálu
Do 31. prosince 2014 přezkoumá Komise vhodnost definice použitelného kapitálu používané pro účely části druhé hlavy III a části čtvrté a předloží o tom zprávu Evropskému parlamentu a Radě, případně s legislativním návrhem.
Článek 518
Přezkum kapitálových nástrojů, které mohou být odepsány nebo převedeny v okamžiku neživotaschopnosti
Do 31. prosince 2015 Komise přezkoumá, zda by toto nařízení mělo obsahovat požadavek, podle něhož by nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo tier 2 měly být odepsány, je-li stanoveno, že příslušná instituce přestala být životaschopná, a podá o tom zprávu. Komise tuto zprávu předloží Evropskému parlamentu a Radě, případně spolu s legislativním návrhem.
Článek 519
Odpočty aktiv penzijního fondu definovaných požitků od položek kmenového kapitálu tier 1
EBA připraví do 30. června 2014 zprávu o tom, zda revidovaný standard IAS 19 ve spojení s odpočtem čistých penzijních aktiv, jak je uvedeno v čl. 36 odst. 1 písm. e), a změny v čistých penzijních závazcích nepovedou k nežádoucí volatilitě kapitálu institucí.
Komise zohlední zprávu EBA a připraví do 31. prosince 2014 zprávu pro Evropský parlament a Radu o otázce uvedené v prvním pododstavci, případně spolu s legislativním návrhem s cílem zavést pro výpočet kapitálu zacházení upravující aktiva nebo závazky penzijního fondu definovaných čistých požitků.
HLAVA III
ZMĚNY
Článek 520
Změny nařízení (EU) č. 648/2012
Nařízení (EU) č. 648/2012 se mění takto:
1)
V hlavě IV se doplňuje nová kapitola, která zní:
„KAPITOLA 4
Výpočty a podávání zpráv pro účely nařízení (EU) č. 575/2013
Článek 50a
Výpočet KCCP
1. Pro účely článku 308 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2012 ze dne 26 června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky (38), pokud ústřední protistrana obdržela oznámení podle čl. 301 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení, vypočítá KCCP, jak je uveden v odstavci 2 tohoto článku pro všechny smlouvy a transakce, jejichž clearing provádí pro všechny členy svého clearingového systému, na které se vztahuje příslušný fond pro riziko selhání.
2. Ústřední protistrana vypočítá hypotetický kapitál (KCCP) takto:
kde:
EBRMi
=
hodnota expozice před snižováním rizika, jež se rovná hodnotě expozice ústřední protistrany vůči členovi clearingového systému i, která vyplývá ze všech smluv a transakcí s tímto členem, vypočtená bez zohlednění kolaterálu složeného tímto členem clearingového systému;
IMi
=
počáteční marže složená členem clearingového systému i ústřední protistraně;
DFi
=
předfinancovaný příspěvek člena clearingového systému i;
RW
=
riziková váha 20 %;
kapitálový poměr
=
8 %.
3. Ústřední protistrana provede výpočet požadovaný podle odstavce 2 nejméně jednou za čtvrt roku nebo častěji, pokud to vyžadují příslušné orgány těch z členů jejího clearingového systému, kteří jsou institucemi.
4. EBA vypracuje návrh prováděcích technických norem s cílem upřesnit pro účely odstavce 3:
a)
četnost a data výpočtů uvedených v odstavci 2;
b)
stav, kdy příslušný orgán instituce působící jako člen clearingového systému může vyžadovat vyšší četnost provádění výpočtu a podávání zpráv, než je uvedeno v písmeni a).
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 50b
Obecná pravidla pro výpočet KCCP
Pro účely výpočtu uvedeného v čl. 50a odst. 2 se použijí tato ustanovení:
a)
ústřední protistrana vypočítá hodnotu expozic, které má vůči členům svého clearingového systému takto:
i)
pro expozice vyplývající ze smluv a transakcí uvedených v čl. 301 odst. 1 písm. a) a d) nařízení (EU) č. 575/2013;
ii)
pro expozice vyplývající ze smluv a transakcí uvedených v čl. 301 odst. 1 písm. b), c) a e) nařízení (EU) č. 575/2013 provede výpočet v souladu s komplexní metodou finančního kolaterálu uvedenou v článku 223 uvedeného nařízení a s regulatorními koeficienty volatility uvedenými v článcích 223 a 224 uvedeného nařízení. Výjimka podle čl. 285 odst. 3 písm. a) uvedeného nařízení se nepoužije;
iii)
pro expozice vyplývající z transakcí, které nejsou uvedené v čl. 301 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a zahrnují pouze vypořádací riziko, provede výpočet v souladu s částí třetí hlavy V uvedeného nařízení;
b)
pro instituce spadající do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 575/2013 jsou skupiny transakcí se započtením stejné jako ty, které jsou definovány v části třetí hlavě II uvedeného nařízení;
c)
při výpočtu hodnot podle písmene a) odečte ústřední protistrana od svých expozic kolaterál složený členy jejího clearingového systému přiměřeně snížený o regulatorní koeficienty volatility v souladu s komplexní metodou finančního kolaterálu uvedenou v článku 224 nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
ústřední protistrana vypočítá expozici z repo obchodu vůči členům svého clearingového systému podle komplexní metody finančního kolaterálu, s využitím regulativních koeficientů volatility, stanovené v článcích 223 a 224 nařízení (EU) č. 575/2013;
e)
v případě, že ústřední protistrana má expozice vůči jedné nebo více ústředním protistranám, musí s takovými expozicemi zacházet, jako by se jednalo o expozice vůči členům clearingového systému, a zahrnout veškeré marže nebo předfinancované příspěvky přijaté od těchto ústředních protistran do výpočtu KCCP;
f)
v případě, že si ústřední protistrana sjednala se členy svého clearingového systému závazné smluvní ujednání, které jí umožňuje zcela nebo z části využívat počáteční marži přijatou od členů svého clearingového systému, jako by se jednalo o předfinancované příspěvky, považuje ústřední protistrana pro účely výpočtu v odstavci 1 tuto počáteční marži za předfinancovaný příspěvek, a nikoli za počáteční marži;
g)
pokud ústřední protistrana použije metodu oceňování podle tržní hodnoty, nahradí vzorec uvedený v čl. 298 odst. 1 písm. c) bodu ii) nařízení (EU) č. 575/2013 tímto vzorcem:
;
kde čitatel v NGR je vypočítán podle čl. 274 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, a to bezprostředně předtím, než dojde k faktické výměně variační marže na konci vypořádacího období, a jmenovatelem jsou hrubé reprodukční náklady;
h)
pokud ústřední protistrana použije metodu oceňování podle tržní hodnoty uvedenou v článku 274 nařízení (EU) č. 575/2013, nahradí vzorec uvedený v čl. 298 odst. 1 písm. c) bodu ii) uvedeného nařízení tímto vzorcem:
kde čitatel v NGR je vypočítán podle čl. 274 odst. 1 nařízení (EU) č. 575./2013*, a to bezprostředně předtím, než dojde k faktické výměně variační marže na konci vypořádacího období, a jmenovatelem jsou hrubé reprodukční náklady;
i)
v případě, že ústřední protistrana nemůže vypočítat hodnotu NGR, jak je stanoveno v čl. 298 odst. 1 písm. c) bodě ii) nařízení (EU) č. 575/2013, uplatní tento postup:
i)
oznámí těm členům svého clearingového systému, kteří jsou institucemi, a jejich příslušným orgánům, že není schopna vypočítat hodnotu NGR, a důvody, pro něž výpočet nelze provést;
ii)
po dobu 3 měsíců může pro výpočet PCEred uvedený v písm. g) použít hodnotu NGR 0,3;
j)
pokud nebude ústřední protistrana na konci období uvedeného v písm. i) bodě ii) stále schopna vypočítat hodnotu NGR, uplatní následující postup:
i)
přestane provádět výpočet KCCP;
ii)
informuje ty ze členů svého clearingového systému, kteří jsou institucemi, a jejich příslušné orgány o tom, že přestala provádět výpočet KCCP;
k)
pro výpočet případné budoucí expozice u opcí a swapcí v souladu s metodou oceňování podle tržní hodnoty stanovenou v článku 274 nařízení (EU) č. 575/2013 vynásobí ústřední protistrana pomyslnou částku smlouvy absolutní hodnotou delta opce
, jak je stanoveno v čl. 280 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení;
l)
pokud má ústřední protistrana více než jeden fond pro riziko selhání, provede výpočet uvedený v čl. 50a odst. 2 pro každý fond pro riziko selhání zvlášť.
Článek 50c
Podávání informací
1. Pro účely článku 308 nařízení (EU) č. 575/2013 podává ústřední protistrana členům svého clearingového systému, kteří jsou institucemi, a jejich příslušným orgánům tyto informace:
a)
hypotetický kapitál (KCCP);
b)
součet předfinancovaných příspěvků (DFCM);
c)
výši svých předfinancovaných finančních prostředků, které je nutné použít - ze zákona nebo z důvodu smluvního ujednání se členy clearingového systému - k pokrytí ztráty plynoucí ze selhání jednoho nebo více členů jejího clearingového systému před použitím příspěvků do fondu pro riziko selhání ostatních členů clearingového systému (DFCCP);
d)
celkový počet členů svého clearingového systému (N);
e)
koeficient koncentrace (β), jak je stanoven v článku 50d;
f)
součet všech smluvně stanovených příspěvků
.Pokud má ústřední protistrana více než jeden fond pro riziko selhání, podá informace podle prvního pododstavce pro každý fond pro riziko selhání zvlášť.
2. Ústřední protistrana vyrozumí ty ze členů svého clearingového systému, kteří jsou institucemi, nejméně jednou za čtvrt roku nebo častěji, pokud to vyžadují příslušné orgány těchto členů clearingového systému.
3. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
jednotná šablona pro účely podávání informací podle odstavce 1;
b)
četnost a lhůty podávání informací podle odstavce 2;
c)
stav, kdy příslušný orgán instituce působící jako člen clearingového systému může vyžadovat vyšší četnost podávání informací, než je stanoveno v písmeni b).
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 50d
Výpočet specifických položek, které mají být vykazovány ústřední protistranou
Pro účely článku 50c se platí toto:
a)
pokud pravidla ústřední protistrany stanoví, že musí všechny nebo část svých finančních prostředků použít souběžně na předfinancované příspěvky členů svého clearingového systému takovým způsobem, že budou tyto zdroje rovnocenné předfinancovaným příspěvkům člena clearingového systému s ohledem na to, jak absorbují ztráty, které ústřední protistrana utrpí v případě selhání nebo platební neschopnosti jednoho nebo více členů jejího clearingového systému, přičte ústřední protistrana odpovídají výši těchto zdrojů k DFCM;
b)
pokud pravidla ústřední protistrany stanoví, že musí všechny nebo část svých finančních prostředků použít na pokrytí ztráty z důvodu selhání jednoho nebo více členů jejího clearingového systému poté, co vyčerpá svůj fond pro riziko selhání, ale předtím, než požádá o smluvně stanovené příspěvky členů svého clearingového systému, přičte ústřední protistrana odpovídající výši těchto dodatečných finančních prostředků
k celkové výši předfinancovaných příspěvků (DF) tímto způsobem: .
c)
ústřední protistrana vypočítá koeficient koncentrace (β) podle tohoto vzorce:
kde:
PCEred,i
=
snížená hodnota možné budoucí úvěrové expozice za všechny smlouvy a transakce ústřední protistrany se členem clearingového systému i;
PCEred,1
=
snížená hodnota možné budoucí expozice u všech smluv a transakcí ústřední protistrany se členem clearingového systému, u něhož existuje největší hodnota PCEred;
PCEred,2
=
snížená hodnota možné budoucí úvěrové expozice za všechny smlouvy a transakce ústřední protistrany se členem clearingového systému, u něhož existuje druhá nejvyšší hodnota PCEred.
(38) Úř. věst. L 176, 27.6.2013, p. 1“" 						
2)
V čl. 11 odst. 15 se zrušuje písmeno b);
3)
V článku 89 se vkládá nový odstavec, který zní:
„5a. Do 15 měsíců po vstupu v platnost poslední z jedenácti regulačních technických norem uvedených na konci odst. 3 prvního pododstavce nebo do přijetí rozhodnutí podle článku 14 o povolení ústřední protistrany, podle toho, co nastane dříve, tato ústřední protistrana uplatní zacházení uvedené v třetím pododstavci tohoto odstavce.
Do 15 měsíců po vstupu v platnost poslední z jedenácti regulačních technických norem uvedených na konci odst. 3 druhého pododstavce tohoto článku nebo do přijetí rozhodnutí podle článku 25 o uznání ústřední protistrany, podle toho, co nastane dříve, tato ústřední protistrana uplatní zacházení uvedené v třetím pododstavci.
Pokud ústřední protistrana nemá fond pro riziko selhání a nesjednala si s členy svého clearingového systému závazné smluvní ujednání, které jí umožňuje zcela nebo zčásti využívat počáteční marži přijatou od členů svého clearingového systému, jako by se jednalo o předfinancované příspěvky, musí informace, které má podívat podle čl. 50c odst. 1 zahrnovat celkovou částku počáteční marže přijaté od členů jejího clearingového systému.
Lhůty v prvním a druhém pododstavci tohoto odstavce mohou být prodlouženy o dalších šest měsíců, pokud Komise přijme prováděcí akt uvedený v čl. 497 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013“
ČÁST JEDENÁCTÁ
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 521
Vstup v platnost a datum použitelnosti
1. Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Toto nařízení se použije ode dne 1. ledna 2014, s výjimkou:
a)
čl. 8 odst. 3, článku 21 a čl. 451 odst. 1, jež se použijí ode dne 1. ledna 2015;
b)
čl. 413 odst. 1, jež se použije ode dne 1. ledna 2016;
c)
těch ustanovení tohoto nařízení, podle nichž mají evropské orgány dohledu povinnost předkládat Komisi návrhy technických norem, a dále těch ustanovení tohoto nařízení, jimiž je Komise zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů a jež se použijí ode dne 31. prosince 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 26. června 2013
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 575/2013
z 26. júna 2013
o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 114,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky (1),
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom,
keďže:
(1)
Vyhlásenie skupiny G-20 z 2. apríla 2009 o posilnení finančného systému obsahovalo výzvu na vynaloženie medzinárodne jednotného úsilia s cieľom posilniť transparentnosť, zodpovednosť a reguláciu prostredníctvom zvýšenia objemu a kvality kapitálu v bankovom systéme, hneď ako sa zabezpečí oživenie hospodárstva. V uvedenom vyhlásení sa takisto vyzvalo na zavedenie dodatočného opatrenia, ktoré by sa nezakladalo na rizikách, na obmedzenie rastúceho využívania finančnej páky v bankovom systéme a vybudovať rámec pre silnejšie vankúše likvidity. Skupina guvernérov a vedúcich pre dohľad centrálnych bánk (GHOS) v reakcii na mandát, ktorý dostala od G-20, odsúhlasila viacero opatrení na posilnenie regulácie bankového sektora. Tieto opatrenia, ktoré schválili vedúci predstavitelia skupiny G-20 na samite v Pittsburghu v dňoch 24. - 25. septembra 2009, sa podrobnejšie rozpracovali v decembri 2009. V júli a v septembri 2010 skupina GHOS vydala dve ďalšie oznámenia o návrhu a kalibrovaní týchto nových opatrení a v decembri 2010 Bazilejský výbor pre bankový dohľad (BCBS) uverejnil konečné opatrenia, ktoré sa spoločne uvádzajú ako rámec Bazilej III.
(2)
Skupina na vysokej úrovni pre finančný dohľad v EÚ, ktorej predsedá Jacques de Larosière (ďalej len „de Larosièrova skupina“), vyzvala Úniu, aby vypracovala harmonizovanejší súbor finančnej regulácie. V kontexte budúceho európskeho systému dohľadu Európska rada na svojom zasadnutí v dňoch 18. a 19. júna 2009 takisto zdôraznila potrebu zaviesť „jednotný európsky súbor pravidiel“ uplatniteľný na všetky úverové inštitúcie a investičné spoločnosti na vnútornom trhu.
(3)
Ako sa uvádza v správe de Larosièrovej skupiny z 25. februára 2009 (ďalej len „de Larosièrova správa“), „členský štát by mal mať možnosť prijať prísnejšie vnútroštátne regulačné opatrenia považované za vhodné z domáceho hľadiska na ochranu finančnej stability, pokiaľ sa dodržiavajú zásady vnútorného trhu a dohodnuté minimálne základné normy“.
(4)
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/48/ES zo 14. júna 2006 o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií (3) a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/49/ES zo 14. júna 2006 o kapitálovej primeranosti investičných spoločností a úverových inštitúcií (4) sa pri niekoľkých príležitostiach významne zmenili a doplnili. Mnohé ustanovenia smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES sú uplatniteľné na úverové inštitúcie aj na investičné spoločnosti. Z dôvodu prehľadnosti a aby sa zabezpečilo jednotné uplatňovanie týchto ustanovení, tieto ustanovenia by sa mali zlúčiť do nových legislatívnych aktov, ktoré sa uplatňujú na úverové inštitúcie a 36investičné spoločnosti, a to: tohto nariadenia a smernice Európskeho parlamentu a Rady z (5). Z dôvodu väčšej dostupnosti by ustanovenia príloh k smerniciam 2006/48/ES a 2006/49/ES mali byť integrované do normatívnych ustanovení smernice 2013/36/EÚ a tohto nariadenia.
(5)
Toto nariadenie a smernica 2013/36/EÚ by mali spoločne tvoriť právny rámec upravujúci prístup k činnosti, rámec dohľadu a prudenciálne pravidlá pre úverové inštitúcie a investičné spoločnosti (ďalej len „inštitúcie“). Preto by sa toto nariadenie malo vykladať spoločne s uvedenou smernicou.
(6)
Smernica 2013/36/EÚ, ktorá je založená na článku 53 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), by mala okrem iného obsahovať ustanovenia o prístupe k činnosti inštitúcií, postupoch ich riadenia a ustanovenia o rámci dohľadu nad nimi, ako sú napríklad ustanovenia upravujúce povoľovanie činnosti, nadobúdanie kvalifikovaných účastí, uplatnenie slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby, právomoci príslušných orgánov domovských a hostiteľských členských štátov v tejto súvislosti a ustanovenia upravujúce počiatočný kapitál a preskúmanie inštitúcií orgánmi dohľadu.
(7)
Toto nariadenie by okrem iného malo obsahovať prudenciálne požiadavky pre inštitúcie, ktoré sa striktne vzťahujú na fungovanie trhov s bankovými a finančnými službami a majú zabezpečiť finančnú stabilitu subjektov na týchto trhoch, ako aj vysokú úroveň ochrany investorov a vkladateľov. Cieľom tohto nariadenia je rozhodujúcim spôsobom prispieť k hladkému fungovaniu vnútorného trhu, a preto by mal byť založený na ustanoveniach článku 114 ZFEÚ v zmysle ich výkladu podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora Európskej únie.
(8)
Aj napriek tomu, že sa smernicami 2006/48/ES a 2006/49/ES do určitej miery zharmonizovali predpisy členských štátov v oblasti prudenciálneho dohľadu, uvedené smernice zahŕňajú pre členské štáty značný počet volieb a možností zavádzať prísnejšie pravidlá, ako sú pravidlá v nich stanovené. Výsledkom sú rozdiely medzi vnútroštátnymi predpismi, čo môže brániť cezhraničnému poskytovaniu služieb a uplatňovaniu slobody usadiť sa a vytvárať tak prekážky hladkému fungovaniu vnútorného trhu.
(9)
Z dôvodu právnej istoty a vzhľadom na potrebu rovnakých podmienok v rámci Únie je jednotný súbor právnych predpisov pre všetkých účastníkov trhu kľúčovým prvkom fungovania vnútorného trhu. S cieľom zabrániť narušeniam trhu a regulačnej arbitráži by preto mali minimálne prudenciálne požiadavky zabezpečiť maximálnu harmonizáciu. V dôsledku toho sú prechodné obdobia stanovené v tomto nariadení nevyhnutné na to, aby sa zabezpečila jeho bezproblémová implementácia a zabránilo sa neistote trhov.
(10)
So zreteľom na prácu skupiny pre implementáciu pravidiel v rámci BCBS v oblasti monitorovania a skúmania implementácie bazilejského rámca pre regulačný kapitál v členských štátoch by mala Komisia priebežne a prinajmenšom po zverejnení každej správy BCBS o pokroku dosiahnutom pri implementácii rámca Bazilej III predkladať aktualizované správy o implementácii a vnútroštátnom prijímaní rámca Bazilej III v iných významných jurisdikciách, a to vrátane posúdenia súladu právnych alebo iných predpisov iných krajín s medzinárodným minimálnym štandardom s cieľom identifikovať rozdiely, ktoré by mohli vyvolávať obavy v súvislosti s rovnosťou podmienok.
(11)
V snahe odstrániť prekážky obchodu a narušenia hospodárskej súťaže vyplývajúce z rozdielov medzi vnútroštátnymi právnymi predpismi a s cieľom zabrániť vzniku ďalších pravdepodobných prekážok obchodu a značných narušení hospodárskej súťaže je preto potrebné prijať nariadenie stanovujúce jednotné pravidlá uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
(12)
Vypracovaním prudenciálnych požiadaviek v podobe nariadenia by sa zabezpečilo, že tieto požiadavky by boli priamo uplatniteľné. Tým by sa zaistili jednotné podmienky, pretože by sa zabránilo rozdielnym vnútroštátnym požiadavkám v dôsledku transpozície smernice. Toto nariadenie by znamenalo, že všetky inštitúcie, ktoré sú v ňom ako také vymedzené, dodržiavajú rovnaké pravidlá v celej Únii, čím by sa takisto posilnila dôvera v stabilitu inštitúcií, zvlášť v obdobiach stresu. Nariadením by sa znížila aj regulačná zložitosť a náklady spoločností na dodržiavanie súladu, najmä v prípade inštitúcií, ktoré pôsobia na cezhraničnom základe, a bol by to prínos k odstráneniu narúšania hospodárskej súťaže. So zreteľom na osobitosť trhov s nehnuteľným majetkom, pre ktoré je charakteristický hospodársky vývoj a rozdiely v jurisdikcii, ktoré sú špecifické pre členské štáty, regióny alebo miestne oblasti, príslušné orgány by mali mať možnosť stanoviť vyššie rizikové váhy alebo uplatňovať prísnejšie kritériá vychádzajúce zo skúseností so zlyhaním a z predpokladaného vývoja trhu vo vzťahu k expozíciám zabezpečeným hypotékami na nehnuteľný majetok v konkrétnych oblastiach.
(13)
V oblastiach, na ktoré sa toto nariadenie nevzťahuje a medzi ktoré patria napríklad dynamická tvorba opravných položiek, ustanovenia o národných schémach krytých dlhopisov, ktoré nesúvisia so zaobchádzaním s krytými dlhopismi podľa pravidiel stanovených týmto nariadením, nadobúdanie a držanie účastí vo finančnom aj nefinančnom sektore na účely, ktoré nesúvisia s prudenciálnymi požiadavkami uvedenými v tomto nariadení, príslušné orgány alebo členské štáty by mali mať možnosť prijať vnútroštátne predpisy za predpokladu, že sú v súlade s týmto nariadením.
(14)
Najdôležitejším odporúčaním, ktoré sa presadzovalo v de Larosièrovej správe a ktoré sa v Únii neskôr vykonalo, bolo zriadenie jednotného súboru pravidiel a európskeho rámca pre makroprudenciálny dohľad, pričom spoločným cieľom týchto dvoch zložiek bolo zabezpečiť finančnú stabilitu. Jednotným súborom pravidiel sa zabezpečuje odolný a jednotný regulačný rámec na uľahčenie fungovania vnútorného trhu a zabraňuje vzniku príležitostí na regulačnú arbitráž. V rámci vnútorného trhu finančných služieb sa však makroprudenciálne riziká môžu od seba líšiť rôznymi spôsobmi a zahŕňajúcimi mnoho národných špecifík, z čoho vyplýva, že je možné pozorovať rozdiely napríklad v štruktúre a veľkosti bankového sektora vo vzťahu k hospodárstvu ako celku a kreditnému cyklu.
(15)
V tomto nariadení a smernici 2013/36/EÚ je obsiahnutých viacero nástrojov na predchádzanie makroprudenciálnemu a systémovému riziku a jeho zmierňovanie s cieľom zabezpečiť flexibilitu a zároveň aj to, aby používanie týchto nástrojov podliehalo náležitej kontrole v snahe nepoškodiť fungovanie vnútorného trhu a tiež aby bolo transparentné a konzistentné.
(16)
Ak sa makroprudenciálne alebo systémové riziká týkajú členského štátu, príslušné alebo určené orgány dotknutého členského štátu by okrem nástroja týkajúceho sa vankúša na krytie systémového rizika zahrnutého v smernici 2013/36/EÚ mali mať možnosť riešiť tieto riziká prostredníctvom určitých špecifických vnútroštátnych makroprudenciálnych opatrení, ak sa to považuje za účinnejší spôsob riešenia týchto rizík. Európsky výbor pre systémové riziká (ESRB) zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1092/2010 z 24. novembra 2010 (6) a Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo) (EBA) zriadené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 z 24. novembra 2010 (7) by mali mať možnosť poskytnúť svoje stanovisko k tomu, či sú podmienky pre takéto vnútroštátne makroprudenciálne opatrenia splnené, pričom by mal existovať mechanizmus Únie, ktorý by zabránil uplatneniu vnútroštátnych opatrení, ak existujú veľmi silné dôkazy o nesplnení príslušných podmienok. Zatiaľ čo sa v tomto nariadení ustanovujú pre inštitúcie jednotné mikroprudenciálne pravidlá, členské štáty si vzhľadom na svoje odborné znalosti a existujúce povinnosti v súvislosti s finančnou stabilitou zachovávajú vedúcu úlohu v makroprudenciálnom dohľade. V tomto konkrétnom prípade je potrebné, aby sa právomoc odmietnuť navrhnuté vnútroštátne makroprudenciálne opatrenia zverila v súlade s článkom 291 ZFEÚ Rade, ktorá by sa uznášala na návrh Komisie, keďže súčasťou rozhodovania o prijatí akéhokoľvek vnútroštátneho makroprudenciálneho opatrenia je určité posúdenie v súvislosti s rizikami, ktoré môžu mať v konečnom dôsledku vplyv na makroekonomickú, fiškálnu a rozpočtovú situáciu príslušného členského štátu.
(17)
Ak Komisia predložila Rade návrh na odmietnutie týchto vnútroštátnych makroprudenciálnych opatrení, Rada by mala bezodkladne preskúmať tento návrh a rozhodnúť, či vnútroštátne opatrenia odmietnuť. Hlasovanie by sa mohlo uskutočniť v súlade s rokovacím poriadkom Rady (8) na žiadosť členského štátu alebo Komisie. Rada by mala v súlade s článkom 296 ZFEÚ vo svojom rozhodnutí uviesť odôvodnenie týkajúce sa otázky dodržania podmienok, ktoré sú ustanovené v tomto nariadení pre jej opatrenia. Vzhľadom na dôležitosť markoprudenciálneho a systémového rizika pre finančný trh dotknutého členského štátu, a teda na potrebu rýchlej reakcie je dôležité, aby sa lehota na prijatie takéhoto rozhodnutia Rady stanovila v dĺžke jedného mesiaca. Ak Rada po dôkladnom preskúmaní návrhu Komisie na odmietnutie navrhnutého vnútroštátneho opatrenia dospeje k záveru, že podmienky stanovené v tomto nariadení na odmietnutie vnútroštátnych opatrení neboli splnené, mala by vždy uviesť jasné a jednoznačné odôvodnenie.
(18)
Až do harmonizácie požiadaviek na likviditu v roku 2015 a harmonizácie ukazovateľa finančnej páky v roku 2018 by mali mať členské štáty možnosť uplatňovať takéto opatrenia podľa svojho uváženia vrátane zmierňovania makroprudenciálneho alebo systémového rizika v konkrétnom členskom štáte.
(19)
Vankúše na krytie systémového rizika alebo individuálne opatrenia, ktoré prijali členské štáty na riešenie systémového rizika týkajúceho sa týchto členských štátov, by sa mohli uplatniť na bankový sektor vo všeobecnosti alebo na jeden alebo viac jeho podsektorov, a to v súvislosti s inštitúciami, ktoré vykazujú podobné rizikové profily vo svojich podnikateľských činnostiach, alebo na expozície voči jednému alebo viacerým domácim hospodárskym alebo geografickým sektorom v rámci bankového sektora.
(20)
Ak dva alebo viac určených orgánov členských štátov zistí, že došlo k rovnakým zmenám v intenzite systémového alebo makroprudenciálneho rizika, ktoré predstavuje riziko pre finančnú stabilitu na vnútroštátnej úrovni v každom členskom štáte a ktoré by podľa určených orgánov bolo možné lepšie riešiť prostredníctvom vnútroštátnych opatrení, členské štáty môžu predložiť Rade, Komisii, ESRB a EBA spoločné oznámenie. Členské štáty by mali spolu s týmto oznámením predložiť Rade, Komisii, ESRB a EBA relevantné dôkazy vrátane jeho odôvodnenia.
(21)
Komisia by sa mala ďalej splnomocniť prijať delegovaný akt, ktorým sa dočasne zvýši úroveň požiadaviek vlastných zdrojov, rizikových váh, požiadaviek pre veľké expozície a požiadaviek zverejňovania. Takéto opatrenia by sa mali uplatňovať počas obdobia jedného roka, pokiaľ Európsky parlament alebo Rade nenamietali voči delegovanému aktu do troch mesiacov. Komisia by mala použitie tohto postupu odôvodniť. Komisia by sa mala splnomocniť len na uloženie prísnejších prudenciálnych požiadaviek pre expozície vzniknuté v dôsledku vývoja na trhu v Únii alebo mimo Únie s vplyvom na všetky členské štáty.
(22)
Preskúmanie makroprudenciálnej regulácie je odôvodnené tým, že Komisia tak môže okrem iného posúdiť, či sú súčasné makroprudenciálne nástroje podľa tohto nariadenia alebo smernice 2013/36/EÚ účinné, efektívne a transparentné, či by sa mali navrhnúť nové nástroje, či sú pôsobnosť a možná úroveň prekrývania makroprudenciálnych nástrojov na riešenie podobných rizík v tomto nariadení alebo smernici 2013/36/EÚ primerané a aký je vzájomný vzťah medzi medzinárodne dohodnutými normami pre systémové významné inštitúcie a toto nariadenie alebo smernice2013/36/EÚ.
(23)
Ak členské štáty prijmú usmernenia so všeobecnou pôsobnosťou, najmä v oblastiach, v ktorých Komisia prijíma návrhy technických predpisov, tieto usmernenia nie sú v rozpore s právnymi predpismi Únie ani neoslabujú ich uplatňovanie.
(24)
Toto nariadenie nebráni členským štátom v tom, aby podľa potreby uložili rovnaké požiadavky spoločnostiam, ktoré nepatria do rozsahu jeho pôsobnosti.
(25)
Všeobecné prudenciálne požiadavky stanovené v tomto nariadení sa doplnia individuálnymi opatreniami, o ktorých rozhodnú príslušné orgány v dôsledku ich priebežného preverovania jednotlivých inštitúcií orgánmi dohľadu. Rozsah takých opatrení v oblasti dohľadu by sa mal okrem iného stanoviť v smernici 2013/36/EÚ, keďže príslušné orgány by mali byť schopné vykonať svoje rozhodnutie, pokiaľ ide o to, ktoré opatrenia by sa mali uložiť.
(26)
Toto nariadenie by nemalo ovplyvniť schopnosť príslušných orgánov stanoviť konkrétne požiadavky v rámci postupu preskúmania orgánmi dohľadu a postupu hodnotenia stanoveného v smernici2013/36/EÚ, ktoré by sa mali prispôsobiť špecifickému rizikovému profilu inštitúcií.
(27)
Nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 sa zameriava na zvýšenie kvality a konzistentnosti vnútroštátneho dohľadu a posilnenie dohľadu nad cezhraničnými skupinami.
(28)
Vzhľadom na zvýšenie počtu úloh zverených EBA týmto nariadením a smernicou 2013/36/EÚ, by mali Európsky parlament, Rada a Komisia zabezpečiť, aby sa dali k dispozícii primerané ľudské a finančné zdroje.
(29)
V nariadení (EÚ) č. 1093/2010 sa vyžaduje, aby EBA konal v rozsahu pôsobnosti smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES. Od EBA sa takisto vyžaduje, aby konal aj v oblasti činností inštitúcií v súvislosti so záležitosťami, na ktoré sa priamo nevzťahujú tieto smernice, ak sú tieto činnosti potrebné na zabezpečenie účinného a konzistentného uplatňovania týchto smerníc. V tomto nariadení by sa mala zohľadniť úloha a funkcia EBA a uľahčiť výkon právomocí EBA stanovených v nariadení (EÚ) č. 1093/2010.
(30)
Po období sledovania a úplnom zavedení požiadavky na krytie likvidity v súlade s článkom 460 by sa malo posúdiť, či by sa udelením právomoci Európskemu orgánu pre bankovníctvo na to, aby z vlastnej iniciatívy intervenoval formou záväznej mediácie v súvislosti s tým, aby príslušné orgány dosahovali spoločné rozhodnutia podľa článkov 20 a 21 tohto nariadenia, uľahčilo praktické vytváranie a fungovanie jediných likviditných podskupín, ako aj určovanie, či sú v prípade cezhraničných inštitúcií splnené kritériá na osobitné vnútroskupinové zaobchádzanie. Komisia by preto v tom čase mala ako súčasť jednej z pravidelných správ o fungovaní EBA podľa článku 81 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 osobitne preskúmať potrebu udeliť EBA takéto právomoci, pričom by vo svojej správe mala uviesť výsledky tohto preskúmania spolu s akýmikoľvek vhodnými legislatívnymi návrhmi.
(31)
V de Larosièrovej správe sa uvádza, že mikroprudenciálny dohľad nemôže účinne chrániť finančnú stabilitu bez adekvátneho zohľadnenia vývoja na makroúrovni, a makroprudenciálny dohľad má zmysel len vtedy, ak môže mať vplyv na dohľad na mikroúrovni. Úzka spolupráca medzi EBA a ESRB je kľúčová na zabezpečenie plnej účinnosti fungovania ESRB a krokov nadväzujúcich na jeho varovania a odporúčania. EBA by mal mať predovšetkým možnosť poskytovať ESRB všetky relevantné informácie získané príslušnými orgánmi v súlade s povinnosťami predkladania správ stanovenými v tomto nariadení.
(32)
So zreteľom na katastrofálne dôsledky poslednej finančnej krízy je hlavným cieľom tohto nariadenia podporovať hospodársky užitočné bankové činnosti, ktoré slúžia všeobecnému záujmu, a odrádzať od neudržateľného finančného špekulovania bez skutočnej pridanej hodnoty. To zahŕňa komplexnú reformu spôsobu, akým sa úspory smerujú na produktívne investície. V záujme ochrany udržateľného a rôznorodého bankového prostredia v Únii by mali mať príslušné orgány právomoc ukladať vyššie kapitálové požiadavky na systémovo dôležité inštitúcie, ktoré môžu vzhľadom na svoje podnikateľské činnosti predstavovať hrozbu pre globálne hospodárstvo.
(33)
Rovnocenné finančné požiadavky pre inštitúcie, ktoré držia peňažné prostriedky alebo cenné papiere, ktoré sú vo vlastníctve ich klientov, predstavujú nevyhnutný predpoklad na zabezpečenie podobných záruk pre vkladateľov a spravodlivých podmienok pre hospodársku súťaž medzi porovnateľnými skupinami inštitúcií.
(34)
Keďže inštitúcie na vnútornom trhu priamo súťažia, na celom území Únie by mali platiť rovnocenné požiadavky na monitorovanie pri zohľadnení rozdielnych rizikových profilov inštitúcií.
(35)
Ak vznikne kedykoľvek v priebehu výkonu dohľadu potreba určiť výšku konsolidovaných vlastných zdrojov skupiny inštitúcií, tento výpočet by sa mal vykonať v súlade s týmto nariadením.
(36)
Podľa tohto nariadenia sa požiadavky na vlastné zdroje uplatňujú na individuálnom alebo konsolidovanom základe, okrem prípadu, keď príslušné orgány neuplatňujú dohľad na individuálnom základe, ak to považujú za potrebné. Individuálny, konsolidovaný a cezhraničný konsolidovaný dohľad sú užitočnými nástrojmi dohľadu nad inštitúciami.
(37)
Na zabezpečenie primeranej platobnej schopnosti inštitúcií v rámci skupiny je nevyhnutné, aby sa kapitálové požiadavky uplatňovali na základe konsolidovanej situácie týchto inštitúcií v skupine. Na zabezpečenie primeraného rozdelenia vlastných zdrojov v rámci skupiny a v prípade potreby ich dostupnosti na ochranu úspor, by sa kapitálové požiadavky mali uplatňovať na jednotlivé inštitúcie v rámci skupiny, pokiaľ sa tento cieľ nedá účinne dosiahnuť iným spôsobom.
(38)
Menšinové účasti vyplývajúce zo sprostredkovateľských finančných holdingových spoločností, na ktoré sa vzťahujú požiadavky uvedené v tomto nariadení na subkonsolidovanom základe, môžu byť tiež prípustné (v rámci príslušných limitov) ako vlastný kapitál Tier 1 skupiny na konsolidovanom základe, keďže vlastným kapitálom Tier 1 sprostredkovateľskej finančnej holdingovej spoločnosti pripísateľným menšinovým účastiam, ako aj časťou toho istého kapitálu pripísateľnou materskej spoločnosti sa rovnocenne kryjú prípadné straty ich dcérskych spoločností.
(39)
V presnom postupe účtovania, ktorý sa má použiť pri výpočte vlastných zdrojov, ich primeranosti vo vzťahu k riziku, ktorému je inštitúcia vystavená, a pri posudzovaní koncentrácie expozícií by sa mali zohľadniť ustanovenia smernice Rady 86/635/EHS z 8. decembra 1986 o ročnej účtovnej závierke a konsolidovaných účtoch bánk a iných finančných inštitúcií (9), ktorá zahŕňa niektoré upravené ustanovenia siedmej smernice Rady 83/349/EHS z 13. júna 1983 o konsolidovaných účtovných závierkach (10) alebo nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 z 19. júla 2002 o uplatňovaní medzinárodných účtovných noriem (11), a to podľa toho, ktorým z týchto aktov sa riadi účtovníctvo inštitúcií podľa vnútroštátneho práva.
(40)
Na účely zabezpečenia primeranej platobnej schopnosti je dôležité stanoviť také kapitálové požiadavky, ktorými sa vážia aktíva a podsúvahové položky v súlade so stupňom rizika.
(41)
Bazilejský výbor pre bankový dohľad prijal 26. júna 2004 rámcovú dohodu o medzinárodnej konvergencii merania kapitálu a kapitálových požiadaviek (ďalej len „rámec Bazilej II“). Ustanovenia smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES, ktoré boli prevzaté do tohto nariadenia, sú rovnocenné ustanoveniam rámca Bazilej II. Začlenením doplnkových prvkov rámca Bazilej III do tohto nariadenia sa následne toto nariadenie stáva rovnocenným ustanoveniam rámcov Bazilej II a III.
(42)
Rozmanitosť inštitúcií v Únii je nevyhnutné zohľadniť prostredníctvom zabezpečenia alternatívnych prístupov k výpočtu kapitálových požiadaviek na kreditné riziko, a to zahrnutím rozličných stupňov citlivosti voči rizikám a vyžadovaním rôznych stupňov sofistikovanosti. Použitie externých ratingov a vlastných odhadov inštitúcií týkajúcich sa jednotlivých parametrov kreditného rizika predstavuje významné zlepšenie v oblasti citlivosti voči rizikám a v prudenciálnej spoľahlivosti pravidiel kreditného rizika. Inštitúcie by mali byť podporené v tom, aby prešli na rizikovo citlivejšie prístupy. Pri vypracovaní odhadov potrebných na uplatnenie prístupov tohto nariadenia ku kreditnému riziku by inštitúcie mali zlepšiť svoje postupy merania a riadenia kreditného rizika, aby boli k dispozícii metódy určenia regulačných požiadaviek na vlastné zdroje odzrkadľujúce povahu, rozsah a zložitosť postupov jednotlivých inštitúcií. V tejto súvislosti by malo spracovanie údajov v súvislosti so vznikom a riadením expozícií voči klientom zahŕňať rozvoj a validáciu systémov riadenia a merania kreditného rizika. Toto neslúži len na splnenie legitímneho záujmu inštitúcií, ale aj na účely tohto nariadenia, aby sa používali lepšie metódy merania a riadenia rizika a aby sa tieto metódy využívali i na účely regulácie vlastných zdrojov. Napriek tomu si prístupy s vyššou citlivosťou voči riziku vyžadujú rozsiahle odborné poznatky a zdroje, ako aj veľké množstvo vysokokvalitných údajov. Inštitúcie by preto mali pred tým, ako uplatnia tieto prístupy na účely regulácie vlastných zdrojov, dodržiavať vysoké štandardy. Vzhľadom na prebiehajúcu prácu na vytváraní primeraných obmedzení pre interné modely by Komisia mala podať správu o možnosti predĺženia dočasného uplatňovania najnižšej úrovne podľa dohody Bazilej I (Basel I floor) spolu s legislatívnym návrhom.
(43)
Kapitálové požiadavky by mali byť primerané rizikám, na ktoré sa vzťahujú. V požiadavkách by sa malo odzrkadľovať najmä zníženie miery rizika vyplývajúce z veľkého počtu relatívne malých expozícií.
(44)
Malé a stredné podniky (MSP) sú jedným z pilierov hospodárstva Únie vzhľadom na ich zásadnú úlohu pri dosahovaní hospodárskeho rastu a vytváraní pracovných miest. Oživenie a budúci rast hospodárstva Únie do veľkej miery závisia od dostupnosti kapitálu a financovania pre MSP usadené v Únii na účely uskutočnenia investícií potrebných na zavedenie nových technológií a vybavenia, a to v snahe zvýšiť ich konkurencieschopnosť. Obmedzené množstvo alternatívnych zdrojov financovania ešte viac zvýšilo citlivosť MSP usadených v Únii na dôsledky krízy bankového sektora. Je preto dôležité, aby sa v súčasnom kontexte odstránila táto existujúca medzera vo financovaní MSP a zabezpečil primeraný tok bankových úverov pre MSP. Kapitálové požiadavky pre expozície MSP by sa mali obmedziť prostredníctvom uplatnenia podporného koeficientu 0,7619 s cieľom umožniť úverovým inštitúciám zvýšiť objem úverov poskytovaných pre MSP. Na dosiahnutie tohto cieľa by úverové inštitúcie mali účinne využívať kapitálovú úľavu vyplývajúcu z uplatnenia podporného koeficientu výhradne na účely zabezpečenia primeraného toku úverov pre MSP usadených v Únii. Príslušné orgány by mali pravidelne monitorovať celkovú výšku expozícií úverových inštitúcií voči MSP a celkovú sumu kapitálového zníženia.
(45)
V súlade s rozhodnutím BCBS schváleným GHOS 10. januára 2011 by sa všetky nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2 inštitúcie v prípade neživotaschopnosti danej inštitúcie mali dať v plnom rozsahu a natrvalo odpísať alebo zmeniť na vlastný kapitál Tier 1. Právne predpisy potrebné na zabezpečenie toho, aby sa na nástroje vlastných zdrojov vzťahoval mechanizmus absorpcie dodatočných strát, by sa mali začleniť do práva Únie ako súčasť požiadaviek týkajúcich sa ozdravenia a riešenia krízových situácií inštitúcií. Ak sa do 31. decembra 2015 neprijmú právne predpisy Únie upravujúce požiadavku, aby sa kapitálové nástroje úplne a natrvalo odpísali na nulu alebo zmenili na nástroje vlastného kapitálu Tier 1 v prípade, že inštitúcia sa už viac nepovažuje za životaschopnú, Komisia by mala preskúmať, či by sa takéto ustanovenie malo zahrnúť do tohto nariadenia, pričom by o tom mala podať správu, a na základe tohto preskúmania by mala predložiť vhodné legislatívne návrhy.
(46)
V ustanoveniach tohto nariadenia sa dodržiava zásada proporcionality a prihliada sa najmä na rozdiely vo veľkosti a v rozsahu operácií inštitúcií, ako aj na rozsah ich činností. Dodržiavanie zásady proporcionality takisto znamená, že pre retailové expozície sa uznávajú najjednoduchšie ratingové postupy, a to aj pri prístupe na základe interných ratingov. Členské štáty by mali zabezpečiť, aby sa požiadavky stanovené v tomto nariadení uplatňovali spôsobom primeraným povahe, rozsahu a zložitosti rizík spojených s obchodným modelom inštitúcie a jej činnosťami. Komisia by mala zabezpečiť, aby boli delegované a vykonávacie akty, regulačné technické predpisy a vykonávacie technické predpisy v súlade so zásadou proporcionality, aby sa zaistilo primerané uplatňovanie tohto nariadenia. EBA by preto mal zabezpečiť, aby boli všetky regulačné a vykonávacie technické predpisy naformulované tak, aby sa dodržala zásada proporcionality.
(47)
Príslušné orgány by mali venovať náležitú pozornosť prípadom, v súvislosti s ktorými majú podozrenie, že informácie sa považovali za interné alebo dôverné s cieľom vyhnúť sa zverejneniu takýchto informácií. Aj keď sa inštitúcia môže rozhodnúť nezverejniť informácie, pretože sa považujú za interné alebo dôverné, skutočnosť, že informácie sa považujú za interné alebo dôverné by nemala zbaviť zodpovednosti vyplývajúcej z nezverejnenia tých informácií, ak sa takéto zverejnenie považuje za zverejnenie s významným účinkom.
(48)
„Evolučná“ povaha tohto nariadenia umožňuje inštitúciám vybrať jeden z troch prístupov ku kreditnému riziku, ktoré sa odlišujú z hľadiska ich komplexnosti. S cieľom umožniť najmä malým inštitúciám výber prístupu interných ratingov s vyššou citlivosťou voči riziku by sa príslušné ustanovenia mali vykladať tak, aby triedy expozícií zahŕňali všetky expozície, ktoré sú priamo alebo nepriamo v tomto nariadení považované za rovnocenné. Vo všeobecnosti by príslušné orgány nemali vnášať diskrimináciu medzi tri prístupy z hľadiska postupu preskúmania dohľadom, to znamená, že inštitúcie fungujúce na základe ustanovení štandardizovaného prístupu by nemali len z tohto dôvodu podliehať prísnejšiemu dohľadu.
(49)
Postupom na zmierňovanie kreditného rizika by sa malo dostať väčšieho uznania v rámci pravidiel, ktoré majú zabezpečiť, aby sa nenáležitým uznaním nezhoršila platobná schopnosť. Vždy, keď to bude možné, by sa bankové kolaterály na zmierňovanie kreditného rizika, v súčasnosti obvyklé v príslušných členských štátoch, mali uznať v štandardizovanom prístupe, ako aj v iných prístupoch.
(50)
Na zabezpečenie toho, aby sa riziká a účinky znižovania rizika vyplývajúce z činností a investícií inštitúcií v sekuritizácii primerane odzrkadlili v kapitálových požiadavkách inštitúcií, sú potrebné pravidlá stanovujúce prudenciálne náležité zaobchádzanie s takýmito činnosťami a investíciami, založené na citlivosti voči riziku. Na tieto účely je potrebné jasné a komplexné vymedzenie sekuritizácie, ktoré bude zachytávať akúkoľvek transakciu alebo schému, na základe ktorej sa kreditné riziko spojené s expozíciou alebo skupinou expozícií rozdelí do tranží. Expozícia, ktorou sa vytvára priama platobná povinnosť v prípade transakcie alebo schémy použitej na financovanie hmotného majetku alebo jeho prevádzkovanie, by sa nemala považovať za expozíciu voči sekuritizácii, a to ani vtedy, keď z tejto transakcie alebo schémy vyplývajú platobné povinnosti rôznej nadradenosti.
(51)
Popri dohľade zameranom na zabezpečenie finančnej stability je potrebný mechanizmus určený na zlepšenie a vývoj účinného dohľadu a prevenciu potenciálnych bublín, a to s cieľom zabezpečiť optimálnu alokáciu kapitálu vzhľadom na makroekonomické výzvy a ciele, najmä pokiaľ ide o dlhodobé investície v reálnej ekonomike.
(52)
Operačné riziko je významné riziko, ktorému sú vystavené inštitúcie a ktoré si vyžaduje krytie vlastnými zdrojmi. Rozmanitosť inštitúcií v Únii je nevyhnutné zohľadniť prostredníctvom zabezpečenia alternatívnych prístupov k výpočtu požiadaviek na operačné riziko, a to zahrnutím rozličných stupňov citlivosti voči riziku a vyžadovaním rôznych stupňov sofistikovanosti. Inštitúciám by sa mali poskytnúť vhodné podnety, aby prešli na prístupy s vyššou citlivosťou voči riziku. Vzhľadom na vyvíjajúcu sa situáciu v oblasti merania a riadenia operačného rizika by sa mali pravidlá neustále prehodnocovať a podľa potreby aktualizovať, čo platí aj pre požiadavky pre rozličné obchodné línie, ako aj uznanie postupov na zmierňovanie rizika. V tejto súvislosti by sa mala venovať osobitná pozornosť zohľadneniu poistenia v jednoduchých prístupoch k výpočtu kapitálových požiadaviek na operačné riziko.
(53)
Monitorovanie a kontrola expozícií inštitúcií by mali byť neoddeliteľnou súčasťou dohľadu nad nimi. Nadmerná koncentrácia expozícií voči jednému klientovi alebo skupine prepojených klientov môže mať preto za následok neprijateľné riziko straty. Takáto situácia sa môže považovať za ohrozenie platobnej schopnosti inštitúcie.
(54)
Pri posudzovaní existencie skupiny prepojených klientov, a teda expozícií predstavujúcich jediné riziko je dôležité zohľadniť aj riziká vyplývajúce zo spoločného zdroja významného financovania poskytnutého inštitúciou, jej finančnou skupinou alebo jej prepojenými stranami.
(55)
Hoci je žiaduce založiť výpočet hodnoty expozície na výpočte stanovenom na účely požiadaviek na vlastné zdroje, je vhodné prijať pravidlá monitorovania veľkej majetkovej angažovanosti bez určenia rizikovej váhy alebo stanovenia stupňov rizík. Postupy zmierňovania kreditného rizika uplatňované v režime solventnosti boli okrem toho navrhnuté na základe predpokladu dobre diverzifikovaného kreditného rizika. V prípade veľkej majetkovej angažovanosti, ktorá sa týka koncentrácie rizika voči jedinému klientovi, kreditné riziko nie je dobre diverzifikované. Účinky týchto postupov by mali preto podliehať prudenciálnym zárukám. V súvislosti s tým je potrebné stanoviť účinnú realizáciu náhrady zabezpečenia voči kreditnému riziku na účely veľkej majetkovej angažovanosti.
(56)
Keďže strata vyplývajúca z expozície voči inštitúcii môže byť rovnako vysoká ako strata z akejkoľvek inej expozície, s týmito expozíciami by sa malo zaobchádzať a mali by sa oznamovať tak ako akékoľvek iné expozície. Zaviedol sa alternatívny kvantitatívny limit na zmiernenie neúmerného vplyvu takéhoto prístupu na menšie inštitúcie. Okrem toho sú vyňaté aj veľmi krátkodobé expozície týkajúce sa prevodu peňazí vrátane poskytovania platobných služieb, služieb zúčtovania, vyrovnania a správy cenných papierov pre klientov, aby sa uľahčilo bezproblémové fungovanie finančných trhov a s tým spojenej infraštruktúry. Tieto služby zahŕňajú napríklad hotovostné zúčtovanie a vyrovnanie a podobné činnosti na uľahčenie vyrovnania. Súvisiace expozície zahŕňajú expozície, ktoré nemožno predvídať, a preto nemôžu byť pod plnou kontrolou úverovej inštitúcie, okrem iného zostatky na medzibankových účtoch, ktoré vyplývajú z platieb klientov vrátane pripísaných alebo odpísaných poplatkov a úrokov a z ďalších platieb za služby klientom, ako aj poskytnutý či prijatý kolaterál.
(57)
Je dôležité, aby sa zosúladili záujmy podnikov, ktoré spracúvajú úvery do podoby obchodovateľných cenných papierov a iných finančných nástrojov (originátori alebo sponzori), a záujmy podnikov, ktoré investujú do týchto cenných papierov alebo nástrojov (investori). Na tieto účely by si mal originátor alebo sponzor ponechať významný podiel v podkladových aktívach. Je preto dôležité, aby si originátori alebo sponzori ponechali expozíciu voči riziku v prípade predmetných úverov. Zo všeobecnejšieho hľadiska by sekuritizačné transakcie nemali byť štruktúrované takým spôsobom, aby sa zabraňovalo uplatneniu požiadaviek na ponechanie, najmä prostredníctvom poplatkov alebo prémiovej štruktúry alebo oboch týchto spôsobov. Také ponechanie by sa malo uplatňovať vo všetkých situáciách, v ktorých sa uplatňuje ekonomická podstata sekuritizácie, bez ohľadu na to, aké právne štruktúry alebo nástroje sa použijú na dosiahnutie tejto ekonomickej podstaty. Najmä v tých prípadoch, keď sa kreditné riziko prenáša prostredníctvom sekuritizácie, by sa mali investori rozhodovať len s náležitou starostlivosťou, k čomu potrebujú primerané informácie o sekuritizáciách.
(58)
Týmto nariadením sa tiež stanovuje, že viacnásobné uplatnenie požiadaviek na ponechanie by nemalo byť možné. Pre akúkoľvek sekuritizáciu postačuje, ak požiadavkám podlieha aspoň originátor, sponzor alebo pôvodný veriteľ. Podobne, ak sekuritizačné transakcie obsahujú iné sekuritizácie ako podklad, požiadavky na ponechanie by sa mali uplatňovať len na sekuritizácie, ktoré sú predmetom investície. Odkúpené pohľadávky by nemali byť predmetom požiadaviek na ponechanie, ak vznikajú z podnikateľskej činnosti, ak sú prevedené alebo diskontované s cieľom financovať takúto činnosť. Príslušné orgány by mali uplatniť rizikovú váhu v súvislosti s neplnením povinnosti náležitej starostlivosti a povinnosti riadenia rizík v súvislosti so sekuritizáciou v prípade nezanedbateľných porušení politík a postupov, ktoré sú rozhodujúce pre analýzu podkladových rizík. Komisia by tiež mala preskúmať, či by mohlo zabránenie viacnásobnému uplatňovaniu požiadaviek na ponechanie viesť k praktikám obchádzania požiadavky na ponechanie a či príslušné orgány účinne presadzujú pravidlá sekuritizácie.
(59)
Náležitá starostlivosť by sa mala využiť na riadne posúdenie rizík vyplývajúcich zo sekuritizačných expozícií v prípade obchodnej i neobchodnej knihy. Povinnosti vyplývajúce z náležitej starostlivosti musia byť okrem toho primerané. Postupy náležitej starostlivosti by mali prispievať k budovaniu väčšej dôvery medzi originátormi, sponzormi a investormi. Preto sa vyžaduje, aby sa riadne zverejňovali relevantné informácie týkajúce sa postupov náležitej starostlivosti.
(60)
Ak má inštitúcia expozíciu voči vlastnej materskej spoločnosti alebo iným dcérskym spoločnostiam svojej materskej spoločnosti, je potrebná osobitná opatrnosť. Riadenie takýchto expozícií inštitúcií by malo prebiehať úplne nezávisle a podľa zásady zdravého riadenia, pričom sa nesmie brať ohľad na žiadne iné faktory. To je osobitne dôležité v prípade veľkej majetkovej angažovanosti a v prípadoch, ktoré jednoznačne nesúvisia so správou v rámci skupiny alebo bežnými transakciami v rámci skupiny. Príslušné orgány by takejto majetkovej angažovanosti v rámci skupiny mali venovať osobitnú pozornosť. Takéto štandardy sa však nemusia uplatňovať v prípade, ak je materská spoločnosť finančnou holdingovou spoločnosťou alebo úverovou inštitúciou, alebo ak sú iné dcérske spoločnosti úverové alebo finančné inštitúcie, alebo podniky pomocných služieb, a to za predpokladu, že na všetky tieto podniky sa vzťahuje dohľad nad úverovou inštitúciou na konsolidovanom základe.
(61)
Vzhľadom na to, že pravidlá týkajúce sa kapitálových požiadaviek sa vyznačujú citlivosťou voči riziku, je žiaduce neustále skúmať, či majú významný vplyv na hospodársky cyklus. Komisia by mala vzhľadom na príspevok Európskej centrálnej banky predkladať o týchto aspektoch správy Európskemu parlamentu a Rade.
(62)
Kapitálové požiadavky pre obchodníkov s komoditami vrátane tých obchodníkov, na ktorých sa v súčasnosti uplatňuje výnimka z požiadaviek smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi (12), by sa mali preskúmať.
(63)
Liberalizácia trhov s plynom a elektrinou je pre Úniu dôležitá z hospodárskeho aj politického hľadiska. Z tohto dôvodu by mali byť kapitálové požiadavky a iné prudenciálne pravidlá vzťahujúce sa na spoločnosti, ktoré pôsobia na týchto trhoch, primerané a nemali by nevhodne narúšať dosahovanie cieľa liberalizácie. Tento cieľ by sa mal brať do úvahy predovšetkým pri preskúmaniach podľa tohto nariadenia.
(64)
Inštitúcie, ktoré investujú do resekuritizácií, by mali uplatňovať náležitú starostlivosť aj so zreteľom na podkladové sekuritizácie a nesekuritizačné expozície, ktoré sú v podstate základom podkladových sekuritizácií. Inštitúcie by mali posúdiť, či expozície v kontexte programov aktívami zaistených krátkodobých obchodovateľných cenných papierov predstavujú resekuritizačné expozície vrátane expozícií v kontexte programov, pri ktorých sa nadobúdajú nadriadené tranže samostatných skupín celých úverov, pričom ani jeden z týchto úverov nie je sekuritizačnou alebo resekuritizačnou expozíciou a ochranu pred prvou stratou pre každú investíciu poskytuje predajca úverov. V tejto situácii by sa facilita likvidity špecifická pre skupinu vo všeobecnosti nemala považovať za resekuritizačnú expozíciu, pretože táto predstavuje tranžu samostatnej skupiny aktív (to znamená uplatniteľnú skupinu celých úverov), ktorá neobsahuje žiadnu sekuritizačnú expozíciu. Naproti tomu zvýšenie kreditnej kvality celého programu, ktoré sa vzťahuje len na niektoré straty presahujúce ochranu poskytovanú predávajúcim na rozličné skupiny, by vo všeobecnosti znamenalo, že sa do tranží rozdeľuje riziko skupiny viacnásobných aktív obsahujúcich minimálne jednu sekuritizačnú expozíciu, a predstavovalo by preto resekuritizačnú expozíciu. Napriek tomu, ak sa takýto program financuje výlučne z jednej kategórie obchodovateľných cenných papierov a ak zvýšenie kreditnej kvality celého programu nepredstavuje resekuritizáciu alebo obchodovateľné cenné papiere sú v plnom rozsahu podporované inštitúciou, ktorá je sponzorom, čo znamená, že namiesto podkladových skupín alebo aktív je riziku zlyhania sponzora v skutočnosti vystavený investor obchodovateľných cenných papierov, potom by sa tento obchodovateľný cenný papier vo všeobecnosti nemal považovať za resekuritizačnú expozíciu.
(65)
Ustanovenia o obozretnom oceňovaní by sa v prípade obchodnej knihy mali uplatňovať na všetky nástroje ocenené reálnou cenou, a to v obchodnej, ako aj v neobchodnej knihe inštitúcií. Malo by sa objasniť, že v prípadoch, v ktorých by uplatnenie obozretného oceňovania malo viesť k nižšej hodnote, ako je skutočne uznaná hodnota evidovaná v účtovníctve, by sa absolútna hodnota rozdielu mala odpočítať od vlastných zdrojov.
(66)
Inštitúcie by mali mať možnosť voľby, či na sekuritizačné pozície, ktorým bola priradená riziková váha 1 250 % podľa tohto nariadenia, uplatnia kapitálovú požiadavku alebo ich odpočítajú od vlastného kapitálu Tier 1, a to bez ohľadu na to, či sú tieto pozície súčasťou obchodnej alebo neobchodnej knihy.
(67)
Inštitúcie, ktoré sú originátormi alebo sponzormi, by nemali mať možnosť obísť zákaz implicitnej podpory využitím svojich obchodných kníh na poskytnutie takejto podpory.
(68)
Bez toho, aby bolo dotknuté zverejňovanie informácií, ktoré sa výslovne požaduje v tomto nariadení, by malo byť cieľom požiadaviek na zverejňovanie poskytnúť účastníkom trhu presné a úplné informácie o rizikovom profile jednotlivých inštitúcií. Od inštitúcií by sa preto malo požadovať, aby zverejnili dodatočné informácie, ktoré nie sú výslovne uvedené v tomto nariadení, pokiaľ je takéto zverejnenie nutné na dosiahnutie uvedeného cieľa. Príslušné orgány by mali zároveň venovať náležitú pozornosť prípadom, v súvislosti s ktorými majú podozrenie, že inštitúcia považovala informácie za interné alebo dôverné s cieľom vyhnúť sa zverejneniu takýchto informácií.
(69)
Pokiaľ externé ratingové hodnotenie sekuritizačnej pozície zohľadňuje účinok kreditného zabezpečenia poskytovaného samotnou investičnou spoločnosťou, inštitúcia by nemala mať možnosť využiť vo svoj prospech nižšiu rizikovú váhu vyplývajúcu z tohto zabezpečenia. Sekuritizačná pozícia by sa nemala odpočítať od kapitálu, ak existujú iné spôsoby určenia rizikovej váhy v súlade s aktuálnym rizikom pozície bez zohľadnenia takého kreditného zabezpečenia.
(70)
Vzhľadom na ich nedávnu slabú výkonnosť by sa mali posilniť predpisy interných modelov na výpočet kapitálových požiadaviek na trhové riziko. Predovšetkým by sa malo doplniť ich zachytávanie rizík v súvislosti s kreditnými rizikami v obchodnej knihe. Kapitálové požiadavky by okrem toho mali zahŕňať prvok prispôsobený stresovým podmienkam, aby sa posilnili kapitálové požiadavky vzhľadom na zhoršujúce sa trhové podmienky a aby sa obmedzila potenciálna procyklickosť. Inštitúcie by mali tiež vykonávať reverzné stresové testy na posúdenie toho, ktoré scenáre by mohli ohroziť životaschopnosť inštitúcie, okrem prípadov, ak sú schopné preukázať, že takýto test nie je nutný. Vzhľadom na nedávne mimoriadne ťažkosti pri zaobchádzaní so sekuritizačnými pozíciami za použitia prístupov vychádzajúcich z interných modelov by sa malo obmedziť uznanie modelovania sekuritizačných riziká na výpočet kapitálových požiadaviek v obchodných knihách inštitúciou a malo by sa automaticky vyžadovať používanie štandardizovaných kapitálových požiadaviek pre sekuritizačné pozície v obchodnej knihe.
(71)
Týmto nariadením sa stanovujú obmedzené výnimky pre určité korelačné obchodné aktivity, v súlade s ktorými môže orgán dohľadu inštitúcii povoliť vypočítať kapitálovú požiadavku na krytie celkového rizika za predpokladu, že budú dodržané prísne požiadavky. V takýchto prípadoch by sa malo od inštitúcie požadovať, aby tieto činnosti podrobila kapitálovej požiadavke zodpovedajúcej vyššej kapitálovej požiadavke podľa tohto interne vyvinutého prístupu a 8 % kapitálovej požiadavke pre osobitné riziko podľa štandardizovanej metódy merania. Nemalo by sa požadovať, aby sa tieto expozície podrobili požiadavkám na dodatočné riziko, ale mali by sa zahrnúť do meraní hodnoty v riziku a meraní stresovej hodnoty v riziku.
(72)
Vzhľadom na povahu a rozsah nepredpokladaných strát, ktoré utrpeli inštitúcie počas finančnej a hospodárskej krízy, je nevyhnutné ďalej zlepšovať kvalitu a harmonizáciu vlastných zdrojov, ktoré by mali inštitúcie držať. Malo by to zahŕňať zavedenie nového vymedzenia kľúčových prvkov kapitálu, ktorý má byť k dispozícii na pokrytie nepredpokladaných strát v prípade ich vzniku, zlepšenie vymedzenia hybridného kapitálu a jednotných prudenciálnych úprav vlastných zdrojov. Takisto je nevyhnutné podstatne zvýšiť úroveň vlastných zdrojov vrátane nových pomerov kapitálu so zameraním na kľúčové prvky vlastných zdrojov, ktoré majú byť k dispozícii na pokrytie strát v prípade ich vzniku. Očakáva sa, že inštitúcie, ktorých akcie sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu, by mali spĺňať svoje kapitálové požiadavky týkajúce sa kľúčových prvkov kapitálu len takýmito akciami, ktoré spĺňajú prísny súbor kritérií pre kľúčové kapitálové nástroje a zverejnené rezervy inštitúcie. S cieľom primerane zohľadniť rozmanitosť právnych foriem, v rámci ktorých inštitúcie v Európskej únii vykonávajú svoju činnosť, by sa prísnym súborom kritérií malo zabezpečiť v prípade inštitúcií, ktoré nie sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu, aby kľúčové kapitálové nástroje mali najvyššiu kvalitu. To by nemalo brániť inštitúciám, aby na akcie, ktoré majú diferencované alebo nemajú žiadne hlasovacie práva, vyplácali rozdelenia, ktoré sú násobkom rozdelení vyplácaných na akcie, ktoré majú relatívne vyššiu úroveň hlasovacích práv, za predpokladu, že bez ohľadu na úroveň hlasovacích práv sú splnené prísne kritériá pre nástroje vlastného kapitálu Tier 1 vrátane tých, ktoré sa týkajú flexibility výplat, a za predpokladu, že v prípade výplaty rozdelenia sa rozdelenie vyplatí na všetky akcie vydané dotknutou inštitúciou.
(73)
Expozície spojené s obchodným financovaním sa svojou povahou navzájom líšia, majú však aj spoločné charakteristiky, ako sú nízka hodnota, krátke trvanie a identifikovateľný zdroj splatenia. Súvisia s pohybom tovaru a služieb, ktoré podporujú reálnu ekonomiku, a vo väčšine prípadov tieto expozície pomáhajú riešiť každodenné potreby malých podnikov, čím prispievajú k dosahovaniu hospodárskeho rastu a vytváraniu pracovných príležitostí. Kladné peňažné toky a záporné peňažné toky sa zvyčajne párujú, v dôsledku čoho je riziko likvidity obmedzené.
(74)
Je vhodné, aby EBA viedol aktualizovaný zoznam všetkých foriem kapitálových nástrojov v každom členskom štáte, ktoré sa kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1. EBA by mal z tohto zoznamu vyčiarknuť vylúčiť nástroje, ktoré nie sú nástrojmi štátnej pomoci, ak boli emitované po dátume nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia a nespĺňajú kritériá uvedené v tomto nariadení, pričom EBA by mal toto vyčiarknutie verejne oznámiť. Ak sa nástroje, ktoré EBA vyčiarkol zo zoznamu, naďalej uznávajú aj po danom oznámení, EBA by mal v plnom rozsahu uplatniť svoje právomoci, najmä právomoci zverené na základe článku 17 nariadenia 1093/2010 týkajúce sa porušenia práva Únie. Je potrebné pripomenúť, že na prípady nesprávneho alebo nedostatočného uplatňovania práva Únie sa ako primeraná reakcia uplatňuje trojfázový mechanizmus, pričom v prvej fáze je EBA oprávnený preskúmať údajné nesprávne alebo nedostatočné uplatňovanie povinností vyplývajúcich z práva EÚ zo strany vnútroštátnych orgánov pri ich činnosti dohľadu a na záver vydá odporúčanie. V druhej fáze v prípade, že príslušný vnútroštátny orgán nekoná v zmysle tohto odporúčania, je Komisia oprávnená vydať formálne stanovisko pri zohľadnení odporúčania EBA a požiadať pritom príslušný orgán, aby prijal opatrenia potrebné na zabezpečenie súladu s právom Únie. Aby bolo možné vyriešiť výnimočné situácie spočívajúce v pretrvávajúcej nečinnosti dotknutého príslušného orgánu je EBA v tretej fáze oprávnený ako posledné riešenie prijať rozhodnutia určené jednotlivým finančným inštitúciám. Okrem toho je potrebné pripomenúť článok 258 ZFEÚ, podľa ktorého ak sa Komisia domnieva, že si členský štát nesplnil povinnosť, ktorá pre neho vyplýva zo zmlúv, je oprávnená predložiť vec Súdnemu dvoru Európskej únie.
(75)
Toto nariadenie by nemalo mať vplyv na možnosť príslušných orgánov zachovať procesy predbežného schvaľovania týkajúce sa zmlúv o nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2. V týchto prípadoch by sa mali takéto kapitálové nástroje započítať do dodatočného kapitálu Tier 1 alebo kapitálu Tier 2 danej inštitúcie až po tom, čo úspešne dokončili tieto schvaľovacie procesy.
(76)
Na účely posilnenia trhovej disciplíny a zvýšenia finančnej stability je potrebné zaviesť podrobnejšie požiadavky na zverejňovanie formy a povahy regulačného kapitálu a prudenciálnych úprav vykonaných s cieľom zabezpečiť, aby investori a vkladatelia boli dostatočne informovaní o platobnej schopnosti inštitúcií.
(77)
Ďalej je potrebné, aby príslušné orgány vedeli - a to aspoň súhrnne - o objeme zmlúv o repo transakciách, požičiavania cenných papierov a všetkých foriem zaťaženia aktív. Tieto informácie by sa mali poskytovať príslušným orgánom. Na účely posilnenia trhovej disciplíny by mali existovať podrobnejšie požiadavky na zverejňovanie zmlúv o repo transakciách a zabezpečenom financovaní.
(78)
Nové vymedzenie požiadaviek, pokiaľ ide o kapitál a regulačný kapitál, by sa malo zaviesť spôsobom zohľadňujúcim skutočnosť, že existujú rozdielne vnútroštátne východiskové body a podmienky, pričom počiatočné rozdiely týkajúce sa nových predpisov by sa v priebehu prechodného obdobia mali znižovať. S cieľom zabezpečiť primeranú kontinuitu týkajúcu sa úrovne vlastných zdrojov sa počas prechodného obdobia zachovajú nástroje, ktoré boli vydané v kontexte rekapitalizačného opatrenia podľa pravidiel štátnej pomoci predo dňom uplatňovania tohto nariadenia. Spoliehanie sa na štátnu pomoc by sa malo v budúcnosti čo najviac obmedziť. Avšak v rozsahu, v akom sa preukáže, že štátna pomoc je v určitých situáciách nevyhnutná, by sa mal v tomto nariadení ustanoviť rámec na riešenie takýchto situácií. Konkrétne by sa v tomto nariadení malo stanoviť, aké by malo byť zaobchádzanie s nástrojmi vlastných zdrojov emitovanými v kontexte opatrenia rekapitalizácie podľa pravidiel štátnej pomoci. Inštitúcie by mali mať možnosť ťažiť z takéhoto zaobchádzania za prísne stanovených podmienok. Okrem toho v rozsahu, v akom takéto zaobchádzanie umožňuje odchýlky od nových kritérií kvality nástrojov vlastných zdrojov, tieto odchýlky by sa mali obmedziť v čo najväčšej miere. Zaobchádzanie s existujúcimi kapitálovými nástrojmi emitovanými v kontexte opatrenia rekapitalizácie podľa pravidiel štátnej pomoci by malo jasne rozlišovať medzi tými kapitálovými nástrojmi, ktoré spĺňajú požiadavky tohto nariadenia, a tými kapitálovými nástrojmi, ktoré takéto požiadavky nespĺňajú. Pre kapitálové nástroje, ktoré nespĺňajú dané požiadavky, by sa preto v tomto nariadení mali stanoviť náležité prechodné opatrenia.
(79)
V smernici 2006/48/ES sa vyžadovalo, aby si úverové inštitúcie zabezpečili vlastné zdroje, ktoré sa prinajmenšom rovnajú presne stanoveným minimálnym sumám do 31. decembra 2011. Vzhľadom na pokračujúce účinky finančnej krízy v bankovom sektore a rozšírenie prechodných opatrení v prípade kapitálových požiadaviek, ktoré prijal BCBS, je vhodné opätovne zaviesť nižší limit počas obmedzeného obdobia, pokiaľ sa nevytvoria vlastné zdroje v dostatočnej výške v súlade s prechodnými opatreniami pre vlastné zdroje stanovenými v tomto nariadení, ktoré sa budú odo dňa začatia uplatňovania tohto nariadenia do roku 2019 postupne zavádzať.
(80)
Pre skupiny, ktorých súčasťou je významná činnosť v oblasti bankovníctva alebo investovania a poisťovníctva, sa v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2002/87/ES zo 16. decembra 2002 o doplnkovom dohľade nad úverovými inštitúciami, poisťovňami a investičnými spoločnosťami vo finančnom konglomeráte (13) stanovujú osobitné pravidlá na riešenie takého „dvojitého započítavania“ kapitálu. Smernica 2002/87/ES vychádza z medzinárodne dohodnutých zásad týkajúcich sa riešenia rizika v jednotlivých sektoroch. Týmto nariadením sa posiľňuje spôsob, akým sa uvedené pravidlá zamerané na tieto finančné konglomeráty uplatňujú na skupiny bankových a investičných spoločností, pričom sa ním zabezpečuje ich dôsledné a konzistentné uplatňovanie. Akékoľvek ďalšie potrebné zmeny sa budú riešiť v rámci revízie smernice 2002/87/ES, ktorá sa očakáva v roku 2015.
(81)
Finančná kríza poukázala na skutočnosť, že inštitúcie značne podcenili úroveň kreditného rizika protistrany spojeného s mimoburzovými derivátmi (OTC). Skupinu G-20 to podnietilo k tomu, že na svojom zasadnutí v septembri 2009 predniesla výzvu, aby sa viac mimoburzových derivátov zúčtovávalo prostredníctvom centrálnej protistrany. Skupina okrem toho žiadala, aby tie mimoburzové deriváty, ktoré by sa nemohli zúčtovávať centrálne, podliehali vyšším požiadavkám na vlastné zdroje s cieľom primerane odzrkadľovať vyššie riziká, ktoré sú s nimi spojené.
(82)
Na základe výzvy skupiny G-20 Bazilejský výbor pre bankový dohľad ako súčasť rámca Bazilej III podstatne zmenil režim kreditného rizika protistrany. Predpokladá sa, že rámec Bazilej III podstatne sprísni požiadavky na vlastné zdroje spojené s OTC derivátmi inštitúcií a ich transakciami spočívajúcimi vo financovaní cenných papierov a významným spôsobom podnieti inštitúcie k tomu, aby využívali centrálne protistrany. Od rámca Bazilej III sa takisto očakáva, že poskytne ďalšie podnety k posilneniu riadenia rizika úverových expozícií protistrany a že sa v ňom preskúma súčasný režim zaobchádzania s expozíciami kreditného rizika protistrany voči centrálnym protistranám.
(83)
Inštitúcie by mali mať dodatočné vlastné zdroje vzhľadom na riziko úpravy ocenenia pohľadávok vyplývajúce z OTC derivátov. Inštitúcie by takisto mali uplatňovať vyššiu koreláciu hodnoty aktív vo výpočte požiadaviek na vlastné zdroje v prípade expozícií kreditného rizika protistrany vyplývajúcich z OTC derivátov a transakcií spočívajúcich vo financovaní cenných papierov vo vzťahu k niektorým finančným inštitúciám. Od inštitúcií by sa takisto malo požadovať, aby výrazne zlepšili meranie a riadenie kreditného rizika protistrany prostredníctvom lepšieho riešenia rizika nesprávnej voľby, vysoko špekulatívnych protistrán a kolaterálu, a to spolu so zodpovedajúcimi zlepšeniami v oblasti spätného testovania a stresového testovania.
(84)
Obchodné expozície voči centrálnym protistranám obvykle využívajú mnohostranný mechanizmus vzájomného započítavania a znášania strát, ktorý poskytujú centrálne protistrany. V dôsledku toho sa na ne vzťahuje veľmi nízke kreditné riziko protistrany, a preto by mali podliehať veľmi nízkej požiadavke na vlastné zdroje. Táto požiadavka by zároveň mala byť kladná, aby zabezpečila, že inštitúcie sledujú a monitorujú svoje expozície voči centrálnym protistranám ako súčasť dobrého riadenia rizika a aby sa v nej odzrkadľovalo, že dokonca ani obchodné expozície voči centrálnym protistranám nie sú bezrizikové.
(85)
Fond pre prípad zlyhania voči centrálnej protistrane je mechanizmus, ktorý umožňuje spoločné znášanie strát medzi zúčtovacími členmi centrálnej protistrany. Používa sa v prípade, ak sú straty vzniknuté centrálnej protistrane po zlyhaní zúčtovacieho člena väčšie ako marže a príspevky do fondu pre prípad zlyhania, ktoré poskytol tento zúčtovací člen, a ako akákoľvek iná obranná línia, ktorú môže centrálna protistrana uplatniť predtým, ako použije príspevky zostávajúcich zúčtovacích členov do fondu pre prípad zlyhania. Vzhľadom na to je riziko strát spojené s expozíciami z príspevkov do fondu pre prípad zlyhania väčšie ako riziko spojené s obchodnými expozíciami. Tento druh expozícii by mal preto podliehať vyššej požiadavke na vlastné zdroje.
(86)
„Hypotetický kapitál“ centrálnej protistrany je premenná potrebná na stanovenie požiadavky na vlastné zdroje pre expozície zúčtovacieho člena z jeho príspevkov do fondu centrálnej protistrany pre prípad zlyhania. Nemal by sa chápať ako niečo iné. Predovšetkým by sa nemal chápať ako výška kapitálu, ktorú má centrálna protistrana držať podľa požiadavky jej príslušného orgánu.
(87)
Preskúmanie zaobchádzania s kreditným rizikom protistrany, a najmä zavedenie požiadaviek na vyššie vlastné zdroje v prípade dvojstranných zmlúv o derivátoch, tak aby sa v nich odrážalo vyššie riziko, ktoré takéto zmluvy predstavujú pre finančný systém, tvorí neoddeliteľnú súčasť úsilia Komisie zabezpečiť účinné, bezpečné a zdravé trhy s derivátmi. Preto sa týmto nariadením dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 648/2012 zo 4. júla 2012 o mimoburzových derivátoch, centrálnych protistranách a archívoch obchodných údajov (14).
(88)
Komisia by mala do 31. decembra 2015 preskúmať príslušné výnimky týkajúce sa veľkej majetkovej angažovanosti. Kým nebude známy výsledok uvedeného preskúmania by mali mať členské štáty naďalej možnosť pre určité veľké majetkové angažovanosti udeľovať na dostatočne dlhé prechodné obdobie výnimku z uplatňovania uvedených predpisov. Komisia by v nadväznosti na prácu vykonanú v rámci príprav a rokovaní súvisiacich so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/111/ES zo 16. septembra 2009, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2007/64/ES, pokiaľ ide o banky pridružené k ústredným inštitúciám, niektoré položky vlastných zdrojov, veľkú majetkovú angažovanosť, mechanizmy dohľadu a krízové riadenie (15) a so zreteľom na vývoj týkajúci sa týchto otázok na medzinárodnej úrovni a úrovni Únie mala preskúmať, či by sa mali tieto výnimky naďalej uplatňovať na základe voľného uváženia alebo všeobecnejším spôsobom a či sa riziká súvisiace s týmito expozíciami riešia inými účinnými spôsobmi stanovenými v tomto nariadení.
(89)
S cieľom zabezpečiť, aby výnimky udelené príslušnými orgánmi pre expozície trvalo neohrozovali súlad jednotných pravidiel stanovených v tomto nariadení, príslušné orgány by mali po prechodnom období a v prípade chýbajúceho výsledku uvedeného preskúmania konzultovať EBA, či je vhodné túto možnosť vyňať určité expozície naďalej využívať.
(90)
Roky predchádzajúce finančnej kríze charakterizoval nadmerný nárast expozícií inštitúcií vo vzťahu k ich vlastným zdrojom (finančná páka). Straty a nedostatok finančných prostriedkov počas finančnej krízy nútili inštitúcie, aby podstatne zmiernili využívanie finančnej páky v priebehu krátkeho obdobia. V dôsledku toho zosilneli tlaky smerom nadol na ceny aktív, čo spôsobilo inštitúciám ďalšie straty, ktoré zasa viedli k ďalšiemu poklesu ich vlastných zdrojov. Zníženie dostupnosti úverov pre reálne hospodárstvo a hlbšia a dlhšia kríza boli konečnými dôsledkami tejto negatívnej špirály.
(91)
Požiadavky na vlastné zdroje založené na rizikách sú nevyhnutné na zabezpečenie dostatočných vlastných zdrojov na krytie nepredpokladaných strát. Kríza však ukázala, že samotné tieto požiadavky nie sú postačujúce na to, aby zabránili inštitúciám vziať na seba nadmerné a neudržateľné riziko využívania finančnej páky.
(92)
V septembri 2009 sa vedúci predstavitelia skupiny G-20 zaviazali, že vypracujú medzinárodne dohodnuté pravidlá s cieľom odradiť od nadmerného využívania finančnej páky. Na tento účel podporili zavedenie ukazovateľa finančnej páky ako doplnkového opatrenia rámca Bazilej II.
(93)
V decembri 2010 Bazilejský výbor pre bankový dohľad uverejnil usmernenia, v ktorých vymedzil metodiku pre výpočet ukazovateľa finančnej páky. V týchto pravidlách sa stanovuje obdobie sledovania, ktoré bude prebiehať od 1. januára 2013 do 1. januára 2017 a počas ktorého sa bude monitorovať ukazovateľ finančnej páky, jeho zložky a jeho správanie vo vzťahu k požiadavke založenej na riziku. Na základe výsledkov z obdobia sledovania je zámerom Bazilejského výboru pre bankový dohľad uskutočniť všetky konečné úpravy vymedzenia a kalibrácie ukazovateľa finančnej páky v prvej polovici roku 2017 s cieľom prejsť 1. januára 2018 na záväznú požiadavku založenú na vhodnom prieskume a kalibrácii. V usmerneniach Bazilejského výboru pre bankový dohľad sa takisto stanovuje zverejňovanie informácií o ukazovateli finančnej páky a o jeho zložkách od 1. januára 2015.
(94)
Ukazovateľ finančnej páky predstavuje pre Úniu nový nástroj v oblasti regulácie a dohľadu. V súlade s medzinárodnými dohodami by sa mal predovšetkým zaviesť ako dodatočný znak, ktorý sa môže uplatňovať na jednotlivé inštitúcie na základe rozhodnutia orgánov dohľadu podľa vlastného uváženia. Povinnosťou predkladať správy uloženou inštitúciám by sa umožnilo primerané preskúmanie a kalibrácia na účely prechodu na záväzné opatrenie v roku 2018.
(95)
Pri skúmaní vplyvu ukazovateľa finančnej páky na rôznym podnikateľským modelom činnosti by sa mala venovať osobitná pozornosť modelom činnosti, ktoré sa považujú za modely spojené s nízkym rizikom, ako sú napríklad hypotekárne financovanie a špecializované pôžičky regionálnych vlád, miestnych orgánov alebo subjektov verejného sektora. EBA by na základe získaných údajov a zistení v rámci preskúmania orgánom dohľadu počas pozorovacieho obdobia mal v spolupráci s príslušnými orgánmi vypracovať klasifikáciu obchodných modelov a rizík. Na základe vhodnej analýzy a pri zohľadnení historických údajov alebo stresových scenárov by sa mali posúdiť primerané úrovne ukazovateľa finančnej páky, ktorými sa zabezpečuje odolnosť príslušných obchodných modelov, ako aj to, či by sa úrovne ukazovateľa finančnej páky mali stanoviť ako prahové hodnoty alebo ako rozpätia. Po období pozorovania a kalibrácii príslušných úrovní ukazovateľa finančnej páky a na základe uvedeného posúdenia mala by EBA zverejniť náležité štatistické preskúmanie ukazovateľa finančnej páky vrátane priemerov a štandardných odchýlok. Po jeho prijatí požiadaviek miery finančnej páky by EBA mala zverejniť náležité štatistické preskúmanie ukazovateľa finančnej páky vrátane priemerov a štandardných odchýlok vo vzťahu k identifikovaným kategóriám inštitúcií.
(96)
Inštitúcie by mali monitorovať úroveň a zmeny ukazovateľa finančnej páky, ako aj riziko finančnej páky ako súčasť interného procesu posudzovania kapitálovej primeranosti (ICAAP). Takéto monitorovanie by malo byť zahrnuté do procesu preskúmania orgánmi dohľadu. Konkrétne po nadobudnutí účinnosti požiadaviek týkajúcich sa ukazovateľa finančnej páky by príslušné orgány mali monitorovať vývoj obchodných modelov a zodpovedajúci rizikový profil s cieľom zaistiť aktualizovanú a riadnu klasifikáciu inštitúcií.
(97)
Pre správne politiky odmeňovania majú kľúčový význam vhodné štruktúry riadenia, transparentnosť a postupy zverejňovania. S cieľom zabezpečiť, aby štruktúry odmeňovania a súvisiace riziká boli pre trh dostatočne transparentné, by inštitúcie mali zverejňovať podrobné informácie o svojich politikách a postupoch odmeňovania a z dôvodu zachovania dôvernosti aj súhrnné sumy v súvislosti s tými pracovníkmi, ktorých profesijné aktivity majú významný vplyv na rizikový profil inštitúcie. Tieto informácie by sa mali sprístupniť všetkým zúčastneným stranám. Týmito konkrétnymi požiadavkami by nemali byť dotknuté všeobecnejšie požiadavky na zverejňovanie týkajúce sa politík odmeňovania uplatniteľné horizontálne medzi sektormi. Okrem toho by sa členským štátom malo umožniť vyžadovať, aby inštitúcie sprístupňovali podrobnejšie informácie o odmeňovaní.
(98)
Uznávanie ratingovej agentúry za externú ratingovú agentúru (ECAI) by nemalo viesť k väčšej miere uzatvárania trhu, na ktorom už teraz dominujú tri hlavné spoločnosti. EBA a ESCB by mali zabezpečiť uznanie viacerých ratingových agentúr za ECAI, aby sa trh otvoril iným spoločnostiam, bez toho, aby proces zjednodušovali alebo znižovali jeho náročnosť.
(99)
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (16) a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi Spoločenstve a o voľnom pohybe takýchto údajov (17) by sa mali v plnom rozsahu uplatňovať na spracovanie osobných údajov na účely tohto nariadenia.
(100)
Inštitúcie by mali mať v držbe diverzifikovaný vankúš likvidných aktív, ktoré môžu použiť na krytie potrieb likvidity pri krátkodobom nedostatku likvidity. Keďže nemožno s istotou vopred vedieť, na ktorú konkrétnu triedu aktív sa môžu vzťahovať následné otrasy, bolo by vhodné podporiť diverzifikovaný a vysoko kvalitný vankúš likvidity zahŕňajúci rôzne kategórie aktív. Koncentrácia aktív a nadmerné spoliehanie sa na trhovú likviditu vytvárajú systémové riziko pre finančný sektor a je potrebné im predchádzať. Počas počiatočného obdobia pozorovania by sa preto mal zohľadňovať rozsiahly súbor kvalitných aktív, ktorý sa použije na formulovanie vymedzenia požiadavky na krytie likvidity (Liquidity Coverage Requirement - LCR). Pri stanovovaní jednotného vymedzenia likvidných aktív by sa očakávalo, že prinajmenšom štátne a kryté dlhopisy obchodované na transparentných trhoch so stálym pohybom sa budú považovať za aktíva s mimoriadne vysokou likviditou a kreditnou kvalitou. Bolo by tiež vhodné, aby sa aktíva vymedzené v článku 416 ods. 1 písm. a) až c) zahrnuli do vankúša bez obmedzení. Ak inštitúcie použijú túto zásobu likvidity, mali by mať plán na obnovenie svojich rezerv likvidných aktív a príslušné orgány by mali zabezpečiť vhodnosť tohto plánu a jeho vykonanie.
(101)
Zásoba likvidných aktív by mala byť kedykoľvek k dispozícii na krytie záporných tokov likvidity. Úroveň potrieb likvidity pri krátkodobom nedostatku likvidity by sa mala stanoviť štandardným spôsobom, aby bola zabezpečená jednotná norma spoľahlivosti a rovnaké podmienky. Je potrebné zabezpečiť, aby takéto štandardné stanovenie úrovne potrieb likvidity nemalo neplánované dôsledky pre finančné trhy, rozšírenie úverovej činnosti a hospodársky rast, pričom by sa mali vziať do úvahy rôzne obchodné a investičné modely a finančné prostredie inštitúcií v celej Únii. Na tento účel by požiadavka na krytie likvidity mala podliehať obdobiu sledovania. Komisii by mala byť na základe zistení a správ, ktoré vypracuje EBA, splnomocnená prijať delegovaný akt s cieľom včas zaviesť pre Úniu podrobné a harmonizované požiadavky na krytie likvidity. V záujme zabezpečenia globálnej harmonizácie v oblasti regulácie likvidity by akýkoľvek delegovaný akt na zavedenie požiadavky na krytie likvidity mal byť porovnateľný s požiadavkou na krytie likvidity stanovenou vo finálnom medzinárodnom rámci pre meranie, normy a sledovanie rizika likvidity, ktorý vypracoval BCBS, pričom by mal zohľadňovať špecifiká Únie a národné špecifiká.
(102)
Na tento účel by mal EBA počas obdobia pozorovania preskúmať a posúdiť okrem iného primeranosť prahovej hodnoty vo výške 60 % likvidných aktív úrovne 1, horné ohraničenie pomeru kladných peňažných tokov k záporným peňažným tokom vo výške 75 % a zavádzanie požiadavky na krytie likvidity od úrovne 60 % od 1. januára 2015 s postupným zvyšovaním na úroveň 100 %. Pri posudzovaní a podávaní správ o jednotných vymedzeniach zásoby likvidných aktív by mal EBA ako základ svojej analýzy zohľadniť vymedzenie vysokokvalitných likvidných aktív (HQLA) podľa BCBS so zreteľom na špecifiká Únie a národné špecifiká. EBA by mal identifikovať tie meny, v prípade ktorých potreby inštitúcií usadených v Únii týkajúce sa likvidných aktív presahujú dostupnosť týchto likvidných aktív v uvedenej mene, no zároveň by mal každoročne preskúmať, či by sa mali uplatniť odchýlky vrátane odchýlok identifikovaných v tomto nariadení. EBA by mal okrem toho každoročne posudzovať, či by sa v súvislosti s každou takouto odchýlkou, ako aj odchýlkami už identifikovanými v tomto nariadení, nemali pri ich využívaní inštitúciami usadenými v Únii zaviesť akékoľvek dodatočné podmienky alebo či by sa existujúce podmienky nemali revidovať. EBA by mal výsledky svojej analýzy predkladať vo výročnej správe Komisii.
(103)
S cieľom zvýšiť efektívnosť a znížiť administratívne zaťaženie by mal EBA zaviesť ucelený rámec predkladania správ na základe harmonizovaného súboru noriem pre požiadavky na likviditu, ktoré by sa mali uplatňovať v celej Únii. Na tento účel by mal EBA vypracovať jednotné formáty správ a riešenia v oblasti informačných technológií, v ktorých by sa zohľadnili ustanovenia tohto nariadenia alebo smernice 2013/36/EÚ. Do dátumu uplatnenia požiadaviek na likviditu v plnom rozsahu by mali inštitúcie plniť príslušné vnútroštátne požiadavky na predkladanie správ.
(104)
EBA by mal v spolupráci s ESRB vydať usmernenia týkajúce sa zásad používania zásoby likvidných aktív v stresových situáciách.
(105)
Nemalo by byť samozrejmé, aby inštitúcie dostávali podporu na zabezpečenie likvidity od iných inštitúcií, ktoré patria do tej istej skupiny, keď majú ťažkosti s plnením svojich platobných záväzkov. Na základe prísnych podmienok a samostatnej dohody všetkých dotknutých príslušných orgánov by však príslušné orgány mali mať možnosť oslobodiť konkrétne inštitúcie od uplatňovania požiadavky na likviditu a uplatniť na tieto inštitúcie konsolidovanú požiadavku s cieľom umožniť inštitúciám, aby svoju likviditu riadili centrálne na úrovni skupiny alebo podskupiny.
(106)
Keď sa požiadavka na likviditu stane záväzným opatrením, v rovnakom zmysle by sa na toky likvidity medzi dvomi inštitúciami, ktoré patria do tej istej skupiny a ktoré podliehajú konsolidovanému dohľadu, mali v prípade neudelenia výnimky uplatniť preferenčné úrokové sadzby na kladný peňažný tok a záporný peňažný tok len v tých prípadoch, keď sa zavedú všetky potrebné ochranné opatrenia. Takéto osobitné preferenčné zaobchádzanie by sa malo úzko vymedziť a spojiť so splnením viacerých prísnych a objektívnych podmienok. Toto osobitné zaobchádzanie uplatniteľné na daný tok v rámci skupiny by sa malo získať na základe metodiky s použitím objektívnych kritérií a parametrov v záujme určenia konkrétnych úrovní pre kladný peňažný tok a záporný peňažný tok medzi inštitúciou a protistranou. Komisii by sa na základe zistení a správy, ktorú vypracuje EBA, mala v prípade potreby a ako súčasť delegovaného aktu, ktorý prijme podľa tohto nariadenia na upresnenie požiadavky na krytie likvidity udeliť právomoc prijať delegované akty s cieľom ustanoviť tieto osobitné zaobchádzania v rámci skupiny, metodiku i objektívne kritériá, ktoré sú s nimi spojené, a spôsoby prijímania spoločných rozhodnutí v súvislosti s posudzovaním týchto kritérií.
(107)
Dlhopisy vydané National Asset Management Agency (NAMA) v Írsku majú osobitný význam pre ozdravenie írskeho bankového sektora a ich vydanie bolo povolené ešte pred schválením zo strany členských štátov a boli schválené Komisiou ako štátna pomoc v zmysle podporného opatrenia zavedeného na odstránenie toxických aktív zo súvah niektorých úverových inštitúcií. Vydanie týchto dlhopisov ako prechodné opatrenie podporené zo strany Komisie a ECB je neoddeliteľnou súčasťou reštrukturalizácie írskeho bankového systému. Za tieto dlhopisy ručí írska vláda a z hľadiska menových orgánov predstavujú prípustný kolaterál. Komisia by sa mala zaoberať osobitnými mechanizmami zachovania predchádzajúceho stavu v súvislosti s prevoditeľnými aktívami vydanými alebo zaručenými subjektmi, ktoré dostali súhlas Únie v oblasti štátnej pomoci v rámci delegovaného aktu, ktorý prijme podľa tohto nariadenia na upresnenie požiadavky na krytie likvidity. Komisia by mala v tejto súvislosti zohľadniť skutočnosť, že inštitúciám, ktoré počítajú požiadavky na krytie likvidity v súlade s týmto nariadením, by sa malo povoliť zahŕňať až do decembra 2019 nadradené dlhopisy NAMA medzi aktíva s mimoriadne vysokou likviditou a kreditnou kvalitou.
(108)
Podobne dlhopisy emitované správcovskou spoločnosťou Spanish Asset Management Company majú osobitný význam pre ozdravenie španielskeho bankového sektora a sú prechodným opatrením podporeným Komisiou a ECB, ktoré tvorí neoddeliteľnú súčasť reštrukturalizácie španielskeho bankového systému. Komisia by sa mala v rámci delegovaného aktu, ktorý prijme podľa tohto nariadenia na upresnenie požiadavky na krytie likvidity zaoberať osobitnými mechanizmami týkajúcimi sa zachovania predchádzajúceho stavu v súvislosti s prevoditeľnými aktívami emitovanými alebo zaručenými subjektmi, ktoré dostali súhlas Únii v oblasti štátnej pomoci, keďže emitovanie uvedených dlhopisov sa predpokladá v memorande o porozumení týkajúcom sa podmienenosti politiky v oblasti finančného sektora, ktoré 23. júla 2012 podpísali Komisia a španielske orgány, a prevod aktív musí schváliť Komisia ako opatrenie štátnej pomoci prijaté na odstránenie toxických aktív zo súvah niektorých úverových inštitúcií, pokiaľ za ne ručí španielska vláda, a z hľadiska menových orgánov predstavujú prípustný kolaterál. Komisia by mala v tejto súvislosti zohľadniť skutočnosť, že inštitúciám, ktoré počítajú požiadavky na krytie likvidity v súlade s týmto nariadením, by sa malo povoliť zahŕňať minimálne do decembra 2023 nadradené dlhopisy Spanish Asset Management Company medzi aktíva s mimoriadne vysokou likviditou a kreditnou kvalitou.
(109)
Na základe správ, ktoré predkladá EBA, a pri príprave návrhu delegovaného aktu týkajúceho sa požiadaviek na likviditu by Komisia mala tiež zvážiť, či by sa s nadradenými dlhopismi emitovanými právnickými osobami, ktoré majú podobné postavenie ako NAMA v Írsku alebo Spanish Asset Management Company, boli zriadené na rovnaký účel a majú osobitný význam pre ozdravenie bánk v akomkoľvek inom členskom štáte, malo zaobchádzať rovnako, pokiaľ za ne ručí ústredná vláda príslušného členského štátu a z hľadiska menových orgánov predstavujú prípustný kolaterál.
(110)
Pri tvorbe návrhu regulačných technických predpisov na určenie metódy merania dodatočného záporného peňažného toku by mala EBA zohľadniť ako metódu takéhoto merania štandardizovaný prístup stanovenia historického obdobia.
(111)
Inštitúcie by až do zavedenia pomeru čistého stabilného financovania (Net Stable Funding Ratio, ďalej len „NSFR“) ako záväzného minimálneho štandardu mali dodržiavať všeobecnú povinnosť financovania. Všeobecná povinnosť financovania by nemala byť požiadavkou na určitý pomer. Ak sa pred zavedením NSFR zavedie na základe vnútroštátneho ustanovenia ako minimálny štandard pomer stabilného financovania, inštitúcie by mali dodržiavať tento minimálny štandard.
(112)
Okrem krátkodobých potrieb likvidity by inštitúcie mali prijať aj štruktúry financovania, ktoré sú stabilné v dlhodobejšom horizonte. V decembri 2010 BCBS odsúhlasil, že pomer čistého stabilného financovania sa do 1. januára 2018 zmení na minimálny štandard a že BCBS zavedie dôsledné postupy v oblasti predkladania správ s cieľom monitorovať tento pomer počas prechodného obdobia, bude aj naďalej skúmať dôsledky týchto štandardov na finančné trhy, rozširovanie úverovej činnosti a hospodársky rast a v prípade potreby riešiť neplánované dôsledky. BCBS preto odsúhlasil, že NSFR bude podliehať obdobiu sledovania a bude zahŕňať doložku o preskúmaní. V tejto súvislosti by mal EBA na základe predkladania správ, ktoré sa vyžaduje v tomto nariadení, vyhodnotiť, ako by sa mala navrhnúť požiadavka na stabilné financovanie. S cieľom zaviesť takúto požiadavku do roku 2018 by na základe tohto hodnotenia Komisia mala predložiť Európskemu parlamentu a Rade správu spolu s akýmikoľvek vhodnými návrhmi.
(113)
Nedostatky v správe a riadení spoločností v celom rade inštitúcií prispeli k nadmernému a neobozretnému riskovaniu v bankovom sektore, čo malo za následok zlyhanie jednotlivých inštitúcií a systémové problémy.
(114)
S cieľom umožniť monitorovanie postupov v oblasti správy a riadenia spoločností v prípade inštitúcií a zlepšiť trhovú disciplínu by inštitúcie mali zverejňovať svoje opatrenia v oblasti správy a riadenia spoločností. Ich riadiace orgány by mali schváliť a zverejniť vyhlásenie, v ktorom uistia verejnosť, že tieto opatrenia sú primerané a účinné.
(115)
S cieľom zohľadniť rôznorodosť obchodných modelov inštitúcií na vnútornom trhu by sa mali dôkladne preskúmať niektoré dlhodobé štrukturálne požiadavky, ako je NSFR a ukazovateľ finančnej páky, aby sa podporili rôznorodé stabilné bankové štruktúry, ktoré slúžia a mali by naďalej slúžiť hospodárstvu Únie.
(116)
Na zabezpečenie trvalého poskytovania finančných služieb domácnostiam a spoločnostiam je potrebná stabilná štruktúra financovania. Dlhodobé finančné toky vo finančných systémoch, ktoré sa zakladajú na bankách, v mnohých členských štátov môžu mať vo všeobecnosti iné charakteristiky než na iných medzinárodných trhoch. Okrem toho sa v členských štátoch mohli vytvoriť osobitné štruktúry financovania na zabezpečenie stabilného financovania dlhodobých investícií vrátane decentralizovaných bankových štruktúr na poskytovanie likvidity alebo špecializovaných hypotekárnych cenných papierov, s ktorými sa obchoduje na vysoko likvidných trhoch alebo ktoré sú vítanou investíciou pre dlhodobých investorov. Tieto štrukturálne faktory by sa mali dôkladne posúdiť. Na tento účel je nevyhnutné, aby EBA a ESRB na základe správ, ktorých predkladanie sa vyžaduje v tomto nariadení, po dokončení medzinárodných štandardov vyhodnotili, ako by sa mala navrhnúť požiadavka na stabilné financovanie, pričom plne zohľadnia rôznorodosť štruktúr financovania na bankovom trhu v Únii.
(117)
S cieľom zabezpečiť postupné zbližovanie medzi výškou vlastných zdrojov a prudenciálnymi úpravami uplatňovanými na vymedzenie vlastných zdrojov v celej Únii a na vymedzenie vlastných zdrojov stanovené v tomto nariadení počas prechodného obdobia by k postupnému zavádzaniu požiadaviek tohto nariadenia na vlastné zdroje malo dochádzať pozvoľne. Je nevyhnutné zabezpečiť, aby toto postupné zavádzanie bolo v súlade s nedávnymi zvýšeniami požadovaných úrovní vlastných zdrojov, ktoré uskutočnili členské štáty, a s vymedzením vlastných zdrojov v členských štátoch. Na tento účel by príslušné orgány mali počas prechodného obdobia určiť dolné a horné limity, pokiaľ ide o rýchlosť zavádzania požadovanej úrovne vlastných zdrojov a prudenciálnych úprav stanovených v tomto nariadení.
(118)
V záujme uľahčenia hladkého prechodu od rozdielnych prudenciálnych úprav, ktoré sa v súčasnosti uplatňujú v členských štátoch, k súboru prudenciálnych úprav stanovených v tomto nariadení by príslušné orgány mali byť schopné počas prechodného obdobia aj naďalej v obmedzenom rozsahu vyžadovať od inštitúcií, aby vykonávali prudenciálne úpravy, ktoré predstavujú výnimku z tohto nariadenia.
(119)
S cieľom zabezpečiť, aby mali inštitúcie dostatok času na splnenie nových požadovaných úrovní vlastných zdrojov a na ich nové vymedzenie, mali by sa v období medzi 1. januárom 2013 a 31. decembrom 2021 postupne odstrániť niektoré kapitálové nástroje, ktoré nie sú v súlade s vymedzením vlastných zdrojov stanoveným v tomto nariadení. Okrem toho by určité nástroje spojené s investíciami zo strany štátu mali byť v plnom rozsahu uznané ako vlastné zdroje na obmedzené obdobie. Okrem toho, emisné ážio súvisiace s položkami, ktoré sa podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu smernice 2006/48/ES kvalifikujú ako vlastné zdroje, by sa za určitých okolností mal kvalifikovať ako vlastný kapitál Tier 1.
(120)
S cieľom zabezpečiť postupné zbližovanie smerujúce k jednotným pravidlám zverejňovania informácií inštitúciami, aby sa účastníkom trhu poskytovali presné a komplexné informácie týkajúce sa rizikového profilu jednotlivých inštitúcií, požiadavky na zverejňovanie by sa mali zavádzať postupne.
(121)
S cieľom zohľadniť vývoj na trhu a skúsenosti s uplatňovaním tohto nariadenia by sa od Komisie malo vyžadovať, aby Európskemu parlamentu a Rade predkladala správy, v prípade potreby spolu s legislatívnymi návrhmi, o možnom vplyve kapitálových požiadaviek na minimálny hospodársky cyklus, o požiadavkách na vlastné zdroje v prípade expozícií vo forme krytých dlhopisov, o veľkej majetkovej angažovanosti, požiadavkách na likviditu, finančnej páke, o expozíciách voči prenesenému kreditnému riziku, kreditnému riziku protistrany a metóde pôvodnej expozície, retailových expozíciách, o vymedzení prípustného kapitálu a úrovni uplatňovania tohto nariadenia.
(122)
Hlavným účelom právneho rámca pre úverové inštitúcie by malo byť zabezpečenie fungovania služieb, ktoré sú životne dôležité pre reálnu ekonomiku, a súčasné obmedzenie rizika morálneho hazardu. Štrukturálne oddelenie retailových a investičných bankových činností v rámci bankovej skupiny by mohlo byť jedným z kľúčových nástrojov na podporu tohto cieľa. Žiadne ustanovenie súčasného regulačného rámca by preto nemalo brániť zavedeniu opatrení na uskutočnenie takéhoto oddelenia. Od Komisie by sa malo vyžadovať, aby analyzovala otázku štrukturálneho oddelenia v Únii a aby podala správu a v prípade potreby predložila legislatívne návrhy Európskemu parlamentu a Rade.
(123)
Podobne by sa členským štátom malo v záujme ochrany vkladateľov a zachovania finančnej stability umožniť prijať štrukturálne opatrenia, na základe ktorých sa od úverových inštitúcií s povolením v danom členskom štáte vyžaduje, aby znížili svoje expozície voči rôznym právnickým osobám, a to v závislosti od ich činností a bez ohľadu na to, kde sa tieto činnosti vykonávajú. Keďže tieto opatrenia by mohli mať negatívny vplyv v podobe fragmentácie vnútorného trhu, mali by sa schvaľovať len za prísnych podmienok, kým nenadobudne účinnosť budúci právny akt, ktorý bude takéto opatrenia jasne harmonizovať.
(124)
S cieľom konkretizovať požiadavky stanovené v tomto nariadení by sa právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ mala delegovať na Komisiu v súvislosti s technickými úpravami tohto nariadenia v záujme objasnenia vymedzení pojmov na zabezpečenie jednotného uplatňovania tohto nariadenia alebo na zohľadnenie vývoja na finančných trhoch; na zosúladenie terminológie a rámcového vymedzenia pojmov v súlade s následným príslušnými aktmi; na úpravu ustanovení tohto nariadenia o vlastných zdrojoch s cieľom zohľadniť vývoj účtovných štandardov alebo práva Únie, alebo s ohľadom na zbližovanie postupov dohľadu; na rozšírenie zoznamov tried expozícií na účely štandardizovaného prístupu alebo prístupu interných ratingov s cieľom zohľadniť vývoj na finančných trhoch; na úpravu určitých hodnôt relevantných pre tieto triedy expozície s cieľom zohľadniť účinky inflácie; na úpravu zoznamu a klasifikácie podsúvahových položiek; a na úpravu osobitných ustanovení a technických kritérií, pokiaľ ide o zaobchádzanie s kreditným rizikom protistrany, štandardizovaný prístup a prístup interných ratingov, zmiernenie úverového rizika, sekuritizáciu, operačné riziko, trhové riziko, likviditu, finančnú páku a zverejňovanie informácií s cieľom zohľadniť vývoj na finančných trhoch alebo v účtovných štandardoch alebo v práve Únie, alebo so zreteľom na zbližovanie postupov dohľadu a merania rizika a výsledok preskúmania rôznych záležitostí týkajúcich sa rozsahu pôsobnosti smernice 2004/39/ES.
(125)
Na Komisiu by sa mala tiež delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní Európskej Únie, pokiaľ ide o stanovenie dočasného zníženia výšky vlastných zdrojov alebo rizikových váh stanovených podľa tohto nariadenia s cieľom zohľadniť osobitné okolnosti; na objasnenie výnimiek z uplatňovania ustanovení tohto nariadenia o veľkej majetkovej angažovanosti vzťahujúcich sa na určité expozície; na stanovenie súm relevantných pre výpočet kapitálových požiadaviek pre obchodnú knihu, aby sa zohľadnil vývoj v hospodárskej a menovej oblasti; na úpravu kategórií investičných spoločností oprávnených na určité odchýlky od požadovanej úrovne vlastných zdrojov s cieľom zohľadniť vývoj na finančných trhoch; na vysvetlenie požiadavky, na základe ktorej majú investičné spoločnosti držať vlastné zdroje rovnocenné jednej štvrtine svojich fixných režijných nákladov počas predchádzajúceho roka s cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tohto nariadenia; na stanovenie prvkov vlastných zdrojov, od ktorých možno odpočítať podiely inštitúcií v nástrojoch príslušných subjektov; na zavedenie dodatočných prechodných ustanovení týkajúcich sa zaobchádzania s poistno-matematickými ziskami a stratami pri meraní záväzkov inštitúcií v rámci dôchodkového systému so stanovenými požitkami. Je obzvlášť dôležité, aby Komisia počas svojej prípravnej práve uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a tvorbe delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť súbežné, včasné a náležité postúpenie relevantných dokumentov Európskemu parlamentu a Rade.
(126)
V súlade s vyhlásením (č. 39) k článku 290 ZFEÚ pripojeným k zmluve by Komisia mala pokračovať v poradách s odborníkmi, ktorých vymenovali členské štáty, pri vypracovávaní návrhov delegovaných aktov v oblasti finančných služieb v súlade so zaužívanou praxou.
(127)
Technické predpisy v oblasti finančných služieb by mali zabezpečiť harmonizáciu, jednotné podmienky a primeranú ochranu vkladateľov, investorov a spotrebiteľov v celej Únii. Keďže EBA je orgán s vysoko odbornými skúsenosťami, bolo by účinné a vhodné poveriť ho vypracovaním návrhov regulačných a vykonávacích technických predpisov, ktoré nezahŕňajú možnosť politických rozhodnutí, na predloženie Komisii. EBA by mal pri tvorbe technických predpisov zabezpečiť efektívne administratívne postupy a postupy predkladania správ. Formáty správ musia byť primerané povahe, rozsahu a zložitosti činností inštitúcií.
(128)
Komisia by mala prijať návrhy regulačných technických predpisov vypracované EBA v oblasti vzájomných spoločností (mutuals), družstiev, sporiteľní alebo podobných subjektov, niektorých nástrojov vlastných zdrojov, prudenciálnych úprav, odpočtov od vlastných zdrojov, dodatočných nástrojov vlastných zdrojov, menšinových podielov, pomocných bankových služieb, zaobchádzania s úpravou kreditného rizika, pravdepodobnosti zlyhania, straty v prípade zlyhania, prístupov k rizikovému váženiu aktív, zbližovania postupov dohľadu, likvidity a prechodných opatrení pre vlastné zdroje prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní EÚ a v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 ZFEÚ. Je obzvlášť dôležité, aby Komisia počas svojej prípravnej práce uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Komisia a EBA by mali zabezpečiť, aby tieto predpisy a požiadavky mohli všetky dotknuté inštitúcie uplatňovať spôsobom, ktorý je primeraný povahe, rozsahu a zložitosti týchto inštitúcií a ich činností.
(129)
Vykonávanie niektorých delegovaných aktov, ktoré stanovuje toto nariadenie, ako napríklad delegovaných aktov súvisiacich s požiadavkou na krytie likvidity, by mohlo mať podstatný vplyv na inštitúcie podliehajúce dohľadu a na reálnu ekonomiku. Komisia by mala zabezpečiť, aby Európsky parlament a Rada boli vždy dobre informovaní o relevantnom vývoji na medzinárodnej úrovni a aktuálnom prístupe Komisie už pred zverejnením delegovaných aktov.
(130)
Komisii by takisto mala byť splnomocnená prijať vykonávacie technické predpisy vypracované EBA prostredníctvom vykonávacích aktov v súlade s článkom 291 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a v súlade s článkom 15 nariadenia (ES) č. 1093/2010 so zreteľom na konsolidáciu, spoločné rozhodnutia, predkladanie správ, zverejňovanie informácií, expozície zabezpečené hypotékami, posudzovanie rizika, prístupy k rizikovému váženiu aktív, rizikové váhy a špecifikáciu určitých expozícií, zaobchádzanie s opciami a opčnými listami, pozície v kapitálových nástrojoch a cudzej mene, používanie interných modelov, pákový efekt a podsúvahové položky.
(131)
Vzhľadom na špecifiká a rozsah regulačných technických predpisov, ktoré sa majú prijať podľa tohto nariadenia, lehota, v ktorej môže Európsky parlament alebo Rada podať námietky voči regulačnému technickému predpisu v prípade, že Komisia prijme rovnaký regulačný technický predpis ako je návrh regulačného technického predpisu, ktorý predložil EBA, by sa mala v prípade potreby predĺžiť o jeden mesiac. Cieľom Komisie by okrem toho malo byť prijatie regulačných technických predpisov v dostatočnom časovom predstihu na to, aby sa Európskemu parlamentu a Rade umožnilo uplatniť celú lehotu na ich preskúmanie, a to so zreteľom na rozsah a komplexnosť regulačných technických predpisov, špecifiká rokovacích poriadkov Európskeho parlamentu a Rady, rozvrh práce a zloženie.
(132)
Na zabezpečenie vysokej úrovne transparentnosti by mal EBA začať konzultácie v súvislosti s návrhom technických predpisov uvedených v tomto nariadení. EBA a Komisia by mali začať čo najskôr vypracovávať svoje správy o požiadavkách na likviditu a finančnú páku, ako sa stanovuje v tomto nariadení.
(133)
S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tohto nariadenia by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa stanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (18).
(134)
V súlade s článkom 345 ZFEÚ, v ktorom sa stanovuje, že zmluvy sa nedotýkajú úpravy vlastníckych vzťahov uplatňovanej v členských štátoch, toto nariadenie neuprednostňuje ani nediskriminuje druhy vlastníctva, ktoré patria do rozsahu jeho pôsobnosti.
(135)
Európsky dozorný úradník bol konzultovaný v súlade s článkom 28 ods. 2 nariadenia (ES) č. 45/2001 a prijal stanovisko (19).
(136)
Nariadenie (EÚ) č. 648/2012 by sa malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
PRVÁ ČASŤ
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
HLAVA I
PREDMET ÚPRAVY, ROZSAH PÔSOBNOSTI A VYMEDZENIE POJMOV
Článok 1
Rozsah pôsobnosti
V tomto nariadení sa stanovujú jednotné pravidlá týkajúce sa všeobecných prudenciálnych požiadaviek, ktoré musia spĺňať inštitúcie, nad ktorými sa vykonáva dohľad podľa smernice 2013/36/EÚ, v súvislosti s týmito položkami:
a)
požiadavky na vlastné zdroje, ktoré sa vzťahujú na plne vyčísliteľné, jednotné a štandardizované prvky kreditného rizika, trhového rizika, operačného rizika a rizika vyrovnania;
b)
požiadavky obmedzujúce veľkú majetkovú angažovanosť;
c)
po nadobudnutí účinnosti delegovaného aktu uvedeného v článku 460 požiadavky na likviditu, ktoré sa vzťahujú na plne vyčísliteľné, jednotné a štandardizované prvky rizika likvidity;
d)
povinnosť predkladať správy týkajúca sa písmen a), b) a c) a využívania pákového efektu;
e)
požiadavky na zverejňovanie.
Týmto nariadením sa neupravujú požiadavky na zverejňovanie v prípade príslušných orgánov v oblasti prudenciálnej regulácie a dohľadu nad inštitúciami, ako sa stanovuje v smernici 2013/36/EÚ.
Článok 2
Právomoci dohľadu
Na účely dodržiavania súladu s týmto nariadením príslušné orgány majú právomoci a dodržiavajú postupy stanovené v smernici 2013/36/EÚ.
Článok 3
Uplatňovanie prísnejších požiadaviek inštitúciami
Toto nariadenie nebráni inštitúciám v tom, aby držali vlastné zdroje a ich zložky nad rámec zdrojov, ktoré sa vyžadujú v tomto nariadení, alebo aby uplatňovali prísnejšie opatrenia, než sa vyžadujú v tomto nariadení.
Článok 4
Vymedzenia pojmov
1. Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1)
„úverová inštitúcia“ je spoločnosť, ktorej predmetom činnosti je prijímanie vkladov alebo iných návratných peňažných prostriedkov od verejnosti a poskytovanie úverov na vlastný účet;
2)
„investičná spoločnosť“ je osoba vymedzená v článku 4 ods. 1 smernice 2004/39/ES, ktorá podlieha požiadavkám stanoveným v uvedenej smernici s výnimkou:
a)
úverových inštitúcií;
b)
miestnych spoločností;
c)
spoločnosti, ktorým nebolo udelené povolenie poskytovať vedľajšiu službu uvedenú v prílohe I oddiele B bode 1) smernice 2004/39/ES, ktoré poskytujú len jednu alebo viac investičných služieb a činností uvedených v prílohe I oddiele A bodoch 1, 2, 4 a 5 uvedenej smernice a ktoré nemôžu držať peniaze alebo cenné papiere patriace ich klientom, a ktoré sa teda v žiadnom prípade nesmú u týchto klientov zadlžiť;
3)
„inštitúcia“ je úverová inštitúcia alebo investičná spoločnosť;
4)
„miestna spoločnosť“ je spoločnosť, ktorá obchoduje na vlastný účet na trhoch s finančnými futures, opciami alebo inými derivátmi a na trhoch s hotovostnými prostriedkami výhradne na účel hedžingu pozícií na trhoch s derivátmi alebo ktorá obchoduje na účty iných členov týchto trhov a ktorej poskytli záruku zúčtovací členovia tých istých trhov, pričom zodpovednosť za zabezpečenie plnenia zmlúv, ktoré takáto spoločnosť uzatvorila, nesú zúčtovací členovia tých istých trhov;
5)
„poisťovňa“ je poisťovňa vymedzená v článku 13 bode 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES z 25. novembra 2009 o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (Solventnosť II) (20);
6)
„zaisťovňa“ je zaisťovňa vymedzená v článku 13 bode 4 smernice 2009/138/ES;
7)
„podniky kolektívneho investovania“ alebo „PKI“ sú PKIPCP vymedzené v článku 1 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/EÚ z 13. júla 2009 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) (21), vrátane, pokiaľ nie je ustanovené inak, subjektov z tretích krajín, ktoré vykonávajú podobné činnosti podliehajúce dohľadu podľa práva Únie alebo danej tretej krajiny, ktorá uplatňuje požiadavky prudenciálneho dohľadu a regulácie, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uplatňovaným v Únii a AIF vymedzené v článku 4 ods. 1 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ z 8. júna 2011 o správcoch alternatívnych investičných fondov (22), vrátane AIF z krajiny mimo EÚ, ako sa vymedzujú v článku 4 ods. 1 písm. aa) uvedenej smernice;
8)
„subjekt verejného sektora“ je neobchodný správny orgán, ktorý podlieha ústredným vládam, regionálnym vládam alebo miestnym orgánom alebo iným orgánom, ktoré plnia rovnaké úlohy ako regionálne vlády a miestne orgány, alebo neobchodná spoločnosť, ktorú vlastnia alebo ktorú zriadili a podporujú ústredné vlády, regionálne vlády alebo miestne orgány, ktoré uzatvorili výslovné dohody o zárukách, a môže zahŕňať samosprávne orgány zriadené zo zákona a podliehajúce verejnému dohľadu;
9)
„riadiaci orgán“ je riadiaci orgán vymedzený v článku 3 ods. 1 bode 7 smernice 2013/36/EÚ;
10)
„vrcholový manažment“ je vrcholový manažment vymedzený v článku 3 ods. 1 bode 9 smernice2013/36/EÚ;
11)
„systémové riziko“ je systémové riziko vymedzené v článku 3 ods. 1 bode 10 smernice 2013/36/EÚ;
12)
„riziko modelu“ je riziko modelu vymedzené v článku 3 ods. 1 bode 11 smernice 2013/36/EÚ;
13)
„originátor“ je subjekt, ktorý:
a)
bol buď samostatne alebo prostredníctvom prepojených subjektov priamo alebo nepriamo zapojený do pôvodnej dohody, ktorou sa vytvorili záväzky alebo potenciálne záväzky dlžníka alebo potenciálneho dlžníka, a z ktorej vznikla sekuritizovaná expozícia; alebo
b)
odkupuje expozície tretej strany na vlastný účet a potom ich sekuritizuje;
14)
„sponzor“ je iná inštitúcia než inštitúcia, ktorá je originátorom, ktorá vytvára a riadi program aktívami zabezpečených krátkodobých obchodovateľných cenných papierov alebo inú sekuritizačnú schému, pri ktorej sa odkupujú expozície tretích strán;
15)
„materská spoločnosť“ je:
a)
materská spoločnosť v zmysle článkov 1 a 2 smernice 83/349/EHS;
b)
na účely oddielu II kapitol 3 a 4 hlavy VII a VIII smernice 2013/36/EÚ a piatej časti tohto nariadenia materská spoločnosť v zmysle článku 1 ods. 1 smernice 83/349/EHS a každá spoločnosť, ktorá účinne vykonáva rozhodujúci vplyv na inú spoločnosť;
16)
„dcérska spoločnosť“ je:
a)
dcérska spoločnosť spoločnosti v zmysle článkov 1 a 2 smernice 83/349/EHS;
b)
dcérska spoločnosť spoločnosti v zmysle článku 1 ods. 1 smernice 83/349/EHS a každá spoločnosť, nad ktorou materská spoločnosť účinne vykonáva rozhodujúci vplyv.
Všetky dcérske spoločnosti dcérskych spoločností sa takisto považujú za dcérske spoločnosti, ktorá je ich pôvodnou materskou spoločnosťou;
17)
„pobočka“ je miesto podnikania, ktoré tvorí právne závislú časť inštitúcie a ktoré priamo vykonáva všetky alebo niektoré transakcie, ktoré sú charakteristické pre podnikanie inštitúcií;
18)
„podnik pomocných služieb“ je podnik, ktorého hlavným predmetom činnosti je vlastníctvo alebo správa majetku, riadenie služieb spracovania údajov alebo iná podobná činnosť, ktorá je doplnkom hlavnej činnosti jednej alebo viacerých inštitúcií;
19)
„správcovská spoločnosť“ je správcovská spoločnosť vymedzená v článku 2 bode 5 smernice 2002/87/ES a AIFM vymedzený v článku 4 ods. 1 písm. b) smernice 2011/61/EÚ vrátane, pokiaľ nie je ustanovené inak, subjektov z tretích krajín, ktoré vykonávajú podobné činnosti podliehajúce právu tretej krajiny, ktorá uplatňuje požiadavky prudenciálneho dohľadu a regulácie, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uplatňovaným v Únii;
20)
„finančná holdingová spoločnosť“ je finančná inštitúcia, ktorej dcérskymi spoločnosťami sú buď výhradne, alebo prevažne inštitúcie alebo finančné inštitúcie, pričom aspoň jedna z takýchto dcérskych spoločností je inštitúciou, a ktorá nie je zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou;
21)
„zmiešaná finančná holdingová spoločnosť“ je zmiešaná finančná holdingová spoločnosť vymedzená v článku 2 bode 15 smernice 2002/87/ES;
22)
„holdingová spoločnosť so zmiešanou činnosťou“ je materská spoločnosť iná ako finančná holdingová spoločnosť, inštitúcia alebo zmiešaná finančná holdingová spoločnosť, ktorej aspoň jedna dcérska spoločnosť je inštitúciou;
23)
„poisťovňa z tretej krajiny“ je poisťovňa z tretej krajiny vymedzená v článku 13 bode 3 smernice 2009/138/ES;
24)
„zaisťovňa z tretej krajiny“ je zaisťovňa z tretej krajiny vymedzená v článku 13 bode 6 smernice 2009/138/ES;
25)
„uznané investičné spoločnosti tretej krajiny“ sú spoločnosti, ktoré spĺňajú všetky tieto podmienky:
a)
ak by boli zriadené v Únii, vzťahovalo by sa na ne vymedzenie investičnej spoločnosti;
b)
bolo im v tretej krajine udelené povolenie;
c)
podliehajú prudenciálnym pravidlám, ktoré príslušné orgány považujú za aspoň také prísne, ako sú pravidlá stanovené týmto nariadením alebo smernicou 2013/36/EÚ, a tieto pravidlá dodržiavajú;
26)
„finančná inštitúcia“ je spoločnosť, ktorá nie je inštitúciou a ktorej hlavným predmetom činnosti je nadobúdať podiely alebo vykonávať jednu alebo viac činností uvedených v bodoch 2 až 12 a v bode 15 prílohy I k smernici 2013/36/EÚ. Zahŕňa finančné holdingové spoločnosti, zmiešané finančné holdingové spoločnosti, platobné inštitúcie v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/64/ES z 13. novembra 2007 o platobných službách na vnútornom trhu (23) a správcovské spoločnosti, ale s výnimkou holdingových poisťovní a zmiešaných holdingových poisťovní vymedzených v článku 212 ods. 1 písm. g) smernice 2009/138/ES;
27)
„subjekt finančného sektora“ je ktorýkoľvek z týchto subjektov:
a)
inštitúcia;
b)
finančná inštitúcia;
c)
podnik pomocných služieb zahrnutý v konsolidovanej finančnej situácii inštitúcie;
d)
poisťovňa;
e)
poisťovňa z tretej krajiny;
f)
zaisťovňa;
g)
zaisťovňa z tretej krajiny;
h)
holdingová poisťovňa;
i)
holdingová spoločnosť so zmiešanou činnosťou;
j)
zmiešaná holdingová poisťovňa vymedzená v článku 212 ods. 1 písm. g) smernice 2009/138/ES;
k)
podnik vylúčený z rozsahu pôsobnosti smernice 2009/138/ES v súlade s článkom 4 uvedenej smernice;
l)
podnik z tretej krajiny, ktorého hlavný predmet činnosti je porovnateľný s hlavným predmetom činnosti ktoréhokoľvek zo subjektov uvedených v písmenách a) až k);
28)
„materská inštitúcia v členskom štáte“ je inštitúcia v členskom štáte, ktorej dcérskou spoločnosťou je inštitúcia alebo finančná inštitúcia alebo ktorá má účasť v takejto inštitúcii alebo finančnej inštitúcii a ktorá nie je dcérskou spoločnosťou inej inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v tom istom členskom štáte, ani finančnej holdingovej spoločnosti, ani zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti založenej v tom istom členskom štáte;
29)
„materská inštitúcia v EÚ“ je materská inštitúcia v členskom štáte, ktorá nie je dcérskou spoločnosťou inej inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v niektorom členskom štáte, ani finančnej holdingovej spoločnosti, ani zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti založenej v niektorom členskom štáte;
30)
„materská finančná holdingová spoločnosť v členskom štáte“ je finančná holdingová spoločnosť, ktorá nie je dcérskou spoločnosťou inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v tom istom členskom štáte, ani finančnej holdingovej spoločnosti, ani zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti založenej v tom istom členskom štáte;
31)
„materská finančná holdingová spoločnosť v EÚ“ je materská finančná holdingová spoločnosť v členskom štáte, ktorá nie je dcérskou spoločnosťou inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v niektorom členskom štáte, ani inej finančnej holdingovej spoločnosti, ani zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti založenej v niektorom členskom štáte;
32)
„materská zmiešaná finančná holdingová spoločnosť v členskom štáte“ je zmiešaná finančná holdingová spoločnosť, ktorá nie je dcérskou spoločnosťou inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v tom istom členskom štáte, ani finančnej holdingovej spoločnosti, ani zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti založenej v tom istom členskom štáte;
33)
„materská zmiešaná finančná holdingová spoločnosť v EÚ“ je materská zmiešaná finančná holdingová spoločnosť v členskom štáte, ktorá nie je dcérskou spoločnosťou inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v niektorom členskom štáte, ani inej finančnej holdingovej spoločnosti, ani zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti založenej v niektorom členskom štáte;
34)
„centrálna protistrana“ alebo CCP je CCP vymedzená v článku 2 bode 1 nariadenia (EÚ) č. 648/2012;
35)
„účasť“ znamená účasť v zmysle prvej vety článku 17 štvrtej smernice Rady 78/660/EHS z 25. júla 1978 o ročnej účtovnej závierke niektorých typov spoločností (24) alebo priamy alebo nepriamy podiel 20 % alebo viac na hlasovacích právach alebo na základnom imaní podniku;
36)
„kvalifikovaná účasť“ je priamy alebo nepriamy podiel v podniku, ktorý predstavuje aspoň 10 % základného imania alebo hlasovacích práv, alebo ktorý umožňuje vykonávať významný vplyv na riadenie tohto podniku;
37)
„kontrola“ je vzťah medzi materskou spoločnosťou a dcérskou spoločnosťou, ako je vymedzený v článku 1 smernice 83/349/EHS alebo účtovnými štandardami, ktoré sa vzťahujú na inštitúciu podľa nariadenia (ES) č. 1606/2002 alebo podobný vzťah medzi akoukoľvek fyzickou alebo právnickou osobou a spoločnosťou;
38)
„úzke prepojenie“ je situácia, v ktorej sú dve alebo viac fyzických alebo právnických osôb prepojené jedným z týchto spôsobov:
a)
účasťou vo forme priameho vlastníctva alebo kontroly aspoň 20 % hlasovacích práv alebo základného imania podniku;
b)
kontrolou;
c)
trvalé prepojenie oboch alebo všetkých inštitúcií s jednou a tou istou treťou osobou prostredníctvom vzťahu kontroly;
39)
„skupina prepojených klientov“ je akákoľvek z týchto skupín:
a)
dve alebo viac fyzických alebo právnických osôb, ktoré, pokiaľ nie je uvedené inak, predstavujú jedno riziko vzhľadom na to, že jedna z nich priamo alebo nepriamo kontroluje druhú, respektíve ostatné;
b)
dve alebo viac fyzických alebo právnických osôb, medzi ktorými nie je nijaký vzťah kontroly v zmysle písm. a), ale ktoré sa majú považovať za také, ktoré predstavujú jedno riziko, pretože sú natoľko prepojené, že ak sa jedna z nich dostane do finančných ťažkostí, najmä ťažkostí s financovaním alebo splácaním, je pravdepodobné, že sa do ťažkostí s financovaním alebo splácaním dostane aj druhá, respektíve všetky ostatné.
Bez ohľadu na písmená a) a b), ak ústredná vláda priamo kontroluje alebo je priamo prepojená s viac ako jednou fyzickou alebo právnickou osobou, nepožaduje sa, aby sa skupina pozostávajúca z ústrednej vlády a všetkých fyzických alebo právnických osôb priamo alebo nepriamo kontrolovaných ústrednou vládou v súlade s písmenom a) alebo prepojených s ústrednou vládou v súlade s písmenom b) považovala za skupinu prepojených klientov. Namiesto toho sa existencia skupiny prepojených klientov tvorenej ústrednou vládou a ďalšími fyzickými alebo právnickými osobami môže posudzovať samostatne pre každú osobu priamo kontrolovanú ústrednou vládou v súlade s písmenom a) alebo priamo prepojenú s ústrednou vládou v súlade s písmenom b) a pre všetky fyzické a právnické osoby, ktoré sú touto osobou kontrolované podľa písmena a) alebo prepojené s touto osobou v súlade s písmenom b) vrátane ústrednej vládou. To isté sa uplatňuje v prípade regionálnych vlád alebo miestnych orgánov, na ktoré sa uplatňuje článok 115 ods. 2;
40)
„príslušný orgán“ je orgán verejnej moci úradne uznaný podľa vnútroštátneho práva, ktorý je na základe vnútroštátneho práva oprávnený vykonávať dohľad nad inštitúciami ako súčasť systému dohľadu fungujúceho v dotknutom členskom štáte;
41)
„orgán konsolidovaného dohľadu“ je príslušný orgán zodpovedný za výkon dohľadu na konsolidovanom základe nad materskými inštitúciami v EÚ a inštitúciami kontrolovanými materskými finančnými holdingovými spoločnosťami v EÚ alebo materskými zmiešanými finančnými holdingovými spoločnosťami v EÚ;
42)
„povolenie“ je nástroj, ktorý vydali orgány v akejkoľvek podobe a prostredníctvom ktorého sa udeľuje oprávnenie na podnikanie;
43)
„domovský členský štát“ je členský štát, v ktorom bolo inštitúcii udelené povolenie;
44)
„hostiteľský členský štát“ je členský štát, v ktorom má inštitúcia svoju pobočku alebo v ktorom poskytuje služby;
45)
„centrálne banky ESCB“ sú národné centrálne banky, ktoré sú členmi Európskeho systému centrálnych bánk (ESCB), a Európska centrálna banka (ECB);
46)
„centrálne banky“ sú centrálne banky ESCB a centrálne banky tretích krajín;
47)
„konsolidovaná situácia“ je situácia, ktorá vyplýva z uplatňovania požiadaviek tohto nariadenia v súlade s prvou časťou, hlavou II kapitolou 2 na inštitúciu, ako keby táto inštitúcia spoločne s jedným alebo viacerými inými subjektmi tvorila jedinú inštitúciu;
48)
„konsolidovaný základ“ znamená na základe konsolidovanej situácie;
49)
„subkonsolidovaný základ“ znamená na základe konsolidovanej situácie materskej inštitúcie, finančnej holdingovej spoločnosti alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti s výnimkou podskupiny subjektov, alebo na základe konsolidovanej situácie materskej inštitúcie, finančnej holdingovej spoločnosti alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti, ktorá nie je konečnou materskou inštitúciou, finančnou holdingovou spoločnosťou alebo zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou;
50)
„finančný nástroj“ je:
a)
zmluva, na základe ktorej vzniknú jednej strane finančné aktíva a druhej strane finančné záväzky alebo kapitálové nástroje;
b)
akýkoľvek nástroj uvedený v oddiele C prílohy I k smernici 2004/39/ES;
c)
derivátový finančný nástroj;
d)
primárny finančný nástroj;
e)
hotovostný nástroj.
Nástroje uvedené v písmenách a), b) a c) sú finančnými nástrojmi len vtedy, ak je ich hodnota odvodená od ceny podkladového finančného nástroja alebo inej podkladovej položky, miery alebo indexu;
51)
„počiatočný kapitál“ je výška a druhy vlastných zdrojov stanovené v článku 12 smernice 2013/36/EÚ v prípade úverových inštitúcií a v hlave IV uvedenej smernice v prípade investičných spoločností;
52)
„operačné riziko“ je riziko straty vyplývajúce z neprimeraných alebo chybných interných postupov, zo zlyhania ľudského faktora a systémov alebo zapríčinené vonkajšími udalosťami, pričom zahŕňa právne riziko;
53)
„riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov“ je riziko, že sa pohľadávka zníži o hodnotu hotovostných alebo bezhotovostných úverov poskytnutých dlžníkovi;
54)
„pravdepodobnosť zlyhania“ alebo „PD“ je pravdepodobnosť zlyhania protistrany v priebehu jedného roka;
55)
„strata v prípade zlyhania“ alebo „LGD“ je pomer straty z expozície z dôvodu zlyhania protistrany k nesplatenej sume v momente zlyhania;
56)
„konverzný faktor“ je pomer aktuálne nečerpanej výšky prísľubu, ktorý by sa mohol čerpať, a byť preto nesplatený v momente zlyhania, k aktuálne nečerpanej výške prísľubu, pričom rozsah prísľubu sa určí na základe oznámeného limitu, pokiaľ nie je neoznámený limit vyšší;
57)
„zmierňovanie kreditného rizika“ je postup, ktorý inštitúcia používa na zníženie kreditného rizika spojeného s expozíciou alebo expozíciami, ktoré inštitúcia naďalej drží;
58)
„financované zabezpečenie“ je postup zmierňovania kreditného rizika, kde je zníženie kreditného rizika expozície inštitúcie odvodené z práva tejto inštitúcie - v prípade zlyhania protistrany alebo pri výskyte iných bližšie určených kreditných udalostí vzťahujúcich sa na protistranu - speňažiť určité aktíva alebo hodnoty, alebo ich získať prevodom alebo prisvojením, alebo si ich ponechať, alebo znížiť hodnotu expozície na výšku rozdielu medzi hodnotou expozície a výškou pohľadávky voči inštitúcii, alebo ju týmto rozdielom nahradiť;
59)
„nefinancované zabezpečenie“ je postup zmierňovania kreditného rizika, kde je zníženie kreditného rizika expozície inštitúcie odvodené zo záväzku tretej strany zaplatiť istú hodnotu v prípade zlyhania dlžníka alebo pri výskyte iných bližšie určených kreditných udalostí;
60)
„nástroj hotovostného typu“ je vkladový certifikát, dlhopisy vrátane krytých dlhopisov alebo akýkoľvek iný nepodriadený nástroj emitovaný inštitúciou, za ktorý už inštitúcia prijala platbu v plnej výške a ktorý musí inštitúcia bezpodmienečne uhradiť v jeho nominálnej hodnote;
61)
„sekuritizácia“ je transakcia alebo schéma, pomocou ktorej je kreditné riziko, ktoré je spojené s expozíciou alebo skupinou expozícií, tranžované a má tieto charakteristické znaky:
a)
platby v transakcii alebo schéme závisia od výnosnosti expozície alebo skupiny expozícií;
b)
podriadenosť tranží určuje rozdelenie strát počas životnosti transakcie alebo schémy;
62)
„sekuritizačná pozícia“ je expozícia vyplývajúca zo sekuritizácie;
63)
„resekuritizácia“ je sekuritizácia, v ktorej sa riziko spojené s podkladovou skupinou expozícií rozdeľuje na tranže a minimálne jedna z podkladových expozícií je sekuritizačnou pozíciou;
64)
„resekuritizačná pozícia“ je expozícia vyplývajúca z resekuritizácie;
65)
„zvýšenie kreditnej kvality“ je zmluvné dojednanie, ktorým sa zlepšuje kreditná kvalita pozície v sekuritizácii oproti stavu, ak by sa takéto zlepšenie kreditnej kvality neposkytlo, vrátane zlepšenia poskytnutého podriadenejšími tranžami v sekuritizácii a inými druhmi kreditného zabezpečenia;
66)
„účelová jednotka zaoberajúca sa sekuritizáciou“ alebo „SSPE“ je corporation trust alebo iný subjekt než inštitúcia, ktorý je zriadený na uskutočňovanie sekuritizácie alebo sekuritizácií, ktorého činnosť je obmedzená len na činnosti potrebné na dosiahnutie tohto cieľa a ktorého štruktúra má zaistiť oddelenie záväzkov SSPE od záväzkov inštitúcie, ktorá je originátorom, pričom držitelia benefičných podielov v SSPE majú právo založiť alebo vymeniť podiely bez obmedzenia;
67)
„tranža“ je zmluvne stanovený segment kreditného rizika spojeného s jednou alebo viacerými expozíciami, pričom pozícia v segmente zahŕňa riziko straty kreditu väčšej alebo menšej ako pozícia takej istej hodnoty v každom inom takom segmente, bez ohľadu na kreditné zabezpečenie poskytnuté tretími stranami priamo držiteľom pozícií v danom segmente alebo v iných segmentoch;
68)
„oceňovanie trhovou cenou“ je oceňovanie pozícií na základe ľahko dostupných zatváracích cien pochádzajúcich z nezávislých zdrojov vrátane cien na burze, aktuálnych cien zo systému alebo kotácií od niekoľkých nezávislých renomovaných poskytovateľov investičných služieb;
69)
„oceňovanie na základe modelu“ je akékoľvek oceňovanie, ktoré musí byť porovnateľné s referenčnou hodnotou, extrapolované alebo inak vypočítané z jedného alebo viacerých trhových vstupov;
70)
„nezávislé overovanie cien“ je postup, pomocou ktorého sa pravidelne overuje presnosť a nezávislosť trhových cien alebo vstupov oceňovaných na základe modelu;
71)
„prípustný kapitál“ je súčtom týchto položiek:
a)
kapitálu Tier 1 uvedeného v článku 25;
b)
kapitálu Tier 2 uvedeného v článku 71, ktorý sa rovná alebo je nižší ako jedna tretina kapitálu Tier 1;
72)
„uznaná burza“ je burza, ktorá spĺňa všetky tieto podmienky:
a)
ide o regulovaný trh;
b)
má zúčtovací mechanizmus, pričom na zmluvy uvedené v prílohe II sa vzťahuje požiadavka dennej marže, ktorá podľa názoru príslušných orgánov poskytuje dostatočné zabezpečenie;
73)
„dobrovoľné platby dôchodkového zabezpečenia“ sú rozšírené dávky dôchodkového zabezpečenia, ktoré inštitúcia podľa vlastného uváženia poskytne zamestnancovi v rámci balíka pohyblivej odmeny zamestnanca a ktoré nezahŕňajú kumulované dávky poskytnuté zamestnancovi podľa podmienok dôchodkového plánu spoločnosti;
74)
„hodnota poskytnutého hypotekárneho financovania“ je hodnota nehnuteľného majetku určená na základe obozretného posúdenia budúcej obchodovateľnosti majetku, berúc do úvahy aspekty dlhodobej udržateľnosti majetku, bežné a miestne trhové podmienky, súčasné využitie a alternatívne primerané využitie majetku;
75)
„nehnuteľný majetok určený na bývanie“ je majetok určený na bývanie, ktoré obýva jeho majiteľ alebo nájomca vrátane práva obývať byt v bytových družstvách ako sú bytové družstvá vo Švédsku;
76)
„trhová hodnota“ na účely nehnuteľného majetku je odhadovaná suma, za ktorú by sa mohol majetok ku dňu ocenenia vymeniť medzi ochotným kupujúcim a ochotným predávajúcim v rámci transakcie na základe nezávislého vzťahu po náležitom marketingu, pričom by každá strana konala riadne informovaná, obozretne a bez nátlaku;
77)
„uplatniteľný účtovný rámec“ sú účtovné štandardy, ktorým inštitúcia podlieha podľa nariadenia (ES) č. 1606/2002 alebo podľa smernice 86/635/EHS;
78)
„jednoročná miera zlyhania“ je pomer medzi počtom zlyhaní, ku ktorým dôjde počas obdobia, ktoré začne jeden rok pred dátumom T, a počtom dlžníkov zaradených do tejto triedy alebo skupiny jeden rok pred týmto dátumom;
79)
„špekulatívne financovanie nehnuteľného majetku“ znamená úvery na účely nadobudnutia pozemkov alebo výstavby na pozemkoch v súvislosti s nehnuteľným majetkom, alebo na účely nadobudnutia takéhoto majetku a v súvislosti s takýmto majetkom, a to so zámerom ďalšieho predaja s cieľom zisku;
80)
„obchodné financovanie“ znamená financovanie vrátane záruk spojených s výmenou tovaru a služieb prostredníctvom finančných produktov s pevnou krátkodobou splatnosťou vo všeobecnosti kratšou než jeden rok bez automatickej obnovy;
81)
„oficiálne podporované exportné úvery“ sú pôžičky alebo úvery na financovanie vývozu tovaru a služieb, na ktoré oficiálna agentúra na podporu exportu poskytuje záruky, poistenie alebo priame financovanie;
82)
„zmluva o repo transakciách“ a „zmluva o obrátených repo transakciách“ je každá zmluva, na základe ktorej inštitúcia alebo jej protistrana prevádza cenné papiere, komodity alebo zaručené práva vzťahujúce sa na:
a)
vlastnícke právo k cenným papierom alebo komoditám, ak túto záruku poskytne uznaná burza, ktorá má práva k cenným papierom alebo komoditám, a zmluva inštitúcii nepovoľuje previesť alebo prisľúbiť určitý cenný papier alebo komoditu viac ako jednej protistrane naraz, a to s prísľubom ich spätného odkúpenia;
b)
náhradné cenné papiere alebo komodity rovnakej povahy za stanovenú cenu k dátumu určenému v budúcnosti alebo určenému prevádzajúcou stranou, pričom ide o zmluvu o repo transakciách pre inštitúciu predávajúcu cenné papiere alebo komodity a zmluvu o obrátených repo transakciách pre inštitúciu, ktorá ich kupuje;
83)
„repo transakcia“ je každá transakcia upravená zmluvou o repo transakciách alebo zmluvou o obrátených repo transakciách;
84)
„jednoduchá zmluva o repo transakciách“ je repo transakcia týkajúca sa jedného alebo nezložitého aktíva, na rozdiel od koša aktív;
85)
„pozície držané s úmyslom obchodovania“ sú:
a)
vlastné pozície a pozície vyplývajúce z poskytovania služieb klientom a tvorba trhu;
b)
pozície, ktoré sú držané na účely krátkodobého opätovného predaja;
c)
pozície držané so zámerom získať prospech z rozdielov skutočnej alebo očakávanej krátkodobej ceny medzi nákupnou a predajnou cenou alebo z iných cenových alebo úrokových výkyvov;
86)
„obchodná kniha“ pozostáva zo všetkých pozícií vo finančných nástrojoch a komoditách, ktoré inštitúcia drží s úmyslom obchodovania alebo s cieľom hedžovať pozície, ktoré drží s úmyslom obchodovania;
87)
„multilaterálny obchodný systém“ je multilaterálny obchodný systém vymedzený v článku 4 bode 15 smernice 2004/39/ES;
88)
„kvalifikovaná centrálna protistrana“ je centrálna protistrana, ktorej sa buď udelilo povolenie v súlade s článkom 14 nariadenia (EÚ) č. 648/2012, alebo ktorá bola uznaná v súlade s článkom 25 uvedeného nariadenia;
89)
„fond pre prípad zlyhania“ je fond zriadený centrálnou protistranou v súlade s článkom 42 nariadenia (EÚ) 648/2012 a používaný v súlade s článkom 45 uvedeného nariadenia;
90)
„predfinancovaný príspevok do fondu centrálnej protistrany pre prípad zlyhania“ je príspevok do fondu centrálnej protistrany pre prípad zlyhania, ktorý platí inštitúcia;
91)
„obchodná expozícia“ je expozícia vrátane premenlivej marže, ktorá sa má vyplatiť zúčtovaciemu členovi, k tomuto vyplateniu však ešte nedošlo a každá súčasná a potenciálna budúca expozícia zúčtovacieho člena alebo klienta voči centrálnej protistrane vyplývajúca zo zmlúv alebo transakcií uvedených v článku 301 ods. 1 písm. a) až e), ako aj počiatočná marža;
92)
„regulovaný trh“ je regulovaný trh vymedzený v článku 4 bode 14 smernice 2004/39/ES;
93)
„finančná páka“ je relatívna výška aktív inštitúcie, podsúvahových záväzkov a podmienených záväzkov zaplatiť, postúpiť alebo poskytnúť kolaterál, vrátane záväzkov z prijatých finančných prostriedkov, urobených prísľubov, derivátov alebo zmlúv o repo transakciách, avšak s výnimkou prísľubov, ktoré možno uplatniť len počas likvidácie inštitúcie, a to v porovnaní s vlastnými zdrojmi inštitúcie;
94)
„riziko nadmerného využívania finančnej páky“ je riziko vyplývajúce zo zraniteľnosti inštitúcie z dôvodu finančnej páky alebo podmienenej finančnej páky, ktoré si môže vyžiadať neplánované opravné opatrenia jej podnikateľského plánu, vrátane núdzového predaja aktív, ktorý môže vyústiť do straty alebo úpravy hodnoty zostávajúcich aktív;
95)
„úprava kreditného rizika“ je výška špecifických a všeobecných rezerv na straty z úverov v súvislosti s kreditnými rizikami, ktoré boli vykázané v účtovnej závierke inštitúcie v súlade s uplatniteľným účtovným rámcom;
96)
„interný hedžing“ je pozícia, ktorá významne kompenzuje jednotlivé rizikové prvky medzi pozíciou v obchodnej knihe a v neobchodnej knihe alebo súborom pozícií;
97)
„referenčný záväzok“ znamená záväzok použitý na účely určenia hodnoty hotovostného vyrovnania kreditného derivátu;
98)
„externá ratingová agentúra“ alebo „ECAI“ je ratingová agentúra, ktorá je zaregistrovaná alebo certifikovaná v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 zo 16. septembra 2009 o ratingových agentúrach (25), alebo centrálna banka, ktorá vydáva ratingy, na ktoré sa nariadenie (ES) č. 1060/2009 nevzťahuje;
99)
„nominovaná ECAI“ je ECAI, ktorú nominovala inštitúcia;
100)
„akumulovaný iný komplexný účtovný výsledok“ má ten istý význam ako v medzinárodných účtovných štandardoch (IAS) 1, ktoré sa uplatňujú v súlade s nariadením (ES) č. 1606/2002;
101)
„základné vlastné zdroje“ sú základné vlastné zdroje v zmysle článku 88 smernice 2009/138/ES;
102)
„poistné položky vlastných zdrojov Tier 1“ sú položky základných vlastných zdrojov spoločností, ktoré podliehajú požiadavkám smernice 2009/138/ES, ak sú tieto položky zaradené do kapitálu Tier 1 v zmysle smernice 2009/138/ES v súlade s článkom 94 ods. 1 uvedenej smernice;
103)
„dodatočné poistné položky vlastných zdrojov Tier 1“ sú položky základných vlastných zdrojov podnikov, ktoré podliehajú požiadavkám smernice 2009/138/ES, ak sú tieto položky zaradené ako kapitál Tier 1 v zmysle smernice 2009/138/ES v súlade s článkom 94 ods. 1 uvedenej smernice a zahrnutie týchto položiek je obmedzené delegovanými aktmi prijatými v súlade s článkom 99 uvedenej smernice;
104)
„poistné položky vlastných zdrojov Tier 2“ sú položky základných vlastných zdrojov podnikov, ktoré podliehajú požiadavkám smernice 2009/138/ES, ak sú tieto položky zaradené do Tier 2 v zmysle smernice 2009/138/ES v súlade s článkom 94 ods. 2 uvedenej smernice;
105)
„poistné položky vlastných zdrojov Tier 3“ sú položky základných vlastných zdrojov podnikov, ktoré podliehajú požiadavkám smernice 2009/138/ES, ak sú tieto položky zaradené do Tier 3 v zmysle smernice 2009/138/ES v súlade s článkom 94 ods. 3 uvedenej smernice;
106)
„odložené daňové pohľadávky“ majú ten istý význam ako v uplatniteľnom účtovnom rámci;
107)
„odložené daňové pohľadávky, ktoré počítajú s budúcou ziskovosťou“ sú odložené daňové pohľadávky, ktorých budúca hodnota sa môže realizovať len v prípade, ak inštitúcia v budúcnosti vytvorí zdaniteľný zisk;
108)
„odložené daňové záväzky“ majú ten istý význam ako v uplatniteľnom účtovnom rámci;
109)
„majetok dôchodkového fondu so stanovenými požitkami“ sú aktíva dôchodkového fondu alebo programu s definovanými dávkami, ktoré sa vypočítajú po ich znížení o výšku záväzkov v rámci toho istého fondu alebo programu;
110)
„rozdeľovanie výnosov“ je výplata dividend alebo úroku v akejkoľvek forme;
111)
„finančná spoločnosť“ má ten istý význam ako v článku 13 bodu 25 písm. b) a d) smernice 2009/138/ES;
112)
„fondy pre všeobecné bankové riziká“ majú ten istý význam ako v článku 38 smernice 86/635/EHS;
113)
„goodwill“ má ten istý význam ako v uplatniteľnom účtovnom rámci;
114)
„nepriamy podiel“ je akákoľvek expozícia voči sprostredkovateľskému subjektu s expozíciou voči kapitálovým nástrojom emitovaným subjektom finančného sektora, ak v prípade, že by kapitálové nástroje emitované subjektom finančného sektora boli neustále odpisované, strata, ktorá by v dôsledku toho inštitúcii vznikla, by sa podstatne nelíšila od straty, ktorá by inštitúcii vznikla pri priamom podiele na týchto kapitálových nástrojoch emitovaných subjektom finančného sektora;
115)
„nehmotné aktíva“ majú ten istý význam ako v uplatniteľnom účtovnom rámci a zahŕňajú goodwill;
116)
„ostatné kapitálové nástroje“ sú kapitálové nástroje emitované subjektmi finančného sektora, ktoré nespĺňajú podmienky na to, aby boli zaradené ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1, dodatočného kapitálu Tier 1 alebo kapitálu Tier 2 alebo poistné položky vlastných zdrojov Tier 1, dodatočné poistné položky vlastných zdrojov Tier 1, poistné položky vlastných zdrojov Tier 2 alebo poistné položky vlastných zdrojov Tier 3;
117)
„ostatné rezervy“ sú rezervy v zmysle uplatniteľného účtovného rámca, na ktoré sa vzťahuje požiadavka zverejnenia podľa daného uplatniteľného účtovného štandardu, okrem akýchkoľvek súm, ktoré už boli zahrnuté do akumulovaného iného komplexného účtovného výsledku alebo do nerozdelených ziskov;
118)
„vlastné zdroje“ sú súčtom kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2;
119)
„nástroje vlastných zdrojov“ sú kapitálové nástroje emitované inštitúciou, ktoré spĺňajú podmienky na to, aby boli zaradené ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1, dodatočného kapitálu Tier 1 alebo kapitálu Tier 2;
120)
„menšinová účasť“ je suma vlastného kapitálu Tier 1 dcérskej spoločnosti inštitúcie, ktorú možno priradiť iným fyzickým alebo právnickým osobám ako sú tie, na ktoré sa vzťahuje prudenciálny rozsah pôsobnosti konsolidácie inštitúcie;
121)
„zisk“ má ten istý význam ako v uplatniteľnom účtovnom rámci;
122)
„recipročný krížový podiel“ je podiel inštitúcie na nástrojoch vlastných zdrojov alebo iných kapitálových nástrojoch, ktoré emitovali subjekty finančného sektora, ak tieto subjekty takisto majú podiel na nástrojoch vlastných zdrojov, ktoré emitovala daná inštitúcia;
123)
„nerozdelené zisky“ sú zisky a straty prenesené po použití konečného zisku alebo straty v súlade s uplatniteľným účtovným rámcom;
124)
„emisné ážio“ má ten istý význam ako v uplatniteľnom účtovnom rámci;
125)
„dočasné rozdiely“ majú ten istý význam ako v uplatniteľnom účtovnom rámci;
126)
„syntetický podiel“ je investícia inštitúcie do finančného nástroja, ktorého hodnota priamo závisí od hodnoty kapitálových nástrojov, ktoré emitoval subjekt finančného sektora;
127)
„schéma krížových záruk“ je schémou, ktorá spĺňa tieto podmienky:
a)
inštitúcie patria do tej istej schémy inštitucionálneho zabezpečenia, ako sa uvádza v článku 113 ods. 7;
b)
inštitúcie sú plne konsolidované v súlade s článkom 1 ods. 1 písm. b), c) alebo d) alebo článkom 1 ods. 2 smernice 83/349/EHS a sú zahrnuté do dohľadu na konsolidovanom základe vykonávaného nad inštitúciou, ktorá je materskou inštitúciou v niektorom z členských štátov v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2 tohto nariadenia a vzťahuje sa na ňu požiadavka na vlastné zdroje;
c)
materská inštitúcia so sídlom v niektorom z členských štátov a jej dcérske spoločnosti sú usadené v tom istom členskom štáte a podliehajú udeleniu povolenia a dohľadu zo strany toho istého príslušného orgánu;
d)
materská inštitúcia so sídlom v niektorom z členských štátov a jej dcérske spoločnosti uzatvorili dohodu o zmluvnej alebo štatutárnej zodpovednosti, ktorá chráni tieto inštitúcie a najmä zabezpečuje ich likviditu a solventnosť, aby sa v prípade potreby vyhli konkurzu;
e)
prijali sa opatrenia na zabezpečenie rýchleho poskytnutia finančných prostriedkov v podobe kapitálu a likvidity, ak sa to vyžaduje podľa dohody o zmluvnej alebo štatutárnej zodpovednosti uvedenej v písm. d);
f)
náležitosť dohôd a opatrení uvedených v písmenách d) a e) pravidelne monitoruje príslušný orgán;
g)
minimálna výpovedná lehota v prípade dobrovoľného vypovedania dohody o zodpovednosti zo strany dcérskej spoločnosti je 10 rokov;
h)
príslušný orgán je oprávnený zakázať dobrovoľné vypovedanie dohody o zodpovednosti zo strany dcérskej spoločnosti;
128)
„rozdeliteľné položky“ je suma zisku na konci posledného účtovného obdobia zvýšená o nerozdelený zisk z predchádzajúcich období a rezervné fondy, ktoré sú k dispozícii na tento účel pred rozdelením držiteľom nástrojov vlastného kapitálu, a znížená o neuhradené straty z predchádzajúcich období, nerozdeliteľný zisk podľa ustanovení právnych predpisov alebo stanov inštitúcie a sumy vložené do nerozdeliteľných rezervných fondov v súlade s príslušnými vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo stanovami inštitúcie, pričom výška týchto strát a rezervných fondov sa určí na základe individuálnej účtovnej závierky inštitúcie a nie na základe konsolidovanej účtovnej závierky.
2. Ak sa v tomto nariadení odkazuje na nehnuteľný majetok alebo nehnuteľný majetok určený na bývanie alebo na podnikanie, alebo na hypotéku na takúto nehnuteľnosť tak takýto majetok zahŕňa podiely vo fínskych bytových podnikoch, ktoré svoju činnosť vykonávajú v súlade s fínskym zákonom o bytových podnikoch z roku 1991 alebo neskoršími rovnocennými právnymi predpismi. Členské štáty alebo ich príslušné orgány môžu povoliť, aby sa s podielmi predstavujúcimi rovnocennú nepriamu držbu nehnuteľného majetku zaobchádzalo ako s priamou držbou nehnuteľného majetku, ak je takáto nepriama držba osobitne regulovaná vo vnútroštátnom práve daného členského štátu a ak v prípade, že sa poskytne ako kolaterál, poskytuje rovnocennú ochranu pre veriteľov.
3. Obchodné financovanie uvedené v odseku 1 bode 80 nie je väčšinou záväzné a vyžaduje si uspokojivú podpornú transakčnú dokumentáciu ku každej žiadosti o čerpanie umožňujúcu odmietnutie financovania v prípade akejkoľvek pochybnosti o úverovej bonite alebo podpornej transakčnej dokumentácii. Splácanie expozícií spojených s obchodným financovaním je zvyčajne nezávislé od dlžníka, prostriedky naopak pochádzajú z hotovosti získanej od dovozcov alebo vyplývajúcej z príjmov z predaja podkladového tovaru.
Článok 5
Vymedzenia pojmov špecifické pre kapitálové požiadavky pre kreditné riziko
Na účely tretej časti, hlavy II sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1.
„expozícia“ je aktívum alebo podsúvahová položka;
2.
„strata“ je hospodárska strata vrátane významných diskontných účinkov a významných priamych a nepriamych nákladov spojených s vymáhaním nástroja;
3.
„očakávaná strata“ alebo „EL“ je pomer straty očakávanej z expozície v prípade potenciálneho zlyhania protistrany alebo zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov počas obdobia jedného roka k nesplatenej sume v momente zlyhania.
HLAVA II
ÚROVEŇ UPLATŇOVANIA POŽIADAVIEK
KAPITOLA 1
Uplatňovanie požiadaviek na individuálnom základe
Článok 6
Všeobecné zásady
1. Inštitúcie plnia povinnosti stanovené v druhej až piatej a ôsmej časti na individuálnom základe.
2. Od inštitúcie, ktorá je buď dcérskou spoločnosťou v členskom štáte, kde jej bolo udelené povolenie a v ktorom podlieha dohľadu, alebo materskou spoločnosťou, ani inštitúcie, ktorá je zahrnutá do konsolidácie v súlade s článkom 19, sa nevyžaduje, aby na individuálnom základe plnila povinnosti stanovené v článkoch 89, 90 a 91.
3. Od inštitúcie, ktorá je buď materskou alebo dcérskou spoločnosťou, ani inštitúcie, ktorá je zahrnutá do konsolidácie v súlade s článkom 19, sa nevyžaduje, aby na individuálnom základe plnila povinnosti stanovené v ôsmej časti.
4. Úverové inštitúcie a investičné spoločnosti, ktorým bolo udelené povolenie na poskytovanie investičných služieb a činností uvedených v bodoch 3 a 6 oddielu A prílohy I k smernici 2004/39/ES, plnia povinnosti stanovené v šiestej časti na individuálnom základe. Kým Komisia nevypracuje správu v súlade s článkom 508 ods. 3, môžu príslušné orgány oslobodiť investičné spoločnosti od plnenia povinností stanovených v šiestej časti, zohľadňujúc pritom povahu, rozsah a komplexnosť činností investičnej spoločnosti.
5. Inštitúcie okrem investičných spoločností uvedených v článku 95 ods. 1 a článku 96 ods. 1 a inštitúcií, v prípade ktorých príslušné orgány udelili výnimku uvedenú v článku 7 ods. 1 alebo 3, plnia povinnosti stanovené v siedmej časti na individuálnom základe.
Článok 7
Výnimka z uplatňovania prudenciálnych požiadaviek na individuálnom základe
1. Príslušné orgány môžu udeliť výnimku z uplatňovania článku 6 ods. 1 na akúkoľvek dcérsku spoločnosť inštitúcie, ak dcérska spoločnosť i inštitúcia podliehajú udeleniu povolenia a dohľadu zo strany príslušného členského štátu a na dcérsku spoločnosť sa vzťahuje dohľad na konsolidovanom základe nad inštitúciou, ktorá je materskou spoločnosťou, a ak sú v záujme zabezpečenia primeraného rozdelenia vlastných zdrojov medzi materskú spoločnosť a dcérsku spoločnosť splnené všetky tieto podmienky:
a)
v súčasnosti neexistuje a ani sa nepredpokladá žiadna významná vecná alebo právna prekážka brániaca okamžitému prevodu vlastných zdrojov alebo splateniu záväzkov materskou spoločnosťou;
b)
materská spoločnosť buď vyhovie príslušnému orgánu, pokiaľ ide o obozretné riadenie dcérskej spoločnosti, a vyhlási so súhlasom príslušného orgánu, že ručí za prísľuby, ktoré urobila dcérska spoločnosť, alebo riziká v dcérskej spoločnosti majú len zanedbateľný význam;
c)
postupy hodnotenia, merania a kontroly rizika materskej spoločnosti sa vzťahujú aj na dcérsku spoločnosť;
d)
materská spoločnosť má podiel viac ako 50 % na hlasovacích právach spojených s podielmi na základnom imaní dcérskej spoločnosti a/alebo má právo vymenovať alebo odvolať väčšinu členov riadiaceho orgánu dcérskej spoločnosti.
2. Príslušné orgány môžu využiť možnosť stanovenú v odseku 1, ak je materská spoločnosť finančnou holdingovou spoločnosťou alebo zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou zriadenou v tom istom členskom štáte ako inštitúcia, za predpokladu, že podlieha rovnakému dohľadu, aký sa vykonáva nad inštitúciami, a najmä normám stanoveným v článku 11 ods. 1.
3. Príslušné orgány môžu udeliť výnimku z uplatňovania článku 6 ods. 1 na materskú inštitúciu v členskom štáte, ak táto inštitúcia podlieha udeleniu povolenia a dohľadu zo strany príslušného členského štátu a vzťahuje sa na ňu dohľad na konsolidovanom základe a ak sú v záujme primeraného rozdelenia vlastných zdrojov medzi materskú spoločnosť a dcérske spoločnosti splnené všetky tieto podmienky:
a)
v súčasnosti neexistuje a ani sa nepredpokladá žiadna významná vecná alebo právna prekážka brániaca okamžitému prevodu vlastných zdrojov alebo splateniu záväzkov materskej inštitúcii v členskom štáte;
b)
postupy hodnotenia, merania a kontroly rizika, ktoré sú relevantné pre konsolidovaný dohľad, sa vzťahujú aj na materskú inštitúciu v členskom štáte.
Príslušný orgán, ktorý použije tento odsek, informuje príslušné orgány všetkých ostatných členských štátov.
Článok 8
Výnimka z uplatňovania požiadaviek na likviditu na individuálnom základe
1. Príslušné orgány môžu udeliť úplnú alebo čiastočnú výnimku z uplatňovania šiestej časti na inštitúciu a na všetky alebo niektoré jej dcérske spoločnosti v Únii a vykonávať nad nimi dohľad ako nad jedinou likviditnou podskupinou, pokiaľ spĺňajú všetky tieto podmienky:
a)
materská inštitúcia na konsolidovanom základe alebo dcérska inštitúcia na subkonsolidovanom základe plní povinnosti stanovené v šiestej časti;
b)
materská inštitúcia na konsolidovanom základe alebo dcérska inštitúcia na subkonsolidovanom základe sústavne monitorujú pozície likvidity všetkých inštitúcií v skupine alebo podskupine, na ktoré sa vzťahuje táto výnimka, a vykonávajú nad nimi dohľad a pre všetky tieto inštitúcie zabezpečujú dostatočnú úroveň likvidity;
c)
inštitúcie uzatvorili zmluvy, ktoré vyhovujú príslušným orgánom a ktoré umožňujú voľný pohyb zdrojov medzi nimi, aby mohli riadne a včas splniť svoje individuálne a spoločné povinnosti;
d)
v súčasnosti neexistuje ani sa nepredpokladá žiadna významná vecná alebo právna prekážka brániaca dodržaniu zmlúv uvedených v písmene c).
Komisia do 1. januára 2014 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o všetkých právnych prekážkach, ktoré môžu znemožniť uplatňovanie písm. c) prvého pododseku, pričom sa vyzýva, aby do 31. decembra 2015 v prípade potreby predložila legislatívny návrh, na základe ktorého by sa tieto prekážky mali odstrániť.
2. Príslušné orgány môžu udeliť úplnú alebo čiastočnú výnimku z uplatňovania šiestej časti na inštitúciu a na všetky alebo niektoré jej dcérske spoločnosti, ak všetkým inštitúciám jedinej likviditnej podskupiny bolo udelené povolenie v tom istom členskom štáte a za predpokladu, že sú splnené podmienky odseku 1.
3. Ak inštitúciám jedinej likviditnej podskupiny bolo udelené povolenie v niekoľkých členských štátoch, odsek 1 sa uplatňuje len po uplatnení postupu stanoveného v článku 21 a len na inštitúcie, ktorých príslušné orgány sa dohodnú na týchto prvkoch:
a)
na ich posúdení toho, či organizácia a zaobchádzanie s rizikom likvidity spĺňajú podmienky stanovené v článku 86 smernice 2013/36/EÚ v celej jedinej likviditnej podskupine;
b)
na rozdelení súm, umiestnení a vlastníctve požadovaných likvidných aktív, ktoré má mať jediná likviditná podskupina v držbe;
c)
na určení minimálnej výšky likvidných aktív, ktoré majú mať v držbe inštitúcie, v prípade ktorých sa udelí výnimka z uplatňovania šiestej časti;
d)
na potrebe prísnejších parametrov, než sú parametre stanovené v šiestej časti;
e)
na neobmedzenej výmene úplných informácií medzi príslušnými orgánmi;
f)
na plnom chápaní dôsledkov takejto výnimky.
4. Príslušné orgány môžu uplatňovať odseky 1, 2 a 3 aj na inštitúcie, ktoré sú členmi tej istej schémy inštitucionálneho zabezpečenia uvedenej v článku 113 ods. 7 písm. b), ak spĺňajú všetky podmienky stanovené v článku 113 ods. 7, a na iné inštitúcie, ktoré sú prepojené vzťahom v zmysle článku 113 ods. 6, pokiaľ spĺňajú všetky podmienky tam uvedené. Príslušné orgány v tomto prípade určia na základe konsolidovanej situácie všetkých inštitúcií jedinej likviditnej podskupiny jednu z inštitúcií, na ktoré sa vzťahuje výnimka z uplatňovania šiestej časti.
5. Ak sa podľa odseku 1 alebo 2 udelila výnimka z uplatňovania, môžu príslušné orgány na úrovni jedinej likviditnej podskupiny uplatňovať aj článok 86 smernice 2013/36/EÚ alebo jeho časti a na individuálnom základe udeliť výnimku z uplatňovania článku 86 smernice 2013/36/EÚ alebo jeho častí.
Článok 9
Metóda individuálnej konsolidácie
1. S výhradou odsekov 2 a 3 tohto článku a článku 144 ods. 3 smernice 2013/36/EÚ môžu príslušné orgány v jednotlivých prípadoch materským inštitúciám povoliť, aby zahrnuli do výpočtu svojich požiadaviek podľa článku 6 ods. 1 dcérske spoločnosti, ktoré spĺňajú podmienky stanovené v článku 7 ods. 1 písm. c) a d) a ktorých podstatné expozície alebo podstatné záväzky sú voči tejto materskej inštitúcii.
2. Zaobchádzanie stanovené v odseku 1 sa povolí len vtedy, keď materská inštitúcia príslušným orgánom v plnom rozsahu preukáže okolnosti a úpravu vrátane právnej úpravy, vďaka ktorým neexistuje, a ani sa nepredpokladá, žiadna významná vecná alebo právna prekážka brániaca okamžitému prevodu vlastných zdrojov alebo splateniu záväzkov dcérskej spoločnosti svojej materskej spoločnosti v čase splatnosti.
3. Ak príslušný orgán využije možnosť stanovenú v odseku 1, pravidelne a najmenej raz za rok informuje príslušné orgány všetkých ostatných členských štátov o uplatnení odseku 1, ako aj o okolnostiach a úpravách uvedených v odseku 2. Ak je dcérska spoločnosť v tretej krajine, príslušné orgány poskytnú rovnaké informácie aj príslušným orgánom v danej tretej krajine.
Článok 10
Výnimka pre úverové inštitúcie, ktoré sú trvalo pridružené k ústrednému orgánu
1. Príslušné orgány môžu v súlade s vnútroštátnym právom čiastočne alebo v plnom rozsahu udeliť výnimku z uplatňovania požiadaviek stanovených v druhej až ôsmej časti jednej alebo viacerým úverovým inštitúciám, ktoré sa nachádzajú v tom istom členskom štáte a ktoré sú trvalo pridružené k ústrednému orgánu, ktorý nad nimi vykonáva dohľad a ktorý je zriadený v tom istom členskom štáte, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
záväzky ústredného orgánu a pridružených inštitúcií sú spoločné a nerozdielne alebo záväzky jeho pridružených inštitúcií sú v plnom rozsahu zaručené ústredným orgánom;
b)
platobná schopnosť a likvidita ústredného orgánu a všetkých pridružených inštitúcií sa monitorujú ako celok na základe konsolidovaných účtovných závierok týchto inštitúcií;
c)
vedenie ústredného orgánu je oprávnené dávať pokyny vedeniu pridružených inštitúcií.
Členské štáty môžu zachovať a používať existujúce vnútroštátne právne predpisy, pokiaľ ide o uplatňovanie výnimky uvedenej v prvom pododseku, a to za predpokladu, že nie sú v rozpore s týmto nariadením a smernicou 2013/36/EÚ.
2. Ak príslušné orgány konštatujú, že sú splnené podmienky stanovené v odseku 1, a ak za záväzky ústredného orgánu úplne ručia pridružené inštitúcie, príslušné orgány môžu na individuálnom základe vyňať ústredný orgán z uplatňovania druhej až ôsmej časti.
KAPITOLA 2
Prudenciálna konsolidácia
Oddiel 1
Uplatňovanie požiadaviek na konsolidovanom základe
Článok 11
Všeobecné zaobchádzanie
1. Materské inštitúcie v členskom štáte plnia povinnosti stanovené v druhej až štvrtej časti a siedmej časti v rozsahu a spôsobom uvedeným v článku 18 na základe svojej konsolidovanej situácie. Materské spoločnosti a ich dcérske spoločnosti, na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie, vytvoria vhodnú organizačnú štruktúru a zavedú primerané mechanizmy vnútornej kontroly s cieľom zabezpečiť náležité spracovanie a odoslanie údajov požadovaných na konsolidáciu. Predovšetkým zabezpečia, aby dcérske spoločnosti, na ktoré sa toto nariadenie nevzťahuje, vykonávali opatrenia, postupy a mechanizmy na zabezpečenie riadnej konsolidácie.
2. Inštitúcie kontrolované materskou finančnou holdingovou spoločnosťou alebo materskou zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou v členskom štáte plnia povinnosti stanovené v druhej až štvrtej časti a siedmej časti v rozsahu a spôsobom uvedeným v článku 18 na základe konsolidovanej situácie tejto finančnej holdingovej spoločnosti alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti.
Ak materská finančná holdingová spoločnosť alebo materská zmiešaná finančná holdingová spoločnosť v členskom štáte kontroluje viac ako jednu inštitúciu, prvý pododsek sa uplatňuje iba na inštitúciu, na ktorú sa uplatňuje dohľad na konsolidovanom základe v súlade s článkom 111 smernice 2013/36/EÚ.
3 Materské inštitúcie v EÚ, inštitúcie kontrolované materskou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ a inštitúcie kontrolované materskou zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ plnia povinnosti stanovené v šiestej časti na základe konsolidovanej situácie materskej inštitúcie, finančnej holdingovej spoločnosti alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti, ak skupina zahŕňa jednu alebo viacero inštitúcií, ktoré môžu poskytovať investičné služby a činnosti uvedené v bodoch 3 a 6 oddielu A prílohy I k smernici 2004/39/ES. Do podania správy Komisie v súlade s článkom 508 ods. 2 a v prípade, že skupinu tvoria len investičné spoločnosti, môžu príslušné orgány oslobodiť investičné spoločnosti od povinností stanovených v šiestej časti na konsolidovanom základe, zohľadňujúc pritom povahu, rozsah a zložitosť činností investičnej spoločnosti.
4. Ak sa uplatňuje článok 10, ústredný orgán v ňom uvedený dodržiava požiadavky druhej a ôsmej časti na základe konsolidovanej situácie celku tvoreného ústredným orgánom spolu s jeho pridruženými inštitúciami.
5. Okrem požiadaviek v odsekoch 1 až 4 a bez toho, aby boli dotknuté ostatné ustanovenia tohto nariadenia a smernice 2013/36/EÚ, ak je to na účely dohľadu odôvodnené osobitnosťou rizika alebo kapitálovej štruktúry inštitúcie alebo v prípade, keď členské štáty prijmú vnútroštátne právne predpisy, v ktorých sa vyžaduje štrukturálne oddelenie činností v rámci bankovej skupiny, príslušné orgány môžu od štrukturálne oddelených inštitúcií požadovať, aby dodržiavali povinnosti stanovené v druhej až štvrtej časti a v šiestej až ôsmej časti tohto nariadenia a v hlave VII smernice 2013/36/EÚ na subkonsolidovanom základe.
Uplatnením prístupu stanoveného v prvom pododseku nie je dotknutý účinný dohľad na konsolidovanom základe, pričom tento prístup nesmie mať na celý finančný systém alebo jeho časti v iných členských štátoch alebo v celej Únii neprimeraný negatívny vplyv, ani nesmie predstavovať prekážku fungovania vnútorného trhu.
Článok 12
Finančná holdingová spoločnosť alebo zmiešaná finančná holdingová spoločnosť s dcérskou úverovou inštitúciou a dcérskou investičnou spoločnosťou
Ak má finančná holdingová spoločnosť alebo zmiešaná finančná holdingová spoločnosť ako dcérske spoločnosti aspoň jednu úverovú inštitúciu a jednu investičnú spoločnosť, potom sa požiadavky, ktoré sa uplatňujú na základe konsolidovanej situácie finančnej holdingovej spoločnosti alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti, uplatňujú na úverovú inštitúciu.
Článok 13
Uplatňovanie požiadaviek na zverejňovanie informácií na konsolidovanom základe
1. Materské inštitúcie v EÚ plnia povinnosti stanovené v ôsmej časti na základe svojej konsolidovanej situácie.
Významné dcérske spoločnosti materských inštitúcií v EÚ a tie dcérske spoločnosti, ktoré majú podstatný význam pre svoj miestny trh, zverejňujú informácie uvedené v článkoch 437, 438, 440, 442, 450, 451 a 453 na individuálnom alebo subkonsolidovanom základe.
2. Inštitúcie kontrolované materskou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ alebo materskou zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ plnia povinnosti stanovené v ôsmej časti na základe konsolidovanej situácie tejto finančnej holdingovej spoločnosti alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti.
Významné dcérske spoločnosti materských finančných holdingových spoločností v EÚ alebo materských zmiešaných finančných holdingových spoločností v EÚ a tie dcérske spoločnosti, ktoré majú podstatný význam pre svoj miestny trh, zverejňujú informácie stanovené v článkoch 437, 438, 440, 442, 450, 451 a 453 na individuálnom alebo subkonsolidovanom základe.
3. Odseky 1 a 2 sa v plnom rozsahu alebo čiastočne neuplatňujú na materské inštitúcie v EÚ, inštitúcie kontrolované materskou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ alebo materskou zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ, pokiaľ sa na ne vzťahuje rovnocenné zverejňovanie informácií poskytnutých na konsolidovanom základe materskou spoločnosťou založenou v tretej krajine.
4. Ak sa uplatňuje článok 10, ústredný orgán v ňom uvedený dodržiava požiadavky ôsmej časti na základe jeho konsolidovanej situácie. Článok 18 ods. 1 sa uplatňuje na ústredný orgán a pridružené inštitúcie sa považujú za jeho dcérske spoločnosti.
Článok 14
Uplatňovanie požiadaviek piatej časti na konsolidovanom základe
1. Materské spoločnosti a ich dcérske spoločnosti, na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie, plnia povinnosti stanovené v piatej časti na konsolidovanom alebo na subkonsolidovanom základe, aby sa zabezpečilo, že ich opatrenia, postupy a mechanizmy, ktoré sa vyžadujú v týchto ustanoveniach, sú konzistentné a vhodne integrované a že je možné poskytovať akékoľvek údaje a informácie, ktoré sú relevantné na účely dohľadu. Zabezpečujú najmä to, aby dcérske spoločnosti, na ktoré sa toto nariadenie nevzťahuje, vykonávali opatrenia, postupy a mechanizmy s cieľom zabezpečiť súlad s týmito ustanoveniami.
2. Inštitúcie pri uplatňovaní článku 92 na konsolidovanom alebo subkonsolidovanom základe uplatňujú dodatočnú rizikovú váhu v súlade s článkom 407, ak dôjde k porušeniu požiadaviek článkov 405 alebo 406 na úrovni subjektu založeného v tretej krajine, ktorý je zahrnutý do konsolidácie v súlade s článkom 18, ak ide o závažné porušenie vo vzťahu k celkovému rizikovému profilu skupiny.
3. Povinnosti vyplývajúce z piatej časti týkajúce sa dcérskych spoločností, na ktoré sa nevzťahuje toto nariadenie, sa neuplatňujú v prípade, ak materská inštitúcia v EÚ alebo inštitúcie kontrolované materskou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ alebo materskou zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ môžu príslušným orgánom preukázať, že uplatňovanie piatej časti je podľa právnych predpisov tretej krajiny, v ktorej je dcérska spoločnosť založená, nezákonné.
Článok 15
Výnimka z uplatňovania požiadaviek na vlastné zdroje na konsolidovanom základe v prípade skupín investičných spoločností
1. Orgán konsolidovaného dohľadu môže v jednotlivých prípadoch udeliť výnimku z uplatnenia tretej časti tohto nariadenia a hlavy VII kapitoly 4 smernice 2013/36/EÚ na konsolidovanom základe za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
každá investičná spoločnosť v EÚ v skupine používa alternatívny výpočet celkovej výšky rizikovej expozície uvedenej v článku 95 ods. 2;
b)
všetky investičné spoločnosti v skupine patria do kategórií v článku 95 ods. 1 a článku 96 ods. 1;
c)
každá investičná spoločnosť v EÚ v skupine spĺňa požiadavky stanovené v článku 95 na individuálnom základe a zároveň odpočíta od vlastného kapitálu Tier 1 akékoľvek podmienené záväzky v prospech investičných spoločností, finančných inštitúcií, správcovských spoločností a podnikov pomocných služieb, ktoré by inak boli konsolidované;
d)
akákoľvek finančná holdingová spoločnosť, ktorá je materskou finančnou holdingovou spoločnosťou v členskom štáte akejkoľvek investičnej spoločnosti v skupine, má v držbe aspoň toľko kapitálu, ktorý je definovaný ako súčet položiek uvedených v článku 26 ods. 1, článku 51 ods. 1 a v článku 62 ods. 1, aby sa pokryla suma:
i)
súčtu úplnej účtovnej hodnoty akýchkoľvek podielov, podriadených pohľadávok a nástrojov uvedených v článku 36 ods. 1 písm. h) a i), článku 56 ods. 1 písm. c) a d) a v článku 66 ods. 1 písm. c) a d) v investičných spoločnostiach, finančných inštitúciách, správcovských spoločnostiach a podnikoch pomocných služieb, ktoré by inak boli konsolidované, a
ii)
celkovej výšky akýchkoľvek podmienených záväzkov v prospech investičných spoločností, finančných inštitúcií, správcovských spoločností a podnikov pomocných služieb, ktoré by inak boli konsolidované;
e)
v skupine nie sú zahrnuté úverové inštitúcie.
Ak sú splnené kritériá prvého pododseku, každá investičná spoločnosť v EÚ má mať zavedené systémy na monitorovanie a kontrolu zdrojov kapitálu a financovania všetkých finančných holdingových spoločností, investičných spoločností, finančných inštitúcií, správcovských spoločností a podnikov pomocných služieb v rámci skupiny.
2. Príslušné orgány môžu udeliť výnimku z uplatňovania aj vtedy, ak finančné holdingové spoločnosti majú v držbe nižšiu sumu vlastných zdrojov, ako je suma vypočítaná podľa odseku 1 písm. d), ale nie nižšiu, ako je súčet požiadaviek na vlastné zdroje stanovený na individuálnom základe pre investičné spoločnosti, finančné inštitúcie, správcovské spoločnosti a podniky pomocných služieb, ktoré by inak boli konsolidované, a ako celková výška akýchkoľvek podmienených záväzkov v prospech investičných spoločností, finančných inštitúcií, správcovských spoločností a podnikov pomocných služieb, ktoré by inak boli konsolidované. Na účely tohto odseku požiadavka na vlastné zdroje v prípade investičných spoločností tretích krajín, finančných inštitúcií, správcovských spoločností a podnikov pomocných služieb predstavuje pomyselnú požiadavku na vlastné zdroje.
Článok 16
Výnimka z uplatňovania požiadaviek na ukazovateľ finančnej páky na konsolidovanom základe v prípade skupín investičných spoločností
Ak sú všetky subjekty v skupine investičných spoločností, vrátane materského subjektu, investičnými spoločnosťami, ktoré sú oslobodené od uplatňovania požiadaviek ustanovených v siedmej časti na individuálnom základe v súlade s článkom 6 ods. 5, materská investičná spoločnosť sa môže rozhodnúť neuplatňovať požiadavky ustanovené v siedmej časti na konsolidovanom základe.
Článok 17
Dohľad nad investičnými spoločnosťami, ktorým bola udelená výnimka z uplatňovania požiadaviek na vlastné zdroje na konsolidovanom základe
1. Investičné spoločnosti v skupine, ktorej bola udelená výnimka ustanovená v článku 15, oznámia príslušným orgánom riziká, ktoré by mohli narušiť ich finančné pozície, vrátane tých, ktoré sú spojené so zložením a zdrojmi ich vlastných zdrojov, interného kapitálu a financovania.
2. Ak príslušné orgány zodpovedné za prudenciálny dohľad nad investičnou spoločnosťou udelia výnimku z uplatňovania povinnosti dohľadu na konsolidovanom základe, ako sa uvádza v článku 15, prijmú iné vhodné opatrenia na monitorovanie rizík, a to najmä veľkej majetkovej angažovanosti celej skupiny vrátane akýchkoľvek spoločností so sídlom mimo členského štátu.
3. Ak príslušné orgány zodpovedné za prudenciálny dohľad nad investičnou spoločnosťou udelia výnimku z uplatňovania požiadaviek na vlastné zdroje na konsolidovanom základe, ako sa uvádza v článku 15, požiadavky uvedené v ôsmej časti sa uplatňujú na individuálnom základe.
Oddiel 2
Metódy prudenciálnej konsolidácie
Článok 18
Metódy prudenciálnej konsolidácie
1. Inštitúcie, od ktorých sa vyžaduje, aby dodržiavali požiadavky uvedené v prvom oddiele 1 na základe ich konsolidovanej situácie, vykonajú úplnú konsolidáciu všetkých inštitúcií a finančných inštitúcií, ktoré sú ich dcérskymi spoločnosťami alebo, ak je to relevantné, dcérskymi spoločnosťami tej istej materskej finančnej holdingovej spoločnosti alebo zmiešanej materskej finančnej holdingovej spoločnosti. Odseky 2 až 8 tohto článku sa neuplatňujú, ak sa uplatňuje šiesta časť na základe konsolidovanej situácie inštitúcie.
2. Príslušné orgány však môžu v jednotlivých prípadoch povoliť podielovú konsolidáciu podľa veľkosti podielu materskej spoločnosti na kapitáli dcérskej spoločnosti. Podielovú konsolidáciu možno povoliť iba vtedy, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
ručenie materskej spoločnosti sa obmedzuje na veľkosť podielu na kapitáli, ktorý materská spoločnosť drží v dcérskej spoločnosti so zreteľom na ručenie ostatných akcionárov alebo členov;
b)
platobná schopnosť týchto ostatných akcionárov alebo členov je uspokojivá;
c)
ručenie ostatných akcionárov a členov je jasne stanovené právne záväzným spôsobom.
3. Ak sú spoločnosti prepojené vzťahom v zmysle článku 12 ods. 1 smernice 83/349/EHS, príslušné orgány určia, ako sa má konsolidácia vykonať.
4. Orgán konsolidovaného dohľadu požaduje podielovú konsolidáciu podľa podielu na kapitáli držaného v súvislosti s účasťou v inštitúciách a finančných inštitúciách, ktoré riadi spoločnosť zahrnutá do konsolidácie spolu s jednou alebo viacerými spoločnosťami, ktoré do konsolidácie zahrnuté nie sú, ak sa ručenie týchto spoločností obmedzuje na veľkosť ich podielu na kapitáli, ktorý majú v držbe.
5. V prípade účastí alebo iných kapitálových väzieb, ako sú väzby uvedené v odsekoch 1 a 2, príslušné orgány určia, či a ako sa má konsolidácia vykonať. Predovšetkým môžu povoliť alebo požadovať použitie metódy vlastného imania. Táto metóda však neznamená, že sa dotknuté spoločnosti zahrnú do dohľadu na konsolidovanom základe.
6. Príslušné orgány určia, či a ako sa má konsolidácia vykonať v týchto prípadoch:
a)
ak inštitúcia podľa názoru príslušných orgánov vykonáva významný vplyv na jednu alebo viacero inštitúcií alebo finančných inštitúcií a pritom v nich nemá účasť ani iné kapitálové väzby; a
b)
ak dve alebo viac inštitúcií či finančných inštitúcií riadi jeden manažment, čo nie je v súlade s ustanoveniami spoločenskej zmluvy, zakladajúcej listiny či stanov.
Príslušné orgány môžu predovšetkým povoliť alebo požadovať použitie metódy ustanovenej v článku 12 smernice 83/349/EHS. Použitie tejto metódy však neznamená, že sa dotknuté podniky zahrnú do dohľadu na konsolidovanom základe.
7. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, za ktorých sa vykonáva konsolidácia v prípadoch uvedených v odsekoch 2 až 6 tohto článku.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2016.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
8. Ak sa v súlade s článkom 111 smernice 2013/36/EÚ vyžaduje konsolidovaný dohľad na, podniky pomocných služieb a správcovské spoločnosti vymedzené v článku 2 bode 5 smernice 2002/87/ES sa do konsolidácie zahrnú v prípadoch stanovených v tomto článku a v súlade s metódami stanovenými v tomto článku.
Oddiel 3
Rozsah pôsobnosti prudenciálnej konsolidácie
Článok 19
Subjekty vyňaté z rozsahu pôsobnosti prudenciálnej konsolidácie
1. Inštitúcia, finančná inštitúcia alebo podnik pomocných služieb, ktorý je dcérskou spoločnosťou alebo spoločnosťou, v ktorom má určitý subjekt účasť, sa nemusí zahrnúť do konsolidácie v prípade, že celková suma aktív a podsúvahových položiek dotknutej spoločnosti je menšia ako nižšia z nasledujúcich súm:
a)
10 miliónov EUR;
b)
1 % z celkovej sumy aktív a podsúvahových položiek materskej spoločnosti alebo spoločnosti, ktorá v ňom má účasť.
2. Príslušné orgány zodpovedné za vykonávanie dohľadu na konsolidovanom základe v súlade s článkom 111 smernice 2013/36/EÚ môžu v jednotlivých prípadoch rozhodnúť, že inštitúcia, finančná inštitúcia alebo podnik pomocných služieb, ktorý je dcérskou spoločnosťou alebo spoločnosťou, v ktorom má iný subjekt účasť, sa nemusí zahrnúť do konsolidácie v týchto prípadoch:
a)
ak sa dotknutá spoločnosť nachádza v tretej krajine, v ktorej právne prekážky obmedzujú prenos potrebných informácií;
b)
ak má dotknutá spoločnosť len zanedbateľný význam vzhľadom na ciele monitorovania úverových inštitúcií;
c)
ak by podľa názoru príslušných orgánov zodpovedných za vykonávanie dohľadu na konsolidovanom základe bola konsolidácia finančnej situácie dotknutej spoločnosti nevhodná alebo zavádzajúca, pokiaľ ide o ciele dohľadu nad úverovými inštitúciami.
3. Ak v prípadoch uvedených v odseku 1 a v odseku 2 písmene b) spĺňa uvedené kritériá viacero spoločností, napriek tomu sa zahrnú do konsolidácie vtedy, ak ako celok už nemajú zanedbateľný význam vzhľadom na stanovené ciele.
Článok 20
Spoločné rozhodnutia o prudenciálnych požiadavkách
1. Príslušné orgány spolupracujú a v plnom rozsahu konzultujú:
a)
v prípade žiadostí o povolenia uvedené v článku 143 ods. 1, v článku 151 ods. 4 a 9, v článku 283, v článku 312 ods. 2 a v článku 363, ktoré predložila materská inštitúcia v EÚ a jej dcérske spoločnosti alebo spoločne dcérske spoločnosti materskej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ, s cieľom rozhodnúť, či udeliť alebo neudeliť žiadané povolenie a určiť prípadné podmienky, ktorým by malo takéto povolenie podliehať;
b)
na účely stanovenia, či sú splnené kritériá na špecifické zaobchádzanie v rámci skupiny, ako sa uvádza v článku 422 ods. 9 a v článku 425 ods. 5, ktoré dopĺňajú regulačné technické predpisy EBA uvedené v článku 422 ods. 10 a článku 425 ods. 6.
Žiadosti sa predkladajú len orgánu konsolidovaného dohľadu.
Žiadosť uvedená v článku 312 ods. 2 zahŕňa opis metodiky použitej na rozmiestnenie kapitálu na operačné riziko medzi jednotlivé subjekty skupiny. V žiadosti sa uvádza, či a ako sa plánujú zahrnúť účinky diverzifikácie do systému merania rizika.
2. Príslušné orgány vyvinú v rámci svojich právomocí maximálne úsilie s cieľom do šiestich mesiacov dosiahnuť spoločné rozhodnutie o:
a)
žiadosti uvedenej v odseku 1 písm. a);
b)
posúdení kritérií a stanovení špecifického zaobchádzania podľa odseku 1 písm. b).
Spoločné rozhodnutie obsahuje plné odôvodnenie a príslušný orgán uvedený v odseku 1 ho doručí žiadateľovi.
3. Lehota uvedená v odseku 2 začne plynúť:
a)
v deň doručenia úplnej žiadosti uvedenej v odseku 1 písm. a) orgánu konsolidovaného dohľadu. Orgán konsolidovaného dohľadu bezodkladne postúpi úplnú žiadosť ďalším príslušným orgánom;
b)
v deň doručenia správy, ktorú vypracoval orgán konsolidovaného dohľadu a v ktorej sa analyzujú prísľuby v rámci skupiny, príslušným orgánom.
4. Ak príslušné orgány neprijmú do šiestich mesiacov spoločné rozhodnutie, orgán konsolidovaného dohľadu prijme vlastné rozhodnutie, pokiaľ ide o odsek 1 písm. a). Rozhodnutím orgánu konsolidovaného dohľadu sa neobmedzujú právomoci príslušných orgánov podľa článku 105 smernice 2013/36/EÚ.
Toto rozhodnutie sa uvedie v dokumente obsahujúcom plne odôvodnené rozhodnutie a zohľadnia sa v ňom názory a výhrady, ktoré ostatné príslušné orgány vyjadrili počas šesťmesačnej lehoty.
Orgán konsolidovaného dohľadu poskytne toto rozhodnutie materskej inštitúcii v EÚ, materskej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ a ostatným príslušným orgánom.
Ak na konci šesťmesačnej lehoty ktorýkoľvek z dotknutých príslušných orgánov postúpi vec EBA v súlade s článkom 19 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, orgán konsolidovaného dohľadu odloží svoje rozhodnutie, pokiaľ ide o odsek 1 písm. a) tohto článku, a počká na akékoľvek rozhodnutie, ktoré môže EBA prijať v súlade s článkom 19 ods. 3 uvedeného nariadenia o jeho rozhodnutí, a svoje rozhodnutie prijme v súlade s rozhodnutím EBA. Táto šesťmesačná lehota sa v zmysle uvedeného nariadenia považuje za zmierovacie obdobie. EBA prijme rozhodnutie do jedného mesiaca. Po skončení šesťmesačnej lehoty alebo po prijatí spoločného rozhodnutia sa vec nepostúpi EBA.
5. Ak príslušné orgány neprijmú do šiestich mesiacov spoločné rozhodnutie, príslušný orgán zodpovedný za dohľad nad dcérskou spoločnosťou na individuálnom základe prijme vlastné rozhodnutie, pokiaľ ide o odsek 1 písm. b).
Rozhodnutie obsahuje plné odôvodnenie a zohľadnia sa v ňom stanoviská a výhrady, ktoré ostatné príslušné orgány vyjadrili počas šesťmesačnej lehoty.
Rozhodnutie sa poskytne orgánu konsolidovaného dohľadu, ktorý informuje materskú inštitúciu v EÚ, materskú finančnú holdingovú spoločnosť v EÚ alebo materskú zmiešanú finančnú holdingovú spoločnosť v EÚ.
Ak na konci šesťmesačnej lehoty orgán konsolidovaného dohľadu postúpi vec EBA v súlade s článkom 19 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, príslušný orgán zodpovedný za dohľad nad dcérskou spoločnosťou na individuálnom základe odloží svoje rozhodnutie, pokiaľ ide o odsek 1 písm. b) tohto článku, a počká na akékoľvek rozhodnutie, ktoré môže EBA prijať v súlade s článkom 19 ods. 3 uvedeného nariadenia o jeho rozhodnutí, a svoje rozhodnutie prijme v súlade s rozhodnutím EBA. Táto šesťmesačná lehota sa v zmysle uvedeného nariadenia považuje za zmierovacie obdobie. EBA prijme rozhodnutie do jedného mesiaca. Po skončení šesťmesačnej lehoty alebo po prijatí spoločného rozhodnutia sa vec nepostúpi EBA.
6. Ak materská inštitúcia v EÚ a jej dcérske spoločnosti, dcérske spoločnosti materskej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ používajú jednotne pokročilý prístup merania uvedený v článku 312 ods. 2 nariadenia alebo prístup IRB uvedený v článku 143, povolia príslušné orgány materskej spoločnosti a jej dcérskym spoločnostiam, aby kvalifikačné kritériá stanovené v článkoch 321 a 322 alebo v tretej časti hlave II kapitole 3 oddiele 6 splnili spoločne, a to spôsobom, ktorý je v súlade so štruktúrou skupiny a jej systémami, postupmi a metodikami riadenia rizík.
7. Rozhodnutia uvedené v odsekoch 2, 4 a 5 sa považujú za určujúce a príslušné orgány v dotknutých členských štátoch ich uplatňujú.
8. EBA vypracuje na účely uľahčenia prijímania spoločných rozhodnutí návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť spoločný rozhodovací proces uvedený v odseku 1 písm. a) so zreteľom na žiadosti o povolenia uvedené v článku 143 ods. 1, článku 151 ods. 4 a 9, článku 283, článku 312 ods. 2 a v článku 363.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 21
Spoločné rozhodnutia na úrovni uplatňovania požiadaviek na likviditu
1. Na základe žiadosti materskej inštitúcie v EÚ, materskej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo subkonsolidovanej dcérskej spoločnosti materskej inštitúcie v EÚ alebo materskej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ orgán konsolidovaného dohľadu a príslušné orgány zodpovedné za dohľad nad dcérskymi spoločnosťami materskej inštitúcie v EÚ, materskej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ v členskom štáte vyvinú v rámci svojich právomocí maximálne úsilie na prijatie spoločného rozhodnutia o tom, či sú splnené podmienky podľa článku 8 ods. 1 písm. a) až d), pričom sa v ňom určí jediná likviditná podskupina na účely uplatňovania článku 8.
Toto spoločné rozhodnutie sa prijme do šiestich mesiacov odvtedy, ako orgán konsolidovaného dohľadu predloží správu, v ktorej na základe kritérií stanovených v článku 8 určí jedinú likviditnú podskupinu. V prípade nezhody počas lehoty šiestich mesiacov uskutoční orgán konsolidovaného dohľadu na žiadosť ktoréhokoľvek z ostatných dotknutých príslušných orgánov konzultácie s EBA. Orgán konsolidovaného dohľadu môže uskutočniť konzultácie s EBA aj z vlastnej iniciatívy.
Spoločným rozhodnutím sa takisto môžu uložiť obmedzenia, pokiaľ ide o umiestnenie a vlastníctvo likvidných aktív, pričom môže obsahovať požiadavku na minimálnu výšku likvidných aktív, ktoré majú mať v držbe inštitúcie, na ktoré sa vzťahuje výnimka z uplatňovania šiestej časti.
Toto spoločné rozhodnutie sa uvedie v dokumente obsahujúcom plne odôvodnené rozhodnutie, ktorý orgán konsolidovaného dohľadu predloží materskej inštitúcii likviditnej podskupiny.
2. Ak sa spoločné rozhodnutie neprijme do šiestich mesiacov, každý príslušný orgán zodpovedný za dohľad na individuálnom základe prijme vlastné rozhodnutie.
Každý príslušný orgán sa však môže počas šesťmesačnej lehoty obrátiť na EBA s otázkou, či sú splnené podmienky uvedené v článku 8 ods. 1 písm. a) až d). V tomto prípade môže EBA v súlade s článkom 31 písm. c) nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vykonať nezáväznú mediáciu a všetky zúčastnené príslušné orgány odložia svoje rozhodnutie až do ukončenia nezáväznej mediácie. Ak príslušné orgány počas mediácie nedosiahnu do troch mesiacov dohodu, každý príslušný orgán zodpovedný za dohľad na individuálnom základe prijme vlastné rozhodnutie, zohľadňujúc pritom pomer medzi prínosmi a rizikami na úrovni členského štátu materskej inštitúcie a pomer medzi prínosmi a rizikami na úrovni členského štátu dcérskej spoločnosti. Po skončení tejto šesťmesačnej lehoty alebo po prijatí spoločného rozhodnutia sa vec nepostúpi EBA.
Spoločné rozhodnutie uvedené v odseku 1 a rozhodnutia uvedené v druhom pododseku tohto odseku sú záväzné.
3. Každý dotknutý príslušný orgán takisto môže počas šesťmesačnej lehoty konzultovať s EBA v prípade nezhody v súvislosti s podmienkami uvedenými v článku 8 ods. 3 písm. a) až d). V tomto prípade môže EBA v súlade s článkom 31 písm. c) nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vykonať nezáväznú mediáciu a všetky zúčastnené príslušné orgány odložia svoje rozhodnutie až do ukončenia nezáväznej mediácie. Ak príslušné orgány počas mediácie nedosiahnu do troch mesiacov dohodu, každý príslušný orgán zodpovedný za dohľad na individuálnom základe prijme vlastné rozhodnutie.
Článok 22
Subkonsolidácia v prípadoch subjektov v tretích krajinách
Dcérske inštitúcie uplatňujú požiadavky ustanovené v článkoch 89 až 91 a tretej časti a piatej časti na základe svojej subkonsolidovanej situácie, ak tieto inštitúcie alebo materská spoločnosť, pokiaľ je táto finančnou holdingovou spoločnosťou alebo zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou, majú inštitúciu alebo finančnú inštitúciu ako dcérsku spoločnosť v tretej krajine alebo majú v takomto podniku účasť.
Článok 23
Podniky v tretích krajinách
Na účely uplatňovania dohľadu na konsolidovanom základe v súlade s touto kapitolou sa pojmy „investičná spoločnosť“, „úverová inštitúcia“ a „finančná inštitúcia“ a „inštitúcia“ vzťahujú aj na podniky založené v tretích krajinách, ktoré by, ak by boli založené v Únii, spadali do vymedzenia týchto pojmov uvedené v článku 4.
Článok 24
Oceňovanie aktív a podsúvahových položiek
1. Oceňovanie aktív a podsúvahových položiek sa vykonáva v súlade s uplatniteľným účtovným rámcom.
2. Odchylne od odseku 1 môžu príslušné orgány vyžadovať, aby inštitúcie vykonávali oceňovanie aktív a podsúvahových položiek a určenie vlastných zdrojov v súlade s medzinárodnými účtovnými štandardmi uplatniteľnými podľa nariadenia (ES) č. 1606/2002.
DRUHÁ ČASŤ
VLASTNÉ ZDROJE
HLAVA I
PRVKY VLASTNÝCH ZDROJOV
KAPITOLA 1
Kapitál Tier 1
Článok 25
Kapitál Tier 1
Kapitál Tier 1 inštitúcie pozostáva zo súčtu vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie a dodatočného kapitálu Tier 1 inštitúcie.
KAPITOLA 2
Vlastný kapitál Tier 1
Oddiel 1
Položky a nástroje vlastného kapitálu tier 1
Článok 26
Položky vlastného kapitálu Tier 1
1. Vlastný kapitál Tier 1 inštitúcií pozostáva z týchto položiek:
a)
kapitálových nástrojov, ak sú splnené podmienky stanovené v článku 28 prípadne v článku 29;
b)
emisných ážií vzťahujúcich sa na nástroje uvedené v písmene a);
c)
nerozdelených ziskov;
d)
akumulovaného iného komplexného účtovného výsledku;
e)
ostatných rezerv;
f)
fondov pre všeobecné bankové riziká.
Položky uvedené v písmenách c) až f) sa uznajú ako vlastný kapitál Tier 1 iba vtedy, keď sú inštitúcii dostupné na neobmedzené a okamžité použitie na krytie rizík alebo strát, hneď ako tieto riziká či straty vzniknú.
2. Na účely odseku 1 písm. c) môžu inštitúcie zahrnúť predbežné alebo koncoročné zisky do vlastného kapitálu Tier 1 predtým, ako inštitúcia prijme formálne rozhodnutie potvrdzujúce záverečný zisk alebo stratu inštitúcie v danom roku, len s povolením, ktoré vopred udelil príslušný orgán. Príslušný orgán povolenie udelí, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
tieto zisky overili osoby, ktoré sú nezávislé od inštitúcie a ktoré zodpovedajú za audit účtovníctva danej inštitúcie, a
b)
inštitúcia preukázala príslušnému orgánu k jeho spokojnosti, že od výšky týchto ziskov boli odpočítané všetky predpokladané platby alebo dividendy.
Overenie predbežných alebo koncoročných ziskov inštitúcie poskytne primeranú mieru istoty, že tieto zisky boli ocenené v súlade so zásadami uvedenými v uplatniteľnom účtovnom rámci.
3. Príslušné orgány posúdia, či emisie nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 spĺňajú kritériá stanovené v článku 28 prípadne v článku 29. Pokiaľ ide o emisie po 31. decembra 2014, inštitúcie klasifikujú nástroje kapitálu ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 len po udelení povolenia príslušnými orgánmi, ktoré môžu konzultovať EBA.
V prípade kapitálových nástrojov, ktoré nie sú štátnou pomocou a ktoré príslušný orgán schválil ako prípustné na klasifikáciu ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1, pričom je však podľa názoru EBA posúdenie splnenia kritérií podľa článku 28 prípadne v článku 29 z vecného hľadiska zložité, príslušné orgány zdôvodnia svoj postup EBA.
EBA na základe informácií od každého príslušného orgánu vypracúva, spravuje a uverejňuje zoznam všetkých foriem kapitálového nástroja v každom členskom štáte, ktoré sa kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1. EBA vypracuje a prvýkrát zverejní tento zoznam do 1 februára 2015.
EBA môže po procese preskúmania podľa článku 80 a v prípade, že existujú významné dôkazy o tom, že uvedené nástroje nespĺňajú kritériá stanovené v článku 28 prípadne v článku 29, rozhodnúť o vyčiarknutí kapitálových nástrojov, ktoré nie sú štátnou pomocou, emitovaných po 31 decembra 2014 zo zoznamu a oznámiť túto skutočnosť.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť význam pojmu „predpokladané“ pri určovaní, či boli odpočítané všetky predpokladané platby alebo dividendy.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 27
Kapitálové nástroje podielových fondov, družstevných spoločností, sporiteľní alebo podobných inštitúcií v položkách vlastného kapitálu Tier 1
1. Položky vlastného kapitálu Tier 1 zahŕňajú akýkoľvek kapitálový nástroj emitovaný inštitúciou za podmienok vyplývajúcich zo zákona za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia je druhom inštitúcie vymedzeným v uplatniteľných vnútroštátnych právnych predpisoch a podľa príslušných orgánov spĺňa na účely tejto časti podmienky na to, aby sa považovala za ktorýkoľvek z týchto subjektov:
i)
vzájomnú spoločnosť;
ii)
družstevnú spoločnosť;
iii)
sporiteľňu;
iv)
podobnú inštitúciu;
v)
úverovú inštitúciu, ktorej jediným vlastníkom je jedna z inštitúcií uvedených v bodoch i) až iv) a ktorej dotknutý príslušný orgán udelil súhlas na uplatňovanie ustanovení tohto článku, za predpokladu a dovtedy, kým 100 % vydaných kmeňových akcií úverovej inštitúcie priamo alebo nepriamo drží inštitúcia uvedená v týchto bodoch;
b)
podmienky stanovené v článku 28 prípadne v článku 29 sú splnené.
Tie vzájomné spoločnosti, družstevné spoločnosti alebo sporiteľne uznané ako také podľa uplatniteľných vnútroštátnych právnych predpisov do 31. decembra 2012 sa na účely tejto časti naďalej klasifikujú ako také za predpokladu, že naďalej spĺňajú kritériá na takéto uznanie.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, za ktorých môžu príslušné orgány určiť, že určitý druh spoločnosti uznanej podľa uplatniteľných vnútroštátnych právnych predpisov spĺňa podmienky označenia ako vzájomná spoločnosť, družstevná spoločnosť, sporiteľňa alebo podobná inštitúcia na účely tejto časti.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 28
Nástroje vlastného kapitálu Tier 1
1. Kapitálové nástroje sa kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1, iba ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
nástroje emituje priamo inštitúcia na základe predchádzajúceho súhlasu vlastníkov inštitúcie alebo, ak to povoľujú uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy, riadiaci orgán inštitúcie;
b)
nástroje sú splatené a ich nákup nie je priamo ani nepriamo financovaný inštitúciou;
c)
nástroje spĺňajú všetky tieto podmienky, pokiaľ ide o ich zaradenie:
i)
kvalifikujú sa ako kapitál v zmysle článku 22 smernice 86/635/EHS;
ii)
sú zaradené ako vlastný kapitál v zmysle uplatniteľného účtovného rámca;
iii)
sú zaradené ako vlastný kapitál na účely stanovenia platobnej neschopnosti v súvahe, ak je to prípustné podľa vnútroštátnych právnych predpisov o platobnej neschopnosti;
d)
nástroje sú jasne a oddelene uvedené v súvahe vo finančných výkazoch;
e)
nástroje sú trvalé;
f)
istina nástrojov sa nesmie znížiť alebo splatiť s výnimkou týchto prípadov:
i)
likvidácia inštitúcie;
ii)
spätné odkupovanie nástrojov na základe voľného uváženia alebo iné spôsoby znižovania kapitálu na základe voľného uváženia, ak príslušný orgán vopred udelil inštitúcii v súlade s článkom 77 povolenie;
g)
v ustanoveniach, ktorými sa nástroje spravujú, sa výslovne ani implicitne neuvádza, že istina nástrojov by bola znížená alebo splatená alebo by mohla byť znížená alebo splatená inak ako pri likvidácii inštitúcie, a inštitúcia inak neposkytne taký údaj pred emisiou alebo v čase emisie nástroja, s výnimkou nástrojov uvedených v článku 27, v prípade ktorých uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy zakazujú, aby inštitúcia odmietla vyplatiť také nástroje;
h)
nástroje spĺňajú tieto podmienky, pokiaľ ide o rozdeľovanie výnosov:
i)
nedochádza k žiadnemu preferenčnému zaobchádzaniu pri rozdeľovaní výnosov z hľadiska poradia výplaty výnosov, a to ani v súvislosti s ostatnými nástrojmi vlastného kapitálu Tier 1, a v podmienkach, ktorými sa nástroje spravujú, sa nestanovujú prednostné práva na vyplatenie rozdeľovaných výnosov;
ii)
držiteľom nástrojov sa môžu vyplácať výnosy len z rozdeliteľných položiek;
iii)
podmienky, ktorými sa nástroje spravujú, nezahŕňajú horné ohraničenie alebo iné obmedzenie maximálnej výšky rozdeľovaných výnosov s výnimkou nástrojov uvedených v článku 27;
iv)
výška rozdeľovaných výnosov nie je stanovená na základe sumy, za ktorú boli nástroje nakúpené v čase emisie s výnimkou nástrojov uvedených v článku 27;
v)
podmienky, ktorými sa nástroje spravujú, nezahŕňajú žiadnu povinnosť pre inštitúciu, aby rozdelila výnosy ich držiteľom, a inštitúcia inak nepodlieha takejto povinnosti;
vi)
nevyplatenie rozdeľovaných výnosov nepredstavuje prípad zlyhania inštitúcie;
vii)
zrušenie rozdeľovania výnosov nevedie k žiadnym obmedzeniam inštitúcie;
i)
v porovnaní so všetkými kapitálovými nástrojmi, ktoré inštitúcia emitovala, tieto nástroje pokryjú prvý a proporcionálne najväčší podiel strát, keď k nim dôjde, a každý nástroj pokryje straty v rovnakej miere ako všetky ostatné nástroje vlastného kapitálu Tier 1;
j)
v prípade platobnej neschopnosti alebo likvidácie inštitúcie sa nástroje zaraďujú za všetky ostatné pohľadávky;
k)
nástroje oprávňujú ich vlastníkov k nároku na zostatkové aktíva inštitúcie, ktorý je v prípade jej likvidácie a po vyplatení všetkých nadradených pohľadávok úmerný výške takýchto emitovaných nástrojov a nie je pevne stanovený ani nepodlieha hornej hranici, s výnimkou kapitálových nástrojov uvedených v článku 27;
l)
nástroje nie sú zabezpečené ani sa na ne nevzťahuje záruka, ktorá posilňuje nadriadenosť nároku zo strany ktoréhokoľvek z týchto subjektov:
i)
inštitúcie alebo jej dcérskych spoločností;
ii)
materskej spoločnosti inštitúcie alebo jej dcérskych spoločností;
iii)
materskej finančnej holdingovej spoločnosti alebo jej dcérskych spoločností;
iv)
holdingovej spoločnosti so zmiešanou činnosťou alebo jej dcérskych spoločností;
v)
zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti a jej dcérskych spoločností;
vi)
akéhokoľvek podniku s úzkym prepojením so subjektmi uvedenými v bodoch i) až v);
m)
nástroje nepodliehajú žiadnemu zmluvnému ani inému dojednaniu, ktoré zvyšuje nadriadenosť pohľadávok v súvislosti s nástrojmi v prípade platobnej neschopnosti alebo likvidácie.
Podmienka stanovená v písmene j) prvého pododseku sa považuje za splnenú bez ohľadu na to, či sú nástroje zahrnuté do dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 na základe článku 484 ods. 3, pokiaľ majú rovnocenné postavenie (pari passu).
2. Podmienky stanovené v odseku 1 písm. i) sa považujú za splnené bez ohľadu na znižovanie hodnoty istiny nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 na trvalom základe.
Podmienka stanovená v odseku 1 písm. f) sa považuje za splnenú bez ohľadu na zníženie hodnoty istiny kapitálového nástroja v rámci postupu riešenia krízovej situácie alebo ako dôsledok zníženia hodnoty kapitálových nástrojov, ktoré požaduje orgán na riešenie krízových situácií zodpovedný za inštitúciu.
Podmienka stanovená v odseku 1 písm. g) sa považuje za splnenú bez ohľadu na ustanovenia upravujúce kapitálový nástroj, z ktorých výslovne alebo implicitne vyplýva, že hodnota istiny nástroja sa zníži alebo môže znížiť v rámci postupu riešenia krízovej situácie alebo ako dôsledok zníženia hodnoty kapitálových nástrojov, ktoré požaduje orgán na riešenie krízových situácií zodpovedný za inštitúciu.
3. Podmienka stanovená v odseku 1 písm. h) bode iii) sa považuje za splnenú bez ohľadu na nástroj vyplácania viacnásobných dividend, pokiaľ takéto viacnásobné dividendy nevedú k takému rozdeľovaniu výnosov, ktoré by spôsobovalo neprimeraný tlak na vlastné zdroje.
4. Na účely odseku 1 písm. h) bodu i) sa v diferencovanom rozdeľovaní výnosov zohľadnia len diferencované hlasovacie práva. V tejto súvislosti sa vyššia miera rozdeľovania výnosov uplatňuje len na nástroje vlastného kapitálu Tier 1 s menším počtom hlasovacích práv alebo bez hlasovacích práv.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
uplatniteľné formy a povahu nepriameho financovania nástrojov vlastných zdrojov;
b)
či a kedy by viacnásobné rozdeľovanie výnosov spôsobovalo neprimeraný tlak na vlastné zdroje;
c)
význam preferenčného rozdeľovania výnosov.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 29
Kapitálové nástroje emitované podielovými fondmi, družstevnými spoločnosťami, sporiteľňami a podobnými inštitúciami
1. Kapitálové nástroje emitované podielovými fondmi, družstevnými spoločnosťami, sporiteľňami a podobnými inštitúciami sa kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1, len keď sú splnené podmienky stanovené v článku 28 s úpravami vyplývajúcich z uplatnenia tohto článku.
2. Pokiaľ ide o splatenie kapitálových nástrojov, musia byť splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia môže zamietnuť splatenie nástrojov s výnimkou prípadov, v ktorých to zakazujú uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy;
b)
uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy zakazujú, aby inštitúcia splatenie nástrojov zamietla, ustanovenia, ktorými sa nástroje spravujú, musia inštitúcii poskytnúť možnosť, aby obmedzila ich splatenie;
c)
zamietnutie, prípadne obmedzenie splatenia nástrojov nesmie predstavovať zlyhanie inštitúcie.
3. Kapitálové nástroje môžu zahŕňať horné ohraničenie alebo obmedzenie maximálnej výšky rozdeľovaných výnosov len v prípade, ak je toto horné ohraničenie alebo obmedzenie stanovené v súlade s uplatniteľnými vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo stanovami inštitúcie.
4. Ak kapitálové nástroje zabezpečujú vlastníkovi práva na rezervy inštitúcie v prípade platobnej neschopnosti alebo likvidácie, pričom sa tieto práva obmedzujú na nominálnu hodnotu nástrojov, takéto obmedzenie sa uplatňuje v rovnakej miere na držiteľov všetkých ostatných nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 emitovaných touto inštitúciou.
Podmienkou stanovenou v prvom pododseku nie je dotknutá možnosť, aby podielové fondy, družstevné spoločnosti, sporiteľne alebo podobné inštitúcie uznávali v rámci nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 nástroje, ktoré držiteľovi neposkytujú hlasovacie práva a spĺňajú všetky tieto podmienky:
a)
nárok držiteľov nástrojov bez hlasovacieho práva je pri platobnej neschopnosti alebo likvidácii inštitúcie úmerný podielu z celkovej sumy nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, ktorú tieto nástroje bez hlasovacieho práva predstavujú;
b)
nástroje sa inak kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1.
5. Ak kapitálové nástroje oprávňujú ich vlastníkov k nároku na aktíva inštitúcie v prípade jej platobnej neschopnosti alebo likvidácie, pričom tento nárok je pevne stanovený alebo podlieha hornému ohraničeniu, také obmedzenie sa uplatňuje v rovnakej miere na všetkých držiteľov všetkých nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 emitovaných touto inštitúciou.
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť povahu nevyhnutných obmedzení, pokiaľ ide o splatenie, ak uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy zakazujú, aby inštitúcia zamietla splatenie nástrojov vlastných zdrojov.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 30
Dôsledky vyplývajúce z neplnenia podmienok v prípade nástrojov vlastného kapitálu Tier 1
Pokiaľ sa v prípade nástroja vlastného kapitálu Tier 1 prestanú plniť podmienky stanovené v článku 28 prípadne v článku 29, uplatňujú sa tieto opatrenia:
a)
tento nástroj sa bezodkladne prestane kvalifikovať ako nástroj vlastného kapitálu Tier 1;
b)
emisné ážiá, ktoré sa týkajú tohto nástroja, sa bezodkladne prestanú kvalifikovať ako položky vlastného kapitálu Tier 1.
Článok 31
Kapitálové nástroje upísané orgánmi verejnej moci v núdzových situáciách
1. V krízových situáciách môžu príslušné orgány povoliť inštitúciám zahrnúť do vlastného kapitálu Tier 1 kapitálové nástroje, ktoré spĺňajú minimálne podmienky podľa článku 28 ods. 1 písm. b) až e), ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
kapitálové nástroje sa emitovali po 1 januára 2014;
b)
Komisia považuje kapitálové nástroje za štátnu pomoc;
c)
kapitálové nástroje sa emitovali v kontexte rekapitalizačných opatrení podľa platných pravidiel štátnej pomoci;
d)
kapitálové nástroje v plnom rozsahu upísal a drží štát, dotknutý orgán verejnej moci alebo subjekt vo vlastníctve štátu;
e)
kapitálové nástroje dokážu absorbovať straty;
f)
kapitálové nástroje s výnimkou kapitálových nástrojov uvedených v článku 25 v prípade likvidácie oprávňujú svojich vlastníkov žiadať zostatkové aktíva inštitúcie po splatení všetkých nadradených pohľadávok;
g)
štát, prípadne dotknutý orgán verejnej moci alebo subjekt vo vlastníctve štátu majú k dispozícii primerané výstupné mechanizmy;
h)
príslušný orgán vopred udelil povolenie a zverejnil svoje rozhodnutie spolu s jeho odôvodnením.
2. EBA na odôvodnenú žiadosť dotknutého príslušného orgánu a v spolupráci s ním zohľadní na účely tohto nariadenia kapitálové nástroje uvedené v odseku 1 ako rovnocenné s nástrojmi vlastného kapitálu Tier 1.
Oddiel 2
Prudenciálne filtre
Článok 32
Sekuritizované aktíva
1. Inštitúcia vylúči z každej zložky vlastných zdrojov akékoľvek zvýšenie vlastného kapitálu v súlade s uplatniteľným účtovným rámcom, ktoré vyplýva zo sekuritizovaných aktív vrátane:
a)
takého zvýšenia spojeného s budúcim príjmom z marže, ktoré vedie k zisku z predaja pre inštitúciu;
b)
čistých ziskov vyplývajúcich z kapitalizácie budúceho príjmu zo sekuritizovaných aktív, ktoré umožňujú zvýšenie kreditnej kvality pozícií v sekuritizácii, ak je inštitúcia originátorom sekuritizácie.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť pojem zisk z predaja uvedený v odseku 1 písm. a).
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 33
Hedžing peňažných tokov a zmeny v hodnote vlastných pasív
1. Inštitúcie nezahrnú do žiadnej zložky vlastných zdrojov tieto položky:
a)
oceňovacie rozdiely vyplývajúce z oceňovania reálnou cenou súvisiace so ziskami alebo stratami z hedžingu peňažných tokov finančných nástrojov, ktoré nie sú ocenené reálnou cenou, vrátane odhadovaných peňažných tokov;
b)
zisky alebo straty z pasív inštitúcie ocenených reálnou cenou, ktoré vyplývajú zo zmien vlastnej kreditnej pozície inštitúcie;
c)
všetky zisky a straty ocenené reálnou cenou, ktoré vyplývajú z vlastného kreditného rizika inštitúcie súvisiaceho s derivátovými záväzkami.
2. Na účely odseku 1 písm. c) inštitúcie nezapočítavajú zisky alebo straty ocenené reálnou cenou, ktoré vyplývajú z vlastného kreditného rizika inštitúcie, proti ziskom a stratám, ktoré vyplývajú z kreditného rizika protistrany.
3. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 1 písm. b) inštitúcia môže zahrnúť sumu ziskov a strát do svojich záväzkov v rámci vlastných zdrojov, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
záväzky sú vo forme dlhopisov v zmysle článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES;
b)
zmeny v hodnote aktív a záväzkov inštitúcie sú dôsledkom rovnakých zmien v kreditnej pozícii inštitúcie;
c)
existuje úzka spojitosť medzi hodnotou dlhopisov uvedených v písmene a) hodnotou aktív inštitúcie;
d)
je možné splatiť hypotekárne úvery spätným odkúpením dlhopisov financujúcimi hypotekárne úvery v trhovej alebo nominálnej hodnote.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť, čo predstavuje úzku spojitosť medzi hodnotou dlhopisov a hodnotou aktív uvedených v odseku 3 písm. c).
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 30. septembra 2013.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 34
Dodatočné úpravy ocenenia
Inštitúcie uplatňujú požiadavky uvedené v článku 105 pri výpočte výšky svojich vlastných zdrojov na všetky svoje aktíva ocenené reálnou cenou a od vlastného kapitálu Tier 1 odpočítajú výšku akýchkoľvek dodatočných úprav ocenenia, ktoré boli potrebné.
Článok 35
Nerealizované zisky a straty ocenené reálnou cenou
S výnimkou položiek uvedených v článku 33 inštitúcie nevykonajú úpravy, aby zo svojich vlastných zdrojov vyňali nerealizované zisky alebo straty zo svojich aktív alebo pasív, ktoré sú ocenené reálnou cenou.
Oddiel 3
Odpočty od položiek vlastného kapitálu tier 1, výnimky a alternatívy
Pododdiel 1
Odpočty od položiek vlastného kapitálu tier 1
Článok 36
Odpočty od položiek vlastného kapitálu Tier 1
1. Inštitúcie odpočítajú od položiek vlastného kapitálu Tier 1:
a)
straty za bežný finančný rok;
b)
nehmotné aktíva;
c)
odložené daňové pohľadávky, ktoré závisia od budúcej ziskovosti;
d)
pre inštitúcie, ktoré počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií pomocou prístupu IRB, záporné hodnoty vyplývajúce z výpočtu očakávanej výšky strát stanoveného v článkoch 158 a 159;
e)
majetok dôchodkového fondu so stanovenými požitkami v súvahe inštitúcie;
f)
priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 vrátane nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, na ktoré sa vzťahuje skutočný alebo podmienený záväzok inštitúcie kúpiť na základe existujúcej zmluvnej povinnosti;
g)
priame, nepriame a syntetické podiely v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, ak tieto subjekty majú recipročný krížový podiel v inštitúcii, o ktorom sa príslušný orgán domnieva, že má umelo zvyšovať vlastné zdroje inštitúcie;
h)
uplatniteľná výška priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, ak daná inštitúcia nemá významnú investíciu v týchto subjektoch;
i)
uplatniteľná výška priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, ak daná inštitúcia má významnú investíciu v týchto subjektoch;
j)
hodnota položiek, ktorú je potrebné odpočítať od položiek dodatočného kapitálu Tier 1 v súlade s článkom 56 a ktorá presahuje dodatočný kapitál Tier 1 inštitúcie;
k)
hodnota expozície týchto položiek, ktoré sa kvalifikujú pre rizikovú váhu 1 250 %, ak inštitúcia odpočíta túto hodnotu expozície od hodnoty položiek vlastného kapitálu Tier 1 ako alternatívu uplatnenia rizikovej váhy 1 250 %:
i)
kvalifikované účasti mimo finančného sektora;
ii)
sekuritizačné pozície v súlade s článkom 243 ods. 1 písm. b), článkom 244 ods. 1 písm. b) a s článkom 258;
iii)
bezodplatné dodania v súlade s článkom 379 ods. 3;
iv)
pozície v koši, pre ktoré inštitúcia nevie stanoviť rizikovú váhu v rámci prístupu IRB v súlade s článkom 153 ods. 8;
v)
kapitálové expozície v rámci prístupu interných modelov v súlade s článkom 155 ods. 4.
l)
akékoľvek daňové poplatky súvisiace s položkami vlastného kapitálu Tier 1 predpokladané v momente ich výpočtu s výnimkou prípadov, keď inštitúcia vhodne upraví hodnotu položiek vlastného kapitálu Tier 1, pokiaľ tieto daňové poplatky znižujú hodnotu, do ktorej sa môžu uvedené položky použiť na krytie rizík alebo strát.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť uplatňovanie odpočtov uvedených v odseku 1 písm. a), c), e), f), h), i) a l) tohto článku a súvisiacich odpočtov uvedených v článku 56 písm. a), c), d) a f) a v článku 66 písm. a), c) a d).
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť druhy kapitálových nástrojov finančných inštitúcií a po konzultácii s Európskym orgánom dohľadu (Európsky orgán pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov) (EIOPA) zriadeným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1094/2010 z 24. novembra 2010 (26), poisťovní a zaisťovní z tretích krajín a spoločností vyňatých z rozsahu pôsobnosti smernice 2009/138/ES v súlade s článkom 4 uvedenej smernice, ktoré sa odpočítajú od týchto položiek vlastných zdrojov:
a)
položky vlastného kapitálu Tier 1;
b)
položky dodatočného kapitálu Tier 1;
c)
položky kapitálu Tier 2.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 37
Odpočítanie nehmotných aktív
Inštitúcie určia výšku nehmotných aktív, ktoré sa majú odpočítať, v súlade s týmto postupom:
a)
hodnota, ktorá sa má odpočítať, sa zníži o hodnotu prislúchajúcich odložených daňových záväzkov, ktoré by zanikli, ak by sa kvalita nehmotných aktív zhoršila alebo ak by sa podľa uplatniteľného účtovného rámca vyňali zo súvahy;
b)
hodnota, ktorá sa má odpočítať, zahŕňa goodwill zahrnutý do ocenenia významných investícií inštitúcie.
Článok 38
Odpočítanie odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti
1. Inštitúcie určia výšku odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti a ktoré sa majú odpočítať v súlade s týmto článkom.
2. Okrem prípadov, keď sú splnené podmienky stanovené v odseku 3, výška odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti, sa vypočíta bez toho, že by sa znížila o výšku prislúchajúcich odložených daňových záväzkov inštitúcie.
3. Výška odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti, sa môže znížiť o výšku prislúchajúcich odložených daňových záväzkov inštitúcie za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
subjekt má na základe uplatniteľných vnútroštátnych právnych predpisov právne vymožiteľné právo započítať tieto splatné daňové pohľadávky oproti splatným daňovým záväzkom;
b)
odložené daňové pohľadávky a odložené daňové záväzky súvisia s daňami vyrubenými tým istým daňovým orgánom a tomu istému zdaniteľnému subjektu.
4. Prislúchajúce odložené daňové záväzky inštitúcie použité na účely odseku 3 nesmú zahŕňať odložené daňové záväzky, ktoré znižujú hodnotu nehmotných aktív alebo majetku dôchodkového fondu so stanovenými požitkami, ktoré sa majú odpočítať.
5. Hodnota prislúchajúcich odložených daňových záväzkov uvedených v odseku 4 sa rozdelí medzi:
a)
odložené daňové pohľadávky, ktoré závisia od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov, ktoré nie sú odpočítané podľa článku 48 ods. 1;
b)
všetky ostatné odložené daňové pohľadávky, ktoré závisia od budúcej ziskovosti.
Inštitúcie rozdelia prislúchajúce odložené daňové záväzky podľa podielu odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti a ktoré sú zastúpené položkami uvedenými v písmenách a) a b).
Článok 39
Daňové preplatky, prenos daňových strát do predchádzajúcich rokov a odložené daňové pohľadávky, ktoré nezávisia od budúcej ziskovosti
1. Tieto položky sa neodpočítajú z vlastných zdrojov a podliehajú rizikovej váhe v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2, prípadne kapitolou 3:
a)
daňové preplatky inštitúcie za bežný rok;
b)
daňové straty inštitúcie v bežnom roku prenesené do predchádzajúcich rokov, ktorých výsledkom je vznik nároku alebo pohľadávky voči ústrednej vláde, regionálnej vláde alebo miestnemu daňovému orgánu;
2. Odložené daňové pohľadávky, ktoré nezávisia od budúcej ziskovosti, sa obmedzujú na odložené daňové pohľadávky vyplývajúce z dočasných rozdielov, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
v prípade, že inštitúcia pri formálnom schválení ročnej účtovnej závierky inštitúcie vykáže stratu, alebo v prípade likvidácie či platobnej neschopnosti inštitúcie sa bezodkladne automaticky a povinne nahradia daňovým dobropisom;
b)
inštitúcia má na základe uplatniteľných vnútroštátnych daňových právnych predpisov možnosť kompenzovať daňový dobropis uvedený v písmene a) akýmkoľvek daňovým záväzkom inštitúcie alebo akéhokoľvek iného podniku zahrnutého na daňové účely do tej istej konsolidácie ako inštitúcia na základe daných právnych predpisov alebo akéhokoľvek iného podniku, ktorý v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2 podlieha dohľadu na konsolidovanom základe;
c)
ak výška daňových dobropisov uvedených v písmene b) prekročí daňové záväzky uvedené v tom písmene, akékoľvek takéto prekročenie sa bezodkladne nahradí priamou pohľadávkou voči ústrednej vláde členského štátu, v ktorom má inštitúcia sídlo.
Ak sú splnené podmienky stanovené v písmenách a, b) a c), inštitúcie uplatňujú na odložené daňové pohľadávky rizikovú váhu 100 %.
Článok 40
Odpočítanie záporných hodnôt vyplývajúcich z výpočtu očakávanej výšky strát
Hodnota, ktorá sa má odpočítať v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. d), sa neznižuje o zvýšenie výšky odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti, alebo o iný dodatočný daňový efekt, ktorý by mohol nastať, pokiaľ by sa rezervy zvýšili na úroveň očakávaných strát uvedených v hlave I kapitole 3 oddiele 3.
Článok 41
Odpočítanie majetku dôchodkového fondu so stanovenými požitkami
1. Na účely článku 36 ods. 1 písm. e) sa výška majetku dôchodkového fondu so stanovenými požitkami, ktorý sa má odpočítať, znižuje o:
a)
hodnotu akéhokoľvek prislúchajúceho odloženého daňového záväzku, ktorý by zanikol, ak by sa kvalita majetku zhoršila alebo ak by sa podľa príslušného účtovného rámca vyňal zo súvahy;
b)
hodnotu majetku dôchodkového fondu so stanovenými požitkami, ktorý môže inštitúcia neobmedzene využívať za predpokladu, že jej príslušný orgán vopred udelil povolenie. Tomuto majetku použitému na zníženie hodnoty, ktorá sa má odpočítať, sa priradí riziková váha v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2, prípadne kapitolou 3.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť kritériá, podľa ktorých príslušný orgán povolí inštitúcii znížiť hodnotu majetku dôchodkového fondu so stanovenými požitkami, ako sa podrobne uvádza v odseku 1 písm. b).
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 42
Odpočítanie podielov nástrojov vlastného kapitálu Tier 1
Na účely článku 36 ods. 1 písm. f) vypočítajú inštitúcie podiely nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 na základe brutto dlhých pozícií s výhradou týchto výnimiek:
a)
inštitúcie môžu vypočítať výšku podielov nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 na základe čistej dlhej pozície za predpokladu, že sú splnené obe tieto podmienky:
i)
dlhé a krátke pozície sú v tej istej podkladovej expozícii a krátke pozície nezahŕňajú žiadne riziko protistrany;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe;
b)
inštitúcie určia hodnotu, ktorá sa má odpočítať v prípade priamych, nepriamych a syntetických podielov cenných papierov zaradených do indexu tak, že vypočítajú podkladovú expozíciu voči nástrojom vlastného kapitálu Tier 1 zaradeným do týchto indexov;
c)
inštitúcie môžu vzájomne započítať brutto dlhé pozície v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 vyplývajúce z podielov cenných papierov zaradených do indexu voči krátkym pozíciám v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 vyplývajúcim z krátkych pozícií v podkladových indexoch aj v prípade, ak tieto krátke pozície zahŕňajú riziko protistrany, a to za predpokladu, že sú splnené obe tieto podmienky:
i)
dlhé a krátke pozície sú v tých istých podkladových indexoch;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe.
Článok 43
Významná investícia do subjektu finančného sektora
Na účely odpočítania vznikne významná investícia inštitúcie do subjektu finančného sektora vtedy, ak je splnená ktorákoľvek z týchto podmienok:
a)
inštitúcia vlastní viac ako 10 % nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 emitovaných týmto subjektom;
b)
inštitúcia je úzko prepojená s týmto subjektom a vlastní nástroje vlastného kapitálu Tier 1 emitované týmto subjektom;
c)
inštitúcia vlastní nástroje vlastného kapitálu Tier 1 emitované týmto subjektom a subjekt nie je zahrnutý do konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2, ale je zahrnutý do tej istej účtovnej konsolidácie ako inštitúcia na účely finančného vykazovania podľa uplatniteľného účtovného rámca.
Článok 44
Odpočítanie podielov nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, ak má inštitúcia recipročný krížový podiel, ktorým sa majú umelo zvýšiť vlastné zdroje
Inštitúcie vykonávajú odpočty uvedené v článku 36 ods. 1 písm. g), h) a i) v súlade s týmto postupom:
a)
podiely nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 a iných kapitálových nástrojov subjektov finančného sektora sa vypočítajú na základe brutto dlhých pozícií;
b)
na účely odpočítania sa s poistnými položkami vlastných zdrojov Tier 1 zaobchádza ako s podielmi nástrojov vlastného kapitálu Tier 1.
Článok 45
Odpočítanie podielov nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora
Inštitúcie vykonávajú odpočty, ktoré sa vyžadujú v článku 36 ods. 1 písm. h) a i) v súlade s týmito ustanoveniami:
a)
môžu vypočítať priame, nepriame a syntetické podiely nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora na základe čistej dlhej pozície v tej istej podkladovej expozícii za predpokladu, že sú splnené obe tieto podmienky:
i)
splatnosť krátkej pozície zodpovedá splatnosti dlhej pozície alebo má zostatkovú splatnosť aspoň jeden rok;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe;
b)
určia hodnotu, ktorá sa má odpočítať v prípade priamych, nepriamych a syntetických podielov cenných papierov zaradených do indexu tak, že vypočítajú podkladovú expozíciu voči kapitálovým nástrojom subjektov finančného sektora v týchto indexoch.
Článok 46
Odpočítanie podielov z nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 v prípade, ak inštitúcia nemá významnú investíciu v subjekte finančného sektora
1. Na účely článku 36 ods. 1 písm. h) inštitúcie vypočítajú uplatniteľnú hodnotu, ktorá sa má odpočítať, vynásobením hodnoty uvedenej v písmene a) tohto odseku koeficientom odvodeným z výpočtu uvedeného v písmene b) tohto odseku:
a)
súhrnná hodnota, o ktorú priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1, nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 a nástrojoch kapitálu Tier 2 subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu, presiahnu 10 % súhrnnej hodnoty položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie vypočítaného po uplatnení týchto ustanovení na položky vlastného kapitálu Tier 1:
i)
článkov 32 až 35;
ii)
odpočtov uvedených v článku 36 ods. 1 písm. a) až g), písm. k) bodoch ii) až v) a písm. l) okrem hodnoty, ktorá sa má odpočítať v prípade odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov;
iii)
článkov 44 a 45;
b)
hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 tých subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu, vydelená súhrnnou hodnotou priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastných zdrojov týchto subjektov finančného sektora.
2. Inštitúcie vylúčia z hodnoty uvedenej v odseku 1 písm. a) a z výpočtu koeficientu uvedeného v odseku 1 písm. b) pozície z upísania, ktoré držia päť pracovných dní alebo menej.
3. Hodnota, ktorá sa má odpočítať podľa odseku 1, sa rovnomerne rozdelí medzi všetky nástroje vlastného kapitálu Tier 1, ktoré sú v držbe. Inštitúcie určia časť podielov nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, ktorá sa odpočíta v súlade s odsekom 1, vynásobením hodnoty uvedenej v písmene a) tohto odseku podielom uvedeným v písmene b) tohto odseku:
a)
hodnota podielov, ktoré sa musia odpočítať v súlade s odsekom 1;
b)
podiel súhrnnej hodnoty priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu, vo forme každého držaného nástroja vlastného kapitálu Tier 1.
4. Hodnota podielov uvedených v článku 36 ods. 1 písm. h), ktorá sa rovná alebo je nižšia ako 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie po uplatnení ustanovení stanovených v odseku 1 písm. a) bodoch i) až iii), sa neodpočíta a podlieha uplatniteľným rizikovým váham v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2, prípadne kapitolou 3, prípadne požiadavkám stanoveným v tretej časti hlave IV.
5. Inštitúcie určia časť podielov nástrojov vlastných zdrojov, ktorá je rizikovo vážená, vydelením hodnoty uvedenej v písmene a) hodnotou uvedenou v písmene b):
a)
hodnota podielov, ktoré musia byť rizikovo vážené podľa odseku 4;
b)
hodnota uvedená v bode i) vydelená hodnotou uvedenou v bode ii):
i)
celková hodnota nástrojov vlastného kapitálu Tier 1;
ii)
súhrnná hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu.
Článok 47
Odpočítanie podielov nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, ak inštitúcia má významnú investíciu v subjekte finančného sektora
Na účely článku 36 ods. 1 písm. i) uplatniteľná hodnota, ktorá sa má odpočítať od položiek vlastného kapitálu Tier 1, nezahŕňa pozície z upísania držané najviac päť pracovných dní a stanoví sa v súlade s článkami 44 a 45 a pododdielom 2.
Pododdiel 2
Výnimky a alternatívy vzťahujúce sa na odpočet od položiek vlastného kapitálu tier 1
Článok 48
Prahové výnimky z odpočtu od položiek vlastného kapitálu Tier 1
1. Pri vykonávaní odpočtov, ktoré sa vyžadujú v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. c) a i), sa od inštitúcií nevyžaduje, aby odpočítali hodnoty položiek uvedených v písmenách a) a b) tohto odseku, ktorých súhrnná hodnota sa rovná alebo je nižšia ako prahová hodnota uvedená v odseku 2:
a)
odložené daňové pohľadávky, ktoré sú závislé od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov a v súhrne sa rovnajú alebo sú nižšie ako 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie vypočítaných po uplatnení týchto ustanovení:
i)
článkov 32 až 35;
ii)
článku 36 ods. 1 písm. a) až h), písm. k) bodov ii) až v) a písm. l) okrem odložených daňových pohľadávok, ktoré sú závislé od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov;
b)
ak má inštitúcia významnú investíciu v subjekte finančného sektora, priame, nepriame a syntetické podiely tejto inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 týchto subjektov, ktoré sa v súhrne rovnajú alebo sú nižšie ako 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie, vypočítaných po uplatnení týchto ustanovení:
i)
článkov 32 až 35;
ii)
článku 36 ods. 1 písmen a) až h), písmena k) bodov ii) až v) a písmena l) okrem odložených daňových pohľadávok, ktoré sú závislé od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov.
2. Na účely odseku 1 sa prahová hodnota rovná hodnote uvedenej v písmene a) tohto odseku vynásobenej percentuálnou hodnotou uvedenou v písmene b) tohto odseku:
a)
zostatková hodnota položiek vlastného kapitálu Tier 1 po vykonaní úprav a odpočtov podľa článkov 32 a 36 v plnom rozsahu a bez uplatnenia výnimiek prahových hodnôt uvedených v tomto článku;
b)
17,65 %.
3. Inštitúcia na účely odseku 1 určí podiel odložených daňových pohľadávok v celkovej hodnote položiek, ktorá sa nemusí odpočítať, vydelením hodnoty uvedenej v písmene a) tohto odseku hodnotou uvedenou v písmene b) tohto odseku:
a)
hodnota odložených daňových pohľadávok, ktoré sú závislé od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov a v súhrne sa rovnajú alebo sú nižšie ako 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie;
b)
súčet:
i)
hodnoty uvedenej v písmene a);
ii)
hodnoty priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastných zdrojov subjektov finančného sektora, v ktorých má inštitúcia významnú investíciu, a v súhrne sú rovné alebo nižšie ako 10 % hodnoty položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie.
Podiel významných investícií na celkovej hodnote položiek, ktorý sa nemusí odpočítať, sa rovná jednej mínus podiel uvedený v prvom pododseku.
4. Hodnoty položiek, ktoré sa neodpočítavajú v súlade s odsekom 1, sa priradí riziková váha 250 %.
Článok 49
Požiadavky na odpočet v prípade uplatňovania konsolidácie, doplnkového dohľadu alebo schémy inštitucionálneho zabezpečenia
1. Na účely výpočtu vlastných zdrojov na individuálnom, subkonsolidovanom a konsolidovanom základe, keď príslušné orgány požadujú alebo povoľujú, aby inštitúcie uplatňovali metódy 1, 2 alebo 3 uvedené v prílohe I k smernici 2002/87/ES, príslušné orgány môžu inštitúciám povoliť, aby neodpočítali podiely nástrojov vlastných zdrojov subjektu finančného sektora, v ktorom má materská inštitúcia, materská finančná holdingová spoločnosť alebo materská zmiešaná finančná holdingová spoločnosť alebo inštitúcia významnú investíciu, a to za predpokladu, že sú splnené podmienky stanovené v písmenách a) až e) tohto odseku:
a)
subjekt finančného sektora je poisťovňou, zaisťovňou alebo holdingovou poisťovňou;
b)
táto poisťovňa, zaisťovňa alebo holdingová poisťovňa je zaradená pod ten istý doplnkový dohľad podľa smernice 2002/87/ES ako materská inštitúcia, materská finančná holdingová spoločnosť alebo materská zmiešaná finančná holdingová spoločnosť alebo inštitúcia, ktorá tento holding vlastní;
c)
inštitúcia dostala od príslušných orgánov predchádzajúce povolenie;
d)
pred udelením povolenia uvedeného v písmene c) sú príslušné orgány trvalo presvedčené, že úroveň integrovaného riadenia, riadenia rizík a vnútornej kontroly, pokiaľ ide o subjekty, ktoré by sa mali zahrnúť do rozsahu konsolidácie podľa metódy 1, 2 alebo 3, je primeraná;
e)
podiely v subjekte patria jednému z týchto subjektov:
i)
materskej úverovej inštitúcii;
ii)
materskej finančnej holdingovej spoločnosti;
iii)
materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti;
iv)
inštitúcii;
v)
dcérskej spoločnosti jedného zo subjektov uvedených v bodoch i) až iv), ktorý je zahrnutý do rámca konsolidácie podľa prvej časti hlavy II kapitoly 2.
Zvolená metóda sa počas daného obdobia uplatňuje konzistentne.
2. Na účely výpočtu vlastných zdrojov na individuálnom základe a na subkonsolidovanom základe inštitúcie podliehajúce dohľadu na konsolidovanom základe v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2 neodpočítavajú podiely nástrojov vlastných zdrojov emitovaných subjektmi finančného sektora zahrnutými do rámca konsolidovaného dohľadu pokiaľ príslušné orgány neurčia, že tieto odpočty sa vyžadujú na osobitné účely, najmä na účely štrukturálneho oddelenia bankových činností a plánovania riešenia krízových situácií, na účely dohľadu na individuálnom alebo subkonsolidovanom základe.
Uplatnenie prístupu uvedeného v prvom pododseku nesmie mať na celý finančný systém alebo jeho časti v iných členských štátoch alebo v celej Únii neprimeraný negatívny vplyv, ani nesmie predstavovať prekážku fungovania vnútorného trhu.
3. Príslušné orgány môžu na účely výpočtu vlastných zdrojov na individuálnom alebo subkonsolidovanom základe povoliť inštitúciám, aby neodpočítali podiely nástrojov vlastných zdrojov v týchto prípadoch:
a)
ak má inštitúcia podiel v inej inštitúcii a sú splnené podmienky uvedené v bodoch i) až v);
i)
tieto inštitúcie patria do tej istej schémy inštitucionálneho zabezpečenia uvedenej v článku 113 ods. 7;
ii)
príslušné orgány udelili povolenie uvedené v článku 113 ods. 7;
iii)
podmienky stanovené v článku 113 ods. 7 sú splnené;
iv)
schéma inštitucionálneho zabezpečenia vypracúva konsolidovanú súvahu uvedenú v článku 113 ods. 7 písm. e) alebo - v prípade, že nie je povinná vypracovať konsolidovanú účtovnú závierku - robí rozšírený súhrnný výpočet tak, aby bol k spokojnosti príslušných orgánov, a to v súlade s ustanoveniami smernice 86/635/EHS, ktorá zahŕňa niektoré upravené ustanovenia smernice 83/349/EHS alebo nariadenia (ES) č. 1606/2002, ktorými sa upravujú konsolidované účtovné závierky skupín úverových inštitúcií. Predmetný súlad tohto rozšíreného súhrnného výpočtu, a najmä vylúčenie viacnásobného použitia prvkov prípustných pre výpočet vlastných zdrojov, ako aj akéhokoľvek neprimeraného vytvárania vlastných zdrojov členmi schémy inštitucionálneho zabezpečenia z výpočtu, overí externý audítor. Konsolidovaná súvaha alebo rozšírený súhrnný výpočet sa oznámia príslušným orgánom aspoň v lehotách stanovených v článku 99;
v)
inštitúcie zahrnuté do schémy inštitucionálneho zabezpečenia plnia spoločne na konsolidovanom alebo rozšírenom súhrnnom základe požiadavky stanovené v článku 92 a podávajú správy o plnení týchto požiadaviek v súlade s článkom 99. V rámci schémy inštitucionálneho zabezpečenia sa odpočet úroku patriaceho členom družstva alebo právnickým osobám, ktoré nie sú členmi tejto schémy, nepožaduje, pokiaľ je z výpočtu vylúčené viacnásobné použitie prvkov prípustných pre výpočet vlastných zdrojov, ako aj akékoľvek neprimerané vytváranie vlastných zdrojov medzi členmi schémy inštitucionálneho zabezpečenia a menšinovým akcionárom v prípade, že je inštitúciou;
b)
ak má regionálna úverová inštitúcia podiel vo svojej ústrednej inštitúcii alebo v inej regionálnej úverovej inštitúcii a sú splnené podmienky stanovené v písmene a) bodoch i) až v).
4. Podiely, pri ktorých sa nevykoná odpočet v súlade s odsekmi 1, 2 alebo 3, sa kvalifikujú ako expozície a rizikovo sa vážia v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2, prípadne kapitolou 3.
5. Ak inštitúcia uplatňuje metódy 1 alebo 2 uvedené v prílohe I k smernici 2002/87/ES, táto inštitúcia oznamuje doplnkovú požiadavku na vlastné zdroje a mieru kapitálovej primeranosti finančného konglomerátu vypočítané v súlade s článkom 6 a prílohou I k uvedenej smernici.
6. EBA, EIOPA a Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre cenné papiere a trhy) (ESMA) zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1095/2010 z 24. novembra 2010 (27) prostredníctvom spoločného výboru na účely tohto článku vypracujú návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky uplatňovania metód výpočtu uvedených v prílohe I časti II a v smernici 2002/87/ES na účely alternatív vzťahujúcich sa na odpočet uvedený v odseku 1 tohto článku.
EBA, EIOPA a ESMA predložia návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, nariadenia (EÚ) č. 1094/2010 a nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Oddiel 4
Vlastný kapitál tier 1
Článok 50
Vlastný kapitál Tier 1
Vlastný kapitál inštitúcie Tier 1 pozostáva z položiek vlastného kapitálu Tier 1 po uplatnení úprav, ktoré sa vyžadujú v článkoch 32 až 35, odpočtov v súlade s článkom 36 a výnimiek a alternatív stanovených v článkoch 48, 49 a 79.
KAPITOLA 3
Dodatočný kapitál Tier 1
Oddiel 1
Položky a nástroje dodatočného kapitálu tier 1
Článok 51
Položky dodatočného kapitálu Tier 1
Položky dodatočného kapitálu Tier 1 pozostávajú z:
a)
kapitálových nástrojov, ak sú splnené podmienky stanovené v článku 52 ods. 1;
b)
účtov emisného ážia súvisiacich s nástrojmi uvedenými v písmene a).
Nástroje, ktoré patria pod písmeno a), sa nekvalifikujú ako položky vlastného kapitálu Tier 1 alebo položky kapitálu Tier 2.
Článok 52
Nástroje dodatočného kapitálu Tier 1
1. Kapitálové nástroje sa kvalifikujú ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1, len ak sú splnené tieto podmienky:
a)
nástroje sú emitované a splatené;
b)
nástroje neodkúpil žiadny z týchto subjektov:
i)
inštitúcia ani jej dcérske spoločnosti;
ii)
spoločnosť, v ktorej má inštitúcia účasť vo forme vlastníctva aspoň 20 % hlasovacích práv alebo kapitálu tejto spoločnosti, či už priamo alebo prostredníctvom kontroly;
c)
odkúpenie nástrojov nie je priamo alebo nepriamo financované inštitúciou;
d)
v prípade platobnej neschopnosti inštitúcie sa nástroje radia za nástroje Tier 2;
e)
nástroje nie sú zabezpečené ani sa na ne nevzťahuje záruka, ktorou sa zvyšuje nadriadenosť pohľadávky, zo strany ktoréhokoľvek z týchto subjektov:
i)
inštitúcie ani jej dcérskych spoločností;
ii)
materskej spoločnosti inštitúcie ani jej dcérskych spoločností;
iii)
materskej finančnej holdingovej spoločnosti alebo jej dcérskych spoločností;
iv)
holdingovej spoločnosti so zmiešanou činnosťou alebo jej dcérskych spoločností;
v)
zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti alebo jej dcérskych spoločností;
vi)
žiadnej spoločnosti, ktorá má úzke prepojenia so subjektmi uvedenými v bodoch i) až v);
f)
nástroje nepodliehajú žiadnym zmluvným alebo iným opatreniam, ktorými sa zvyšuje nadriadenosť pohľadávky v súvislosti s nástrojmi v konkurze alebo likvidácii;
g)
nástroje sú trvalé a ustanovenia, ktorými sa spravujú, nezahŕňajú žiadny stimul pre inštitúciu, aby ich splatila;
h)
ak ustanovenia, ktorými sa nástroje spravujú, zahŕňajú jednu alebo viacero kúpnych opcií, opciu s právom kúpy možno uplatniť výlučne na základe rozhodnutia emitenta podľa vlastného uváženia;
i)
na nástroje môže byť uplatnená kúpna opcia, môžu byť splatené alebo spätne odkúpené, len ak sú splnené podmienky stanovené v článku 77 a nesmie k tomu dôjsť skôr ako pred uplynutím piatich rokov od dátumu emisie s výnimkou prípadov, ak sú splnené podmienky stanovené v článku 78 ods. 4;
j)
v ustanoveniach, ktorými sa nástroje spravujú, sa výslovne alebo implicitne neuvádza, že na nástroje môže byť uplatnená kúpna opcia, môžu byť splatené alebo spätne odkúpené, a inštitúcia inak neposkytne taký údaj, a to s výnimkou týchto prípadov:
i)
likvidácie inštitúcie;
ii)
spätného odkupovania nástrojov na základe voľného uváženia alebo iných spôsobov znižovania dodatočného kapitálu Tier 1 na základe voľného uváženia, ak príslušný orgán vopred udelil inštitúcii v súlade s článkom 77 povolenie;
k)
inštitúcia výslovne alebo implicitne neuvádza, že príslušný orgán by súhlasil so žiadosťou o uplatnenie kúpnej opcie na nástroje, ich splatenie alebo ich spätné odkúpenie;
l)
rozdeľované výnosy z nástrojov spĺňajú tieto podmienky:
i)
vyplácajú sa z rozdeliteľných položiek;
ii)
výška rozdeľovaných výnosov z nástrojov sa nebude meniť na základe kreditnej pozície inštitúcie alebo jej materskej spoločnosti;
iii)
ustanovenia, ktorými sa nástroje spravujú, dávajú inštitúcii plné právo kedykoľvek rozhodnúť podľa vlastného uváženia o zrušení rozdeľovaných výnosov z nástrojov na neobmedzene dlhé obdobie a na nekumulatívnom základe a inštitúcia môže bez obmedzenia použiť také zrušené platby na splnenie svojich záväzkov, keď sa stanú splatnými;
iv)
zrušenie rozdeľovaných výnosov nepredstavuje prípad zlyhania inštitúcie;
v)
zrušenie rozdeľovaných výnosov nemá za následok stanovenie obmedzení pre inštitúciu;
m)
nástroje neprispejú k určeniu, že hodnota pasív inštitúcie presahuje hodnotu jej aktív, ak také určenie predstavuje test platobnej neschopnosti podľa vnútroštátnych právnych predpisov;
n)
v ustanoveniach, ktorými sa nástroje spravujú, sa vyžaduje, aby sa v prípade výskytu spúšťacej udalosti istina nástrojov trvalo alebo dočasne znížila alebo aby sa nástroje konvertovali na nástroje vlastného kapitálu Tier 1;
o)
ustanovenia, ktorými sa nástroje spravujú, nezahŕňajú žiadnu charakteristiku, ktorá by mohla predstavovať prekážku pre rekapitalizáciu inštitúcie;
p)
ak nástroje nie sú priamo emitované inštitúciou, musia byť splnené obe tieto podmienky:
i)
nástroje sú emitované prostredníctvom subjektu v rámci konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2;
ii)
výnosy sú okamžite k dispozícii inštitúcii bez obmedzenia vo forme, ktorá spĺňa podmienky stanovené v tomto odseku.
Podmienka stanovená v písmene d) prvého pododseku sa považuje za splnenú bez ohľadu na to, či sú nástroje zahrnuté do dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 na základe článku 484 ods. 3, pokiaľ majú rovnaké postavenie.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
formu a povahu stimulov na splatenie;
b)
povahu akéhokoľvek navýšenia istiny nástroja dodatočného kapitálu Tier 1 nasledujúceho po dočasnom znížení hodnoty jeho istiny;
c)
postupy a termíny, pokiaľ ide o:
i)
stanovenie, že došlo k spúšťacej udalosti;
ii)
navýšenie istiny nástroja dodatočného kapitálu Tier 1 nasledujúce po dočasnom znížení hodnoty jeho istiny;
d)
charakteristiky nástrojov, ktoré by mohli predstavovať prekážku pre rekapitalizáciu inštitúcie;
e)
použitie účelových jednotiek pre nepriamu emisiu nástrojov vlastných zdrojov.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 53
Obmedzenia, pokiaľ ide o zrušenie rozdeľovaných výnosov z nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 a charakteristiky, ktoré by mohli predstavovať prekážku pre rekapitalizáciu inštitúcie
Na účely článku 52 ods. 1 písm. 1) bodu v) a písm. o) ustanovenia, ktorými sa spravujú nástroje dodatočného kapitálu Tier 1, nesmú zahŕňať najmä:
a)
požiadavku na rozdelenie výnosov z nástrojov, ktoré sa má uskutočniť v prípade rozdelenia výnosov z nástroja emitovaného inštitúciou, ktorý má rovnakú alebo nižšiu úroveň ako nástroj dodatočného kapitálu Tier 1, vrátane nástroja vlastného kapitálu Tier 1;
b)
požiadavku, aby sa vyplatenie výnosov z nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 alebo nástrojov kapitálu Tier 2 zrušilo v prípade, že sa rozdelenie výnosov z týchto nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 nevykonáva;
c)
povinnosť nahradiť vyplatenie úroku alebo dividendy vyplatením v akejkoľvek inej forme. Inštitúcia inak nepodlieha takej povinnosti.
Článok 54
Zníženie hodnoty alebo konverzia nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1
1. Na účely článku 52 ods. 1 písm. n) sa na nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 uplatňujú tieto ustanovenia:
a)
spúšťacia udalosť nastáva vtedy, keď podiel vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie uvedený v článku 92 ods. 1 písm. a) klesne pod niektorú z týchto hodnôt:
i)
5,125 %;
ii)
úroveň vyššiu ako 5,125 %, ak ju stanovila inštitúcia a spresnila sa v ustanoveniach, ktorými sa daný nástroj spravuje;
b)
inštitúcie môžu v ustanoveniach, ktorými sa nástroje spravujú, okrem spúšťacích udalostí uvedených v písmene a) konkretizovať ešte jednu alebo viacero ďalších spúšťacích udalostí;
c)
ak sa v ustanoveniach, ktorými sa nástroje spravujú, vyžaduje, aby boli pri výskyte spúšťacej udalosti konvertované na nástroje vlastného kapitálu Tier 1, v týchto ustanoveniach sa uvedie jeden z týchto údajov:
i)
miera takejto konverzie a limit povoleného objemu konverzie;
ii)
rozsah, v rámci ktorého sa nástroje budú konvertovať na nástroje vlastného kapitálu Tier 1;
d)
ak sa v ustanoveniach, ktorými sa nástroje spravujú, vyžaduje, aby sa pri výskyte spúšťacej udalosti znížila hodnota ich istiny, toto zníženie má za následok zníženie:
i)
nároku držiteľa nástroja pri platobnej neschopnosti alebo likvidácii inštitúcie;
ii)
sumy, ktorá má byť vyplatená v prípade uplatnenia kúpnej opcie alebo splatenia nástroja;
iii)
rozdeľovaných výnosov z nástroja.
2. Zníženie hodnoty alebo konverzia nástroja dodatočného kapitálu Tier 1 vedie v rámci uplatniteľného účtovného rámca k vzniku položiek, ktoré sa kvalifikujú ako položky vlastného kapitálu Tier 1.
3. Hodnota nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 uznaných ako položky dodatočného kapitálu Tier 1 sa obmedzuje na minimálnu hodnotu položiek vlastného kapitálu Tier 1, ktorá by sa dosiahla, ak by sa hodnota istiny nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 v plnom rozsahu znížila alebo ak by sa tieto nástroje konvertovali na nástroje vlastného kapitálu Tier 1.
4. Súhrnná hodnota nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1, v prípade ktorej sa vyžaduje, aby sa v dôsledku vzniku spúšťacej udalosti znížila alebo konvertovala, nie je nižšia, ako je nižšia hodnota z týchto dvoch hodnôt:
a)
hodnota požadovaná na plnú obnovu podielu vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie na úroveň 5,125 %;
b)
celková hodnota istiny nástroja.
5. V prípade vzniku spúšťacej udalosti inštitúcie:
a)
bezodkladne informujú príslušné orgány;
b)
informujú držiteľov nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1;
c)
bezodkladne, najneskôr však do jedného mesiaca znížia hodnotu istiny nástrojov alebo nástroje konvertujú na nástroje vlastného kapitálu Tier 1 v súlade s požiadavkami stanovenými v tomto článku.
6. Inštitúcia emitujúca nástroje dodatočného kapitálu Tier 1, ktoré sa pri výskyte spúšťacej udalosti konvertujú na vlastný kapitál Tier 1, zabezpečí, aby bol jej schválený akciový kapitál v prípade výskytu spúšťacej udalosti vždy dostatočný na konverziu všetkých takýchto konvertibilných nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 na akcie. Všetky potrebné povolenia sa získajú k dátumu emisie takýchto konvertibilných nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1. Inštitúcia zabezpečí, aby mala neustále potrebné predchádzajúce povolenie na emitovanie nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, na ktoré by sa pri výskyte spúšťacej udalosti konvertovali dané nástroje dodatočného kapitálu Tier 1.
7. Inštitúcia, ktorá emituje nástroje dodatočného kapitálu Tier 1, ktoré sa pri výskyte spúšťacej udalosti konvertujú na vlastný kapitál Tier 1, zabezpečí, aby v jej zakladateľských dokumentoch alebo stanovách alebo iných štatutárnych alebo zmluvných dojednaniach neexistovali žiadne procesné prekážky uvedenej konverzie.
Článok 55
Dôsledky vyplývajúce z neplnenia podmienok v prípade nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1
Pokiaľ sa v prípade nástroja dodatočného kapitálu Tier 1 prestanú plniť podmienky stanovené v článku 52 ods. 1, uplatňujú sa tieto podmienky:
a)
tento nástroj sa bezodkladne prestane kvalifikovať ako nástroj dodatočného kapitálu Tier 1;
b)
časť emisných ážií, ktorá sa týka tohto nástroja, sa bezodkladne prestane kvalifikovať ako položky dodatočného kapitálu Tier 1.
Oddiel 2
Odpočty od položiek dodatočného kapitálu tier 1
Článok 56
Odpočty od položiek dodatočného kapitálu Tier 1
Inštitúcie odpočítajú od položiek dodatočného kapitálu Tier 1:
a)
priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie na vlastných nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 vrátane vlastných nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1, ktoré by inštitúcia mohla byť povinná odkúpiť v dôsledku existujúcich zmluvných záväzkov;
b)
priame, nepriame a syntetické podiely na nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, s ktorými má inštitúcia recipročné krížové podiely, o ktorých sa príslušný orgán domnieva, že majú umelo zvyšovať vlastné zdroje inštitúcie;
c)
uplatniteľnú výšku priamych, nepriamych a syntetických podielov na nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, stanovenú v súlade s článkom 60, ak inštitúcia nemá významnú investíciu v týchto subjektoch;
d)
priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie na nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, ak daná inštitúcia má významnú investíciu v týchto subjektoch, okrem pozícií z upísania, ktoré má inštitúcia v držbe päť pracovných dní alebo menej;
e)
hodnotu položiek, ktorú je potrebné odpočítať od položiek Tier 2 v súlade s článkom 66, a ktorá presahuje kapitál Tier 2 inštitúcie;
f)
akékoľvek daňové poplatky súvisiace s položkami dodatočného kapitálu Tier 1 predpokladané v momente ich výpočtu s výnimkou prípadov, keď inštitúcia vhodne upraví hodnotu položiek dodatočného kapitálu Tier 1pokiaľ tieto daňové poplatky znižujú hodnotu, do ktorej sa môžu uvedené položky použiť na krytie rizík a strát.
Článok 57
Odpočítanie podielov vlastných nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1
Na účely článku 56 písm. a) inštitúcie vypočítajú podiely vlastných nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 na základe brutto dlhých pozícií s výhradou týchto výnimiek:
a)
inštitúcie môžu vypočítať výšku podielov vlastných nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 na základe čistej dlhej pozície za predpokladu, že sú splnené obe tieto podmienky:
i)
dlhé a krátke pozície sú v tej istej podkladovej expozícii a krátke pozície nezahŕňajú žiadne riziko protistrany;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe;
b)
inštitúcie určia hodnotu, ktorá sa má odpočítať v prípade priamych, nepriamych alebo syntetických podielov cenných papierov zaradených do indexu tak, že vypočítajú podkladovú expozíciu voči nástrojom dodatočného kapitálu Tier 1 v týchto indexoch;
c)
inštitúcie môžu vzájomne započítať brutto dlhé pozície vo vlastných nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 vyplývajúce z podielov cenných papierov zaradených do indexu voči krátkym pozíciám vo vlastných nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 vyplývajúcim z krátkych pozícií v podkladových indexoch aj v prípade, ak tieto krátke pozície zahŕňajú riziko protistrany, a to za predpokladu, že sú splnené obe tieto podmienky:
i)
dlhé i krátke pozície sú v tých istých podkladových indexoch;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo v neobchodnej knihe.
Článok 58
Odpočítanie podielov nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, ak má inštitúcia recipročný krížový podiel ktorý má umelo zvýšiť vlastné zdroje
Inštitúcie vykonávajú odpočty, ktoré sa vyžadujú v článku 56 písm. b), c) a d), v súlade s týmto postupom:
a)
podiely nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 sa vypočítajú na základe brutto dlhých pozícií;
b)
na účely odpočítania sa s dodatočnými poistnými položkami vlastných zdrojov Tier 1 zaobchádza ako s nástrojmi dodatočného kapitálu Tier 1.
Článok 59
Odpočítanie podielov nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora
Inštitúcie vykonávajú odpočty, ktoré sa vyžadujú v článku 56 písm. c) a d), v súlade s týmito postupmi:
a)
môžu vypočítať priame, nepriame a syntetické podiely nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora na základe čistej dlhej pozície v tej istej podkladovej expozícii za predpokladu, že sú splnené obe tieto podmienky:
i)
splatnosť krátkej pozície zodpovedá splatnosti dlhej pozície alebo že zostatková doba splatnosti je najmenej jeden rok;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe;
b)
určia hodnotu, ktorá sa má odpočítať v prípade priamych, nepriamych a syntetických podielov cenných papierov zaradených do indexu tak, že vypočítajú podkladovú expozíciu voči kapitálovým nástrojom subjektov finančného sektora v týchto indexoch.
Článok 60
Odpočítanie podielov nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1, ak inštitúcia nemá významnú investíciu v subjekte finančného sektora
1. Na účely článku 56 písm. c) vypočítajú inštitúcie uplatniteľnú hodnotu, ktorá sa má odpočítať, vynásobením hodnoty uvedenej v písmene a) tohto odseku koeficientom odvodeným z výpočtu uvedeného v písmene b) tohto odseku:
a)
súhrnná hodnota, o ktorú priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1, nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 a nástrojoch kapitálu Tier 2 subjektov finančného sektora presiahnu 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie vypočítaného po uplatnení týchto ustanovení:
i)
článkov 32 až 35;
ii)
článku 36 ods. 1 písm. a) až g), písm. k) bodu ii) až v) a písm. l) s výnimkou odložených daňových pohľadávok, ktoré sú závislé od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov;
iii)
článkov 44 a 45;
b)
hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 tých subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu, vydelená súhrnnou sumou všetkých priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1, nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 a nástrojoch kapitálu Tier 2 subjektov finančného sektora.
2. Inštitúcie vylúčia z hodnoty uvedenej v odseku 1 písm. a) a z výpočtu koeficientu uvedeného v odseku 1 písm. b) pozície z upísania, ktoré držia päť pracovných dní alebo menej.
3. Hodnota, ktorá sa má odpočítať podľa odseku 1, sa rovnomerne rozdelí medzi všetky nástroje dodatočného kapitálu Tier 1, ktoré sú v držbe. Suma, ktorá sa má odpočítať od každého nástroja dodatočného kapitálu Tier 1 podľa odseku 1, sa vypočíta vynásobením hodnoty uvedenej v písmene a) tohto odseku podielom uvedeným v písmene b) tohto odseku:
a)
hodnota podielov, ktoré sa musia odpočítať v súlade s odsekom 1;
b)
hodnota uvedená v bode i) vydelená hodnotou uvedenou v bode ii):
i)
celková hodnota nástrojov vlastného kapitálu Tier 1;
ii)
súhrnná hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu.
4. Hodnota podielov uvedených v článku 56 písm. c), ktorá sa rovná alebo je nižšia ako 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie po uplatnení ustanovení odseku 1 písm. a) bodoch i), ii) a iii), sa neodpočíta a podlieha uplatniteľným rizikovým váham v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 alebo kapitolou 3, prípadne požiadavkám stanoveným v tretej časti hlave IV.
5. Inštitúcie určia časť podielov nástrojov vlastných zdrojov, ktorá je rizikovo vážená, vydelením hodnoty uvedenej v písmene a) hodnotou uvedenou v písmene b):
a)
hodnota podielov, ktoré musia byť rizikovo vážené podľa odseku 4;
b)
hodnota uvedená v bode i) vydelená hodnotou uvedenou v bode ii):
i)
celková hodnota nástrojov vlastného kapitálu Tier 1;
ii)
súhrnná hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu.
Oddiel 3
Dodatočný kapitál Tier 1
Článok 61
Dodatočný kapitál Tier 1
Dodatočný kapitál Tier 1 inštitúcie pozostáva z položiek dodatočného kapitálu Tier 1 po odpočítaní položiek uvedených v článku 56 a uplatnení článku 79.
KAPITOLA 4
Kapitál Tier 2
Oddiel 1
Položky a nástroje Tier 2
Článok 62
Položky Tier 2
Položky Tier 2 pozostávajú z:
a)
kapitálových nástrojov a podriadených úverov, ak sú splnené podmienky stanovené v článku 63;
b)
účtov emisného ážia súvisiacich s nástrojmi uvedenými v písmene a);
c)
v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s hlavou II kapitolou 2, všeobecných úprav kreditného rizika, a to bez zohľadnenia daňových účinkov, až do výšky 1,25 % hodnôt rizikovo vážených expozícií vypočítaných v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2;
d)
v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa tretej časti hlavy II kapitoly 3, kladných hodnôt, a to bez zohľadnenia daňových účinkov, ktoré sú výsledkom výpočtu stanoveného v článkoch 158 a 159, až do výšky 0,6 % hodnôt rizikovo vážených expozícií vypočítaných podľa tretej časti hlavy II kapitoly 3.
Položky zaradené do písmena a) sa nekvalifikujú ako položky vlastného kapitálu Tier 1 ani ako položky dodatočného kapitálu Tier 1.
Článok 63
Nástroje Tier 2
Kapitálové nástroje a podriadené úvery sa kvalifikujú ako nástroje Tier 2, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
nástroje sú emitované prípadne sa získali podriadené úvery, a úplne splatené;
b)
nástroje neodkúpil ani prípadne podriadené úvery neposkytol žiadny z týchto subjektov:
i)
inštitúcia alebo jej dcérske spoločnosti;
ii)
podnik, v ktorom má inštitúcia účasť vo forme vlastníctva, a to priameho alebo na základe kontroly aspoň 20 % hlasovacích práv alebo základnom imaní daného podniku;
c)
kúpa nástrojov alebo prípadne poskytnutie podriadených úverov nie je priamo ani nepriamo financované inštitúciou;
d)
pohľadávka voči istine nástrojov podľa ustanovení, ktorými sa nástroje spravujú, alebo prípadne pohľadávka voči istine podriadeného úveru podľa ustanovení, ktorými sa podriadené úvery spravujú, je plne podriadená pohľadávkam všetkých nepodriadených veriteľov;
e)
nástroje alebo prípadne podriadené úvery nie sú zabezpečené ani sa na ne nevzťahuje záruka, ktorou sa zvyšuje nadriadenosť pohľadávky ktoréhokoľvek z týchto subjektov:
i)
inštitúcie alebo jej dcérskych spoločností;
ii)
materskej spoločnosti inštitúcie alebo jej dcérskych spoločností;
iii)
materskej finančnej holdingovej spoločnosti alebo jej dcérskych spoločností;
iv)
holdingovej spoločnosti so zmiešanou činnosťou alebo jej dcérskych spoločností;
v)
zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti alebo jej dcérskych spoločností;
vi)
ktoréhokoľvek podniku, ktorý má úzke prepojenie so subjektmi uvedenými v bodoch i) až v);
f)
nástroje alebo prípadne podriadené úvery nepodliehajú žiadnemu ustanoveniu, ktorým sa inak zvyšuje nadriadenosť pohľadávky alebo podriadených úverov v súvislosti s nástrojmi;
g)
nástroje alebo prípadne podriadené úvery majú pôvodnú splatnosť najmenej päť rokov;
h)
ustanovenia, ktorými sa nástroje alebo prípadne podriadené úvery spravujú, nezahŕňajú žiadny stimul pre inštitúciu, aby splatila, prípadne umorila hodnotu ich istiny pred dátumom ich splatnosti;
i)
ak nástroje alebo prípadne podriadené úvery zahŕňajú jednu alebo viacero kúpnych opcií alebo skôr splatených opcií, opcie sú uplatniteľné výlučne na základe rozhodnutia emitenta alebo dlžníka podľa vlastného uváženia;
j)
na nástroje prípadne podriadené úvery môže byť uplatnená kúpna opcia, môžu byť umorené alebo spätne odkúpené alebo skôr splatené, len ak sú splnené podmienky stanovené v článku 77 a nesmie k tomu dôjsť skôr ako pred uplynutím piatich rokov od dátumu emisie prípadne získania s výnimkou prípadu, keď sú splnené podmienky stanovené v článku 78 ods. 4;
k)
v ustanoveniach, ktorými sa nástroje alebo prípadne podriadené úvery spravujú, sa výslovne ani implicitne neuvádza, aby na nástroje prípadne podriadené úvery bola uplatnená kúpna opcia, boli alebo aby mohli byť umorené, spätne odkúpené alebo skôr splatené inštitúciou inak než v prípade platobnej neschopnosti alebo likvidácie tejto inštitúcie a inštitúcia inak taký údaj neposkytuje;
l)
ustanovenia, ktorými sa nástroje alebo prípadne podriadené úvery spravujú, neposkytujú držiteľovi právo na urýchlenie budúcej plánovanej výplaty úroku alebo istiny inak ako v prípade platobnej neschopnosti alebo likvidácie inštitúcie;
m)
výška výplat úrokov alebo prípadne dividend, ktoré sa majú vyplácať z nástrojov prípadne podriadených úverov, sa nebude meniť na základe kreditnej pozície inštitúcie alebo jej materskej spoločnosti;
n)
ak nástroje nie sú priamo emitované inštitúciou, alebo prípadne ak podriadené úvery nezíska priamo inštitúcia, musia byť splnené obe tieto podmienky:
i)
nástroje sú emitované prípadne podriadené úvery sú získané prostredníctvom subjektu v rámci konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2;
ii)
výnosy sú okamžite k dispozícii inštitúcii bez obmedzenia vo forme, ktorá spĺňa podmienky stanovené v tomto odseku.
Článok 64
Splácanie nástrojov Tier 2
Rozsah, v akom sa nástroje Tier 2 kvalifikujú ako položky Tier 2 počas záverečných päť rokov splatnosti nástrojov, sa vypočíta vynásobením výsledku odvodeného z výpočtu v písmene a) hodnotou uvedenou v písmene b) takto:
a)
nominálna hodnota nástrojov alebo podriadených úverov v prvý deň záverečného päťročného obdobia ich zmluvnej splatnosti vydelená počtom kalendárnych dní tohto obdobia;
b)
počet zostávajúcich kalendárnych dní zmluvnej splatnosti nástrojov alebo podriadených úverov.
Článok 65
Dôsledky vyplývajúce z neplnenia podmienok v prípade nástrojov Tier 2
Pokiaľ sa v prípade nástroja Tier 2 prestanú plniť podmienky stanovené v článku 63, uplatňuje sa tento postup:
a)
tento nástroj sa bezodkladne prestane kvalifikovať ako nástroj Tier 2;
b)
časť emisných ážií, ktorá sa týka tohto nástroja, sa bezodkladne prestane kvalifikovať ako položky Tier 2.
Oddiel 2
Odpočítanie od položiek Tier 2
Článok 66
Odpočítanie od položiek Tier 2
Od položiek Tier 2 sa odpočítajú:
a)
priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie na vlastných nástrojoch Tier 2 vrátane vlastných nástrojov Tier 2, ktoré by inštitúcia mohla povinne odkúpiť v dôsledku existujúcich zmluvných záväzkov;
b)
priame, nepriame a syntetické podiely na nástrojoch Tier 2 subjektov finančného sektora, s ktorými má inštitúcia recipročne krížové podiely a o ktorých sa príslušný orgán domnieva, že majú umelo zvyšovať vlastné zdroje inštitúcie;
c)
uplatniteľná výška priamych, nepriamych a syntetických podielov nástrojov Tier 2 subjektov finančného sektora, stanovená v súlade s článkom 70, ak inštitúcia nemá významnú investíciu v týchto subjektoch;
d)
priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie na nástrojoch Tier 2 subjektov finančného sektora, ak daná inštitúcia má významnú investíciu v týchto subjektoch, okrem upisovacích pozícií, ktoré má inštitúcia v držbe kratšie než päť pracovných dní.
Článok 67
Odpočítanie podielov vlastných nástrojov Tier 2
Na účely článku 66 písm. a) inštitúcie vypočítajú podiely na základe brutto dlhých pozícií s výhradou týchto výnimiek:
a)
inštitúcie môžu vypočítať výšku podielov na základe čistej dlhej pozície za predpokladu, že sú splnené obe tieto podmienky:
i)
dlhé a krátke pozície sú v tej istej podkladovej expozícii a krátke pozície nezahŕňajú žiadne riziko protistrany;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe;
b)
inštitúcie určia hodnotu, ktorá sa má odpočítať v prípade priamych, nepriamych a syntetických podielov vo forme cenných papierov zaradených do indexu, na základe podkladovej expozície voči vlastným nástrojom Tier 2 v týchto indexoch;
c)
inštitúcie môžu vzájomne započítať brutto dlhé pozície vo vlastných nástrojoch Tier 2 vyplývajúce z podielov vo forme cenných papierov zaradených do indexu voči krátkym pozíciám vo vlastných nástrojoch Tier 2 vyplývajúcim z krátkych pozícií v podkladových indexoch aj v prípade, ak tieto krátke pozície zahŕňajú riziko protistrany za predpokladu, že obe tieto podmienky sú splnené:
i)
dlhé a krátke pozície sú v tom istom podkladovom indexe;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo sú obe vedené v neobchodnej knihe.
Článok 68
Odpočítanie podielov nástrojov Tier 2 subjektov finančného sektora, ak inštitúcia má recipročný krížový podiel, ktorý má umelo zvýšiť vlastné zdroje
Inštitúcie vykonávajú odpočítania, ktoré sa vyžadujú v článku 66 písm. b), c) a d) v súlade s týmito ustanoveniami:
a)
podiely nástrojov Tier 2 sa vypočítajú na základe brutto dlhých pozícií;
b)
na účely odpočítania sa s podielmi poistných položiek vlastných zdrojov Tier 2 a poistných položiek vlastných zdrojov Tier 3 zaobchádza ako s podielmi nástrojov Tier 2.
Článok 69
Odpočítanie podielov nástrojov Tier 2 subjektov finančného sektora
Inštitúcie vykonávajú odpočítania, ktoré sa vyžadujú v článku 66 písm. c) a d), v súlade s týmito ustanoveniami:
a)
môžu vypočítať priame, nepriame a syntetické podiely nástrojov Tier 2 subjektov finančného sektora na základe čistej dlhej pozície v tej istej podkladovej expozícii za predpokladu, že obe tieto podmienky sú splnené:
i)
splatnosť krátkej pozície zodpovedá splatnosti dlhej pozície alebo zostatková doba splatnosti je najmenej jeden rok;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe;
b)
určia hodnotu, ktorá sa má odpočítať v prípade priamych, nepriamych a syntetických podielov vo forme cenných papierov zaradených do indexu, na základe podkladovej expozície voči kapitálovým nástrojom subjektov finančného sektora v týchto indexoch.
Článok 70
Odpočítanie nástrojov Tier 2, ak inštitúcia nemá významnú investíciu v relevantnom subjekte
1. Na účely článku 66 písm. c) inštitúcie vypočítajú uplatniteľnú hodnotu, ktorá sa má odpočítať, vynásobením hodnoty uvedenej v písmene a) tohto odseku koeficientom odvodeným z výpočtu uvedeného v písmene b) tohto odseku:
a)
súhrnná hodnota, o ktorú priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 a nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2 subjektov finančného sektora presiahnu 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie vypočítaného po uplatnení týchto ustanovení:
i)
článkov 32 až 35;
ii)
článku 36 ods. 1 písm. a) až g), písm. k) bodu ii) až v) a písm. l) s výnimkou hodnoty, ktorá sa má odpočítať v prípade odložených daňových pohľadávok, ktoré sú závislé od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov;
iii)
článkov 44 a 45;
b)
hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch Tier 2 subjektov finančného sektora vydelená súhrnnou sumou všetkých priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 a nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2 týchto subjektov finančného sektora.
2. Inštitúcie vylúčia z hodnoty uvedenej v odseku 1 písm. a) a z výpočtu koeficienta uvedeného v odseku 1 písm. b) upisovacie pozície, ktoré držia päť pracovných dní alebo menej.
3. Hodnota, ktorá sa má odpočítať podľa odseku 1, sa rovnomerne rozdelí medzi všetky nástroje Tier 2, ktoré sú v držbe. Inštitúcie určia časť podielov nástrojov vlastného kapitálu Tier 2, ktorá sa odpočíta vynásobením hodnoty uvedenej v písmene a) tohto odseku podielom uvedeným v písmene b) tohto odseku:
a)
celková hodnota podielov, ktoré sa majú odpočítať v súlade s odsekom 1;
b)
hodnota uvedená v bode i) vydelená hodnotou uvedenou v bode ii):
i)
celková hodnota nástrojov vlastného kapitálu Tier 2;
ii)
súhrnná hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 2 subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu.
4. Hodnota podielov uvedených v článku 66 ods. 1 písm. c), ktorá sa rovná alebo je nižšia ako 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie po uplatnení ustanovení stanovených v odseku 1 písm. a) bodoch i) až iii), sa neodpočíta a podlieha uplatniteľným rizikovým váham v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2, prípadne kapitolou 3, prípadne požiadavkám stanoveným v tretej časti hlave IV.
5. Inštitúcie určia časť podielov nástrojov vlastných zdrojov, ktorá je rizikovo vážená, vydelením hodnoty uvedenej v písmene a) hodnotou uvedenou v písmene b):
a)
hodnota podielov, ktoré musia byť rizikovo vážené podľa odseku 4;
b)
hodnota uvedená v bode i) vydelená hodnotou uvedenou v bode ii):
i)
celková hodnota nástrojov vlastného kapitálu Tier 1;
ii)
súhrnná hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu.
Oddiel 3
Kapitál Tier 2
Článok 71
Kapitál Tier 2
Kapitál inštitúcie zaradený do Tier 2 pozostáva z položiek inštitúcie zaradených do Tier 2 po vykonaní odpočítaní uvedených v článku 66 a uplatnení článku 79.
KAPITOLA 5
Vlastné zdroje
Článok 72
Vlastné zdroje
Vlastné zdroje inštitúcie pozostávajú zo súčtu jej kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2.
KAPITOLA 6
Všeobecné požiadavky
Článok 73
Rozdeľované výnosy z nástrojov vlastných zdrojov
1. Kapitálové nástroje, v prípade ktorých má inštitúcia výlučnú právomoc rozhodnúť podľa vlastného uváženia o výplate rozdeľovaných výnosov v inej forme než v hotovosti alebo nástroji vlastných zdrojov, sa nemôžu kvalifikovať ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 a dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 okrem prípadu, keď inštitúcia vopred dostala povolenie od príslušného orgánu.
2. Príslušné orgány udelia povolenie uvedené v odseku 1 len vtedy, ak považujú za splnené všetky tieto podmienky:
a)
schopnosť inštitúcie zrušiť platby súvisiace s nástrojom nie je nepriaznivo ovplyvnená diskrečnou právomocou uvedenou v odseku 1 alebo formou, v ktorej by sa výnosy mohli rozdeliť;
b)
schopnosť nástroja absorbovať straty nie je nepriaznivo ovplyvnená diskrečnou právomocou uvedenou v odseku 1 alebo formou, v ktorej by sa výnosy mohli rozdeliť;
c)
kvalita kapitálového nástroja sa inak nezníži diskrečnou právomocou uvedenou v odseku 1 alebo formou, v ktorej by sa výnosy mohli rozdeliť.
3. Kapitálové nástroje, v prípade ktorých má právnická osoba iná než inštitúcia, ktorá ich emituje, právomoc rozhodnúť podľa vlastného uváženia alebo požadovať, aby sa platba rozdeľovaných výnosov z nástroja vykonala v inej forme než v hotovosti alebo nástroji vlastných zdrojov, sa nemôžu kvalifikovať ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 a dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2.
4. Inštitúcie môžu použiť vo všeobecnom trhovom indexe ako jednu z báz na určenie výšky rozdeľovaných výnosov z nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2.
5. Odsek 4 sa neuplatňuje, ak je inštitúcia referenčným subjektom v uvedenom všeobecnom trhovom indexe okrem prípadu, keď sú splnené obe tieto podmienky:
a)
inštitúcia považuje pohyby tohto všeobecného trhového indexu za nevýznamne korelované s kreditnou pozíciou tejto inštitúcie, jej materskej inštitúcie alebo materskej finančnej holdingovej spoločnosti alebo materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti alebo materskej holdingovej spoločnosti so zmiešanou činnosťou;
b)
príslušný orgán nedospel k určeniu odlišnému od určenia uvedeného v písmene a).
6. Inštitúcie predkladajú správy o všeobecných trhových indexoch, o ktoré sa opierajú ich kapitálové nástroje, a zverejňujú ich.
7. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, na základe ktorých sa indexy budú považovať za kvalifikované ako všeobecné trhové indexy na účely odseku 4.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 74
Podiely kapitálových nástrojov emitovaných regulovanými subjektmi finančného sektora, ktoré sa nekvalifikujú ako regulatórny kapitál
Inštitúcie neodpočítavajú od žiadneho prvku vlastných zdrojov priame, nepriame alebo syntetické podiely kapitálových nástrojov emitovaných regulovaným subjektom finančného sektora, ktoré sa nekvalifikujú ako regulatórny kapitál tohto subjektu. Inštitúcie uplatňujú na také podiely rizikovú váhu v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2, prípadne 3.
Článok 75
Požiadavky na odpočítanie a splatnosť v prípade krátkych pozícií
Požiadavky na splatnosť v prípade krátkych pozícií uvedené v článku 45 písm. a), článku 59 písm. a) a článku 69 písm. a) sa považujú za splnené v súvislosti s držanými pozíciami, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia má zmluvné právo predať ku konkrétnemu dátumu v budúcnosti protistrane poskytujúcej hedžing dlhú pozíciu, ktorá je hedžovaná;
b)
protistrana poskytujúca hedžing inštitúcii je zmluvne viazaná kúpiť od inštitúcie k uvedenému konkrétnemu dátumu v budúcnosti dlhú pozíciu uvedenú v písmene a).
Článok 76
Podiely kapitálových nástrojov zaradených do indexu
1. Na účely článkov 42 písm. a), 45 písm. a), 57 písm. a), 59 písm. a), 67 písm. a) a 69 písm. a) môžu inštitúcie znížiť výšku dlhej pozície v kapitálovom nástroji o časť indexu, ktorá je tvorená tou istou podkladovou expozíciou, ktorá je hedžovaná, a to za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
dlhá pozícia, ktorá je hedžovaná, a krátka pozícia v indexe použitá na hedžovanie sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe;
b)
pozície uvedené v písmene a) sú súvahe inštitúcie vedené v reálnej hodnote;
c)
krátka pozícia uvedená v písmene a) sa na základe postupov vnútornej kontroly inštitúcie kvalifikuje ako účinný hedžing;
d)
príslušné orgány posudzujú aspoň raz za rok primeranosť postupov kontroly uvedených v písmene c) a prejavujú spokojnosť s ich kontinuálnou vhodnosťou.
2. Ak príslušný orgán vopred udelil povolenie, inštitúcia môže použiť konzervatívny odhad podkladovej expozície inštitúcie voči kapitálovým nástrojom zaradeným do indexov ako alternatívu k vypočítaniu svojej expozície voči položkám uvedeným v písmene a) alebo b) alebo v oboch týchto písmenách:
a)
vlastné nástroje vlastného kapitálu Tier 1 a dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2 zaradené do indexov;
b)
alebo nástroje vlastného kapitálu Tier 1 a dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2 subjektov finančného sektora zaradené do indexov.
3. Príslušné orgány udelia povolenie uvedené v odseku 2 len vtedy, ak inštitúcia preukáže k ich spokojnosti, že z prevádzkového hľadiska je pre inštitúciu zaťažujúce, aby monitorovala svoju podkladovú expozíciu voči položkám uvedeným v jednom alebo prípadne oboch písmenách a) alebo b) odseku 2.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
kedy je odhad použitý ako alternatíva k výpočtu podkladovej expozície uvedenej v odseku 2 dostatočne konzervatívny;
b)
významu spojenia „z prevádzkového hľadiska zaťažujúce“ na účely odseku 3.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 77
Podmienky na zníženie vlastných zdrojov
Inštitúcia požiada príslušný orgán o povolenie pred uskutočnením jednej alebo oboch týchto činností:
a)
zníženia, umorenia alebo spätného odkúpenia nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 emitovaných inštitúciou spôsobom, ktorý povoľujú uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy;
b)
výzvy na splatenie, umorenia, splatenia alebo spätného odkúpenia nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 alebo prípadne Tier 2 pred dátumom ich zmluvnej splatnosti.
Článok 78
Povolenie orgánov dohľadu na zníženie vlastných zdrojov
1. Príslušný orgán udelí inštitúcii povolenie na zníženie, spätné odkúpenie, výzvu na splatenie alebo splatenie nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 a nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 v prípade splnenia ktorejkoľvek z týchto podmienok:
a)
inštitúcia pred uskutočnením alebo súčasne s uskutočnením opatrenia uvedeného v článku 77 nahradí nástroje uvedené v článku 77 nástrojmi vlastných zdrojov rovnakej alebo vyššej kvality za podmienok, ktoré sú trvalo udržateľné, pokiaľ ide o výkonnosť inštitúcie z hľadiska príjmu;
b)
inštitúcia preukáže k spokojnosti príslušného orgánu, že vlastné zdroje inštitúcie by po uskutočnení príslušného opatrenia prevýšili požiadavky stanovené v článku 92 ods. 1 tohto nariadenia a požiadavky na kombinovaný vankúš vymedzenej v článku 128 bode 6 smernice 2013/36/EÚ o maržu, ktorú príslušný orgán môže považovať za nevyhnutnú na základe článku 104 ods. 3 smernice 2013/36/EÚ.
2. Príslušné orgány pri posudzovaní udržateľnosti nahrádzajúcich nástrojov podľa odseku 1 písm. a) z hľadiska príjmovej výkonnosti inštitúcie zvážia rozsah, v ktorom by tieto nahrádzajúce kapitálové nástroje boli pre inštitúciu nákladnejšie než nástroje, ktoré by nahradili.
3. Ak inštitúcia uskutoční opatrenie uvedené v článku 77 písm. a) a zamietnutie splatenia nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 uvedených v článku 27 zakazujú uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy, príslušný orgán môže upustiť od podmienok stanovených v odseku 1 tohto článku za predpokladu, že príslušný orgán vyžaduje, aby inštitúcia primerane obmedzila splatenie takých nástrojov.
4. Príslušné orgány môžu inštitúciám povoliť splatenie nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 pred uplynutím piatich rokov od dátumu emisie iba vtedy, keď sú splnené podmienky ustanovené v odseku 1 a v písmenách a) alebo b) tohto odseku:
a)
dôjde k zmene regulatórnej klasifikácie tých nástrojov, ktorá by pravdepodobne viedla k ich vylúčeniu z vlastných zdrojov alebo reklasifikácii ako nižšej kvalitatívnej formy vlastných zdrojov, pričom sú splnené tieto podmienky:
i)
príslušný orgán považuje takúto zmenu za dostatočne istú;
ii)
inštitúcia preukáže k spokojnosti príslušných orgánov, že regulatórna reklasifikácia týchto nástrojov nebola v čase ich emisie odôvodnene predvídateľná;
b)
dôjde k zmene v uplatniteľných daňových podmienkach týchto nástrojov, v súvislosti s ktorou inštitúcia k spokojnosti príslušných orgánov preukáže, že je podstatná a v čase ich emisie nebola odôvodnene predvídateľná.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
význam spojenia „udržateľné, pokiaľ ide o výkonnosť inštitúcie z hľadiska príjmu“;
b)
primerané základy pre obmedzenie splatenia uvedeného v odseku 3;
c)
postup a požiadavky na údaje v súvislosti so žiadosťou inštitúcie o udelenie povolenia príslušného orgánu s vykonaním opatrenia uvedeného v článku 77 vrátane postupu, ktorý sa má uplatniť v prípade splatenia akcií emitovaných pre členov družstiev, a lehoty na spracovanie takejto žiadosti.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 79
Dočasné upustenie od ustanovenia o odpočítaní vlastných zdrojov
1. Ak má inštitúcia v držbe kapitálové nástroje prípadne udelila podriadené úvery, ktoré sa kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 a nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2, v subjekte finančného sektora dočasne a príslušný orgán považuje tieto podiely za podiely určené na účely operácie finančnej pomoci na reorganizáciu a záchranu tohto subjektu, príslušný orgán môže dočasne upustiť od ustanovení o odpočítaní, ktoré by sa inak uplatňovali na tieto nástroje.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť pojem dočasnosti na účely odseku 1 a podmienky, na základe ktorých môže príslušný orgán považovať uvedené dočasné podiely za podiely určené na účely operácie finančnej pomoci, ktorá má slúžiť na reorganizáciu a záchranu dotknutého subjektu.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 80
Priebežné skúmanie kvality vlastných zdrojov
1. EBA monitoruje kvalitu nástrojov vlastných zdrojov emitovaných inštitúciami v celej Únii a bezodkladne oznámi Komisii existenciu závažného dôkazu o tom, že tieto nástroje nespĺňajú kritériá stanovené v článku 28 prípadne v článku 29.
Príslušné orgány bezodkladne na žiadosť EBA zašlú všetky informácie, ktoré EBA považuje za relevantné v súvislosti s novými kapitálovými nástrojmi, ktoré sa emitovali s cieľom umožniť EBA monitorovať kvalitu nástrojov vlastných zdrojov emitovaných inštitúciami v celej Únii.
2. Oznámenie zahŕňa tieto informácie:
a)
podrobné vysvetlenie povahy a rozsahu zisteného nedostatku;
b)
technické odporúčania, pokiaľ ide o opatrenie zo strany Komisie, ktoré EBA považuje za nevyhnutné;
c)
významný pokrok vo vývoji metodiky EBA na stresové testovanie solventnosti inštitúcií.
3. EBA poskytne Komisii technické odporúčania ku všetkým podstatným zmenám, ktoré považuje za potrebné v súvislosti s vymedzením vlastných zdrojov v dôsledku ktorejkoľvek z týchto skutočností:
a)
relevantného vývoja trhových štandardov alebo postupov;
b)
zmien v príslušných právnych normách alebo účtovných štandardoch;
c)
významného vývoja v metodike EBA, pokiaľ ide o stresové testovanie platobnej schopnosti inštitúcií.
4. EBA do 1. januára 2014 poskytne Komisii technické odporúčania o možnom inom zaobchádzaní s nerealizovanými ziskami ocenenými reálnou cenou, než je ich zahrnutie do vlastného kapitálu Tier 1 bez úpravy. V takých odporúčaniach sa zohľadní príslušný vývoj v medzinárodných účtovných štandardoch a v medzinárodných dohodách o prudenciálnych štandardoch pre banky.
HLAVA II
MENŠINOVÁ ÚČASŤ A NÁSTROJE DODATOČNÉHO KAPITÁLU TIER 1 A TIER 2 EMITOVANÉ DCÉRSKYMI SPOLOČNOSŤAMI
Článok 81
Menšinové účasti, ktoré spĺňajú podmienky na zahrnutie do konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1
1. Menšinové účasti zahŕňajú súčet nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, účtov emisného ážia súvisiacich s týmito nástrojmi, nerozdelených ziskov a iných rezerv dcérskej spoločnosti, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
dcérska spoločnosť je jedným z týchto subjektov:
i)
inštitúciou;
ii)
podnikom, ktorý na základe uplatniteľného vnútroštátneho práva podlieha požiadavkám uvedeným v tomto nariadení a smernici 2013/36/EÚ;
b)
dcérska spoločnosť je v plnom rozsahu zahrnutá do konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2;
c)
položky vlastného kapitálu Tier 1 uvedené v úvodnej časti tohto odseku vlastnia iné osoby ako podniky zahrnuté do konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2.
2. Menšinové podiely, ktoré sú financované prostredníctvom účelovej jednotky alebo inak priamo či nepriamo materskou spoločnosťou inštitúcie alebo jej dcérskymi spoločnosťami, sa nekvalifikujú ako konsolidovaný vlastný kapitál Tier 1.
Článok 82
Kvalifikovaný dodatočný kapitál Tier 1, kapitál Tier 1 a Tier 2 a kvalifikované vlastné zdroje
Kvalifikovaný dodatočný kapitál Tier 1, kapitál Tier 1 a Tier 2 a kvalifikované vlastné zdroje zahŕňajú menšinovú účasť, nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 spolu so súvisiacimi nerozdelenými ziskami a účtami emisného ážia dcérskej spoločnosti, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
dcérska spoločnosť je jedným z týchto subjektov:
i)
inštitúciou;
ii)
podnikom, ktorý na základe uplatniteľného vnútroštátneho práva podlieha požiadavkám uvedeným v tomto nariadení a smernici 2013/36/EÚ;
b)
dcérska spoločnosť je v plnom rozsahu zahrnutá do konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2;
c)
tieto nástroje vlastnia iné osoby ako podniky zahrnuté do konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2.
Článok 83
Kvalifikovaný dodatočný kapitál Tier 1 a Tier 2 emitovaný účelovou jednotkou
1. Nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2 emitované účelovou jednotkou a súvisiace účty emisného ážia sú zahrnuté do kvalifikovaného dodatočného kapitálu Tier 1, kapitálu Tier 1 alebo Tier 2, prípadne kvalifikovaných vlastných zdrojov, len ak sú splnené tieto podmienky:
a)
účelová jednotka, ktorá emituje tieto nástroje, je v plnom rozsahu zahrnutá do konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2;
b)
nástroje, súvisiace účty emisného ážia sú zahrnuté do kvalifikovaného dodatočného kapitálu Tier 1, len ak sú splnené podmienky stanovené v článku 52 ods. 1;
c)
nástroje, súvisiace účty emisného ážia sú zahrnuté do kvalifikovaného kapitálu Tier 2, len ak sú splnené podmienky stanovené v článku 63;
d)
jediným aktívom účelovej jednotky je jej investícia do vlastných zdrojov materskej spoločnosti alebo jej dcérskej spoločnosti, ktorá je v plnom rozsahu zahrnutá do konsolidácie podľa prvej časti hlavy II kapitoly 2, pričom forma materskej spoločnosti alebo jej dcérskej spoločnosti spĺňa príslušné podmienky stanovené v článku 52 ods. 1 alebo v článku 63.
Ak príslušný orgán považuje iné aktíva účelovej jednotky ako jej investície do vlastných zdrojov materskej spoločnosti alebo dcérskej spoločnosti tejto materskej spoločnosti, ktorá je zahrnutá do konsolidácie podľa prvej časti hlavy II kapitoly 2, za minimálne a nepodstatné pre takýto subjekt, príslušný orgán môže upustiť od uplatňovania podmienky uvedenej v písmene d) prvého pododseku.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť typy aktív, ktoré môžu súvisieť s fungovaním účelových jednotiek, a pojmy minimálne a nepodstatné uvedené v odseku 1 druhom pododseku.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 84
Menšinové účasti zahrnuté do konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1
1. Inštitúcie stanovia hodnotu menšinových účastí dcérskej spoločnosti, ktorá je zahrnutá do konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1 tak, že od menšinových účastí tohto podniku odpočítajú výsledok vynásobenia hodnoty uvedenej v písmene a) percentuálnou hodnotou uvedenou v písmene b):
a)
hodnota vlastného kapitálu Tier dcérskej spoločnosti 1 mínus nižšia z týchto hodnôt:
i)
hodnota vlastného kapitálu Tier 1 tejto dcérskej spoločnosti, ktorý sa vyžaduje, aby bol splnený súčet požiadavky stanovenej v článku 92 ods. 1 písm. a), požiadaviek uvedených v článkoch 458 a 459, osobitných požiadaviek na vlastné zdroje uvedených v článku 104 smernice 2013/36/EÚ, požiadavky na kombinovaný vankúš vymedzenej v článku 128 bode 6 smernice 2013/36/EÚ, požiadaviek uvedených v článku 500 a akýchkoľvek ďalších vnútroštátnych predpisov v oblasti dohľadu v tretích krajinách, pokiaľ má takéto požiadavky spĺňať vlastný kapitál Tier 1;
ii)
hodnota konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1, ktorý súvisí s touto dcérskou spoločnosťou a ktorý sa vyžaduje na konsolidovanom základe, aby bol splnený súčet požiadavky stanovenej v článku 92 ods. 1 písm. a), požiadaviek uvedených v článkoch 458 a 459, osobitných požiadaviek na vlastné zdroje uvedených v článku 104 smernice 2013/36/EÚ, požiadavky na kombinovaný vankúš vymedzenej v článku 128 bode 6 smernice 2013/36/EÚ, požiadaviek uvedených v článku 500 a akýchkoľvek ďalších vnútroštátnych predpisov v oblasti dohľadu v tretích krajinách, pokiaľ má takéto požiadavky spĺňať vlastný kapitál Tier 1;
b)
menšinové účasti dcérskej spoločnosti vyjadrené ako percentuálna hodnota všetkých nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 tohto podniku spolu so súvisiacimi účtami emisného ážia, nerozdelenými ziskami a inými rezervami.
2. Výpočet uvedený v odseku 1 sa vykoná na subkonsolidovanom základe za každú dcérsku spoločnosť uvedenú v článku 81 ods. 1.
Inštitúcia sa môže rozhodnúť nevykonať tento výpočet v prípade dcérskej spoločnosti uvedenej v článku 81 ods. 1. Ak inštitúcia prijme takéto rozhodnutie, menšinová účasť tejto dcérskej spoločnosti sa nemôže zahrnúť do konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1.
3. Ak sa príslušný orgán odchýli od uplatňovania prudenciálnych požiadaviek na individuálnom základe, ako sa stanovuje v článku 7, menšinová účasť v dcérskych spoločnostiach, na ktoré sa vzťahuje výnimka, sa neuzná v rámci vlastných zdrojov na subkonsolidovanej úrovni, prípadne na konsolidovanej úrovni.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť subkonsolidovaný výpočet potrebný v súlade s odsekom 2 tohto článku a článkami 85 a 87.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
5. Príslušné orgánu môžu udeliť výnimku z uplatňovania tohto článku materskej finančnej holdingovej spoločnosti, ktorá spĺňa všetky tieto podmienky:
a)
jej hlavným predmetom činnosti je nadobúdať podiely;
b)
podlieha prudenciálnemu dohľadu na konsolidovanom základe;
c)
konsoliduje dcérsku inštitúciu, v ktorej má len menšinový podiel prostredníctvom vzťahu kontroly v zmysle článku 1 siedmej smernice Rady 83/349/EHS;
d)
viac ako 90 % požadovaného konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1, vypočítaného na konsolidovanom základe, pochádza z dcérskej inštitúcie uvedenej v písmene c).
Ak sa materská finančná holdingová spoločnosť, ktorá spĺňa podmienky ustanovené v prvom pododseku, stane po 31. decembri 2014 materskou zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou, príslušný orgán môže takejto materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti udeliť výnimku uvedenú v prvom pododseku za predpokladu, že spĺňa podmienky ustanovené v uvedenom pododseku.
6. Na úverové inštitúcie trvalo pridružené k ústrednému orgánu a inštitúciám v sieti zriadenej v rámci schémy inštitucionálneho zabezpečenia za podmienok stanovených v článku 113 ods. 7, ktoré uplatňujú schému krížových záruk, v zmysle ktorých neexistuje ani sa nepredpokladá žiadna významná vecná alebo právna prekážka prevodu vlastných zdrojov z protistrany na úverovú inštitúciu v hodnote vyššej ako regulačné požiadavky, sa neuplatňujú ustanovenia tohto článku týkajúce sa odpočtov, pričom môžu tieto inštitúcie plne uznať akúkoľvek menšinovú účasť nadobudnutú v rámci schémy krížových záruk.
Článok 85
Kvalifikované nástroje Tier 1 zahrnuté do konsolidovaného kapitálu Tier 1
1. Inštitúcie stanovia hodnotu kvalifikovaného kapitálu Tier 1 dcérskej spoločnosti, ktorý je zahrnutý do konsolidovaných vlastných zdrojov tak, že od vlastných zdrojov tohto podniku odpočítajú výsledok vynásobenia hodnoty uvedenej v písmene a) percentuálnou hodnotou uvedenou v písmene b):
a)
hodnota kapitálu Tier 1 dcérskej spoločnosti mínus nižšia z týchto hodnôt:
i)
hodnota kapitálu Tier 1 tejto dcérskej spoločnosti, ktorý sa vyžaduje, aby bol splnený súčet požiadavky stanovenej v článku 92 ods. 1 písm. b), požiadaviek uvedených v článkoch 458 a 459, osobitných požiadaviek na vlastné zdroje uvedených v článku 104 smernice 2013/36/EÚ, požiadavky na kombinovaný vankúš vymedzenej v článku 128 bode 6 smernice 2013/36/EÚ, požiadaviek uvedených v článku 500 a akýchkoľvek ďalších vnútroštátnych predpisov v oblasti dohľadu v tretích krajinách, pokiaľ má takéto požiadavky spĺňať kapitál Tier 1;
ii)
hodnota konsolidovaného kapitálu Tier 1, ktorý súvisí s touto dcérskou spoločnosťou a ktorý sa vyžaduje na konsolidovanom základe, aby bol splnený súčet požiadavky stanovenej v článku 92 ods. 1 písm. b), požiadaviek uvedených v článkoch 458 a 459, osobitných požiadaviek na vlastné zdroje uvedených v článku 104 smernice 2013/36/EÚ, požiadavky na kombinovaný vankúš vymedzenej v článku 128 bode 6 smernice 2013/36/EÚ, požiadaviek uvedených v článku 500 a akýchkoľvek ďalších vnútroštátnych predpisov v oblasti dohľadu v tretích krajinách, pokiaľ má takéto požiadavky spĺňať kapitál Tier 1;
b)
kvalifikovaný kapitál Tier 1 dcérskej spoločnosti vyjadrený ako percentuálna hodnota všetkých nástrojov Tier 1 tohto podniku spolu so súvisiacimi účtami emisných ážií, nerozdelenými ziskami a inými rezervami.
2. Výpočet uvedený v odseku 1 sa vykoná na subkonsolidovanom základe za každú dcérsku spoločnosť uvedenú v článku 81 ods. 1.
Inštitúcia sa môže rozhodnúť nevykonať tento výpočet v prípade dcérskej spoločnosti uvedenej v článku 81 ods. 1. Ak inštitúcia prijme takéto rozhodnutie, kvalifikovaný kapitál Tier 1 tejto dcérskej spoločnosti sa nemôže zahrnúť do konsolidovaného kapitálu Tier 1.
3. Ak sa príslušný orgán odchýli od uplatňovania prudenciálnych požiadaviek na individuálnom základe, ako sa stanovuje v článku 7, nástroje kapitálu Tier 1 v rámci dcérskych spoločností, na ktoré sa vzťahuje výnimka, sa neuznajú v rámci vlastných zdrojov na subkonsolidovanej úrovni, prípadne na konsolidovanej úrovni.
Článok 86
Kvalifikovaný kapitál Tier 1 zahrnutý do konsolidovaného dodatočného kapitálu Tier 1
Bez toho, aby bol dotknutý článok 84 ods. 5 a 6, inštitúcie stanovia hodnotu kvalifikovaného kapitálu Tier 1 dcérskej spoločnosti, ktorý je zahrnutý do konsolidovaného dodatočného kapitálu Tier 1 tak, že od kvalifikovaného kapitálu Tier 1 tohto podniku zahrnutého do konsolidovaného kapitálu Tier 1 odpočítajú menšinové účasti tohto podniku, ktoré sú zahrnuté do konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1.
Článok 87
Kvalifikované vlastné zdroje zahrnuté do konsolidovaných vlastných zdrojov
1. Inštitúcie stanovia hodnotu kvalifikovaných vlastných zdrojov dcérskej spoločnosti, ktoré sú zahrnuté do konsolidovaných vlastných zdrojov tak, že od kvalifikovaných vlastných zdrojov tohto podniku odpočítajú výsledok vynásobenia hodnoty uvedenej v písmene a) percentuálnou hodnotou uvedenou v písmene b):
a)
vlastné zdroje dcérskej spoločnosti mínus nižšia z týchto hodnôt:
i)
hodnota vlastných zdrojov dcérskej spoločnosti, ktoré sa vyžadujú, aby bol splnený súčet požiadavky stanovenej v článku 92 ods. 1 písm. c), požiadaviek uvedených v článkoch 458 a 459, osobitných požiadaviek na vlastné zdroje uvedených v článku 104 smernice 2013/36/EÚ, požiadavky na kombinovaný vankúš vymedzenej v článku 128 bode 6 smernice 2013/36/EÚ, požiadaviek uvedených v článku 500 a akýchkoľvek ďalších vnútroštátnych predpisov v oblasti dohľadu v tretích krajinách;
ii)
hodnota vlastných zdrojov, ktoré súvisia s touto dcérskou spoločnosťou a ktoré sa vyžadujú na konsolidovanom základe, aby bol splnený súčet požiadavky stanovenej v článku 92 ods. 1 písm. c), požiadaviek uvedených v článkoch 458 a 459, osobitných požiadaviek na vlastné zdroje uvedených v článku 104 smernice 2013/36/EÚ, požiadavky na kombinovaný vankúš vymedzenej v článku 128 bode 6 smernice 2013/36/EÚ, a požiadaviek uvedených v článku 500 a akejkoľvek ďalšej vnútroštátnej požiadavky na vlastné zdroje v tretích krajinách;
b)
kvalifikované vlastné zdroje spoločnosti vyjadrené ako percentuálna hodnota všetkých nástrojov vlastných zdrojov dcérskej spoločnosti, ktoré sú zahrnuté do položiek vlastného kapitálu Tier 1 a dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2 a súvisiacich účtov emisných ážií, nerozdelených ziskov a iných rezerv.
2. Výpočet uvedený v odseku 1 sa vykoná na subkonsolidovanom základe za každú dcérsku spoločnosť uvedenú v článku 81 ods. 1.
Inštitúcia sa môže rozhodnúť nevykonať tento výpočet v prípade dcérskej spoločnosti uvedenej v článku 81 ods. 1. Ak inštitúcia prijme takéto rozhodnutie, kvalifikované vlastné zdroje dcérskej spoločnosti sa nemôžu zahrnúť do konsolidovaných vlastných zdrojov.
3. Ak sa príslušný orgán odchýli od uplatňovania prudenciálnych požiadaviek na individuálnom základe, ako sa stanovuje v článku 7, nástroje vlastných zdrojov v rámci dcérskych spoločností, na ktoré sa vzťahuje výnimka, sa neuznajú v rámci vlastných zdrojov na subkonsolidovanej úrovni, prípadne na konsolidovanej úrovni.
Článok 88
Kvalifikované nástroje vlastných zdrojov zahrnuté do konsolidovaného kapitálu Tier 2
Bez toho, aby bol dotknutý článok 84 ods. 5 a 6, inštitúcie stanovia hodnotu kvalifikovaných vlastných zdrojov dcérskej spoločnosti, ktoré sú zahrnuté do konsolidovaného kapitálu Tier 2 tak, že od kvalifikovaných vlastných zdrojov tohto podniku, ktoré sú zahrnuté do konsolidovaných vlastných zdrojov, odpočítajú kvalifikovaný kapitál Tier 1 tohto podniku, ktorý je zahrnutý do konsolidovaného kapitálu Tier 1.
HLAVA III
KVALIFIKOVANÉ ÚČASTI MIMO FINANČNÉHO SEKTORA
Článok 89
Stanovenie rizikovej váhy a zákaz kvalifikovaných účastí mimo finančného sektora
1. Kvalifikovaná účasť, ktorej hodnota presiahne 15 % prípustného kapitálu inštitúcie v spoločnosti, ktorá nie je jedným z nasledujúcich subjektov, podlieha ustanoveniam uvedeným v odseku 3:
a)
subjektom finančného sektora;
b)
spoločnosťou, ktorá nie je subjektom finančného sektora vykonávajúcim činnosti, ktoré príslušný orgán považuje za ktorúkoľvek z týchto činností:
i)
priame rozšírenie bankových služieb;
ii)
pomocné činnosti spojené s bankovníctvom;
iii)
leasing, faktoring, správa podielových fondov, riadenie služieb spracovania údajov alebo akékoľvek ďalšie podobné činnosti.
2. Celková výška kvalifikovaných účastí inštitúcie v iných spoločnostiach, ako sú spoločnosti uvedené v odseku 1 písm. a) a b), ktorá presiahne 60 % jej prípustného kapitálu, podlieha ustanoveniam stanoveným v odseku 3.
3. Príslušné orgány uplatňujú požiadavky stanovené v písmenách a) alebo b) na kvalifikované účasti inštitúcií uvedené v odsekoch 1 a 2:
a)
na účely výpočtu kapitálových požiadaviek v súlade s treťou časťou inštitúcie uplatňujú rizikovú váhu 1 250 % na väčšiu z týchto hodnôt:
i)
hodnotu kvalifikovaných účastí uvedených v odseku 1, ktoré presahujú prípustný kapitál o 15 %;
ii)
celkovú hodnotu kvalifikovaných účastí uvedených v odseku 2, ktorá presiahne 60 % prípustného kapitálu inštitúcie;
b)
príslušné orgány zakážu inštitúciám, aby mali kvalifikované účasti uvedené v odsekoch 1 a 2, ktorých výška presahuje percentuálne podiely prípustného kapitálu stanoveného v týchto odsekoch.
Príslušné orgány zverejnia, či sa rozhodli uplatniť písmeno a) alebo písmeno b).
4. EBA vydá na účely odseku 1 písm. b) usmernenia, v ktorých sa upresnia tieto pojmy:
a)
činnosti, ktoré sú priamym rozšírením bankových činností;
b)
činnosti, ktoré sú pomocnými činnosťami vo vzťahu k bankovým činnostiam;
c)
podobné činnosti.
Usmernenia sa prijmú v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 90
Alternatíva k rizikovej váhe na úrovni 1 250 %
Inštitúcie môžu ako alternatívu k uplatňovaniu rizikovej váhy na úrovni 1 250 % na hodnoty, ktoré presahujú limity stanovené v článku 89 ods. 1 a 2, odpočítať tieto hodnoty od položiek vlastného kapitálu Tier 1 v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. k).
Článok 91
Výnimky
1. Akcie podnikov, ktoré nie sú uvedené v článku 89 ods. 1 písm. a) a b), sa nezahrnú do výpočtu limitov prípustného kapitálu stanovených v uvedenom článku v prípade, že je splnená ktorákoľvek z týchto podmienok:
a)
tieto akcie sú držané prechodne počas operácie finančnej pomoci, ako sa uvádza v článku 79;
b)
podiel týchto akcií je upisovacou pozíciou držanou počas piatich pracovných dní alebo kratšie;
c)
tieto akcie sa držia vo vlastnom mene inštitúcie a na účet iných subjektov.
2. Akcie, ktoré nie sú fixnými finančnými aktívami uvedenými v článku 35 ods. 2 smernice 86/635/EHS, sa nezahrnú do výpočtu uvedeného v článku 89.
TRETIA ČASŤ
KAPITÁLOVÉ POŽIADAVKY
HLAVA I
VŠEOBECNÉ POŽIADAVKY, OCEŇOVANIE A PREDKLADANIE SPRÁV
KAPITOLA 1
Požadovaná výška vlastných zdrojov
Oddiel 1
Požiadavky na vlastné zdroje inštitúcií
Článok 92
Požiadavky na vlastné zdroje
1. Inštitúcie spĺňajú s výhradou článkov 93 a 94 vždy tieto požiadavky na vlastné zdroje:
a)
podiel vlastného kapitálu Tier 1 vo výške 4,5 %;
b)
podiel kapitálu Tier 1 vo výške 6 %;
c)
celkový podiel kapitálu vo výške 8 %.
2. Inštitúcie vypočítajú svoje kapitálové podiely takto:
a)
podiel vlastného kapitálu Tier 1 sa rovná vlastnému kapitálu Tier 1 inštitúcie vyjadrenému ako percentuálny podiel celkovej hodnoty rizikovej expozície;
b)
podiel kapitálu Tier 1 sa rovná kapitálu Tier 1 inštitúcie vyjadrenému ako percentuálny podiel celkovej hodnoty rizikovej expozície;
c)
celkový podiel kapitálu sa rovná vlastným zdrojom inštitúcie vyjadreným ako percentuálny podiel celkovej hodnoty rizikovej expozície.
3. Celková hodnota rizikovej expozície sa vypočíta ako súčet písmen a) až f) tohto odseku po zohľadnení ustanovení odseku 4:
a)
hodnoty rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko a rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov vo vzťahu ku všetkým obchodným činnostiam inštitúcie vypočítané v súlade s hlavou II a článkom 379, s výnimkou hodnôt rizikovo vážených expozícií z činností v obchodnej knihe inštitúcie;
b)
požiadavky na vlastné zdroje stanovené v súlade s hlavou IV tejto časti, prípadne štvrtou časťou, pre činnosti v obchodnej knihe inštitúcie pre:
i)
pozičné riziko;
ii)
veľkú majetkovú angažovanosť prevyšujúcu limity stanovené v článkoch 395 až 401, pokiaľ má inštitúcia povolenie tieto limity prekročiť;
c)
požiadavky na vlastné zdroje stanovené v súlade s hlavou IV, prípadne hlavou V s výnimkou článku 379, pre:
i)
devízové riziko;
ii)
riziko vyrovnania;
iii)
komoditné riziko;
d)
požiadavky na vlastné zdroje vypočítané v súlade s hlavou VI pre riziko úpravy ocenenia pohľadávky iných mimoburzových derivátových nástrojov, ako sú kreditné deriváty uznané na účely zníženia hodnôt rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko;
e)
požiadavky na vlastné zdroje stanovené v súlade s hlavou III pre operačné riziko;
f)
hodnoty rizikovo vážených expozícií stanovené v súlade s hlavou II pre riziko protistrany vyplývajúce z činností v obchodnej knihe inštitúcie pre tieto druhy transakcií a zmlúv:
i)
zmluvy uvedené v prílohe II a kreditné deriváty;
ii)
repo transakcie, transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít založené na cenných papieroch alebo komoditách;
iii)
transakcie požičiavania s dozabezpečením založené na cenných papieroch a komoditách;
iv)
transakcie s dlhou dobou vyrovnania.
4. Pri výpočte celkovej hodnoty expozície podľa odseku 3 sa uplatňujú tieto ustanovenia:
a)
požiadavky na vlastné zdroje uvedené v písmenách c), d) a e) tohto odseku zahŕňajú požiadavky vyplývajúce zo všetkých obchodných činností inštitúcie;
b)
inštitúcie vynásobia požiadavky na vlastné zdroje uvedené v písmenách b) až e) tohto odseku koeficientom 12,5.
Článok 93
Požiadavka na počiatočný kapitál pri bežnej činnosti
1. Vlastné zdroje inštitúcie nesmú klesnúť pod úroveň počiatočného kapitálu požadovanú v čase, keď jej bolo udelené povolenie.
2. Úverové inštitúcie, ktoré existovali už k 1. januáru 1993 a ktorých výška vlastných zdrojov nedosahuje požadovanú výšku počiatočného kapitálu, môžu naďalej vykonávať svoje činnosti. V tomto prípade nesmie výška ich vlastných zdrojov klesnúť pod najvyššiu úroveň dosiahnutú po 22. decembri 1989.
3. Investičné spoločnosti, ktorým bolo udelené povolenie, a spoločnosti, na ktoré sa vzťahoval článok 6 smernice 2006/49/ES, ktoré existovali pred 31. decembrom 1995 a ktorých výška vlastných zdrojov nedosahuje výšku požadovaného počiatočného kapitálu, môžu naďalej vykonávať svoju činnosť. Vlastné zdroje takýchto spoločností alebo investičných spoločností nesmú klesnúť pod najvyššiu referenčnú úroveň vypočítanú po dátume oznámenia uvedenom v smernici Rady 93/6/EHS z 15. marca 1993 o kapitálovej primeranosti investičných spoločností a úverových inštitúcií (28). Táto referenčná úroveň je priemernou dennou úrovňou vlastných zdrojov vypočítanou za šesťmesačné obdobie, ktoré predchádzalo dátumu výpočtu. Počíta sa každých šesť mesiacov so zreteľom na zodpovedajúce predchádzajúce obdobie.
4. Ak nad inštitúciou, ktorá patrí do kategórie uvedenej v odsekoch 2 alebo 3, získa kontrolu iná fyzická alebo právnická osoba než osoba, ktorá inštitúciu kontrolovala predtým, výška vlastných zdrojov tejto inštitúcie musí dosiahnuť požadovanú úroveň počiatočného kapitálu.
5. Ak dôjde k splynutiu/zlúčeniu dvoch alebo viacerých inštitúcií, ktoré patria do kategórie uvedenej v odsekoch 2 alebo 3, nesmie výška vlastných zdrojov inštitúcie, ktorá vznikla splynutím/zlúčením, klesnúť pod úroveň rovnajúcu sa súčtu vlastných zdrojov zlúčených inštitúcií v čase splynutia/zlúčenia, až kým sa nedosiahne požadovaná úroveň počiatočného kapitálu.
6. Ak sa príslušné orgány domnievajú, že na zabezpečenie platobnej schopnosti inštitúcie je potrebné splnenie požiadavky stanovenej v odseku 1, ustanovenia odsekov 2 až 5 sa neuplatňujú.
Článok 94
Výnimka pre činnosti v obchodnej knihe s menším rozsahom
1. Inštitúcie môžu v súvislosti so svojimi činnosťami vykazovanými v obchodnej knihe nahradiť kapitálovú požiadavku uvedenú v článku 92 ods. 3 písm. b) kapitálovou požiadavkou vypočítanou v súlade s písmenom a) tohto odseku, pokiaľ rozsah ich súvahových a podsúvahových činností vykazovaných v obchodnej knihe spĺňa obe tieto podmienky:
a)
zvyčajne nedosahuje 5 % celkových aktív a sumu 15 miliónov EUR;
b)
nikdy nepresiahne 6 % celkových aktív a sumu 20 miliónov EUR.
2. Pri výpočte rozsahu činností v súvahe a podsúvahe inštitúcie uplatnia nasledovné:
a)
dlhové nástroje sa oceňujú ich trhovou hodnotou alebo ich nominálnymi hodnotami, kapitálové cenné papiere trhovou hodnotou a deriváty nominálnou alebo trhovou hodnotou ich podkladových nástrojov;
b)
absolútna hodnota dlhých pozícií sa spočíta s absolútnou hodnotou krátkych pozícií.
3. Ak inštitúcia nesplní podmienku stanovenú v odseku 1 písm. b), bezodkladne to oznámi príslušnému orgánu. Ak príslušný orgán na základe vlastného posúdenia zistí, že požiadavka stanovená v odseku 1 písm. a) nie je splnená, oznámi to dotknutej inštitúcii a táto inštitúcia prestane od najbližšieho dátumu na predloženie správy odsek 1 uplatňovať.
Oddiel 2
Požiadavky na vlastné zdroje pre investičné spoločnosti s obmedzeným povolením na poskytovanie investičných služieb
Článok 95
Požiadavky na vlastné zdroje pre investičné spoločnosti s obmedzeným povolením na poskytovanie investičných služieb
1. Investičné spoločnosti, ktoré nemajú povolenie na poskytovanie investičných služieb a činností uvedených v bodoch 3 a 6 oddielu A prílohy I k smernici 2004/39/ES, postupujú pri výpočte celkovej hodnoty rizikovej expozície na účely článku 92 ods. 3 podľa odseku 2.
2. Investičné spoločnosti uvedené v odseku 1 tohto článku a spoločnosti uvedené v článku 4 ods. 1 bode 2 písm. c), ktoré poskytujú investičné služby a vykonávajú investičné činnosti uvedené v bodoch 2 a 4 oddielu A prílohy I smernice 2004/39/ES, stanovia celkovú hodnotu rizikovej expozície tak, že použijú vyššiu hodnotu z nasledujúcich výpočtov:
a)
súčet položiek uvedených v článku 92 ods. 3 písm. a) až d) a písm. f) po uplatnení článku 92 ods. 4;
b)
12,5-násobok hodnoty uvedenej v článku 97.
Spoločnosti uvedené v článku 4 ods. 1 bode 2 písm. c), ktoré poskytujú investičné služby a vykonávajú investičné činnosti uvedené v bodoch 2 a 4 oddielu A prílohy I k smernici 2004/39/ES, musia spĺňať požiadavky uvedené v článku 92 ods. 1 a 2 založené na celkovej hodnote rizikovej expozície uvedenej v prvom pododseku.
Príslušné orgány môžu stanoviť požiadavky na vlastné zdroje pre spoločnosti uvedené v článku 4 ods. 1 bode 2 písm. c), ktoré poskytujú investičné služby a vykonávajú investičné činnosti uvedené v bodoch 2 a 4 oddielu A prílohy I smernice 2004/39/ES, a to ako požiadavky na vlastné zdroje, ktoré by boli záväzné pre uvedené spoločnosti na základe vnútroštátnych opatrení na transpozíciu smerníc 2006/49/ES a 2006/48/ES, účinných k 31. decembru 2013.
3. Investičné spoločnosti uvedené v odseku 1 podliehajú všetkým ostatným ustanoveniam o operačnom riziku uvedeným v hlave VII kapitole 3 oddiele II pododdiele 1 smernice 2013/36/EÚ.
Článok 96
Požiadavky na vlastné zdroje voči investičným spoločnostiam, ktoré majú počiatočný kapitál, ako sa ustanovuje v článku 28 ods. 2 smernice 2013/36/EÚ
1. Na účely článku 92 ods. 3 uplatňujú výpočet celkovej výšky rizikovej expozície stanovený v odseku 2 tohto článku tieto kategórie investičných spoločností, ktoré majú počiatočný kapitál v súlade s článkom 28 ods. 2 smernice 2013/36/EÚ:
a)
investičné spoločnosti, ktoré obchodujú na vlastný účet výhradne s cieľom splniť alebo vykonať príkaz klienta alebo na účely získania prístupu do systému zúčtovania a vyrovnania alebo na uznanú burzu, keď pôsobia ako sprostredkovatelia alebo vykonávajú príkaz klienta;
b)
investičné spoločnosti, ktoré spĺňajú všetky tieto podmienky:
i)
ktoré nedržia peniaze alebo cenné papiere klientov;
ii)
ktoré obchodujú len na vlastný účet;
iii)
ktoré nemajú externých klientov;
iv)
ktorých transakcie sa vykonávajú a vyrovnávajú v rámci zodpovednosti zúčtovacej inštitúcie a sú touto zúčtovacou inštitúciou zaručené.
2. V prípade investičných spoločností uvedených v odseku 1 sa celková hodnota rizikovej expozície vypočíta ako súčet:
a)
položiek uvedených v článku 92 ods. 3 písm. a) až d) a písm. f) po uplatnení článku 87 ods. 4;
b)
hodnoty uvedenej v článku 97 vynásobenej koeficientom 12,5.
3. Investičné spoločnosti uvedené v odseku 1 podliehajú všetkým ostatným ustanoveniam o operačnom riziku v hlave VII kapitole 3 oddiele II pododdiele 1 smernice 2013/36/EÚ.
Článok 97
Vlastné zdroje založené na fixných režijných nákladoch
1. V súlade s článkami 95 a 96 drží investičná spoločnosť a spoločnosti uvedené v článku 4 ods. 1 bode 2 písm. c), ktoré poskytujú investičné služby a vykonávajú investičné činnosti uvedené v bodoch 2 a 4 oddielu A prílohy I smernice 2004/39/ES, prípustný kapitál, ktorý sa rovná najmenej jednej štvrtine fixných režijných nákladov za predchádzajúci rok.
2. Ak od predchádzajúceho roka došlo k zmene obchodnej činnosti investičnej spoločnosti, ktorú príslušný orgán považuje za podstatnú, môže príslušný orgán upraviť požiadavku stanovenú v odseku 1.
3. Investičná spoločnosť, ktorá vykonáva svoju obchodnú činnosť menej ako jeden rok počnúc dňom, keď ju začala vykonávať, musí mať prípustný kapitál vo výške najmenej jednej štvrtiny fixných režijných nákladov plánovaných v jej obchodnom pláne, pokiaľ príslušný orgán nepožaduje jeho úpravu.
4. EBA po porade s ESMA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom podrobnejšie stanoviť:
a)
výpočet požiadavky na držbu prípustného kapitálu vo výške aspoň jednej štvrtiny fixných režijných nákladov za predchádzajúci rok;
b)
podmienky, za ktorých príslušný orgán upraví požiadavku na držbu prípustného kapitálu vo výške aspoň jednej štvrtiny fixných režijných nákladov za predchádzajúci rok;
c)
výpočet plánovaných fixných režijných nákladov v prípade investičnej spoločnosti, ktorá nevykonávala činnosť jeden rok.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1. marca 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 98
Vlastné zdroje v prípade investičných spoločností na konsolidovanom základe
1. V prípade investičných spoločností uvedených v článku 95 ods. 1, ktoré patria k skupine, ktorá nezahŕňa úverové inštitúcie, uplatňuje materská investičná spoločnosť v členskom štáte článok 92 na konsolidovanom základe takto:
a)
použije výpočet celkovej hodnoty rizikovej expozície uvedený v článku 95 ods. 2;
b)
použije výpočet vlastných zdrojov na základe konsolidovanej situácie materskej investičnej spoločnosti, finančnej holdingovej spoločnosti prípadne zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti.
2. V prípade investičných spoločností uvedených v článku 96 ods. 1, ktoré patria k skupine, ktorá nezahŕňa úverové inštitúcie, uplatňuje materská investičná spoločnosť v členskom štáte a investičná spoločnosť kontrolovaná finančnou holdingovou spoločnosťou alebo zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou článok 92 na konsolidovanom základe takto:
a)
použije výpočet celkovej hodnoty rizikovej expozície uvedený v článku 96 ods. 2;
b)
použije výpočet vlastných zdrojov na základe konsolidovanej situácie materskej investičnej spoločnosti, finančnej holdingovej spoločnosti prípadne zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti, a to v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2.
KAPITOLA 2
Výpočet a predkladanie správ
Článok 99
Predkladanie správ týkajúcich sa požiadaviek na vlastné zdroje a finančných informácií
1. Inštitúcie predkladajú príslušným orgánom správy týkajúce sa povinností stanovených v článku 92 najmenej polročne.
2. Inštitúcie, na ktoré sa vzťahuje článok 4 nariadenia (ES) č. 1606/2002, a iné úverové inštitúcie, ako sú inštitúcie uvedené v článku 4 uvedeného nariadenia, ktoré pripravujú svoje konsolidované účtovné závierky podľa medzinárodných účtovných štandardov v súlade s postupom uvedeným v článku 6 ods. 2 uvedeného nariadenia, tiež predkladajú správy týkajúce sa finančných informácií.
3. Príslušné orgány môžu požadovať od úverových inštitúcií, ktoré uplatňujú medzinárodné účtovné štandardy na základe nariadenia (ES) č. 1606/2002 na vykazovanie vlastných zdrojov na konsolidovanom základe podľa článku 23 ods. 2 tohto nariadenia, aby predkladali aj správy týkajúce sa finančných informácií podľa odseku 2 tohto článku.
4. Správy týkajúce sa finančných informácií uvedených v odseku 2 a prvom pododseku odseku 3 sa predkladajú v rozsahu potrebnom na získanie komplexného pohľadu na rizikový profil činností inštitúcie a pohľadu na systémové riziká, ktoré inštitúcie predstavujú pre finančný sektor alebo reálnu ekonomiku podľa nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť jednotné formáty, frekvenciu a dátumy predkladania správ, vymedzenia pojmov a riešenia v oblasti informačných technológií, ktoré sa majú uplatňovať v Únii pri predkladaní správ podľa odsekov 1 až 4.
Požiadavky na predkladanie správ musia byť primerané povahe, rozsahu a zložitosti činností inštitúcií.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
6. Ak sa v prípade iných inštitúcií, ako sú inštitúcie uvedené v odsekoch 2 a 3, na ktoré sa vzťahuje účtovný rámec na základe smernice 86/635/EHS, príslušný orgán domnieva, že finančné informácie požadované v odseku 2 sú potrebné na získanie komplexného pohľadu na rizikový profil činností inštitúcie a pohľadu na systémové riziká, ktoré inštitúcie predstavujú pre finančný sektor alebo reálnu ekonomiku, príslušné orgány konzultujú EBA v otázke rozšírenia požiadaviek na predkladanie správ týkajúcich sa finančných informácií na konsolidovanom základe na uvedené inštitúcie, pokiaľ už inštitúcie správy na takomto základe nepredkladajú.
EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť formáty, ktoré používajú inštitúcie a prostredníctvom ktorých môžu príslušné orgány rozšíriť požiadavky na predkladanie správ v súlade s prvým pododsekom.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v druhom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
7. Ak sa príslušný orgán domnieva, že informácie, na ktoré sa nevzťahujú vykonávacie technické predpisy uvedené v odseku 5, sú potrebné na účely uvedené v odseku 4, oznámi EBA a ESRB dodatočné informácie, ktoré by sa podľa neho mali zahrnúť do vykonávacích technických predpisov uvedených v odseku 5.
Článok 100
Dodatočné požiadavky na predkladanie správ
Inštitúcie predkladajú príslušným orgánom správy týkajúce sa úrovne - aspoň v súhrnnej podobe - ich zmlúv o repo transakciách, požičiavania cenných papierov a všetkých foriem zaťaženia aktív.
EBA zahrnie tieto informácie do vykonávacích technických predpisov o predkladaní správ podľa článku 99 ods. 5.
Článok 101
Osobitné povinnosti týkajúce sa predkladania správ
1. Inštitúcie v polročných intervaloch za každý národný trh s nehnuteľným majetkom, ktorému sú vystavené, oznamujú príslušným orgánom tieto údaje:
a)
straty pochádzajúce z expozícií, v prípade ktorých inštitúcia uznala nehnuteľný majetok určený na bývanie za kolaterál, a to do výšky, ktorá nepresahuje založenú hodnotu a 80 % trhovej hodnoty alebo 80 % hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania podľa toho, ktorá je nižšia, pokiaľ nebolo rozhodnuté inak podľa článku 124 ods. 2;
b)
celkové straty pochádzajúce z expozícií, v prípade ktorých inštitúcia uznala nehnuteľný majetok určený na bývanie za kolaterál do výšky časti expozície, ktorá sa považuje za plne zabezpečenú nehnuteľným majetkom určeným na bývanie v súlade s článkom 124 ods. 1;
c)
hodnota expozície všetkých zostávajúcich expozícií, v prípade ktorých inštitúcia uznala nehnuteľný majetok určený na bývanie za kolaterál obmedzený na časť, ktorá sa považuje za plne zabezpečenú nehnuteľným majetkom určeným na bývanie v súlade s článkom 124 ods. 1;
d)
straty pochádzajúce z expozícií, v prípade ktorých inštitúcia uznala nehnuteľný majetok určený na podnikanie za kolaterál, a to do výšky, ktorá nepresahuje založenú hodnotu a 50 % trhovej hodnoty alebo 60 % hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania podľa toho, ktorá je nižšia, pokiaľ nebolo rozhodnuté inak podľa článku 124 ods. 2;
e)
celkové straty pochádzajúce z expozícií, v prípade ktorých inštitúcia uznala nehnuteľný majetok určený na podnikanie za kolaterál do výšky časti expozície, ktorá sa považuje za plne zabezpečenú nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie v súlade s článkom 124 ods. 1;
f)
hodnota expozície všetkých zostávajúcich expozícií, v prípade ktorých inštitúcia uznala nehnuteľný majetok určený na podnikanie za kolaterál obmedzený na časť, ktorá sa považuje za plne zabezpečenú nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie v súlade s článkom 124 ods. 1.
2. Údaje uvedené v odseku 1 sa oznamujú príslušným orgánom domovského členského štátu dotknutej inštitúcie. Ak inštitúcia má pobočku v inom členskom štáte sa údaje týkajúce sa tejto pobočky oznamujú aj príslušným orgánom hostiteľského členského štátu. Údaje sa oznamujú osobitne pre každý trh s nehnuteľným majetkom v Únii, ktorému je dotknutá inštitúcia vystavená.
3. Príslušné orgány každoročne uverejňujú súhrnné údaje uvedené v odseku 1 písm. a) až f) spolu s historickými údajmi, ak sú dostupné. Príslušný orgán na žiadosť iného príslušného orgánu v členskom štáte alebo na žiadosť EBA poskytne tomuto príslušnému orgánu alebo EBA podrobnejšie informácie o stave trhov s nehnuteľným majetkom určeným na bývanie alebo na podnikanie v danom členskom štáte.
4. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
jednotné formáty, vymedzenia, frekvenciu a dátumy predkladania správ, ako aj riešenia v oblasti informačných technológií, položiek uvedených v odseku 1;
b)
jednotné formáty, vymedzenia, frekvenciu a dátumy predkladania správ, ako aj riešenia v oblasti informačných technológií pre súhrnné údaje uvedené v odseku 2.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
KAPITOLA 3
Obchodná kniha
Článok 102
Požiadavky na obchodnú knihu
1. Pozície v obchodnej knihe sú buď bez akýchkoľvek obmedzení, pokiaľ ide o ich obchodovateľnosť, alebo ich možno hedžovať.
2. Úmysel obchodovania sa preukazuje na základe stratégií, politík a postupov stanovených inštitúciou na účely riadenia pozície alebo portfólia v zmysle článku 103.
3. Inštitúcie zavedú a udržiavajú systémy a kontroly na riadenie svojej obchodnej knihy v zmysle článkov 104 a 105.
4. Inštitúcie môžu zahrnúť do výpočtu kapitálových požiadaviek na pozičné riziko interný hedžing za predpokladu, že sú držané s úmyslom obchodovania a že sú splnené požiadavky uvedené v článkoch 103 až 106.
Článok 103
Riadenie obchodnej knihy
Pri riadení svojich pozícií alebo súborov pozícií v obchodnej knihe musí inštitúcia spĺňať všetky tieto požiadavky:
a)
inštitúcia uplatňuje presne zdokumentovanú obchodnú stratégiu pre pozíciu/nástroj alebo portfóliá, ktorú schválil vrcholový manažment a ktorá zahŕňa očakávané obdobie držby;
b)
inštitúcia má presne vymedzené stratégie a postupy aktívneho riadenia pozícií, do ktorých sa vstupuje prostredníctvom trading desk. Tieto stratégie a postupy zahŕňajú:
i)
určenie pozícií, do ktorých možno vstupovať, a trading desk, prostredníctvom ktorého možno vstupovať;
ii)
stanovenie pozičných limitov a monitorovanie ich primeranosti;
iii)
obchodníci môžu samostatne vstúpiť do pozície alebo ju riadiť v rámci dohodnutých limitov a podľa schválenej stratégie;
iv)
pozície sa oznamujú vrcholovému manažmentu ako neoddeliteľná súčasť procesu riadenia rizík inštitúcie;
v)
pozície sa aktívne monitorujú na základe zdrojov informácií o trhu a hodnotí sa obchodovateľnosť alebo možnosť hedžingu pozície alebo jej čiastkových rizík, ako aj kvalita a dostupnosť trhových vstupov pre proces oceňovania, úrovne obratu na trhu a objem pozícií obchodovaných na trhu;
vi)
aktívne postupy a kontrolné mechanizmy v oblasti boja proti podvodom;
c)
inštitúcia má presne vymedzené stratégie a postupy monitorovania pozícií vzhľadom na obchodnú stratégiu inštitúcie vrátane monitorovania obratu a pozícií, v prípade ktorých bolo pôvodne plánované obdobie držby prekročené.
Článok 104
Zahrnutie do obchodnej knihy
1. Inštitúcie majú zavedené presne vymedzené stratégie a postupy na určovanie pozícií, ktoré sa zahrnú do obchodnej knihy na účely výpočtu ich kapitálových požiadaviek v súlade s požiadavkami stanovenými v článku 102 a vymedzením obchodnej knihy v zmysle článku 4 ods. 1 bode 86, berúc do úvahy schopnosti a prax riadenia rizík danej inštitúcie. Inštitúcia plne dokumentuje dodržiavanie týchto stratégií a postupov a podrobuje ich pravidelnému internému auditu.
2. Inštitúcie majú zavedené presne vymedzené stratégie a postupy na celkové riadenie obchodnej knihy. Tieto stratégie a postupy sa zameriavajú prinajmenšom na:
a)
činnosti, ktoré inštitúcia pokladá za obchodovanie a ktoré sú súčasťou obchodnej knihy, pokiaľ ide o požiadavky na vlastné zdroje;
b)
mieru, do akej možno pozíciu denne oceňovať trhovou hodnotou so zreteľom na aktívny, likvidný obojsmerný trh;
c)
pokiaľ ide o pozície oceňované na základe modelu, mieru, do akej môže inštitúcia:
i)
identifikovať všetky podstatné riziká pozície;
ii)
hedžovať pozície pred všetkými podstatnými rizikami pomocou nástrojov, pre ktoré existuje aktívny, likvidný obojsmerný trh;
iii)
spoľahlivo odhadnúť kľúčové predpoklady a parametre použité v modeli;
d)
mieru, do akej môže a musí inštitúcia oceňovať pozície, ktoré môžu byť validované externe konzistentným spôsobom;
e)
mieru, do akej by zákonné obmedzenia alebo iné prevádzkové požiadavky mohli obmedziť schopnosť inštitúcie zatvoriť alebo hedžovať pozíciu v krátkom období;
f
mieru, do akej môže a musí inštitúcia aktívne riadiť riziká pozícií v rámci svojej obchodnej činnosti;
g)
mieru, do akej môže inštitúcia presunúť riziko alebo pozície medzi neobchodnou a obchodnou knihou a kritériá takéhoto presunu.
Článok 105
Požiadavky na obozretné oceňovanie
1. Všetky pozície v obchodnej knihe podliehajú zásadám obozretného oceňovania, ktoré sa podrobnejšie uvádzajú v tomto článku. Inštitúcie predovšetkým zabezpečia, aby obozretné oceňovanie ich pozícií v obchodnej knihe dosiahlo primeraný stupeň istoty vzhľadom na dynamickú povahu pozícií v obchodnej knihe, požiadavky prudenciálnej primeranosti, ako aj spôsob fungovania a účel kapitálových požiadaviek vo vzťahu k pozíciám v obchodnej knihe.
2. Inštitúcie zavedú a udržiavajú systémy a kontroly, ktoré sú dostatočné na zabezpečenie obozretných a spoľahlivých odhadov ocenenia. Tieto systémy a kontroly zahŕňajú prinajmenšom tieto prvky:
a)
zdokumentované stratégie a postupy procesu oceňovania vrátane presného vymedzenia zodpovednosti jednotlivých oblastí zapojených do oceňovania, zdrojov informácií o trhu a preskúmania ich primeranosti, usmernení pre používanie nepozorovateľných parametrov odzrkadľujúcich predpoklady inštitúcie v súvislosti s otázkou, čo budú účastníci trhu používať pri oceňovaní pozície, frekvencie nezávislého oceňovania, načasovania uzatváracích cien, postupov pre úpravu oceňovaní, postupov overovania na konci mesiaca a ad hoc;
b)
jasne vymedzený spôsob predkladania správ útvaru zodpovednému za oceňovanie, ktoré sa uskutočňuje nezávisle od front office.
Poslednou inštanciou v súvislosti s predkladaním správ je riadiaci orgán.
3. Inštitúcie preceňujú pozície v obchodnej knihe najmenej raz za deň.
4. Pri oceňovaní trhovou hodnotou inštitúcia použije obozretnejšiu stranu kotácie ceny okrem prípadu, keď inštitúcia môže zatvoriť pozíciu za strednú trhovú cenu.
5. Pri oceňovaní trhovou cenou použije inštitúcia obozretnejšiu stranu nákupu/predaja, okrem prípadu, keď inštitúcia môže zatvoriť pozíciu za strednú trhovú cenu. Ak inštitúcie postupujú týmto odchylným spôsobom, každých šesť mesiacov informujú príslušné orgány o dotknutých pozíciách a predložia dôkazy o tom, že môžu zatvoriť pozíciu za strednú trhovú cenu.
6. Ak oceňovanie trhovou cenou nie je možné, inštitúcie oceňujú svoje pozície a portfóliá na základe modelu konzervatívne, a to aj pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje pre pozície v obchodnej knihe.
7. Pri oceňovaní na základe modelu dodržiavajú inštitúcie tieto požiadavky:
a)
vrcholový manažment pozná položky obchodnej knihy alebo iné reálne ocenené pozície, ktoré sú predmetom oceňovania na základe modelu, a uvedomuje si závažnosť neistoty, ktorá tak vzniká pri predkladaní správ o rizikách/výkonnosti obchodnej činnosti;
b)
ak je to možné, inštitúcie získavajú trhové vstupy v súlade s trhovými cenami a pravidelne posudzujú primeranosť trhových vstupov konkrétnej oceňovanej pozície a parametre modelu;
c)
inštitúcie používajú dostupné metodiky oceňovania, ktoré sú na trhu akceptovanou praxou pre konkrétne finančné nástroje alebo komodity;
d)
ak model vypracuje samotná inštitúcia, zakladá sa na primeraných predpokladoch, posúdených a kriticky preskúmaných náležite kvalifikovanými stranami, ktoré sa nezúčastnili na jeho vypracovaní;
e)
inštitúcie majú zavedené formálne postupy kontroly zmien a uchovávajú záložnú kópiu modelu, ktorá sa pravidelne používa na kontrolu oceňovania;
f)
útvar zodpovedný za riadenie rizík pozná slabé stránky použitých modelov a vie, ako ich najlepšie zohľadniť vo výstupoch oceňovania; a
g)
modely inštitúcií sú predmetom pravidelnej kontroly, ktorej cieľom je stanoviť presnosť ich výkonnosti (čo zahŕňa posúdenie pretrvávajúcej primeranosti predpokladov, analýzu ziskov a strát vzhľadom na rizikové faktory a porovnanie skutočných zatváracích cien s výstupmi modelu).
Na účely písmena d) sa model vypracuje alebo schváli nezávisle od trading desk a nezávisle sa testuje, čo zahŕňa validáciu matematických základov a predpokladov a implementáciu softvéru.
8. Okrem denného oceňovania trhovou cenou alebo oceňovania na základe modelu vykonávajú inštitúcie aj nezávislé overovanie cien. Overovanie trhových cien a vstupov modelu vykonávajú osoby alebo útvary nezávislé od osôb alebo útvarov, ktoré využívajú výhody obchodnej knihy, a to aspoň raz mesačne alebo častejšie v závislosti od charakteru trhu alebo obchodnej činnosti. Ak nie sú k dispozícii nezávislé zdroje ocenenia alebo sú zdroje ocenenia viac subjektívne, môže byť primerané prijať opatrenia obozretnosti, akými sú napríklad úpravy ocenenia.
9. Inštitúcie zavedú a udržiavajú postupy na posudzovanie úprav ocenenia.
10. Inštitúcie formálne posúdia tieto úpravy ocenenia: nezískané kreditné rozpätia, náklady na zatvorenie pozícií, operačné riziká, neistotu trhovej ceny, predčasné ukončenie, náklady na investovanie a financovanie, budúce administratívne náklady a v prípade potreby aj riziko modelu.
11. Inštitúcie zavedú a udržiavajú postupy na výpočet úpravy aktuálneho ocenenia akýchkoľvek menej likvidných pozícií, ktoré môžu vyplynúť najmä z udalostí na trhu alebo zo situácií týkajúcich sa inštitúcie, akými sú napríklad koncentrované pozície a/alebo pozície, v prípade ktorých bolo prekročené pôvodne plánované trvanie držby. Inštitúcie vykonajú takéto úpravy v prípade potreby popri akýchkoľvek zmenách hodnoty pozície, ktoré sú potrebné na účely predkladania finančných správ, a navrhnú ich tak, aby sa v nich odzrkadľovala nelikvidnosť pozície. Pri rozhodovaní, či je pre menej likvidné pozície potrebná úprava ocenenia, zohľadňujú inštitúcie v rámci týchto postupov viaceré faktory. Tieto faktory zahŕňajú:
a)
čas potrebný na hedžing pozície alebo rizík v rámci pozície;
b)
volatilitu a priemerné rozpätie nákup/predaj;
c)
dostupnosť trhových kotácií (počet a totožnosť tvorcov trhu) a volatilitu a priemerné objemy obchodovania vrátane objemov obchodovaných počas období stresu na trhu;
d)
trhové koncentrácie;
e)
starnutie pozícií;
f)
mieru závislosti oceňovania od oceňovania na základe modelu;
g)
vplyv iných rizík modelu.
12. Pri použití oceňovania tretej strany alebo oceňovania na základe modelu inštitúcie zvážia, či uplatnia úpravu ocenenia. Okrem toho inštitúcie zvážia potrebu úprav pre menej likvidné pozície a priebežne kontrolujú, či sú aj naďalej vhodné. Inštitúcie tiež explicitne posúdia potrebu úpravy ocenenia vzhľadom na neistotu vstupných parametrov, ktoré sa využívajú v modeloch.
13. Pokiaľ ide o komplexné produkty, ktoré zahŕňajú sekuritizačné expozície a kreditné deriváty pre n-té zlyhanie, inštitúcie explicitne posúdia potrebu úprav ocenenia, aby sa zohľadnilo riziko modelu spojené s použitím potenciálne nesprávnej metodiky oceňovania a riziko modelu spojené s použitím nepozorovateľných (a možno nesprávnych) kalibračných parametrov v modeli oceňovania.
14. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, na základe ktorých sa majú uplatňovať požiadavky článku 105 na účely odseku 1 tohto článku.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 106
Interný hedžing
1. Interný hedžing spĺňa najmä tieto požiadavky:
a)
jeho hlavným cieľom nie je vyhnúť sa požiadavkám na vlastné zdroje ani ich znížiť;
b)
je riadne zdokumentované a podlieha osobitným interným postupom schvaľovania a auditu;
c)
realizuje sa v trhových podmienkach;
d)
trhové riziko vyplývajúce z interného hedžingu sa dynamicky riadi v obchodnej knihe v rámci povolených limitov;
e)
dôsledne sa monitoruje.
Monitorovanie je zabezpečené primeranými postupmi.
2. Požiadavky uvedené v odseku 1 sa uplatňujú bez toho, aby boli dotknuté požiadavky uplatniteľné na hedžovanú pozíciu v neobchodnej knihe.
3. Odchylne od odsekov 1 a 2, ak inštitúcia hedžuje expozíciu kreditného rizika alebo expozíciu rizika protistrany v neobchodnej knihe použitím kreditných derivátov zahrnutých do obchodnej knihy, použijúc interné zaistenie, expozícia v neobchodnej knihe alebo expozícia voči riziku protistrany sa na účely výpočtu hodnôt rizikovo vážených expozícií nepovažuje za zaistenú, pokiaľ inštitúcia nekúpi od oprávnenej tretej strany poskytujúcej zabezpečenie zodpovedajúci kreditný derivát, ktorý spĺňa požiadavky na nefinancované zabezpečenie v neobchodnej knihe. Bez toho, aby bol dotknutý článok 299 ods. 2 písm. h), ak je takéto zabezpečenie tretej strany zakúpené a ak je uznané ako hedžing expozície v neobchodnej knihe na účely výpočtu kapitálových požiadaviek, do obchodnej knihy sa nezahŕňa ani interný, ani externý hedžing kreditným derivátom na účely výpočtu kapitálových požiadaviek.
HLAVA II
KAPITÁLOVÉ POŽIADAVKY NA KREDITNÉ RIZIKO
KAPITOLA 1
Všeobecné zásady
Článok 107
Prístupy ku kreditnému riziku
1. Inštitúcie uplatňujú štandardizovaný prístup stanovený v kapitole 2 alebo, ak to povoľujú príslušné orgány v súlade s článkom 143, prístup IRB stanovený v kapitole 3, aby vypočítali svoje hodnoty rizikovo vážených expozícií na účely článku 92 ods. 3 písm. a) a f).
2. Pre obchodné expozície a pre príspevky do fondu pre prípad zlyhania voči centrálnej protistrane uplatňujú inštitúcie na výpočet hodnôt ich rizikovo vážených expozícií na účely článku 92 ods. 3 písm. a) a f) rovnaké zaobchádzanie, ako sa uvádza v kapitole 6 oddiele 9. V prípade všetkých ostatných druhov expozícií voči centrálnej protistrane inštitúcie zaobchádzajú s týmito expozíciami takto:
a)
v prípade ostatných druhov expozícií voči kvalifikovaným CCP ako s expozíciami voči inštitúcii;
b)
v prípade ostatných druhov expozícií voči nekvalifikovaným CCP ako s expozíciami voči podnikateľským subjektom.
3. Na účely tohto nariadenia sa s expozíciami voči investičným spoločnostiam z tretích krajín a expozíciami voči úverovým inštitúciám z tretích krajín a expozíciami voči zúčtovacím strediskám a burzám z tretích krajín zaobchádza ako s expozíciami voči inštitúciám, a to výlučne len vtedy, ak tretia krajina uplatňuje na danú investičnú spoločnosť alebo úverovú inštitúciu požiadavky prudenciálneho dohľadu a regulácie, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uplatňovaným v Únii.
4. Na účely odseku 3 môže Komisia prijať prostredníctvom vykonávacích aktov a po uplatnení postupu preskúmania, na ktorý sa odkazuje v článku 464 ods. 2, rozhodnutie o tom, či tretia krajina uplatňuje požiadavky prudenciálneho dohľadu a regulácie, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uplatňovaným v Únii. Ak takéto rozhodnutie neexistuje, inštitúcie môžu až do 1. januára 2015 naďalej zaobchádzať s expozíciami voči subjektom uvedeným v odseku 3 ako s expozíciami voči inštitúciám za predpokladu, že relevantné príslušné orgány schválili danú tretiu krajinu ako oprávnenú na toto zaobchádzanie pred 1. januárom 2014.
Článok 108
Použitie postupu na zmierňovanie kreditného rizika podľa štandardizovaného prístupu a prístupu IRB
1. V prípade expozície, na ktorú inštitúcia uplatňuje štandardizovaný prístup podľa kapitoly 2 alebo uplatňuje prístup IRB podľa kapitoly 3, ale bez použitia svojich vlastných odhadov straty v prípade zlyhania (LGD) a konverzných faktorov podľa článku 151, môže inštitúcia použiť postup na zmierňovanie kreditného rizika v súlade s kapitolou 4 pri výpočte hodnôt rizikovo vážených expozícií na účely článku 92 ods. 3 písm. a) a f) alebo prípadne výšky očakávaných strát na účely výpočtu uvedeného v článku 36 ods. 1 písm. d) a v článku 62 písm. c).
2. V prípade expozície, na ktorú inštitúcia uplatňuje prístup IRB pomocou svojich vlastných odhadov LGD a konverzných faktorov podľa článku 151, môže inštitúcia použiť postup na zmierňovanie kreditného rizika v súlade s kapitolou 3.
Článok 109
Zaobchádzanie so sekuritizovanými expozíciami podľa štandardizovaného prístupu a prístupu IRB
1. Ak inštitúcia používa štandardizovaný prístup podľa kapitoly 2 na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií pre triedu expozícií, do ktorej by boli sekuritizované expozície zaradené podľa článku 112, vypočíta hodnotu rizikovo vážených expozícií pre sekuritizačnú pozíciu v súlade s článkami 245, 246 a 251 až 258. Inštitúcie, ktoré používajú štandardizovaný prístup, môžu použiť aj prístup interného hodnotenia, ak sa im to povolilo podľa článku 259 ods. 3.
2. Ak inštitúcia používa prístup IRB podľa kapitoly 3 na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií pre triedu expozícií, do ktorej by boli sekuritizované expozície zaradené podľa článku 147, vypočíta hodnotu rizikovo vážených expozícií v súlade s článkami 245, 246 a 259 až 266.
S výnimkou prístupu interného hodnotenia, keď sa prístup IRB použije len pre časť sekuritizovaných expozícií, ktoré sú podkladom pre sekuritizáciu, inštitúcia použije prístup zodpovedajúci prevládajúcemu podielu sekuritizovaných expozícií, ktoré sú podkladom pre sekuritizáciu.
Článok 110
Zaobchádzanie s úpravou kreditného rizika
1. Inštitúcie, ktoré uplatňujú štandardizovaný prístup, zaobchádzajú so všeobecnými úpravami kreditného rizika v súlade s článkom 62 písm. c).
2. Inštitúcie, ktoré uplatňujú prístup IRB, zaobchádzajú so všeobecnými úpravami kreditného rizika v súlade s článkom 159, článkom 62 písm. d) a článkom 36 ods. 1 písm. d).
Na účely tohto článku a kapitol 2 a 3 všeobecné a špecifické úpravy kreditného rizika nezahŕňajú fondy pre všeobecné bankové riziká.
3. Inštitúcie, ktoré používajú prístup IRB a ktoré na časť svojich expozícií uplatňujú štandardizovaný prístup na konsolidovanom alebo individuálnom základe v súlade s článkami 148 a 150, určia časť všeobecnej úpravy kreditného rizika, ktorá bude zaradená do všeobecnej úpravy kreditného rizika podľa štandardizovaného prístupu a do všeobecnej úpravy kreditného rizika podľa prístupu IRB, takto:
a)
ak je to vhodné, keď inštitúcia zahrnutá do konsolidácie uplatňuje výlučne prístup IRB, všeobecné úpravy kreditného rizika tejto inštitúcie sa zaradia do zaobchádzania uvedeného v odseku 2;
b)
ak je to vhodné, keď inštitúcia zahrnutá do konsolidácie uplatňuje výlučne štandardizovaný prístup, úprava kreditného rizika tejto inštitúcie sa zaradí do zaobchádzania uvedeného v odseku 1;
c)
zostávajúca časť úpravy kreditného rizika sa zaradí na pomernom základe podľa podielu hodnôt rizikovo vážených expozícií podliehajúcich štandardizovanému prístupu a podielu hodnôt rizikovo vážených expozícií podliehajúcich prístupu IRB.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť výpočet špecifických úprav kreditného rizika a všeobecných úprav kreditného rizika podľa uplatniteľného účtovného rámca pre tieto údaje:
a)
hodnota expozície podľa štandardizovaného prístupu uvedeného v článku 111;
b)
hodnota expozície podľa prístupu IRB uvedeného v článkoch 166 až 168;
c)
zaobchádzanie s výškou očakávaných strát uvedenou v článku 159;
d)
hodnota expozície na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií pre sekuritizačné pozície uvedené v článkoch 246 a 266;
e)
vymedzenie pojmu zlyhanie podľa článku 178.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
KAPITOLA 2
Štandardizovaný prístup
Oddiel 1
Všeobecné zásady
Článok 111
Hodnota expozície
1. Hodnota expozície položky aktív predstavuje jej zostávajúcu účtovnú hodnotu po uplatnení špecifických úprav kreditného rizika, dodatočných úprav ocenenia v súlade s článkami 34 a 110 a po iných zníženiach vlastných zdrojov súvisiacich s položkou aktív. Hodnota expozície podsúvahovej položky uvedenej v prílohe I sa rovná týmto percentuálnym podielom svojej nominálnej hodnoty po znížení špecifických úprav kreditného rizika:
a)
100 % pri plne rizikových položkách;
b)
50 % pri stredne rizikových položkách;
c)
20 % pri stredne/nízko rizikových položkách;
d)
0 % pri nízko rizikových položkách.
Podsúvahové položky uvedené v prvom pododseku druhej vete sa zaradia do rizikových kategórií tak, ako sa uvádza v prílohe I.
Ak úverová inštitúcia používa súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom podľa článku 223, hodnota expozície cenných papierov alebo komodít predaných, poskytnutých alebo požičaných v rámci repo transakcie alebo v rámci transakcie poskytovania alebo prijímania pôžičiek v cenných papieroch alebo komoditách a transakcií požičiavania s dozabezpečením sa zvýši o úpravu z dôvodu volatility primeranú pre takéto cenné papiere alebo komodity tak, ako sa stanovuje v článkoch 223 až 225.
2. Hodnota expozície derivátového nástroja uvedeného v prílohe II sa určí v súlade s kapitolou 6 pri zohľadnení účinkov zmlúv o novácii a iných dohôd o vzájomnom započítavaní na účely týchto metód v súlade s kapitolou 6. Hodnota expozície repo transakcií, transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, transakcií s dlhou dobou vyrovnania a transakcií požičiavania s dozabezpečením môže byť určená buď v súlade s kapitolou 6, alebo s kapitolou 4.
3. Ak expozícia podlieha financovanému kreditnému zabezpečeniu, hodnota expozície uplatniteľná na túto položku môže byť zmenená v súlade s kapitolou 4.
Článok 112
Triedy expozícií
Každá expozícia sa zaradí do jednej z týchto tried expozícií:
a)
expozície voči ústredným vládam alebo centrálnym bankám;
b)
expozície voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom;
c)
expozície voči subjektom verejného sektora;
d)
expozície voči multilaterálnym rozvojovým bankám;
e)
expozície voči medzinárodným organizáciám;
f)
expozície voči inštitúciám;
g)
expozície voči podnikateľským subjektom;
h)
retailové expozície;
i)
expozície zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok;
j)
expozície v stave zlyhania;
k)
expozície, s ktorými súvisí osobitne vysoké riziko;
l)
expozície vo forme krytých dlhopisov;
m)
položky predstavujúce sekuritizačné pozície;
n)
expozície voči inštitúciám a podnikateľským subjektom s krátkodobým ratingovým hodnotením;
o)
expozície vo forme podielov na majetku v podnikoch kolektívneho investovania (PKI);
p)
kapitálové expozície;
q)
iné položky.
Článok 113
Výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií
1. Na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií sa rizikové váhy uplatňujú na všetky expozície v súlade s ustanoveniami oddielu 2, ak sa neodpočítajú od vlastných zdrojov. Uplatňovanie rizikových váh je založené na triede expozícií, do ktorej je expozícia zaradená, a na jej kreditnej kvalite v rozsahu stanovenom v oddiele 2. Kreditná kvalita sa môže určiť odkazom na ratingové hodnotenie ECAI alebo na ratingové hodnotenie agentúr na podporu exportu v súlade s oddielom 3.
2. Na účely uplatňovania rizikovej váhy, ako sa uvádza v odseku 1, sa hodnota expozície vynásobí rizikovou váhou stanovenou alebo určenou v súlade s oddielom 2.
3. Ak expozícia podlieha kreditnému zabezpečeniu, môže sa riziková váha uplatniteľná na túto položku zmeniť v súlade s kapitolou 4.
4. Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre sekuritizované expozície sa vypočítajú v súlade s kapitolou 5.
5. Expozíciám, pre ktoré nie je stanovený žiadny výpočet v oddiele 2, sa priradí riziková váha 100 %.
6. S výnimkou expozícií, na základe ktorých vzniknú položky vlastného kapitálu Tier 1, dodatočné položky Tier 1 alebo Tier 2, sa inštitúcia s výhradou predchádzajúceho súhlasu príslušných orgánov môže rozhodnúť, že nebude uplatňovať požiadavky odseku 1 tohto článku na expozície tejto inštitúcie voči protistrane, ktorá je jej materskou spoločnosťou, jej dcérskou spoločnosťou alebo dcérskou spoločnosťou jej materskej spoločnosti alebo podnikom, ktorý je prepojený vzťahom v zmysle článku 12 ods. 1 smernice 83/349/EHS. Príslušné orgány sú oprávnené súhlas udeliť, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
protistrana je inštitúciou, finančnou holdingovou spoločnosťou alebo zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou, finančnou inštitúciou, správcovskou spoločnosťou alebo podnikom pomocných služieb podliehajúcim primeraným prudenciálnym požiadavkám;
b)
protistrana je v plnom rozsahu zahrnutá do rovnakej konsolidácie ako inštitúcia;
c)
protistrana podlieha rovnakým postupom hodnotenia, merania a kontroly rizika ako inštitúcia;
d)
protistrana je založená v rovnakom členskom štáte ako inštitúcia;
e)
v súčasnosti neexistuje a ani sa nepredpokladá žiadna významná vecná alebo právna prekážka brániaca okamžitému prevodu vlastných zdrojov alebo splneniu záväzkov protistrany voči inštitúcii.
Ak inštitúcia v súlade s týmto odsekom dostala súhlas neuplatňovať požiadavky odseku 1, môže priradiť rizikovú váhu 0 %.
7. S výnimkou expozícií, na základe ktorých vzniknú položky vlastného kapitálu Tier 1, dodatočné položky Tier 1 alebo Tier 2, môžu inštitúcie s výhradou vopred udeleného povolenia príslušných orgánov neuplatniť požiadavky odseku 1 tohto článku na expozície voči protistranám, s ktorými inštitúcia vstúpila do schémy inštitucionálneho zabezpečenia, to znamená uzatvorila dohodu o zmluvnej alebo štatutárnej zodpovednosti, ktorá chráni tieto inštitúcie, a najmä zabezpečuje ich likviditu a platobnú schopnosť na to, aby sa v prípade potreby vyhli konkurzu. Príslušné orgány sú oprávnené udeliť povolenie, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
požiadavky stanovené v odseku 6 písm. a), d) a e) sú splnené;
b)
dohodami sa zaisťuje, aby schéma inštitucionálneho zabezpečenia dokázala poskytnúť podporu potrebnú v rámci svojho prísľubu z finančných prostriedkov, ktoré má priamo k dispozícii;
c)
schéma inštitucionálneho zabezpečenia disponuje vhodne a jednotne stanovenými systémami monitorovania a klasifikácie rizika, ktoré poskytujú úplný prehľad o rizikovej situácii všetkých jej jednotlivých členov a schémy inštitucionálneho zabezpečenia ako celku s príslušnými možnosťami na uplatňovanie vplyvu; tieto systémy vhodným spôsobom monitorujú expozície v stave zlyhania v súlade s článkom 178 ods. 1;
d)
schéma inštitucionálneho zabezpečenia vykonáva vlastné preskúmanie rizika, ktoré sa oznámi jeho jednotlivým členom;
e)
schéma inštitucionálneho zabezpečenia každoročne vypracuje a uverejní konsolidovanú správu o schéme inštitucionálneho zabezpečenia ako celku pozostávajúcu zo súvahy, výkazov ziskov a strát, situačnej správy a správy o rizikách alebo správu o schéme inštitucionálneho zabezpečenia ako celku pozostávajúcu z agregovanej súvahy, agregovaných výkazov ziskov a strát, situačnej správy a správy o rizikách;
f)
členovia schémy inštitucionálneho zabezpečenia sú povinní oznámiť aspoň 24 mesiacov vopred svoj úmysel ukončiť svoju účasť v schéme inštitucionálneho zabezpečenia;
g)
viacnásobné využitie položiek prípustných pre výpočet vlastných zdrojov (ďalej len „viacnásobné využitie“), ako aj akékoľvek neprimerané vytváranie vlastných zdrojov medzi členmi schémy inštitucionálneho zabezpečenia je vylúčené;
h)
schéma inštitucionálneho zabezpečenia sa zakladá na širokej členskej základni úverových inštitúcií s prevažne homogénnym profilom činnosti;
i)
primeranosť systémov uvedených v písmene c) a d) v pravidelných intervaloch schvaľujú a monitorujú relevantné príslušné orgány.
Pokiaľ sa inštitúcia v súlade s týmto odsekom rozhodne, že neuplatní požiadavky odseku 1, môže priradiť rizikovú váhu 0 %.
Oddiel 2
Rizikové váhy
Článok 114
Expozície voči ústredným vládam alebo centrálnym bankám
1. Expozíciám voči ústredným vládam a centrálnym bankám sa priradí riziková váha 100 %, ak sa neuplatňuje zaobchádzanie stanovené v odsekoch 2 až 7.
2. Expozíciám voči ústredným vládam a centrálnym bankám, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa tabuľky 1, ktorá zodpovedá ratingovému hodnoteniu od ECAI v súlade s článkom 136.
Tabuľka 1
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
3. Expozíciám voči ECB sa priradí riziková váha 0 %.
4. Expozíciám voči ústredným vládam členských štátov a ich centrálnym bankám, denominovaným a financovaným v domácej mene tejto ústrednej vlády a centrálnej banky, sa priradí riziková váha 0 %.
5. Do 31. decembra 2017 sa rovnaká riziková váha priraďuje vo vzťahu k expozíciám voči ústredným vládam členských štátov alebo ich centrálnym bankám, denominovaným a financovaným v domácej mene ktoréhokoľvek členského štátu, ktorá by sa uplatňovala na takéto expozície denominované a financované v ich domácej mene.
6. V prípade expozícií uvedených v odseku 5:
a)
v roku 2018 dosiahne vypočítaná suma rizikovo vážených expozícií výšku 20 % z rizikovej váhy priradenej týmto expozíciám v súlade s článkom 114 ods. 2;
b)
v roku 2019 dosiahne vypočítaná suma rizikovo vážených expozícií výšku 50 % z rizikovej váhy priradenej týmto expozíciám v súlade s článkom 114 ods. 2;
c)
v roku 2020 a neskôr dosiahne vypočítaná suma rizikovo vážených expozícií výšku 100 % z rizikovej váhy priradenej týmto expozíciám v súlade s článkom 114 ods. 2.
7. Ak príslušné orgány tretej krajiny, ktorá uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii, priradia expozíciám voči svojej ústrednej vláde a centrálnej banke denominovaným a financovaným v domácej mene rizikovú váhu nižšiu, než sa uvádza v odsekoch 1 až 2, inštitúcie môžu takýmto expozíciám priradiť rizikovú váhu rovnakým spôsobom.
Na účely tohto odseku môže Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov a s výhradou postupu preskúmania uvedeného v článku 464 ods. 2 prijať rozhodnutie o tom, či tretia krajina uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii. Ak sa takéto rozhodnutie neprijme do 1. januára 2015, inštitúcie môžu aj naďalej na expozície voči ústrednej vláde alebo centrálnej banke tretej krajiny uplatňovať zaobchádzanie stanovené v tomto odseku, ak relevantné príslušné orgány schválili túto tretiu krajinu ako oprávnenú na takéto zaobchádzanie do 1. januára 2014.
Článok 115
Expozície voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom
1. Expozície voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom sú rizikovo vážené ako expozície voči inštitúciám, pokiaľ sa s nimi nezaobchádza ako s expozíciami voči ústredným vládam podľa odseku 2 alebo 4 alebo im je priradená riziková váha, ako sa uvádza v odseku 5. Preferenčné zaobchádzanie s krátkodobými expozíciami stanovené v článku 119 ods. 2 a článku 120 ods. 2 sa neuplatňuje.
2. S expozíciami voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom sa zaobchádza rovnako ako s expozíciami voči ústrednej vláde, v ktorého jurisdikcii sú tieto regionálne vlády a miestne orgány zriadené, ak neexistuje rozdiel v riziku medzi týmito expozíciami z dôvodu osobitných právomocí regionálnych vlád a miestnych orgánov vyberať príjem a z dôvodu existencie osobitných inštitucionálnych opatrení, ktorých účinkom sa zníži ich riziko zlyhania.
EBA vedie verejne prístupnú databázu všetkých regionálnych vlád a miestnych orgánov v Únii, s ktorými relevantné príslušné orgány zaobchádzajú ako s expozíciami voči ich centrálnym vládam.
3. S expozíciami voči cirkvám alebo náboženským komunitám založeným vo forme právnickej osoby podľa verejného práva, pokiaľ vyberajú dane v súlade s právnymi predpismi, ktoré ich k tomu oprávňujú, sa zaobchádza ako s expozíciami voči regionálnym vládam a miestnym orgánom. V tomto prípade sa odsek 2 neuplatňuje a na účely článku 150 ods. 1 písm. a) sa nevylučuje povolenie uplatňovať štandardizovaný prístup.
4. Ak príslušné orgány, ktoré patria do jurisdikcie tretej krajiny, ktorá uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii, zaobchádzajú s expozíciami voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom rovnako ako s expozíciami voči svojej ústrednej vláde a ak neexistuje rozdiel v riziku medzi týmito expozíciami z dôvodu osobitných právomocí regionálnych vlád alebo miestnych orgánov vyberať príjem a z dôvodu existencie osobitných inštitucionálnych opatrení na zníženie rizika zlyhania, inštitúcie môžu expozíciám voči takým regionálnym vládam a miestnym orgánom priradiť rizikovú váhu rovnakým spôsobom.
Na účely tohto odseku môže Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov a s výhradou postupu preskúmania uvedeného v článku 464 ods. 2 prijať rozhodnutie o tom, či tretia krajina uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii. Ak sa takéto rozhodnutie neprijme do 1. januára 2015, inštitúcie môžu aj naďalej voči tejto tretej krajine uplatňovať zaobchádzanie stanovené v tomto odseku, ak relevantné príslušné orgány schválili túto tretiu krajinu ako oprávnenú na toto zaobchádzanie do 1. januára 2014.
5. Expozíciám voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom členských štátov, ktoré nie sú uvedené v odsekoch 2 až 4 a sú denominované a financované v domácej mene tejto regionálnej vlády a miestneho orgánu, sa priradí riziková váha 20 %.
Článok 116
Expozície voči subjektom verejného sektora
1. Expozíciám voči subjektom verejného sektora, pre ktoré nie je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa stupňa kreditnej kvality, do ktorého sú zaradené expozície voči ústrednej vláde, v ktorej jurisdikcii má subjekt verejného sektora sídlo v súlade s touto tabuľkou 2:
Tabuľka 2
Stupeň kreditnej kvality, ktorý je priradený ústrednej vláde
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Expozíciám voči subjektom verejného sektora so sídlom v krajinách s ústrednou vládou bez ratingu sa priradí riziková váha 100 %.
2. S expozíciami voči subjektom verejného sektora, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa zaobchádza v súlade s článkom 120. Preferenčné zaobchádzanie s krátkodobými expozíciami stanovené v článku 119 ods. 2 a v článku 120 ods. 2 sa voči týmto subjektom neuplatňuje.
3. Expozíciám voči subjektom verejného sektora s pôvodnou splatnosťou tri mesiace alebo menej sa priradí riziková váha 20 %.
4. Vo výnimočných situáciách sa s expozíciami voči subjektom verejného sektora môže zaobchádzať ako s expozíciami voči ústrednej vláde, regionálnej vláde alebo miestnym orgánom, v ktorých jurisdikcii boli zriadené, ak podľa stanoviska príslušných orgánov v tejto jurisdikcii neexistuje rozdiel v riziku medzi takýmito expozíciami vzhľadom na existenciu primeranej záruky zo strany ústrednej vlády, regionálnej vlády alebo miestneho orgánu.
5. Ak príslušné orgány jurisdikcie tretej krajiny, ktorá uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii, zaobchádzajú s expozíciami voči subjektom verejného sektora v súlade s odsekmi 1 alebo 2, môžu inštitúcie expozíciám voči subjektom verejného sektora priradiť rizikovú váhu rovnakým spôsobom. Inak inštitúcie uplatňujú rizikovú váhu 100 %.
Na účely tohto odseku môže Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov a s výhradou postupu preskúmania uvedeného v článku 464 ods. 2 prijať rozhodnutie o tom, či tretia krajina uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii. Ak sa takéto rozhodnutie neprijme do 1. januára 2015, inštitúcie môžu aj naďalej voči tejto tretej krajine uplatňovať zaobchádzanie stanovené v tomto odseku, ak relevantné príslušné orgány schválili túto tretiu krajinu ako oprávnenú na toto zaobchádzanie do 1. januára 2014.
Článok 117
Expozície voči multilaterálnym rozvojovým bankám
1. S expozíciami voči multilaterálnym rozvojovým bankám, ktoré nie sú uvedené v odseku 2, sa zaobchádza rovnakým spôsobom ako s expozíciami voči inštitúciám. Preferenčné zaobchádzanie s krátkodobými expozíciami stanovenými v článku 119 ods. 2, článku 120 ods. 2 a v článku 121 ods. 3 sa neuplatňuje.
Medziamerické investičné združenie (Inter-American Investment Corporation), Čiernomorská obchodná a rozvojová banka (Black Sea Trade and Development Bank), Stredoamerická banka pre hospodársku integráciu (Central American Bank for Economic Integration) a CAF - Rozvojová banka Latinskej Ameriky (CAF-Development Bank of Latin America) sa považujú za multilaterálne rozvojové banky.
2. Riziková váha 0 % sa priradí expozíciám voči týmto multilaterálnym rozvojovým bankám:
a)
Medzinárodná banka pre obnovu a rozvoj;
b)
Medzinárodná finančná korporácia;
c)
Medziamerická rozvojová banka;
d)
Ázijská rozvojová banka;
e)
Africká rozvojová banka;
f)
Rozvojová banka Rady Európy;
g)
Severská investičná banka;
h)
Karibská rozvojová banka;
i)
Európska banka pre obnovu a rozvoj;
j)
Európska investičná banka;
k)
Európsky investičný fond;
l)
Multilaterálna agentúra pre investičné záruky;
m)
Medzinárodný finančný nástroj na imunizáciu;
n)
Islamská rozvojová banka.
3. Riziková váha 20 % sa priradí na nesplatenú časť kapitálu upísaného Európskemu investičnému fondu.
Článok 118
Expozície voči medzinárodným organizáciám
Riziková váha 0 % sa priradí expozíciám voči týmto medzinárodným organizáciám:
a)
Únia;
b)
Medzinárodný menový fond;
c)
Banka pre medzinárodné zúčtovanie;
d)
Európsky nástroj finančnej stability;
e)
Európsky mechanizmus pre stabilitu;
f)
medzinárodná finančná inštitúcia zriadená dvoma alebo viacerými členskými štátmi, ktorej účelom je mobilizovať finančné prostriedky a poskytovať finančnú pomoc v prospech svojich členov, ktorí majú závažné finančné problémy alebo ktorým takéto problémy hrozia.
Článok 119
Expozície voči inštitúciám
1. Expozíciám voči inštitúciám, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha v súlade s článkom 120. Expozíciám voči inštitúciám, pre ktoré nie je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha v súlade s článkom 121.
2. Expozíciám voči inštitúciám so zostatkovou splatnosťou tri mesiace alebo menej, denominovaným a financovaným v národnej mene dlžníka sa priradí riziková váha, ktorá je o jednu kategóriu nižšia ako preferenčná riziková váha, ako sa uvádza v článku 114 ods. 4 až 7, priradená expozíciám voči ústrednej vláde, v ktorom má táto inštitúcia sídlo.
3. Žiadnym expozíciám so zostatkovou splatnosťou tri mesiace alebo menej, denominovaným a financovaným v národnej mene dlžníka, sa nepriradí riziková váha nižšia ako 20 %.
4. Expozícii voči inštitúcii vo forme minimálnych rezerv, ktoré má mať v držbe inštitúcia na základe požiadavky ECB alebo centrálnej banky členského štátu, sa môže priradiť riziková váha ako expozíciám voči centrálnej banke príslušného členského štátu za predpokladu, že:
a)
sú rezervy držané v súlade s nariadením Európskej centrálnej banky (ES) č. 1745/2003 z 12. septembra 2003 o povinných minimálnych rezervách (29), alebo v súlade s vnútroštátnymi požiadavkami, ktoré sú vo všetkých významných aspektoch rovnocenné s požiadavkami daného nariadenia;
b)
v prípade konkurzu alebo platobnej neschopnosti inštitúcie, ktorá má rezervy v držbe, sa rezervy včas a v plnej výške splatia inštitúcii a nebude možné ich použiť na plnenie iných záväzkov inštitúcie.
5. Expozíciám voči finančným inštitúciám s povolením a pod dohľadom príslušných orgánov a podliehajúcim prudenciálnym požiadavkám, ktoré sú porovnateľné v zmysle ich náročnosti s tými, ktoré sa uplatňujú voči inštitúciám, sa priradí riziková váha ako expozíciám voči inštitúciám.
Článok 120
Expozície voči inštitúciám s ratingovým hodnotením
1. Expozíciám voči inštitúciám so zostatkovou dobou splatnosti dlhšou ako tri mesiace, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa tabuľky 3, ktorá zodpovedá ratingovému hodnoteniu od ECAI v súlade s článkom 136.
Tabuľka 3
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
50 %
100 %
100 %
150 %
2. Expozíciám voči inštitúcii so zostatkovou lehotou splatnosti tri mesiace alebo menej, pre ktorú je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa tabuľky 4, ktorá zodpovedá ratingovému hodnoteniu od ECAI v súlade s článkom 136:
Tabuľka 4
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
20 %
20 %
50 %
50 %
150 %
3. Medzi krátkodobým ratingovým hodnotením podľa článku 131 a všeobecným preferenčným zaobchádzaním pre krátkodobé expozície stanoveným v odseku 2 je takéto vzájomné pôsobenie:
a)
ak nie je k dispozícii krátkodobé ratingové hodnotenie expozície, uplatní sa na všetky expozície voči inštitúciám so zostatkovou splatnosťou maximálne tri mesiace všeobecné preferenčné zaobchádzanie pre krátkodobé expozície, ako sa uvádza v odseku 2;
b)
ak je k dispozícii krátkodobé ratingové hodnotenie a podľa tohto ratingového hodnotenia sa použije priaznivejšia alebo identická riziková váha ako v prípade všeobecného preferenčného zaobchádzania pre krátkodobé expozície, ako sa uvádza v odseku 2, potom sa krátkodobé ratingové hodnotenie použije len pre túto konkrétnu expozíciu. V prípade ostatných krátkodobých expozícií sa použije všeobecné preferenčné zaobchádzanie pre krátkodobé expozície, ako sa uvádza v odseku 2;
c)
ak je k dispozícii krátkodobé ratingové hodnotenie a podľa tohto ratingového hodnotenia sa použije menej priaznivá riziková váha ako v prípade všeobecného preferenčného zaobchádzania pre krátkodobé expozície, ako sa uvádza v odseku 2, potom sa všeobecné preferenčné zaobchádzanie na krátkodobé expozície nepoužije a všetkým krátkodobým pohľadávkam bez ratingového hodnotenia sa priradí rovnaká riziková váha, aká sa uplatnila v prípade špecifického krátkodobého ratingového hodnotenia.
Článok 121
Expozície voči inštitúciám bez ratingového hodnotenia
1. Expozíciám voči inštitúciám, pre ktoré nie je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa stupňa kreditnej kvality, do ktorého sú v súlade s tabuľkou 5 zaradené expozície voči ústrednej vláde, v ktorého jurisdikcii má inštitúcia sídlo.
Tabuľka 5
Stupeň kreditnej kvality, ktorý je priradený ústrednej vláde
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
2. Expozíciám voči inštitúciám bez ratingu so sídlom v krajinách s ústrednou vládou bez ratingu, sa priradí riziková váha 100 %.
3. Expozíciám voči inštitúciám bez ratingu s pôvodnou efektívnou splatnosťou tri mesiace alebo menej sa priradí riziková váha 20 %.
4. Bez toho, aby boli dotknuté odseky 2 a 3, sa expozíciám spojeným s obchodným financovaním podľa článku 162 ods. 3 písm. b) druhého pododseku voči inštitúciám bez ratingu priradí riziková váha 50 % a v prípade, že zostatková splatnosť týchto expozícií spojených s obchodným financovaním voči inštitúciám bez ratingu je najviac tri mesiace, riziková váha 20 %.
Článok 122
Expozície voči podnikateľským subjektom
1. Expozíciám, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa tabuľky 6, ktorá zodpovedá ratingovému hodnoteniu od ECAI v súlade s článkom 136.
Tabuľka 6
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
2. Expozíciám, pre ktoré nie je k dispozícii takéto ratingové hodnotenie, sa priradí riziková váha 100 % alebo riziková váha expozícií voči ústrednej vláde jurisdikcie, v ktorej má podnikateľský subjekt sídlo, podľa toho, ktorá z nich je vyššia.
Článok 123
Retailové expozície
Riziková váha75 % sa priradí expozíciám, ktoré spĺňajú tieto kritériá:
a)
expozícia je expozíciou buď voči fyzickej osobe alebo osobám, alebo voči malému alebo stredne podniku (MSP);
b)
expozícia je jednou z významného počtu expozícií s podobnými vlastnosťami, vzhľadom na ktoré sú riziká spojené s týmto úverovaním podstatne znížené;
c)
celková suma vrátane akýchkoľvek expozícií v stave zlyhania okrem expozícií plne a komplexne zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie, ktorý bol zaradený do triedy expozícií stanovenej v článku 112 bode i), ktorú dlží klient alebo skupina prepojených klientov inštitúcii a materským spoločnostiam a ich dcérskym spoločnostiam, neprekračuje podľa vedomia inštitúcie 1 milión EUR. Inštitúcia prijme primerané kroky na účely získania týchto informácií.
Pre triedu retailových expozícií cenné papiere nie sú prípustné.
Expozície, ktoré nespĺňajú kritériá uvedené v prvom pododseku písmenách a) až c), nie sú oprávnené na zaradenie do triedy retailových expozícií.
Na zaradenie do triedy retailových expozícií je oprávnená súčasná hodnota retailových minimálnych platieb z prenájmu.
Článok 124
Expozície zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok
1. Ak nie sú splnené podmienky uvedené v článkoch 125 a 126, priradí sa expozíciám plne zabezpečeným hypotékou na nehnuteľný majetok alebo akejkoľvek časti takejto expozície riziková váha 100 % s výnimkou ktorejkoľvek časti expozície, ktorá je zaradená do inej triedy expozícií. Časti expozície, ktorá presahuje hodnotu hypotéky na nehnuteľný majetok, sa priradí riziková váha uplatniteľná na nezabezpečené expozície dotknutej protistrany.
Časť expozície, ktorá sa považuje za plne zabezpečenú nehnuteľným majetkom, nie je vyššia ako založená trhová hodnota alebo ako hodnota príslušnej nehnuteľnosti na hypotekárne financovanie v tých členských štátoch, ktoré ustanovili prísne kritériá na posudzovanie hodnoty na hypotekárne financovanie v štatutárnych alebo regulatórnych ustanoveniach.
2. Príslušné orgány na základe údajov zhromaždených podľa článku 101 a akýchkoľvek ďalších relevantných ukazovateľov pravidelne a aspoň raz za rok posúdia, či riziková váha 35 % pre expozície zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie podľa článku 125 a riziková váha 50 % pre expozície zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na podnikanie podľa v článku 126, ktorý sa nachádza na ich území, sú dostatočne podložené:
a)
zaznamenanou stratou v prípade expozícií zabezpečených nehnuteľným majetkom;
b)
budúcim vývojom trhov s nehnuteľným majetkom.
Príslušné orgány môžu podľa potreby stanoviť vyššiu rizikovú váhu alebo prísnejšie kritériá, než sú kritériá stanovené v článku 125 ods. 2 a článku 126 ods. 2, na základe zváženia z hľadiska finančnej stability.
V prípade expozícií zabezpečených hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie príslušné orgány stanovia rizikovú váhu ako percentuálnu hodnotu v rozmedzí od 35 % do 150 %.
V prípade expozícií zabezpečených hypotékami na nehnuteľný majetok určený na podnikanie príslušné orgány stanovia rizikovú váhu ako percentuálnu hodnotu v rozmedzí od 50 % do 150 %.
V týchto rozpätiach sa vyššia riziková váha stanoví na základe zaznamenanej straty a vezme sa do úvahy budúci vývoj trhov a zváženie z hľadiska finančnej stability. Ak sa v rámci posúdenia preukáže, že rizikové váhy stanovené v článku 125 ods. 2 a v článku 126 ods. 2 neodrážajú skutočné riziká súvisiace s jedným alebo viacerými segmentmi majetku takýchto expozícií, ktoré sú plne zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie alebo na nehnuteľný majetok určený na podnikanie nachádzajúci sa na jednom alebo na viacerých miestach na území daného štátu, príslušné orgány pre tieto majetkové segmenty expozícií stanovia vyššiu rizikovú váhu zodpovedajúcu skutočným rizikám.
Príslušné orgány konzultujú s EBA v súvislosti s úpravami uplatňovaných rizikových váh a kritérií, ktoré sa vypočítajú v súlade s kritériami uvedenými v tomto odseku, ako sa presne stanovia v regulačných technických predpisoch uvedených v odseku 4 tohto článku. EBA zverejní rizikové váhy a kritériá, ktoré príslušné orgány stanovia pre expozície uvedené v článkoch 125, 126 a 199.
3. Ak príslušné orgány stanovia vyššiu rizikovú váhu alebo prísnejšie kritériá, inštitúcie majú na uplatnenie novej rizikovej váhy prechodnú šesťmesačnú lehotu.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
prísne kritériá pre posúdenie hodnoty príslušnej nehnuteľnosti na hypotekárne financovanie, ako sa uvádza v odseku 1;
b)
podmienky uvedené v odseku 2, ktoré príslušné orgány zohľadnia pri určovaní vyšších rizikových váh, predovšetkým pojem „zváženie z hľadiska finančnej stability“.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia č. (EÚ) 1093/2010.
5. Inštitúcie jedného členského štátu uplatňujú rizikové váhy a kritériá, ktoré stanovili príslušné orgány iného členského štátu, na expozície zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na podnikanie a nehnuteľný majetok určený na bývanie, ktorý sa nachádza v tomto členskom štáte.
Článok 125
Expozície plne zabezpečené hypotékou na nehnuteľný majetok určený na bývanie
1. Pokiaľ príslušné orgány nerozhodnú inak v súlade s článkom 124 ods. 2, s expozíciami, ktoré sú plne zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie, sa zaobchádza takto:
a)
expozíciám plne zabezpečeným hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie, ktorý jej vlastník alebo - v prípade osobných investičných spoločností - konečný vlastník užíva alebo bude užívať, prípadne prenajíma alebo prenajme, alebo akejkoľvek časti takýchto expozícií sa priradí riziková váha 35 %;
b)
expozíciám voči nájomcovi v rámci transakcie, ktorej predmetom je prenájom nehnuteľného majetku určeného na bývanie, pri ktorom je inštitúcia prenajímateľom a nájomca má predkupné právo, sa priradí riziková váha 35 % za predpokladu, že expozícia inštitúcie je plne zabezpečená jej vlastníctvom nehnuteľnosti.
2. Inštitúcie považujú expozíciu alebo akúkoľvek časť expozície za plne zabezpečenú na účely odseku 1, len ak sú splnené tieto podmienky:
a)
hodnota nehnuteľnosti nezávisí významne od kreditnej kvality dlžníka. Inštitúcie môžu z určovania významnosti takej závislosti vylúčiť situácie, v ktorých hodnotu nehnuteľnosti i výkonnosť dlžníka ovplyvňujú výhradne makroekonomické faktory;
b)
riziko dlžníka nezávisí významne od výkonnosti založenej nehnuteľnosti alebo projektu, ale od základnej schopnosti dlžníka splácať dlh z iných zdrojov, a v dôsledku toho splatenie facility nie je závislé významne od akéhokoľvek peňažného toku vytvoreného založenou nehnuteľnosťou, ktorá slúži ako kolaterál. Pokiaľ ide o tieto iné zdroje, inštitúcie stanovia maximálne pomery úveru k príjmu ako súčasť svojej úverovej politiky a pri poskytovaní úveru získajú vhodné dôkazy o príslušnom príjme;
c)
sú splnené požiadavky stanovené v článku 208 a pravidlá oceňovania stanovené v článku 229 ods. 1;
d)
pokiaľ článok 124 ods. 2 neustanovuje inak, časť úveru, ktorej sa priradí riziková váha 35 % nepresiahne 80 % trhovej hodnoty príslušnej nehnuteľnosti alebo 80 % hodnoty pre hypotekárne financovanie príslušnej nehnuteľnosti v tých členských štátoch, ktoré stanovili prísne kritériá na posudzovanie hodnoty pre hypotekárne financovanie v štatutárnych alebo regulatórnych ustanoveniach.
3. Inštitúcie môžu uplatniť výnimku z odseku 2 písm. b) v prípade expozícií plne zabezpečených hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie, ktorý sa nachádza na území členského štátu, ak príslušný orgán tohto členského štátu uverejnil dôkaz svedčiaci o tom, že na jeho území je dobre rozvinutý a dlhodobo etablovaný trh s nehnuteľným majetkom určeným na bývanie so stratovosťou, ktorá nepresahuje tieto limity:
a)
straty pochádzajúce z úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie do výšky 80 % trhovej hodnoty alebo 80 % hodnoty pre hypotekárne financovanie, pokiaľ sa podľa článku 124 ods. 2 nerozhodlo inak, nesmú prekročiť 0,3 % nesplatených úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie v ktoromkoľvek danom roku;
b)
celkové straty pochádzajúce z úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie nesmú prekročiť 0,5 % nesplatených úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie v ktoromkoľvek danom roku.
4. Ak niektorý z limitov uvedených v odseku 3 v danom roku nie je splnený, oprávnenosť uplatniť odsek 3 zaniká a platí podmienka podľa odseku 2 písm. b), pokým sa nesplnia podmienky uvedené v odseku 3 v nasledujúcom roku.
Článok 126
Expozície plne zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na podnikanie
1. Pokiaľ príslušné orgány nerozhodnú inak v súlade s článkom 124 ods. 2, s expozíciami, ktoré sú plne zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na podnikanie, sa zaobchádza takto:
a)
expozíciám plne zabezpečeným hypotékami na kancelárske priestory alebo iné priestory určené na podnikanie, alebo akejkoľvek časti takýchto expozícií sa môže priradiť riziková váha 50 %;
b)
expozíciám spojeným s transakciami, ktorých predmetom je prenájom nehnuteľnosti, pokiaľ ide o kancelárske priestory alebo iné priestory určené na podnikanie, v rámci ktorých je inštitúcia prenajímateľom a nájomca má predkupné právo, sa môže priradiť riziková váha50 % za predpokladu, že expozícia inštitúcie je plne zabezpečená jej vlastníctvom nehnuteľnosti.
2. Inštitúcie považujú expozíciu alebo akúkoľvek časť expozície za plne a celkovo zabezpečenú na účely odseku 1, len ak sú splnené tieto podmienky:
a)
hodnota nehnuteľnosti podstatne nezávisí od kreditnej kvality dlžníka. Inštitúcie môžu z určovania významnosti takej závislosti vylúčiť situácie, v ktorých hodnotu nehnuteľnosti i výkonnosť dlžníka ovplyvňujú výhradne makroekonomické faktory;
b)
riziko dlžníka podstatne nezávisí od výkonnosti založenej nehnuteľnosti alebo projektu, ale od súvisiacej schopnosti dlžníka splácať dlh z iných zdrojov, a v dôsledku toho splatenie facility podstatne nezávisí od peňažného toku vytvoreného založenou nehnuteľnosťou, ktorá slúži ako kolaterál;
c)
sú splnené požiadavky stanovené v článku 208 a pravidlá oceňovania stanovené v článku 229 ods. 1;
d)
pokiaľ článok 124 ods. 2 neustanovuje inak, riziková váha 50 % sa priradí časti úveru, ktorá nepresiahne 50 % trhovej hodnoty nehnuteľnosti alebo 60 % hodnoty na hypotekárne financovanie príslušnej nehnuteľnosti v tých členských štátoch, ktoré stanovili prísne kritériá na posudzovanie hodnoty na hypotekárne financovanie v štatutárnych alebo regulatórnych ustanoveniach.
3. Inštitúcie môžu uplatniť výnimku z odseku 2 písm. b) v prípade expozícií plne zabezpečených hypotékami na nehnuteľný majetok určený na podnikanie, ktorý sa nachádza na území členského štátu, ak príslušný orgán tohto členského štátu uverejnil dôkaz svedčiaci o tom, že na tomto území je dobre rozvinutý a dlhodobo etablovaný trh s nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie so stratovosťou, ktoré nepresahuje tieto limity:
a)
pokiaľ článok 124 ods. 2 neustanovuje inak, straty pochádzajúce z úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie do 50 % trhovej hodnoty alebo 60 % hodnoty pre hypotekárne financovanie nepresiahnu 0,3 % nesplatených úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie;
b)
celkové straty pochádzajúce z úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie neprekročia 0,5 % nesplatených úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie.
4. Keď niektorý z limitov uvedených v odseku 3 v danom roku nie je splnený, oprávnenie uplatniť odsek 3 zaniká a platí podmienka podľa odseku 2 písm. b), kým sa nesplnia podmienky uvedené v odseku 3 v nasledujúcom roku.
Článok 127
Expozície v stave zlyhania
1. Nezabezpečenej časti každej pohľadávky, pri ktorej došlo k zlyhaniu dlžníka v súlade s článkom 178, alebo v prípade retailových expozícií nezabezpečenej časti každej kreditnej facility, pri ktorej došlo k zlyhaniu v súlade s článkom 178, sa priradí riziková váha:
a)
150 %, keď špecifické úpravy kreditného rizika tvoria menej ako 20 % nezabezpečenej časti hodnoty expozície, ak sa tieto špecifické úpravy kreditného rizika neuplatnili;
b)
100 %, keď špecifické úpravy kreditného rizika tvoria aspoň 20 % nezabezpečenej časti hodnoty expozície, ak sa tieto špecifické úpravy kreditného rizika neuplatnili.
2. Na účely stanovenia zabezpečenej časti pohľadávky po termíne splatnosti sa oprávneným kolaterálom a zárukami rozumie kolaterál a záruky oprávnené na účely zmierňovania kreditného rizika podľa kapitoly 4.
3. Ak došlo k zlyhaniu v súlade s článkom 178, hodnote expozície zostávajúcej po špecifickej úprave kreditného rizika expozícií, ktoré sú plne a komplexne zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie v súlade s článkom 125, sa priradí riziková váha 100 %.
4. Ak došlo k zlyhaniu v súlade s článkom 178, hodnote expozície zostávajúcej po špecifickej úprave kreditného rizika expozícií, ktoré sú plne a komplexne zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na podnikanie v súlade s článkom 126, sa priradí riziková váha 100 %.
Článok 128
Položky spojené s mimoriadne vysokým stupňom rizika
1. Inštitúcie priradia rizikovú váhu 150 % expozíciám a podľa potreby aj expozíciám vo forme podielov na majetku v podnikoch kolektívneho investovania, ktoré sú spojené s mimoriadne vysokým stupňom rizika.
2. Expozície s mimoriadne vysokým stupňom rizika sú tieto expozície:
a)
investície do spoločností s rizikovým kapitálom;
b)
investície do AIF vymedzených v článku 4 ods. 1 písm. a) smernice 2011/61/EÚ okrem prípadu, keď mandát fondu neumožňuje vyššiu finančnú páku, ako je finančná páka požadovaná v článku 51 ods. 3 smernice 2009/65/ES.;
c)
investície do verejne neobchodovateľných akcií;
d)
špekulatívne financovanie nehnuteľného majetku.
3. Inštitúcie pri posudzovaní toho, či je iná expozícia ako expozície uvedené v odseku 2 spojená s mimoriadne vysokým stupňom rizika, berú do úvahy tieto riziká:
a)
existuje vysoké riziko straty v dôsledku zlyhania dlžníka;
b)
nie je možné primerane posúdiť, či expozícia patrí pod písmeno a).
EBA vydá usmernenia, v ktorých stanoví, ktoré druhy expozícií sú spojené s mimoriadne vysokým stupňom rizika a za akých okolností.
Tieto usmernenia sa prijmú v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 129
Expozície vo forme krytých dlhopisov
1. Aby sa mohlo uplatniť preferenčné zaobchádzanie stanovené v odsekoch 4 a 5, dlhopisy uvedené v článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES (kryté dlhopisy) musia spĺňať požiadavky stanovené v odseku 7 a musia byť zabezpečené kolaterálom vo forme niektorých z týchto oprávnených aktív:
a)
expozíciami voči ústredným vládam, centrálnym bankám ESCB, subjektom verejného sektora, regionálnym vládam alebo miestnym orgánom v Únii, alebo expozíciami, ktoré sú niektorým z uvedených subjektov zaručené;
b)
expozíciami voči ústredným vládam tretích krajín, centrálnym bankám tretích krajín, multilaterálnym rozvojovým bankám, medzinárodným organizáciám, ktoré sa kvalifikujú do 1. stupňa kreditnej kvality, ako sa stanovuje v tejto kapitole, alebo expozíciami, ktoré sú niektorým z uvedených subjektov zaručené, a expozíciami voči subjektom verejného sektora tretích krajín, regionálnym vládam a miestnym orgánom tretích krajín, ktoré sú rovnako rizikovo vážené ako expozície voči inštitúciám alebo ústredným vládam a centrálnym bankám v súlade s článkom 115 ods. 1 alebo 2, článkom 116 ods. 1, 2 alebo 4, a ktoré sa kvalifikujú do 1. stupňa kreditnej kvality, ako sa uvádza v tejto kapitole, alebo expozíciami, ktoré sú niektorým z uvedených subjektov zaručené, a expozíciami v zmysle tohto písmena, ktoré sa kvalifikujú minimálne do 2. stupňa kreditnej kvality, ako sa stanovuje v tejto kapitole za predpokladu, že nepresiahnu 20 % nominálnej hodnoty nesplatených krytých dlhopisov emitujúcich inštitúcií;
c)
expozíciami voči inštitúciám, ktoré sa kvalifikujú do 1. stupňa kreditnej kvality, ako sa stanovuje v tejto kapitole. Celková expozícia tohto druhu nesmie presiahnuť 15 % nominálnej hodnoty nesplatených krytých dlhopisov emitujúcej inštitúcie. Expozície voči inštitúciám v Únii so splatnosťou nepresahujúcou 100 dní nie sú zahrnuté do požiadaviek 1. stupňa, tieto inštitúcie sa však musia kvalifikovať minimálne do 2. stupňa kreditnej kvality, ako sa ustanovuje v tejto kapitole;
d)
úvermi zabezpečenými:
i)
nehnuteľným majetkom určeným na bývanie až do výšky nižšej hodnoty spomedzi hodnôt istín záložných práv, ktoré sú kombinované s akýmikoľvek prednostnými záložnými právami a 80 % hodnoty založených nehnuteľností; alebo
ii)
nadriadenými podielovými listami, ktoré emitujú francúzske fondy Fonds Communs de Titrisation alebo rovnocenné subjekty, ktoré sa zaoberajú sekuritizáciou a riadia sa právom členského štátu sekuritizujúceho expozície voči nehnuteľnému majetku určenému na bývanie. V prípade, ak sa tieto nadriadené podielové listy používajú ako kolaterál, osobitný verejný dohľad na ochranu držiteľov dlhopisov ustanovený v článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES zabezpečí, že podkladové aktíva týchto podielových listov budú nepretržite od ich zahrnutia do krycej skupiny najmenej z 90 % pozostávať z hypoték na nehnuteľný majetok určený na bývanie spolu so všetkými prednostnými záložnými právami až do výšky nižšej hodnoty spomedzi hodnôt istín splatných podľa týchto podielových listov, hodnôt istín záložných práv a 80 % hodnoty založených nehnuteľností, že sa tieto podielové listy kvalifikujú do 1. stupňa kreditnej kvality, ako sa ustanovuje v tejto kapitole, a že takéto podielové listy nepresahujú 10 % nominálnej hodnoty nesplatenej emisie;
e)
úvery na nehnuteľný majetok určený na bývanie plne zaručené oprávneným poskytovateľom zabezpečenia uvedeným v článku 201, ktoré sa kvalifikujú do 2. stupňa kreditnej kvality alebo vyššie, ako sa stanovuje v tejto kapitole, ak časť každého úveru, ktorá sa používa na splnenie požiadavky podľa tohto odseku na kolateralizáciu krytého dlhopisu nepredstavuje viac než 80 % hodnoty príslušného nehnuteľného majetku určeného na bývanie nachádzajúceho sa vo Francúzsku, a ak pomer úveru a príjmu je pri poskytnutí úveru najviac 33 %. Pri poskytnutí úveru sa na nehnuteľný majetok určený na bývanie nevzťahuje žiadne hypotekárne záložné právo a v prípade úverov poskytnutých od 1. januára 2014 sa dlžník zmluvne zaviaže neposkytnúť takéto záložné právo bez súhlasu úverovej inštitúcie, ktorá poskytla úver. Pomer úveru a príjmu predstavuje podiel hrubého príjmu dlžníka, ktorý kryje splácanie úveru vrátane úrokov. Poskytovateľ zabezpečenia je finančná inštitúcia s povolením a pod dohľadom príslušných orgánov a podliehajúca prudenciálnym požiadavkám, ktoré sú porovnateľné v zmysle ich náročnosti s požiadavkami, ktoré sa uplatňujú voči inštitúciám, alebo inštitúcia či poisťovňa. Zriadi fond vzájomného ručenia alebo rovnocenné zabezpečenie pre poisťovne na absorbovanie strát spojených s kreditným rizikom, ktorých kalibráciu pravidelne prehodnocujú príslušné orgány. Úverová inštitúcia aj poskytovateľ zabezpečenia vykonávajú posúdenie úverovej bonity dlžníka;
f)
úvermi zabezpečenými:
i)
nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie až do výšky nižšej hodnoty spomedzi hodnôt istín záložných práv, ktoré sú kombinované s akýmikoľvek prednostnými záložnými právami a 60 % hodnoty založených nehnuteľností; alebo
ii)
nadriadenými podielovými listami, ktoré emitujú francúzske fondy Fonds Communs de Titrisation alebo rovnocenné subjekty, ktoré sa zaoberajú sekuritizáciou a riadia sa právom členského štátu sekuritizujúceho expozície voči nehnuteľnému majetku určenému na podnikanie. V prípade, ak sa tieto nadriadené podielové listy používajú ako kolaterál, osobitný verejný dohľad na ochranu držiteľov dlhopisov ustanovený v článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES zabezpečí, že podkladové aktíva týchto podielových listov budú nepretržite od ich zahrnutia do krycej skupiny najmenej z 90 % pozostávať z hypoték na nehnuteľný majetok určený na podnikanie spolu so všetkými prednostnými záložnými právami až do výšky nižšej hodnoty spomedzi hodnôt istín splatných podľa týchto podielových listov, hodnôt istín záložných práv a 60 % hodnoty založených nehnuteľností, že tieto podielové listy sa kvalifikujú do 1. stupňa kreditnej kvality, ako sa ustanovuje v tejto kapitole, a že takéto podielové listy nepresahujú 10 % nominálnej hodnoty nesplatenej emisie.
Úvery zabezpečené nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie sú oprávnené aj v prípade, že pomer hodnoty úveru a nehnuteľnosti prekročí hodnotu 60 %, maximálne však do výšky 70 %, ak hodnota celkových aktív založených ako kolaterál na kryté dlhopisy prekročí nesplatenú nominálnu hodnotu krytých dlhopisov najmenej o 10 % a pohľadávka držiteľa dlhopisu spĺňa požiadavky právnej istoty stanovené v kapitole 4. Pohľadávka držiteľa dlhopisu má prednosť pred všetkými ostatnými pohľadávkami z kolaterálu;
g)
úvermi zabezpečenými námorným záložným právom na lode až do rozdielu medzi 60 % hodnoty založenej lode a hodnotou akýchkoľvek iných prednostných námorných záložných práv.
Na účely prvého pododseku písmena c), písmena d) bodu ii) a písmena f) bodu ii) expozície vzniknuté prevodom a riadením platieb dlžníkov alebo výnosov z realizácie, ktoré sa týkajú úverov zabezpečených nehnuteľnosťami, sa držiteľom krytých dlhopisov do limitov uvedených v týchto písmenách nezapočítavajú.
Príslušné orgány môžu po porade s EBA čiastočne upustiť od uplatňovania prvého pododseku písm. c) a povoliť 2. stupeň kreditnej kvality pre celkovú expozíciu až do 10 % nominálnej hodnoty nesplatených krytých dlhopisov emitujúcej inštitúcie za predpokladu, že podstatné potenciálne problémy s koncentráciou v príslušných členských štátoch je možné zdokumentovať vzhľadom na uplatňovanie požiadavky 1. stupňa kreditnej kvality uvedenej v uvedenom písmene.
2. Situácie v odseku 1 písm. a) až f) zahŕňajú aj kolaterál, ktorý je právnymi predpismi obmedzený výlučne na ochranu držiteľov dlhopisov pred stratami.
3. Inštitúcie spĺňajú pre nehnuteľný majetok zabezpečujúci kryté dlhopisy minimálne požiadavky stanovené v článku 208 a pravidlá oceňovania stanovené v článku 229 ods. 1.
4. Krytým dlhopisom, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa tabuľky 6a, ktorá zodpovedá ratingovému hodnoteniu od ECAI v súlade s článkom 136:
Tabuľka 6a
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
10 %
20 %
20 %
50 %
50 %
100 %
5. Krytým dlhopisom, pre ktoré nie je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha na základe rizikovej váhy priradenej nezabezpečeným expozíciám vo forme nadriadených pohľadávok voči inštitúcii, ktorá ich emituje. Medzi rizikovými váhami platia takéto vzťahy:
a)
ak sa expozíciám voči inštitúcii priradí riziková váha20 %, krytému dlhopisu sa priradí riziková váha10 %;
b)
ak sa expozíciám voči inštitúcii priradí riziková váha50 %, krytému dlhopisu sa priradí riziková váha20 %;
c)
ak sa expozíciám voči inštitúcii priradí riziková váha100 %, krytému dlhopisu sa priradí riziková váha50 %;
d)
ak sa expozíciám voči inštitúcii priradí riziková váha150 %, krytému dlhopisu sa priradí riziková váha100 %.
6. Kryté dlhopisy emitované do 31. decembra 2007 nepodliehajú požiadavkám uvedeným v odsekoch 1 a 3. Sú oprávnené na preferenčné zaobchádzanie podľa odseku 4 a 5 až do dátumu svojej splatnosti.
7. Expozície vo forme krytých dlhopisov sú oprávnené na preferenčné zaobchádzanie, pokiaľ inštitúcia investujúca do krytých dlhopisov môže príslušným orgánom preukázať, že:
a)
dostáva informácie o portfóliu zahŕňajúce aspoň:
i)
hodnotu krycej skupiny a nesplatených krytých dlhopisov;
ii)
geografické rozloženie a druh krycích aktív, veľkosť úveru, úrokovú mieru a menové riziká;
iii)
štruktúru splatnosti krycích aktív a krytých dlhopisov; a
iv)
percentuálny podiel úverov, ktoré sú viac ako 90 dní po lehote splatnosti;
b)
emitent poskytuje inštitúcii informácie uvedené v písmene a) najmenej v polročných intervaloch.
Článok 130
Položky predstavujúce sekuritizačné expozície
Hodnoty rizikovo vážených expozícií sa pre sekuritizačné pozície určujú v súlade s kapitolou 5.
Článok 131
Expozície voči inštitúciám a podnikateľským subjektom s krátkodobým ratingovým hodnotením
Expozíciám voči inštitúciám a expozíciám voči podnikateľským subjektom, pre ktoré je k dispozícii krátkodobé ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa tabuľky 7, ktorá zodpovedá ratingovému hodnoteniu od ECAI v súlade s článkom 136:
Tabuľka 7
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
150 %
150 %
150 %
Článok 132
Expozície vo forme podielov na majetku v PKI
1. Expozíciám vo forme podielov na majetku v PKI sa priradí riziková váha 100 %, pokiaľ inštitúcia neuplatňuje metódu hodnotenia kreditného rizika podľa odseku 2, prístup založený na prezretí podkladových expozícií v odseku 4 alebo prístup založený na priemernej rizikovej váhe podľa odseku 5 v prípade, že sú splnené podmienky uvedené v odseku 3.
2. Expozíciám vo forme podielov na majetku v PKI, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa tabuľky 8, ktorá zodpovedá ratingovému hodnoteniu od ECAI v súlade s článkom 136.
Tabuľka 8
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
3. Inštitúcie môžu určiť rizikovú váhu pre PKI v súlade s odsekmi 4 a 5, ak sú splnené tieto kvalifikačné kritériá:
a)
PKI je riadený podnikom, ktorý podlieha dohľadu v členskom štáte alebo v prípade PKI tretej krajiny, ak sú splnené tieto podmienky:
i)
PKI je riadený spoločnosťou podliehajúcou dohľadu, ktorý sa považuje za rovnocenný dohľadu stanovenému v práve Únie;
ii)
spolupráca medzi príslušnými orgánmi je zaručená na dostatočnej úrovni;
b)
prospekt PKI alebo rovnocenný dokument obsahuje tieto náležitosti:
i)
kategórie aktív, do ktorých smie PKI investovať;
ii)
ak sa uplatňujú investičné limity, príslušné limity a metodika ich výpočtu;
c)
PKI predkladá aspoň raz ročne správu o svojej obchodnej činnosti, aby sa mohli zhodnotiť jeho aktíva a pasíva, príjmy a operácie za vykazované obdobie.
Na účely písmena a) môže Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov a s výhradou postupu preskúmania uvedeného v článku 464 ods. 2 prijať rozhodnutie o tom, či tretia krajina uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii. Ak sa takéto rozhodnutie neprijme do 1. januára 2015, inštitúcie môžu aj naďalej uplatňovať zaobchádzanie stanovené v tomto odseku voči expozíciám vo forme podielov na majetku v PKI z tretích krajín, ak relevantné príslušné orgány schválili túto tretiu krajinu ako oprávnenú na toto zaobchádzanie do 1. januára 2014.
4. Ak má inštitúcia informácie o podkladových expozíciách PKI, môže prezrieť tieto podkladové expozície s cieľom vypočítať priemernú rizikovú váhu pre svoje expozície vo forme podielov na majetku v v PKI v súlade s metódami stanovenými v tejto kapitole. Ak samotná podkladová expozícia PKI je expozíciou vo forme podielov v inom PKI, ktorý spĺňa kritériá uvedené v odseku 3, inštitúcia môže prezrieť podkladové expozície tohto iného PKI.
5. Ak inštitúcia nemá informácie o podkladových expozíciách PKI, môže vypočítať priemernú rizikovú váhu pre svoje expozície vo forme podielov na majetku v PKI v súlade s metódami stanovenými v tejto kapitole za predpokladu, že PKI najprv investuje v maximálnom rozsahu, ktorý mu mandát umožňuje, do tried expozícií s najvyššou kapitálovou požiadavkou, a potom bude v investovaní pokračovať v zostupnom poradí, až kým nedosiahne maximálny limit pre celkové investície.
Pokiaľ ide o výpočet rizikovej váhy pre PKI a predkladanie správ v súlade s metódami stanovenými v odsekoch 4 a 5, môžu sa inštitúcie spoľahnúť na tieto tretie strany:
a)
depozitnú inštitúciu alebo depozitnú finančnú inštitúciu PKI za predpokladu, že PKI investuje výlučne do cenných papierov a všetky cenné papiere má uložené v tejto depozitnej inštitúcii alebo finančnej inštitúcii;
b)
PKI, na ktoré sa nevzťahuje písmeno a), správcovskú spoločnosť PKI za predpokladu, že správcovská spoločnosť PKI spĺňa kritériá stanovené v odseku 3 písm. a).
Správnosť výpočtu uvedeného v prvom pododseku potvrdzuje externý audítor.
Článok 133
Kapitálové expozície
1. Za kapitálové expozície sa považujú tieto expozície:
a)
nedlhové expozície vyjadrujúce podriadenú, zostatkovú pohľadávku voči aktívam alebo príjmu emitenta;
b)
dlhové expozície a iné cenné papiere, partnerstvá, deriváty alebo iné prostriedky, ktorých ekonomický význam je podobný expozíciám uvedeným v písmene a).
2. Kapitálovým expozíciám sa priradí riziková váha100 %, pokiaľ sa nevyžaduje, aby boli odpočítané v súlade s druhou časťou, priradí sa im riziková váha250 % v súlade s článkom 48 ods. 4, priradí sa im riziková váha1 250 % v súlade s článkom 89 ods. 3 alebo sa považujú za vysoko rizikové položky v súlade s článkom 128.
3. Investície do akciových nástrojov alebo nástrojov regulatórneho kapitálu emitovaných inštitúciami sa klasifikujú ako kapitálové pohľadávky, pokiaľ sa neodpočítajú od vlastných zdrojov alebo sa na ne nevzťahuje riziková váha250 % podľa článku 48 ods. 4, alebo pokiaľ sa nepovažujú za vysoko rizikové položky v súlade s článkom 128.
Článok 134
Iné položky
1. Hmotným aktívam v zmysle článku 4 ods. 10 smernice 86/635/EHS sa priradí riziková váha 100 %.
2. Predbežným platbám a vzniknutému príjmu z úverov, pri ktorých inštitúcia nedokáže určiť protistranu v súlade so smernicou 86/635/EHS, sa priradí riziková váha 100 %.
3. Hotovostným prostriedkom na ceste sa priradí riziková váha 20 %. Hotovosti a jej rovnocenným prostriedkom sa priradí riziková váha 0 %.
4. Zásobám zlata držaným vo vlastných trezoroch alebo v spoločnej správe v rozsahu, v akom sú kryté záväzkami v zlate, sa priradí riziková váha 0 %.
5. V prípade zmlúv o predaji a spätnom odkúpení aktív a priamych termínovaných nákupov sa priradí tá riziková váha, ktorá je priradená daným aktívam, a nie riziková váha protistrán transakcií.
6. Ak inštitúcia poskytne kreditné zabezpečenie pre určitý počet expozícií za podmienok, že n-té zlyhanie medzi expozíciami aktivuje platbu a že sa touto kreditnou udalosťou ukončí zmluva, ak mal produkt externé ratingové hodnotenie od ECAI, priradia sa rizikové váhy predpísané v kapitole 5. Ak pre produkt nie je k dispozícii ratingové hodnotenie od ECAI, rizikové váhy expozícií zahrnutých v koši sa s výnimkou n-1 expozícií sčítajú až do výšky 1 250 % a vynásobia sa nominálnou hodnotou zabezpečenia z úverového derivátu, čím sa získa rizikovo vážené aktívum. (n-1) expozícií, ktoré majú byť z uvedeného súčtu vyňaté, sa určí na základe toho, že majú zahŕňať také expozície, z ktorých každá produkuje nižšiu hodnotu rizikovo váženej expozície, než je hodnota rizikovo váženej expozície ktorejkoľvek expozície zahrnutej do súčtu.
7. Hodnota expozície z prenájmu zodpovedá diskontovaným minimálnym platbám nájmu. Minimálnymi platbami nájmu sú platby presahujúce dobu nájmu, ktoré sa vyžadujú alebo sa môžu vyžadovať od nájomcu, a akákoľvek výhodná opcia, ktorej uplatnenie je dostatočne isté. Ak od inej protistrany, ako je nájomca, možno vyžadovať, aby uskutočnila platbu týkajúcu sa zostatkovej hodnoty prenajímanej nehnuteľnosti a platobný záväzok spĺňa súbor podmienok uvedených v článku 201 vzťahujúcich sa na oprávnenosť poskytovateľov kreditného zabezpečenia, ako aj na požiadavky na uznanie ostatných druhov záruk uvedených v článkoch 213 až 215, platobný záväzok sa môže vziať do úvahy ako nefinancované kreditné zabezpečenie podľa kapitoly 4. Tieto expozície sa zaradia do príslušných tried expozícií v súlade s článkom 112. Ak expozícia zahŕňa zostatkovú hodnotu prenajatého majetku, hodnoty rizikovo vážených expozícií sa vypočítajú takto: 1/t * 100 % * zostatková hodnota, kde t je väčšie ako 1 a najbližší počet celých rokov zostávajúcej doby nájmu.
Oddiel 3
Uznávanie a priraďovanie hodnotenia kreditného rizika
Pododdiel 1
Uznávanie ecai
Článok 135
Využívanie ratingových hodnotení ECAI
1. Externé ratingové hodnotenie sa môže použiť na stanovenie rizikovej váhy expozície podľa tejto kapitoly len v prípade, ak ho vydala ECAI alebo ak ho potvrdila ECAI v súlade s nariadením (ES) č. 1060/2009.
2. EBA na svojej webovej stránke zverejní zoznam ECAI v súlade s článkom 2 ods. 4 a článkom 18 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1060/2009.
Pododdiel 2
Priraďovanie ratingových hodnotení ecai
Článok 136
Priraďovanie ratingových hodnotení ECAI
1. EBA, EIOPA a ESMA prostredníctvom spoločného výboru vypracujú návrhy vykonávacích technických predpisov s cieľom stanoviť pre všetky ECAI, ktorým stupňom kreditnej kvality uvedeným v oddiele 2 majú zodpovedať príslušné ratingové hodnotenia od ECAI („priraďovanie“). Tieto stanovenia musia byť objektívne a konzistentné.
EBA, EIOPA a ESMA predložia návrhy týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. júla 2014 a v prípade potreby predloží revidované návrhy vykonávacích technických predpisov.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, nariadenia (EÚ) č. 1094/2010 a nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
2. Pri určovaní priradenia ratingových hodnotení dodržiavajú EBA, EIOPA a ESMA tieto požiadavky:
a)
v záujme diferencovania medzi relatívnymi stupňami rizika vyjadrenými každým ratingovým hodnotením zvážia EBA, EIOPA a ESMA kvantitatívne faktory, ako napríklad dlhodobú mieru zlyhania spojenú so všetkými položkami, ktorým bolo priradené rovnaké ratingové hodnotenie. V prípade nedávno zriadených ECAI a agentúr, ktoré majú zostavené len obmedzené záznamy o zlyhaní, si EBA, EIOPA a ESMA od ECAI vyžiadajú jej odhad dlhodobej miery zlyhania spojenej so všetkými položkami, ktorým bolo priradené rovnaké ratingové hodnotenie;
b)
v záujme diferencovania medzi relatívnymi stupňami rizika vyjadrenými každým ratingovým hodnotením zvážia EBA, EIOPA a ESMA kvalitatívne faktory, ako napríklad skupinu emitentov hodnotených ECAI, rozsah ratingových hodnotení, ktoré ECAI priraďuje, význam každého ratingového hodnotenia a definíciu zlyhania, ktorú ECAI používa;
c)
EBA, EIOPA a ESMA porovnajú zaznamenané miery zlyhania v prípade každého ratingového hodnotenia konkrétnej ECAI s referenčnou hodnotou stanovenou na základe mier zlyhania zaznamenaných ostatnými ECAI pri skupine emitentov, ktorí predstavujú rovnaký stupeň kreditného rizika;
d)
ak sú zaznamenané miery zlyhania v prípade ratingových hodnotení konkrétnej ECAI podstatne a systematicky vyššie ako príslušná referenčná hodnota, EBA, EIOPA a ESMA zaradia ratingové hodnotenie od ECAI do vyššieho stupňa kreditnej kvality stupnice kreditnej kvality;
e)
ak EBA, EIOPA a ESMA zvýšia rizikovú váhu spojenú s určitým ratingovým hodnotením od konkrétnej ECAI a ak zaznamenané miery zlyhania v prípade ratingového hodnotenia od tejto ECAI už nie sú podstatne a systematicky vyššie ako referenčná hodnota, EBA, EIOPA a ESMA môžu zaradiť dané ratingové hodnotenie od ECAI do pôvodného stupňa kreditnej kvality stupnice kreditnej kvality.
3. EBA, EIOPA a ESMA vypracujú návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť kvantitatívne faktory uvedené v odseku 2 písm. a), kvalitatívne faktory uvedené v odseku 2 písm. b) a referenčné hodnoty uvedené v odseku 2 písm. c).
EBA, EIOPA a ESMA predložia návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. júla 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, nariadenia (EÚ) č. 1094/2010 a nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Pododdiel 3
Použitie ratingových hodnotení agentúr na podporu exportu
Článok 137
Použitie ratingových hodnotení agentúr na podporu exportu
1. Na účely článku 114 môžu inštitúcie použiť ratingové hodnotenia agentúry na podporu exportu, ktorú vymenovala inštitúcia, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
a)
existuje dohodnuté rizikové skóre od agentúr na podporu exportu zapojených do „Dohody o usmerneniach pre oficiálne podporované exportné úvery“ v rámci OECD;
b)
agentúra na podporu exportu uverejňuje svoje ratingové hodnotenia, používa dohodnutú metodiku OECD a ratingové hodnotenie je spojené s jednou z ôsmich minimálnych poistných prémií pre poistenie exportu, ktoré sa stanovujú v odsúhlasenej metodike OECD. Inštitúcia môže zrušiť vymenovanie agentúry na podporu exportu. Ak existujú konkrétne náznaky, že dôvodom zrušenia vymenovania bolo zmiernenie požiadaviek na kapitálovú primeranosť, musí inštitúcia toto zrušenie odôvodniť.
2. Expozíciám, pre ktoré je uznané ratingové hodnotenie agentúry na podporu exportu, sa na účely určenia rizikovej váhy priradí riziková váha podľa tabuľky 9.
Tabuľka 9
MEIP
0
1
2
3
4
5
6
7
Riziková váha
0 %
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Oddiel 4
Použitie ratingových hodnotení od ecai na určenie rizikových váh
Článok 138
Všeobecné požiadavky
Inštitúcia môže nominovať jednu alebo viac ECAI na určenie rizikových váh, ktoré sa majú priradiť aktívam a podsúvahovým položkám. Inštitúcia môže zrušiť nominovanie ECAI. Ak existujú konkrétne náznaky, že dôvodom zrušenia vymenovania bolo zmiernenie požiadaviek na kapitálovú primeranosť, musí inštitúcia toto zrušenie odôvodniť. Ratingové hodnotenia sa nepoužívajú selektívne. Inštitúcia používa vyžiadané ratingové hodnotenia. Nevyžiadané ratingové hodnotenia však môžu používať v tom prípade, ak EBA potvrdila, že sa nevyžiadané ratingové hodnotenia od ECAI svojou kvalitou neodlišujú od vyžiadaných ratingových hodnotení tejto ECAI. EBA odmietne vydať takéto potvrdenie alebo ho zruší predovšetkým vtedy, ak ECAI použila nevyžiadané ratingové hodnotenie s cieľom vyvinúť tlak na hodnotený subjekt, aby si objednal ratingové hodnotenia alebo iné služby. Pri používaní ratingových hodnotení musia inštitúcie dodržiavať tieto požiadavky:
a)
inštitúcia, ktorá sa rozhodne použiť ratingové hodnotenia vypracované ECAI pre určitú triedu položiek, musí tieto ratingové hodnotenia konzistentne použiť pre všetky expozície, ktoré do danej triedy patria;
b)
inštitúcia, ktorá sa rozhodne použiť ratingové hodnotenia vypracované ECAI, ich musí po celý čas používať konzistentným spôsobom;
c)
inštitúcia môže použiť len tie ratingové hodnotenia ECAI, v ktorých sa berú do úvahy všetky jej dlžné sumy istín a úrokov;
d)
ak je pre položku s ratingovým hodnotením k dispozícii len jedno ratingové hodnotenie od nominovanej ECAI, toto ratingové hodnotenie sa použije na určenie rizikovej váhy pre túto položku;
e)
ak sú pre položku s ratingovým hodnotením k dispozícii dve ratingové hodnotenia nominovaných ECAI a obidve zodpovedajú rôznym rizikovým váham, priradí sa tá riziková váha, ktorá je vyššia;
f)
ak sú pre položku s ratingovým hodnotením k dispozícii viac ako dve ratingové hodnotenia nominovaných ECAI, vychádza sa z tých dvoch ratingových hodnotení, ktoré predstavujú najnižšie rizikové váhy. Ak sa tieto dve najnižšie rizikové váhy navzájom odlišujú, priradí sa tá riziková váha, ktorá je vyššia. Ak sú tieto dve najnižšie rizikové váhy rovnaké, priradí sa táto riziková váha.
Článok 139
Ratingové hodnotenie emitenta a emisie
1. Ak existuje ratingové hodnotenie pre konkrétny emisný program alebo facilitu, ku ktorej patrí položka predstavujúca expozíciu, toto ratingové hodnotenie sa použije na určenie rizikovej váhy, ktorá sa priradí k danej položke.
2. Ak neexistuje pre určitú položku priamo použiteľné ratingové hodnotenie, existuje však ratingové hodnotenie pre konkrétny emisný program alebo facilitu, ku ktorým nepatrí položka predstavujúca expozíciu, alebo existuje všeobecné ratingové hodnotenie emitenta, potom sa toto ratingové hodnotenie použije v obidvoch týchto prípadoch:
a)
ak so sebou prináša vyššiu rizikovú váhu, než aká by vznikla v inom prípade a príslušná expozícia sa z každého hľadiska zaraďuje rovnako alebo nižšie ako konkrétny emisný program, facilita alebo prípadne emitentove nezabezpečené expozície vo forme nadriadených pohľadávok;
b)
prináša nižšiu rizikovú váhu a príslušná expozícia sa z každého hľadiska zaraďuje rovnako alebo vyššie ako konkrétny emisný program, facilita alebo prípadne emitentove nezabezpečené expozície vo forme nadriadených pohľadávok.
Vo všetkých ostatných prípadoch sa s expozíciou zaobchádza ako s expozíciou bez ratingu.
3. Odseky 1 a 2 nevylučujú uplatňovanie článku 129.
4. Ratingové hodnotenia emitentov v rámci skupiny podnikateľských subjektov sa nemôžu použiť ako ratingové hodnotenie iného emitenta v tej istej skupine.
Článok 140
Dlhodobé a krátkodobé ratingové hodnotenia
1. Krátkodobé ratingové hodnotenia sa môžu použiť iba v prípade krátkodobých aktív a podsúvahových položiek, ktoré predstavujú expozície voči inštitúciám a podnikateľským subjektom.
2. Krátkodobé ratingové hodnotenia sa použijú len na položku, na ktorú sa vzťahuje krátkodobé ratingové hodnotenie, a nepoužijú sa na odvodenie rizikových váh pre žiadnu inú položku, okrem týchto prípadov:
a)
ak sa krátkodobej facilite s ratingovým hodnotením priradí riziková váha 150 %, potom sa všetkým nezabezpečeným expozíciám bez ratingového hodnotenia voči tomuto dlžníkovi, krátkodobým alebo dlhodobým, takisto priradí riziková váha 150 %;
b)
ak sa krátkodobej facilite s ratingovým hodnotením priradí riziková váha 50 %, žiadnej krátkodobej expozícii bez ratingového hodnotenia sa nepriradí riziková váha nižšia ako 100 %.
Článok 141
Položky v domácej a cudzej mene
Ratingové hodnotenie, ktoré sa vzťahuje na položku denominovanú v domácej mene dlžníka, sa nemôže použiť na odvodenie rizikovej váhy pre inú expozíciu voči tomu istému dlžníkovi, ktorá je denominovaná v cudzej mene.
Ak expozícia vznikne účasťou inštitúcie na úvere od multilaterálnej rozvojovej banky, ktorej štatút preferovaného veriteľa je uznaný na trhu, môže sa použiť ratingové hodnotenie na položku dlžníka v domácej mene na účely určenia rizikovej váhy.
KAPITOLA 3
Prístup interných ratingov
Oddiel 1
Povolenie príslušných orgánov na použitie prístupu irb
Článok 142
Vymedzenia pojmov
1. Na účely tejto kapitoly sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1)
„ratingový systém“ sú všetky metódy, postupy, kontroly, zhromažďovanie údajov a systémy IT, ktoré podporujú hodnotenie kreditného rizika, zaraďovanie expozícií do ratingových stupňov alebo skupín a kvantifikáciu odhadov zlyhaní a strát pri určitých druhoch expozícií;
2)
„druh expozícií“ je skupina homogénne riadených expozícií, ktoré pozostávajú z určitého druhu facilít a ktoré sa môžu obmedzovať na jediný subjekt alebo jediný podsúbor subjektov v rámci skupiny za predpokladu, že ten istý druh expozícií sa v iných subjektoch skupiny riadi odlišne;
3)
„obchodný útvar“ sú akékoľvek samostatné organizačné alebo právne subjekty, obchodné línie, geografické oblasti;
4)
„veľký subjekt finančného sektora“ je každý iný subjekt finančného sektora ako je subjekt uvedený v článku 4 ods. 1 bode 27 písm. j), ktorý spĺňa nasledovné podmienky:
a)
hodnota jeho celkových aktív vypočítaných na individuálnom alebo konsolidovanom základe je vyššia alebo sa rovná prahovej hodnote 70 miliárd EUR, pričom na stanovenie hodnoty aktív sa použije najnovší finančný výkaz alebo konsolidovaný finančný výkaz overený audítorom; a
b)
samotný subjekt alebo aspoň jedna z jeho dcérskych spoločností podlieha prudenciálnej regulácii v Únii alebo právu tretej krajiny, ktorá uplatňuje požiadavky prudenciálneho dohľadu a regulácie, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uplatňovaným v Únii;
5)
„neregulovaný finančný subjekt“ je akýkoľvek iný subjekt, ktorý nie je regulovaným subjektom finančného sektora, ale ako svoju hlavnú činnosť vykonáva jednu alebo viacero činností uvedených v prílohe I k smernici 2013/36/EÚ alebo uvedených v prílohe I k smernici 2004/39/ES;
6)
„ratingový stupeň dlžníka“ je kategória rizika v rámci ratingovej stupnice dlžníkov v ratingovom systéme, do ktorej sú dlžníci zaraďovaní na základe súboru konkretizovaných a jasných ratingových kritérií, z ktorých sa odvodzujú odhady pravdepodobnosti zlyhania (PD);
7)
„stupeň facility“ je kategória rizika v rámci stupnice facility v ratingovom systéme, do ktorej sú expozície zaraďované na základe súboru konkretizovaných a jasných ratingových kritérií, z ktorých sa odvodzujú vlastné odhady LGD;
8)
„správca“ je subjekt, ktorý riadi skupinu odkúpených pohľadávok alebo podkladových expozícií voči kreditným rizikám na každodennej báze.
2. Komisia môže na účely odseku 1 bodu 4 písm. b) tohto článku formou vykonávacích aktov a s výhradou postupu preskúmania, na ktorý sa odkazuje v článku 464 ods. 2, prijať rozhodnutie o tom, či tretia krajina uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii. Ak sa takéto rozhodnutie neprijme do 1. januára 2015, inštitúcie môžu naďalej uplatňovať vo vzťahu k tretej krajine zaobchádzanie uvedené v tomto odseku, ak relevantné príslušné orgány schválili dotknutú tretiu krajinu za oprávnenú na takéto zaobchádzanie do 1. januára 2014.
Článok 143
Povolenie na používanie prístupu IRB
1. Ak sú splnené podmienky uvedené v tejto kapitole, príslušný orgán povolí inštitúciám, aby vypočítali hodnoty rizikovo vážených expozícií s použitím prístupu interných ratingov (ďalej len „prístup IRB“).
2. Vopred udelené povolenie na používanie prístupu IRB vrátane vlastných odhadov LGD a konverzných faktorov sa vyžaduje v prípade každej triedy expozícií a každého ratingového systému a prístupov interných modelov ku kapitálovým expozíciám a v prípade každého prístupu k odhadovaniu LGD a konverzných faktorov.
3. Inštitúcie musia získať vopred udelené povolenie príslušných orgánov pre tieto prípady:
a)
závažné zmeny v rozsahu uplatňovania ratingového systému alebo prístupu interných modelov pre kapitálové expozície, na ktorých používanie inštitúcia získala povolenie;
b)
závažné zmeny ratingového systému alebo prístupu interných modelov pre kapitálové expozície, na ktorých používanie inštitúcia získala povolenie.
Rozsah uplatňovania ratingového systému zahŕňa všetky expozície príslušného druhu expozície, pre ktorý bol tento ratingový systém vyvinutý.
4. Inštitúcie oznámia príslušným orgánom všetky zmeny ratingových systémov a prístupov interných modelov pre kapitálové expozície.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky pre posúdenie závažnosti používania exitujúceho ratingového systému v prípade iných dodatočných expozícií, na ktoré sa už neuplatňuje tento ratingový systém, a zmien ratingových systémov alebo prístupov interných modelov pre kapitálové expozície podľa prístupu IRB.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2013.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 144
Posúdenie žiadosti o používanie prístupu IRB zo strany príslušných orgánov
1. Príslušný orgán udelí inštitúcii povolenie na používanie prístupu IRB vrátane vlastných odhadov LGD a konverzných faktorov v súlade s článkom 143, iba ak je príslušný orgán presvedčený, že požiadavky stanovené v tejto kapitole sú splnené, a to najmä požiadavky stanovené v oddiele 6, a že systémy inštitúcie pre riadenie a rating expozícií kreditného rizika sú správne a dôsledne sa uplatňujú, a najmä, že inštitúcia preukázala k spokojnosti príslušného orgánu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
ratingové systémy inštitúcie poskytujú zmysluplné hodnotenie charakteristík dlžníka a transakcií, zmysluplné rozdelenie rizika a presné a konzistentné kvantitatívne odhady rizika;
b)
interné ratingy a odhady zlyhaní a strát použité vo výpočte požiadaviek na vlastné zdroje a súvisiace systémy a procesy hrajú základnú úlohu v procese riadenia rizík a rozhodovania, pri schvaľovaní úveru, alokácii interného kapitálu a funkciách správy a riadenia inštitúcie;
c)
inštitúcia má útvar kontroly kreditného rizika, ktorý je zodpovedný za jej ratingové systémy, a ktorý je primerane nezávislý a nie je nevhodne ovplyvňovaný;
d)
inštitúcia zhromažďuje a uchováva všetky príslušné údaje, aby zabezpečila účinnú podporu svojmu procesu merania a riadenia kreditného rizika;
e)
inštitúcia dokumentuje svoje ratingové systémy a odôvodnenie ich návrhu a validuje ich;
f)
inštitúcia validuje každý ratingový systém a každý prístup interných modelov pre kapitálové expozície počas primeraného časového obdobia pred udelením povolenia na používanie tohto ratingového systému alebo prístupu interných modelov pre kapitálové expozície, posúdi počas tohto časového obdobia, či je tento ratingový systém alebo prístup interných modelov pre kapitálové expozície vhodný pre rozsah uplatňovania ratingového systému alebo prístupu interných modelov pre kapitálové expozície, a na základe svojho posúdenia uskutoční potrebné zmeny týchto ratingových systémov alebo prístupov interných modelov pre kapitálové expozície;
g)
inštitúcia vypočíta na základe prístupu IRB požiadavky na vlastné zdroje, ktoré vyplývajú z jej odhadov rizikových ukazovateľov, a môže predložiť správu, ako sa vyžaduje v článku 99;
h)
inštitúcia zaradila a naďalej zaraďuje každú expozíciu v rozsahu uplatňovania ratingového systému do ratingového stupňa alebo skupiny tohto ratingového systému; inštitúcia zaradila a naďalej zaraďuje každú expozíciu v rozsahu uplatňovania prístupu pre kapitálové expozície do tohto prístupu interných modelov.
Požiadavky, pokiaľ ide o používanie prístupu IRB vrátane vlastných odhadov LGD a konverzných faktorov sa uplatňujú aj v prípade, ak inštitúcia implementovala ratingový systém alebo model používaný v rámci ratingového systému, ktorý kúpila od dodávateľa tretej strany.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť metodiku hodnotenia, ktorú príslušné orgány dodržiavajú na posúdenie, či inštitúcia pri používaní prístupu IRB dodržiava dané požiadavky.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 145
Predchádzajúce skúsenosti s používaním prístupov IRB
1. Inštitúcia, ktorá požaduje, aby sa jej umožnilo používanie prístupu IRB, preukáže, že pre príslušné triedy expozícií interných ratingov používala ratingové systémy, ktoré boli vo všeobecnosti v súlade s požiadavkami stanovenými v oddiele 6 na účely merania a riadenia interných rizík počas obdobia najmenej troch rokov predtým, než sa kvalifikuje pre používanie prístupu IRB.
2. Inštitúcia, ktorá požaduje, aby sa jej umožnilo používanie vlastných odhadov LGD a konverzných faktorov, k spokojnosti príslušných orgánov preukáže, že odhadovala a používala vlastné odhady LGD a konverzných faktorov spôsobom, ktorý bol vo všeobecnosti konzistentný s požiadavkami na používanie vlastných odhadov týchto parametrov stanovených v oddiele 6 počas obdobia najmenej troch rokov predtým, než sa kvalifikuje na používanie vlastných odhadov LGD a konverzných faktorov.
3. Ak inštitúcia dodatočne po udelení pôvodného povolenia rozšíri používanie prístupu IRB, musia byť skúsenosti inštitúcie dostatočné na to, aby spĺňala požiadavky odsekov 1 a 2 v súvislosti s dodatočnými zahrnutými expozíciami. Ak sa používanie ratingových systémov rozšíri na expozície, ktoré sa podstatne líšia od rozsahu existujúceho pokrytia, takže nie je možné odôvodnene predpokladať, že existujúce skúsenosti sú dostatočné na to, aby spĺňali požiadavky týchto ustanovení v súvislosti s dodatočnými expozíciami, potom sa požiadavky odsekov 1 a 2 uplatňujú na dodatočné expozície samostatne.
Článok 146
Opatrenia, ktoré sa majú prijať, ak požiadavky tejto kapitoly prestanú byť plnené
Ak inštitúcia prestane spĺňať požiadavky stanovené v tejto kapitole, oznámi to príslušnému orgánu a urobí jeden z týchto úkonov:
a)
k spokojnosti príslušného orgánu predloží plán opätovného včasného dodržiavania požiadaviek a tento plán splní v lehote dohodnutej s príslušným orgánom;
b)
preukáže k spokojnosti príslušných orgánov, že účinok nedodržiavania požiadaviek je nepodstatný.
Článok 147
Metodika zaraďovania expozícií do tried expozícií
1. Metodika, ktorú inštitúcia používa na zaraďovanie expozícií do rôznych tried expozícií, je primeraná a dlhodobo konzistentná.
2. Každá expozícia sa zaradí do jednej z týchto tried expozícií:
a)
expozície voči ústredným vládam a centrálnym bankám;
b)
expozície voči inštitúciám;
c)
expozície voči podnikateľským subjektom;
d)
retailové expozície;
e)
kapitálové expozície;
f)
položky predstavujúce sekuritizačné pozície;
g)
iné aktíva, ktoré nemajú povahu kreditného záväzku.
3. Triede stanovenej v odseku 2 písm. a) sa priradia tieto expozície:
a)
expozície voči regionálnym vládam, miestnym orgánom alebo subjektom verejného sektora, s ktorými sa zaobchádza ako s expozíciami voči ústredným vládam podľa článku 115 a článku 116;
b)
expozície voči multilaterálnym rozvojovým bankám uvedeným v článku 117 ods. 2;
c)
expozície voči medzinárodným organizáciám, na ktoré sa vzťahuje riziková váha 0 % podľa článku 118.
4. Triede stanovenej v odseku 2 písm. b) sa priradia tieto expozície:
a)
expozície voči regionálnym vládam a miestnym orgánom, s ktorými sa nezaobchádza ako s expozíciami voči ústredným vládam v súlade s článkom 115 ods. 2 a 4;
b)
expozície voči subjektom verejného sektora, s ktorými sa nezaobchádza ako s expozíciami voči ústredným vládam v súlade s článkom 116 ods. 4;
c)
expozície voči multilaterálnym rozvojovým bankám, ktorým sa nepriraďuje riziková váha 0 % podľa článku 117; a
d)
expozície voči finančným inštitúciám, s ktorými sa zaobchádza ako s expozíciami voči inštitúciám v súlade s článkom 119 ods. 5.
5. Aby sa expozície kvalifikovali do triedy retailových expozícií stanovenej v odseku 2 písm. d), musia spĺňať tieto kritériá:
a)
sú jednými z týchto expozícií:
i)
expozíciami voči jednej alebo viacerým fyzickým osobám;
ii)
expozíciami voči MSP, v tomto prípade za predpokladu, že celková suma, ktorú dlží klient alebo skupina prepojených klientov inštitúcii a materským spoločnostiam a ich dcérskym spoločnostiam vrátane akýchkoľvek expozícií po splatnosti, ale okrem expozícií zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie, podľa vedomia inštitúcie, ktorá prijala odôvodnené kroky, aby potvrdila tento stav, neprekročí 1 milión EUR;
b)
inštitúcia s nimi zaobchádza vo svojom riadení rizík dlhodobo konzistentne a podobným spôsobom;
c)
nie sú riadené individuálne rovnakým spôsobom ako expozície v triede expozícií voči podnikateľským subjektom;
d)
každá z nich predstavuje jednu z významného počtu podobne riadených expozícií.
Okrem expozícií uvedených v prvom pododseku sa do triedy retailových expozícií zahrnie súčasná hodnota retailových minimálnych platieb z prenájmu.
6. Triede stanovenej v odseku 2 písm. e) sa priradia tieto expozície:
a)
nedlhové expozície vyjadrujúce podriadenú, zostatkovú pohľadávku voči aktívam alebo príjmu emitenta;
b)
dlhové expozície a iné cenné papiere, partnerstvá, deriváty alebo iné prostriedky, ktorých ekonomický význam je podobný expozíciám uvedeným v písmene a).
7. Akýkoľvek kreditný záväzok, ktorý nie je zaradený do tried expozícií uvedených v odseku 2 písm. a), b), d), e) a f), sa zaradí do triedy expozícií voči podnikateľským subjektom uvedenej v písmene c) tohto odseku.
8. V rámci triedy expozícií voči podnikateľským subjektom stanovenej v odseku 2 písm. c) určia inštitúcie oddelene ako expozície vo forme špecializovaného financovania tie expozície, ktoré majú tieto vlastnosti:
a)
expozícia je voči subjektu, ktorý bol vytvorený výhradne na financovanie alebo prevádzkovanie hmotného majetku, alebo je ekonomicky porovnateľnou expozíciou;
b)
zmluvné úpravy poskytujú veriteľovi značný stupeň kontroly nad aktívami a príjmom, ktorý produkujú;
c)
primárny zdroj splatenia záväzku je príjem vyprodukovaný aktívami, ktoré sú financované, a nie nezávislá kapacita širšej obchodnej spoločnosti.
9. Zostatková hodnota prenajatého majetku sa zaradí do triedy expozícií stanovenej v odseku 2 písm. g) okrem prípadov, keď je zostatková hodnota už zahrnutá do expozície z prenájmu stanovenej v článku 166 ods. 4.
10. Expozície z poskytovania zabezpečenia v rámci koša kreditných derivátov pre n-té zlyhanie sa zaradia do tej istej triedy stanovenej v odseku 2, do ktorej by sa expozície z koša zaradili s výnimkou situácií, keď by sa jednotlivé expozície zaradili do rozličných tried expozícií, pričom v tomto prípade sa expozície zaradia do triedy expozícií voči podnikateľským subjektom ustanovenej v odseku 2 písm. c).
Článok 148
Podmienky implementácie prístupu IRB v rôznych triedach expozícií a obchodných útvaroch
1. Inštitúcie a akékoľvek materské spoločnosti a ich dcérske spoločnosti implementácie prístup IRB v prípade všetkých expozícií, pokiaľ im nebolo udelené povolenie príslušných orgánov na trvalé používanie štandardizovaného prístupu v súlade s článkom 150.
Na základe vopred udeleného povolenia príslušnými orgánmi sa môže implementácia vykonávať postupne naprieč rôznymi triedami expozícií uvedenými v článku 147, v rámci rovnakého obchodného útvaru, medzi rôznymi obchodnými útvarmi v rovnakej skupine alebo na používanie vlastných odhadov LGD alebo konverzných faktorov na výpočet rizikových váh pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám a ústredným vládam a centrálnym bankám.
V prípade triedy retailových expozícií uvedenej v článku 147 ods. 5 sa môže implementácia vykonávať postupne naprieč kategóriami expozícií, ktorým zodpovedajú rôzne korelácie v článku 154.
2. Príslušné orgány stanovia lehotu, v rámci ktorej sa od inštitúcie a akejkoľvek materskej spoločnosti a jej dcérskych spoločností bude vyžadovať, aby implementovali prístup IRB pre všetky expozície. Touto lehotou je lehota, ktorú príslušné orgány považujú za primeranú na základe povahy a rozsahu činností inštitúcií alebo akejkoľvek materskej spoločnosti a jej dcérskych spoločností a na základe počtu a povahy ratingových systémov, ktoré sa majú implementovať.
3. Inštitúcie implementujú prístup IRB podľa podmienok, ktoré určia príslušné orgány. Príslušný orgán určí tieto podmienky tak, aby zabezpečovali, že flexibilita podľa odseku 1 sa nepoužíva selektívne s cieľom dosiahnuť znížené požiadavky na vlastné zdroje vzhľadom na tie triedy expozícií alebo obchodné útvary, ktoré zatiaľ nie sú zahrnuté do prístupu IRB alebo do používania vlastných odhadov LGD a konverzných faktorov.
4. Inštitúcie, ktoré začnú používať prístup IRB až po 1. januári 2013 alebo ktoré do tohto dátumu príslušné orgány požiadali, aby boli schopné vypočítať svoje kapitálové požiadavky použitím štandardizovaného prístupu, si zachovajú svoju schopnosť vypočítať kapitálové požiadavky pomocou štandardizovaného prístupu pre všetky svoje expozície počas obdobia implementácie dovtedy, kým im príslušné orgány neoznámia, že sa presvedčili, že implementácia prístupu IRB bude ukončené s primeranou istotou.
5. Inštitúcia, ktorá má povolené používať prístup IRB pre každú triedu expozícií, používa prístup IRB pre triedu kapitálových expozícií stanovenú v článku 147 ods. 2 písm. e) okrem prípadov, keď má táto inštitúcia povolené uplatňovať štandardizovaný prístup pre kapitálové expozície v súlade s článkom 150 a pre triedu iných aktív, ktoré nemajú povahu kreditného záväzku, stanovenú v článku 147 ods. 2 písm. g).
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, podľa ktorých príslušné orgány stanovia primeranú povahu a harmonogram postupného zavádzania prístupu IRB pre triedy expozícií uvedené v odseku 3.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 149
Podmienky na opätovné používanie menej sofistikovaných prístupov
1. Inštitúcia, ktorá používa prístup IRB pre konkrétnu triedu alebo druh expozície, neprestane používať tento prístup a nezačne na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií opäť používať štandardizovaný prístup, pokiaľ nie sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia preukázala k spokojnosti príslušného orgánu, že používanie štandardizovaného prístupu sa nenavrhuje s cieľom znížiť požiadavku na vlastné zdroje inštitúcie, ale je potrebné na základe povahy a zložitosti všetkých expozícií inštitúcie, ktoré sú tohto druhu, a nemalo by závažný nepriaznivý vplyv na platobnú schopnosť inštitúcie alebo jej schopnosť účinne riadiť riziká;
b)
inštitúcii bolo vopred udelené povolenie príslušného orgánu.
2. Inštitúcie, ktoré získali povolenie podľa článku 151 ods. 9 používať vlastné odhady LGD a konverzných faktorov, nezačnú opäť používať hodnoty LGD a konverzné faktory uvedené v článku 151 ods. 8, pokiaľ nie sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia preukázala k spokojnosti príslušného orgánu, že používanie LGD a konverzných faktorov stanovené v článku 151 ods. 8 pre určitú triedu alebo druh expozície sa nenavrhuje s cieľom znížiť požiadavku na vlastné zdroje inštitúcie, ale je potrebné na základe povahy a zložitosti všetkých expozícií inštitúcie, ktoré sú tohto druhu, a nemalo by závažný nepriaznivý vplyv na platobnú schopnosť inštitúcie alebo jej schopnosť účinne riadiť riziká;
b)
inštitúcii bolo vopred udelené povolenie príslušného orgánu.
3. Uplatňovanie odsekov 1 a 2 podlieha podmienkam pre postupné zavádzanie prístupu IRB stanoveným príslušnými orgánmi v súlade s článkom 148 a povoleniu na trvalé čiastočné používanie podľa článku 150.
Článok 150
Podmienky na trvalé čiastočné používanie
1. Ak inštitúciám bolo vopred udelené povolenie príslušných orgánov, inštitúcie, ktorým bolo povolené použiť prístup IRB pri výpočte hodnôt rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát pre jednu alebo viac tried expozícií, môžu uplatniť štandardizovaný prístup pre tieto expozície:
a)
trieda expozícií stanovená v článku 147 ods. 2 písm. a), ak je počet významných protistrán obmedzený a pre úverovú inštitúciu by bolo nadmieru ťažké implementovať ratingový systém pre tieto protistrany;
b)
trieda expozícií stanovená v článku 147 ods. 2 písm. b), ak je počet významných protistrán obmedzený a pre úverovú inštitúciu by bolo nadmieru ťažké implementovať ratingový systém pre tieto protistrany;
c)
expozície v nevýznamných obchodných útvaroch, ako aj triedy alebo druhy expozícií, ktoré sú nepodstatné, pokiaľ ide o veľkosť a pozorovaný rizikový profil;
d)
expozície voči ústredným vládam a centrálnym bankám členských štátov a voči ich regionálnym vládam, miestnym orgánom a správnym orgánom a subjektom verejného sektora za predpokladu, že:
i)
neexistuje rozdiel v riziku medzi expozíciami voči tejto ústrednej vláde a centrálnej banke a týmito ostatnými expozíciami z dôvodu osobitných verejných úprav;
ii)
expozíciám voči ústrednej vláde a centrálnej banke sa priradí riziková váha 0 % podľa článku 114 ods. 2, 4 alebo 5;
e)
expozície inštitúcie voči protistrane, ktorá je jej materskou spoločnosťou, jej dcérskou spoločnosťou alebo dcérskou spoločnosťou jej materskej spoločnosti za predpokladu, že protistrana je inštitúciou alebo finančnou holdingovou spoločnosťou, zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou, finančnou inštitúciou, správcovskou spoločnosťou alebo podnikom pomocných služieb podliehajúcim primeraným prudenciálnym požiadavkám alebo podnikom prepojeným vzťahom v zmysle článku 12 ods. 1 smernice 83/349/EHS;
f)
expozície medzi inštitúciami spĺňajúcimi požiadavky ustanovené v článku 113 ods. 7;
g)
kapitálové expozície voči subjektom, ktorých kreditné záväzky majú priradenú rizikovú váhu 0 % podľa kapitoly 2, vrátane tých verejne sponzorovaných subjektov, pri ktorých sa môže uplatniť riziková váha %;
h)
kapitálové expozície, ktoré vznikli podľa legislatívnych programov na podporu určitých hospodárskych odvetví poskytujúcich významné dotácie na investovanie inštitúcii a zahŕňajú určitú formu vládneho dozoru a reštrikcií akciových investícií v prípade, že také expozície môžu byť súhrnne vyňaté z prístupu IRB len do limitu 10 % vlastných zdrojov;
i)
expozície uvedené v článku 119 ods. 4, ktoré spĺňajú v ňom uvedené podmienky;
j)
štátne a štátom zaistené záruky uvedené v článku 215 ods. 2.
Príslušné orgány povolia uplatňovanie štandardizovaného prístupu na kapitálové expozície uvedené v písmenách g) a h) prvého pododseku, pre ktoré bolo povolené takéto zaobchádzanie v ostatných členských štátoch. EBA na svojej webovej stránke zverejní a pravidelne aktualizuje zoznam expozícií uvedených v uvedených písmenách ako oprávnené na zaobchádzanie podľa štandardizovaného prístupu.
2. Na účely odseku 1 sa trieda kapitálových expozícií inštitúcie považuje za významnú, ak ich celková hodnota s výnimkou kapitálových expozícií, ktoré vznikli podľa legislatívnych programov, ako sa uvádza v odseku 1 písm. g), za predchádzajúci rok presahuje v priemere výšku 10 % vlastných zdrojov inštitúcie. Ak je počet týchto kapitálových expozícií menší než 10 individuálnych podielov, prahová hodnota je vo výške 5 % vlastných zdrojov inštitúcie.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky uplatňovania odseku 1 písm. a), b) a c).
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
4. EBA vydá v roku 2018 usmernenia na uplatňovanie odseku 1 písm. d), v ktorých odporučí limity vyjadrené v percentuálnych podieloch z celkovej súvahy a/alebo rizikovo vážených aktív, ktoré sa vypočítajú na základe štandardizovaného prístupu.
Tieto usmernenia sa prijmú v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Oddiel 2
Výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií
Pododdiel 1
Zaobchádzanie podľa druhu triedy expozícií
Článok 151
Zaobchádzanie podľa triedy expozície
1. Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko pre expozície patriace do jednej z tried expozícií uvedených v článku 147 ods. 2 písm. a) až e) a písm. g) sa pod podmienkou, že sa neodpočítajú od vlastných zdrojov, vypočítajú v súlade s pododdielom 2 s výnimkou prípadov, keď sa tieto expozície odpočítajú od vlastného kapitálu Tier 1, položiek dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2.
2. Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených pohľadávkach sa vypočítajú podľa článku 157. Ak má úverová inštitúcia plné právo postihu voči predávajúcemu v súvislosti s odkúpenými pohľadávkami na riziko zlyhania a riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov, ustanovenia tohto článku a článkov 152 a 158 ods. 1 až 4 sa vo vzťahu k odkúpeným pohľadávkam neuplatňujú a s expozíciou sa zaobchádza ako s expozíciou zabezpečenou kolaterálom.
3. Výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko a riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov je založený na príslušných parametroch spojených s danou expozíciou. Tieto zahŕňajú PD, LGD, splatnosť (ďalej len „M“ - maturity) a hodnotu danej expozície. PD a LGD možno brať do úvahy oddelene alebo spoločne v súlade s oddielom 4.
4. Inštitúcie vypočítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko pre všetky expozície patriace do triedy expozícií „kapitálové pohľadávky“ uvedenej v článku 147 ods. 2 písm. e) v súlade s článkom 155. Inštitúcie môžu použiť prístupy stanovené v článku 155 ods. 3 a 4, ak im príslušné orgány vopred udelili povolenie. Príslušné orgány udelia inštitúcii povolenie na používanie prístupu interných modelov stanoveného v článku 155 ods. 4 za predpokladu, že inštitúcia spĺňa požiadavky stanovené v oddiele 6 pododdiele 4.
5. Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko pre expozície vo forme špecializovaného financovania sa vypočítajú v súlade s článkom 153 ods. 5.
6. Pokiaľ ide o expozície patriace do tried expozícií uvedených v článku 147 ods. 2 písm. a) až d), inštitúcie poskytnú vlastné odhady PD v súlade s článkom 143 a oddielom 6.
7. Pokiaľ ide o expozície patriace do triedy expozícií uvedenej v článku 147 ods. 2 písm. d), inštitúcie poskytnú vlastné odhady LGD a konverzných faktorov v súlade s článkom 143 a oddielom 6.
8. Pokiaľ ide o expozície patriace do tried expozícií uvedených v článku 147 ods. 2 písm. a) až c), inštitúcie uplatňujú hodnoty LGD stanovené v článku 161 ods. 1 a konverzné faktory stanovené v článku 166 ods. 8 písm. a) až d), pokiaľ im nebolo povolené používať vlastné odhady LGD a konverzných faktorov pre tieto triedy expozícií v súlade s odsekom 9.
9. Pokiaľ ide o všetky expozície patriace do tried expozícií uvedených v článku 147 ods. 2 písm. a) až c), príslušné orgány môžu povoliť inštitúciám použiť vlastné odhady LGD a konverzných faktorov v súlade s článkom 143 a oddielom 6.
10. Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre sekuritizované expozície a pre expozície patriace do triedy expozícií uvedenej v článku 147 ods. 2 písm. f) sa vypočítajú v súlade s kapitolou 5.
Článok 152
Zaobchádzanie s expozíciami vo forme podielov na majetku v PKI
1. Ak expozície vo forme podielov na majetku v PKI spĺňajú kritériá stanovené v článku 132 ods. 3 a inštitúcia pozná všetky podkladové expozície PKI alebo ich časti, inštitúcia preskúma tieto podkladové expozície s cieľom vypočítať hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát v súlade s metódami stanovenými v tejto kapitole.
Ak samotná podkladová expozícia PKI je inou expozíciou vo forme podielov na majetku v inom PKI, prvá inštitúcia tiež preskúma podkladové expozície tohto iného PKI.
2. Ak inštitúcia nespĺňa podmienky pre používanie metód stanovených v tejto kapitole pre všetky podkladové expozície PKI alebo ich časti, hodnoty rizikovo vážených expozícií a výška očakávaných strát sa vypočítajú v súlade s týmito prístupmi:
a)
pokiaľ ide o expozície patriace do triedy expozícií „kapitálové pohľadávky“ uvedenej v článku 147 ods. 2 písm. e), inštitúcie uplatňujú jednoduchý prístup založený na použití rizikovej váhy stanovený v článku 155 ods. 2;
b)
pokiaľ ide o všetky ostatné podkladové expozície uvedené v odseku 1, inštitúcie uplatňujú štandardizovaný prístup stanovený v kapitole 2 na základe týchto úprav:
i)
v prípade expozícií, na ktoré sa vzťahuje osobitná riziková váha pre expozície bez ratingu alebo na ktoré sa vzťahuje stupeň kreditnej kvality s najvyššou rizikovou váhou pre danú triedu expozícií, sa riziková váha vynásobí koeficientom 2, pričom nemôže byť vyššia ako 1 250 %;
ii)
v prípade všetkých ostatných expozícií sa riziková váha vynásobí koeficientom 1,1, pričom nesmie byť nižšia ako 5 %.
Ak na účely písmena a) nedokáže inštitúcia rozlíšiť medzi expozíciami vo forme verejne neobchodovateľných akcií, burzovými kapitálovými expozíciami a ostatnými kapitálovými expozíciami, zaobchádza s príslušnými expozíciami ako s ostatnými kapitálovými expozíciami. Ak tieto expozície spolu s priamymi expozíciami inštitúcie v tejto triede expozícií nie sú významné v zmysle článku 150 ods. 1 a 2, sa môžu uplatniť po schválení príslušnými orgánmi.
3. Ak expozície vo forme podielov na majetku v podnikoch kolektívneho investovania (PKI) nespĺňajú kritériá stanovené v článku 132 ods. 3 a inštitúcia nepozná všetky podkladové expozície PKI alebo jeho podkladové expozície, ktoré sú samy o sebe expozíciou vo forme podielov na majetku v PKI, inštitúcia preskúma tieto podkladové expozície a vypočíta hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát v súlade s jednoduchým prístupom založeným na použití rizikovej váhy stanoveným v článku 155 ods. 2.
Ak inštitúcia nedokáže rozlíšiť medzi expozíciami vo forme verejne neobchodovateľných akcií, burzovými kapitálovými expozíciami a ostatnými kapitálovými expozíciami, zaobchádza s príslušnými expozíciami ako s ostatnými kapitálovými expozíciami. Nekapitálové expozície zaradí do triedy ostatných kapitálových expozícií.
4. Okrem metódy opísanej v odseku 3 môžu inštitúcie samostatne vypočítať alebo sa môžu spoliehať na tretiu stranu pri výpočte a predkladaní správ o priemerných hodnotách rizikovo vážených expozícií založených na podkladových expozíciách PKI v súlade s prístupmi uvedenými v odseku 2 písm. a) a b) v týchto prípadoch:
a)
depozitná inštitúcia alebo finančná inštitúcia PKI za predpokladu, že PKI investuje výlučne do cenných papierov a všetky cenné papiere má uložené v tejto depozitnej inštitúcii alebo finančnej inštitúcii;
b)
v prípade ostatných PKI, správcovská spoločnosť PKI za predpokladu, že správcovská spoločnosť PKI spĺňa kritériá stanovené v článku 132 ods. 3 písm. a).
Správnosť výpočtu potvrdí externý audítor.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, za ktorých môžu príslušné orgány povoliť inštitúciám uplatňovať štandardizovaný prístup uvedený v článku 150 ods. 1 v súlade s odsekom 2 písm. b) tohto článku.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 30. júna 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Pododdiel 2
Výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko
Článok 153
Hodnota rizikovo vážených expozícií pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám
1. S výhradou uplatňovania osobitného zaobchádzania ustanoveného v odsekoch 2, 3 a 4 sa hodnoty rizikovo vážených expozícií pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám vypočítajú podľa týchto vzorcov:
kde je riziková váha RW definovaná ako
i)
pre PD = 0, RW je 0;
ii)
pre PD = 1, t. j. pre expozície v stave zlyhania:
-
ak inštitúcia uplatňuje hodnoty LGD stanovené v článku 161 ods. 1, RW je 0;
-
ak inštitúcia používa vlastné odhady LGD, RW je;
kde najlepším odhadom očakávaných strát (ďalej len „ELBE“ - Expected Loss Best Estimate) je najlepší odhad očakávaných strát pre expozície v stave zlyhania, ktorý vypracovala inštitúcia v súlade s článkom 181 ods. 1 písm. h);
iii)
ak 0 PD 1
kde
N(x)
=
kumulatívna distribučná funkcia štandardnej normálnej náhodnej premennej (t. j. pravdepodobnosť, že normálna náhodná premenná so strednou hodnotou nula a varianciou jedna je menšia alebo sa rovná x);
G (Z)
=
inverzná kumulatívna distribučná funkcia pre štandardnú normálnu náhodnú premennú [t. j. hodnotu x takú, že N (x) = z];
R
=
koeficient korelácie, je definovaný ako
b
=
koeficient úpravy splatnosti, ktorý je definovaný ako
.
2. V prípade všetkých expozícií voči veľkým subjektom finančného sektora sa koeficient korelácie uvedený v odseku 1 bode iii) vynásobí hodnotou 1,25. V prípade všetkých expozícií voči neregulovaným finančným subjektom sa koeficient korelácie uvedený v odseku 1 bode iii) a prípadne v odseku 4 vynásobí hodnotou 1,25.
3. Hodnota rizikovo váženej expozície pre každú expozíciu, ktorá spĺňa požiadavky stanovené v článkoch 202 a 217, sa môže upraviť podľa tohto vzorca:
kde
PDpp
=
PD poskytovateľa zabezpečenia.
RW sa vypočíta pomocou príslušného vzorca rizikovej váhy podľa bodu 1 pre expozíciu, PD dlžníka a LGD porovnateľnej priamej expozície voči poskytovateľovi zabezpečenia. Koeficient splatnosti b sa vypočíta pomocou nižšej hodnoty z hodnôt PD poskytovateľa zabezpečenia a PD dlžníka.
4. V prípade expozícií voči spoločnostiam, ktoré patria do konsolidovanej skupiny s celkovým ročným obratom menším ako 50 miliónov EUR, môžu inštitúcie na výpočet rizikových váh expozícií voči podnikateľským subjektom použiť korelačný vzorec uvedený v odseku 1 bode iii). V tomto vzorci S vyjadruje celkový ročný obrat v miliónoch EUR, pričom platí, že 5 miliónov EUR ≤ S ≤ 50 miliónov EUR. Pri oznámených obratoch menších ako 5 miliónov EUR sa postupuje ako pri obratoch rovnajúcich sa 5 miliónom EUR. V prípade odkúpených pohľadávok sa celkový ročný obrat vypočíta váženým priemerom individuálnych expozícií z príslušnej skupiny.
Inštitúcie nahradia celkový ročný obrat celkovými aktívami konsolidovanej skupiny, pokiaľ celkový ročný obrat nie je zmysluplným ukazovateľom veľkosti podniku a celkové aktíva sú zmysluplnejším ukazovateľom než celkový ročný obrat.
5. V prípade expozícií vo forme špecializovaného financovania, pri ktorých inštitúcia nedokáže odhadnúť PD, alebo ak jej odhady PD nespĺňajú požiadavky stanovené v oddiele 6, inštitúcia priradí týmto expozíciám rizikové váhy podľa tabuľky 1 takto:
Tabuľka 1
Zostatková splatnosť
Kategória 1
Kategória 2
Kategória 3
Kategória 4
Kategória 5
Menej ako 2,5 roka
50 %
70 %
115 %
250 %
0 %
2,5 roka a viac
70 %
90 %
115 %
250 %
0 %
Pri priraďovaní rizikových váh expozíciám vo forme špecializovaného financovania inštitúcie zohľadňujú tieto faktory: finančnú silu, politické a právne prostredie, charakteristiky transakcie a/alebo aktíva, silu sponzora a developera vrátane každého príjmu verejno-súkromného partnerstva, ako aj balík zabezpečenia.
6. Pokiaľ ide o odkúpené podnikové pohľadávky, inštitúcie spĺňajú požiadavky stanovené v článku 184. V prípade odkúpených podnikových pohľadávok, ktoré navyše spĺňajú podmienky stanovené v článku 154 ods. 5, a ak by použitie štandardov kvantifikácie rizika pre expozície voči podnikateľským subjektom tak, ako sú pre tieto pohľadávky stanovené v oddiele 6, bolo pre inštitúciu príliš veľkým zaťažením, môžu sa použiť štandardy kvantifikácie rizika pre retailové expozície stanovené v oddiele 6.
7. Pri odkúpených podnikových pohľadávkach sa s refinancovateľnými nákupnými diskontmi, kolaterálom alebo čiastočnými zárukami, ktoré poskytujú zabezpečenie pri prvej strate v prípade strát zo zlyhania, strát zo zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov alebo z oboch, môže zaobchádzať ako s pozíciami prvej straty podľa rámca interných ratingov pre sekuritizáciu.
8. Ak inštitúcia poskytne kreditné zabezpečenie pre určitý počet expozícií za podmienok, že n-té zlyhanie medzi expozíciami aktivuje platbu a že sa touto kreditnou udalosťou ukončí zmluva, použijú sa rizikové váhy stanovené v kapitole 5, ak má produkt externé ratingové hodnotenie od ECAI. Ak produkt nemá ratingové hodnotenie od ECAI, rizikové váhy expozícií zahrnutých v koši sa sčítajú s vylúčením n-1 expozícií, ktorých súčet výšky očakávanej straty vynásobenej 12,5 a hodnoty rizikovo váženej expozície neprekročí nominálnu hodnotu zabezpečenia z kreditného derivátu vynásobenú 12,5. (n-1) expozícií, ktoré majú byť z uvedeného súčtu vyňaté, sa určí na základe toho, že majú zahŕňať také expozície, z ktorých každá produkuje nižšiu hodnotu rizikovo váženej expozície, než je hodnota rizikovo váženej expozície ktorejkoľvek expozície zahrnutej do sčítania. Riziková váha 1 250 % sa uplatňuje na pozície zahrnuté v koši, v prípade ktorých inštitúcia nemôže stanoviť rizikovú váhu na základe prístupu IRB.
9. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť spôsob, akým inštitúcie zohľadňujú faktory uvedené v druhom pododseku odseku 5 pri priraďovaní rizikových váh pre expozície vo forme špecializovaného financovania.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 154
Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre retailové expozície
1. Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre retailové expozície sa vypočítajú podľa tohto vzorca:
kde je riziková váha RW definovaná takto:
i)
pre PD = 1, t. j. pre expozície v stave zlyhania, RW je
;
kde ELBE je najlepším odhadom očakávaných strát pre expozície v stave zlyhania, ktorý vypracovala inštitúcia v súlade s článkom 181 ods. 1 písm. h);
ii)
ak 0 PD 1 t. j. pre každú možnú hodnotu PD okrem hodnôt uvedených v bode i)
kde
N(x)
=
kumulatívna distribučná funkcia štandardnej normálnej náhodnej premennej (t. j. pravdepodobnosť, že normálna náhodná premenná so strednou hodnotou nula a varianciou jedna je menšia alebo sa rovná x);
G (z)
=
inverzná kumulatívna distribučná funkcia štandardnej normálnej náhodnej premennej [t. j. hodnotu x takú, že N (x) = z];
R
=
koeficient korelácie definovaný ako
2. Hodnota rizikovo váženej expozície pre každú expozíciu voči MSP, ako sú uvedené v článku 147 ods. 5, ktorá spĺňa požiadavky stanovené v článkoch 202 a 217, sa môže vypočítať v súlade s článkom 153 ods. 3.
3. V prípade retailových expozícií zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku sa výsledok korelačného vzorca v odseku 1 nahradí koeficientom korelácie R v hodnote 0,15.
4. V prípade kvalifikovaných revolvingových retailových expozícií v súlade s písmenami a) až e) sa výsledok korelačného vzorca v odseku 1 nahradí koeficientom korelácie R v hodnote 0,04.
Expozície sa kvalifikujú ako kvalifikované revolvingové retailové expozície, ak spĺňajú tieto podmienky:
a)
sú expozíciami voči fyzickým osobám;
b)
expozície sú revolvingové, nezabezpečené a ak nie sú čerpané, môže ich inštitúcia okamžite a bez akýchkoľvek podmienok zrušiť. V tejto súvislosti sú revolvingové expozície vymedzené ako expozície, pri ktorých sa môžu nesplatené zostatky klienta pohybovať na základe jeho rozhodnutia požičiavať si a splácať až do výšky limitu stanoveného inštitúciou. Nečerpané prísľuby sa môžu považovať za bezpodmienečne vypovedateľné, ak príslušné podmienky povoľujú, aby ich inštitúcia zrušila v plnom rozsahu, ktorý je prípustný v zmysle ochrany spotrebiteľa a príslušných právnych predpisov;
c)
maximálna expozícia voči jednej fyzickej osobe v subportfóliu predstavuje 100 000 EUR alebo menej;
d)
použitie korelácie podľa tohto odseku sa obmedzuje na portfóliá, ktoré vykázali nízku volatilitu stratovosti vo vzťahu k ich priemernej úrovni stratovosti, najmä v rámci pásma nízkej PD;
e)
zaobchádzanie s expozíciami ako s kvalifikovanými revolvingovými retailovými expozíciami zodpovedá podkladovým rizikovým charakteristikám subportfólia.
Odchylne od písmena b) sa požiadavka, aby expozícia nebola zabezpečená, neuplatňuje v súvislosti s kreditnými nástrojmi zabezpečenými kolaterálom a spojenými so mzdovým účtom. V takomto prípade sa hodnoty získané z kolaterálu nezohľadňujú v odhade LGD.
Príslušné orgány preskúmajú relatívnu volatilitu stratovosti v rámci kvalifikovaných revolvingových retailových subportfólií, ako aj celého kvalifikovaného revolvingového retailového portfólia a poskytnú informácie o typických charakteristikách stratovosti kvalifikovaného revolvingového retailu v členských štátoch.
5. Aby sa odkúpené pohľadávky kvalifikovali na retailové zaobchádzanie, musia spĺňať minimálne požiadavky stanovené v článku 184 a tieto podmienky:
a)
inštitúcia pohľadávky odkúpila od predávajúcich tretej strany, s ktorými nie je nijakým spôsobom prepojená, a jej expozícia voči dlžníkovi pohľadávky nezahŕňa žiadne expozície s priamym alebo nepriamym pôvodom v samotnej inštitúcii;
b)
odkúpené pohľadávky vzniknú v rámci transakcie na základe nezávislého vzťahu medzi predávajúcim a dlžníkom. Takéto pohľadávky v rámci medzipodnikových účtov a pohľadávky na protiúčtoch medzi podnikmi, ktoré medzi sebou nakupujú a predávajú, sú neoprávnené;
c)
odkupujúca inštitúcia má nárok na všetky výnosy z odkúpených pohľadávok alebo pomerný podiel na týchto výnosoch; a
d)
portfólio odkúpených pohľadávok je dostatočne diverzifikované.
6. Pri odkúpených pohľadávkach sa s refinancovateľnými nákupnými diskontmi, kolaterálom alebo čiastočnými zárukami, ktoré poskytujú zabezpečenie pri prvej strate v prípade strát zo zlyhania, strát zo zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov alebo oboch, môže zaobchádzať ako s pozíciami prvej straty podľa rámca interných ratingov pre sekuritizáciu.
7. V prípade zmiešaných skupín odkúpených retailových pohľadávok, kde odkupujúce úverové inštitúcie nemôžu oddeliť expozície zabezpečené kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku a kvalifikované revolvingové retailové expozície od ostatných retailových expozícií, sa na tieto expozície použije funkcia retailovej rizikovej váhy, ktorá vytvára najvyššie kapitálové požiadavky.
Článok 155
Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre kapitálové expozície
1. Inštitúcie stanovujú hodnoty svojich rizikovo vážených expozícií pre kapitálové expozície, okrem hodnôt, ktoré sa odpočítavajú v súlade s druhou časťou alebo podliehajú rizikovej váhe 250 % v súlade s článkom 48, v súlade s prístupmi stanovenými v odsekoch 2, 3 a 4 tohto článku. Inštitúcia môže uplatňovať rôzne prístupy na rôzne akciové portfóliá, ak samotná inštitúcia používa rozličné prístupy na účely interného riadenia rizík. Ak inštitúcia používa rozličné prístupy, voľba medzi prístupom PD a LGD alebo prístupom interných modelov sa robí konzistentne, a to počas daného obdobia a v súlade s prístupom použitým na účely interného riadenia rizík príslušnej kapitálovej expozície, a nezávisí od zváženia z hľadiska regulačnej arbitráže.
Inštitúcie môžu zaobchádzať s kapitálovými expozíciami voči podnikom pomocných služieb podľa zaobchádzania s inými aktívami, ktoré nemajú povahu kreditného záväzku.
2. V rámci jednoduchého prístupu založeného na použití rizikovej váhy sa hodnota rizikovo váženej expozície vypočíta podľa vzorca:
kde
Riziková váha (RW)= 190 % pre expozície vo forme verejne neobchodovateľných akcií v dostatočne diverzifikovaných portfóliách.
Riziková váha (RW)= 290 % pre kapitálové expozície obchodované na burze.
Riziková váha (RW)= 370 % pre všetky ostatné kapitálové expozície.
Krátke pozície v peňažnej hotovosti a derivátové nástroje, ktoré nie sú zaznamenané v obchodnej knihe, môžu vykompenzovať dlhé pozície v tých istých akciách za predpokladu, že tieto nástroje boli vyslovene určené na zaistenie určitých kapitálových expozícií a že poskytujú zaistenie aspoň na jeden ďalší rok. S ostatnými krátkymi pozíciami sa zaobchádza, ako keby boli dlhými pozíciami, pričom príslušná riziková váha sa priradí absolútnej hodnote každej pozície. V súvislosti s pozíciami s rozdielnou splatnosťou sa použije taká istá metóda ako pri expozíciách voči podnikateľským subjektom, ako sa stanovuje v článku 162 ods. 5.
Inštitúcie môžu uznať nefinancované kreditné zabezpečenie získané na kapitálovú expozíciu v súlade s metódami stanovenými v kapitole 4.
3. V rámci prístupu PD/LGD sa hodnoty rizikovo vážených expozícií vypočítajú podľa vzorcov uvedených v článku 153 ods. 1. Ak inštitúcie nemajú dostatok informácií na použitie definície zlyhania uvedenej v článku 178, rizikovým váham sa priradí koeficient veľkosti 1,5.
Na úrovni jednotlivých expozícií nesmie súčet výšky očakávanej straty vynásobenej 12,5 a hodnoty rizikovo váženej expozície prekročiť hodnotu expozície vynásobenú 12,5.
Inštitúcie môžu uznať nefinancované kreditné zabezpečenie získané na kapitálovú expozíciu v súlade s metódami stanovenými v kapitole 4. Toto je podmienené LGD vo výške 90 % na expozíciu voči poskytovateľovi zaistenia. Pre expozície vo forme verejne neobchodovateľných akcií v dostatočne diverzifikovaných portfóliách sa môže použiť LGD vo výške 65 %. Na tieto účely je splatnosť (M) päť rokov.
4. V rámci prístupu interných modelov zodpovedá hodnota rizikovo vážených expozícií potenciálnej strate z kapitálových expozícií inštitúcie, ako je odvodená pomocou interných modelov „hodnoty v riziku“ (value-at-risk) používajúcich 99. percentil jednostranného intervalu spoľahlivosti rozdielu medzi štvrťročnými výnosmi a príslušnou bezrizikovou úrokovou sadzbou počítanou počas dlhodobého výberového obdobia, ktorá sa vynásobí koeficientom 12,5. Hodnoty rizikovo vážených expozícií na úrovni akciového portfólia nie sú nižšie ako celkový súčet týchto hodnôt:
a)
hodnôt rizikovo vážených expozícií požadovaných v rámci prístupu PD/LGD; a
b)
zodpovedajúcej výšky očakávanej straty vynásobenej 12,5.
Hodnoty uvedené v písmenách a) a b) sa vypočítajú na základe hodnôt PD stanovených v článku 165 ods. 1 a zodpovedajúcich hodnôt LGD stanovených v článku 165 ods. 2.
Inštitúcie môžu uznať nefinancované kreditné zabezpečenie získané na akciovú pozíciu.
Článok 156
Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre iné aktíva, ktoré nemajú povahu kreditného záväzku
Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre iné aktíva, ktoré nemajú povahu kreditného záväzku, sa vypočítajú podľa tohto vzorca:
,
s výnimkou:
a)
hotovosti a jej rovnocenných prostriedkov, ako aj zásob zlata držaných vo vlastných trezoroch alebo v spoločnej správe v rozsahu, v akom sú kryté záväzkami v zlate, pričom v tomto prípade sa priradí riziková váha 0 %;
b)
keď je expozícia zostatkovou hodnotou prenajatého majetku, pričom v tomto prípade sa vypočíta takto:
,
kde t je väčšie ako 1 a najbližší počet celých rokov zostatkového nájmu.
Pododdiel 3
Výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií v prípade rizika zníženia kvality odkúpených pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov
Článok 157
Hodnoty rizikovo vážených expozícií v prípade rizika zníženia kvality odkúpených pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov
1. Inštitúcie vypočítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených podnikových a retailových pohľadávkach podľa vzorca stanoveného v článku 153 ods. 1.
2. Inštitúcie stanovia vstupné parametre PD a LGD v súlade s oddielom 4.
3. Inštitúcie stanovia hodnotu expozície v súlade s oddielom 5.
4. Na účely tohto článku je hodnota M 1 rok.
5. Príslušné orgány oslobodia inštitúciu od výpočtu a vykazovania hodnôt rizikovo vážených expozícií v prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri type expozícií spôsobených odkúpenými podnikovými alebo retailovými pohľadávkami, ak inštitúcia preukáže k spokojnosti príslušného orgánu, že riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov je pre túto inštitúciu v prípade tohto typu expozícií nevýznamné.
Oddiel 3
Výška očakávanej straty
Článok 158
Zaobchádzanie podľa druhu expozície
1. Výpočet výšky očakávanej straty sa musí zakladať na rovnakých vstupných hodnotách PD, LGD a hodnote expozície pre každú expozíciu, ako sa používa na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s článkom 151.
2. Výška očakávanej straty pre sekuritizované expozície sa vypočíta v súlade s kapitolou 5.
3. Výška očakávanej straty pre expozície zahrnuté do triedy expozícií „iné aktíva, ktoré nemajú povahu kreditných záväzkov“ uvedenej v článku 147 ods. 2 písm. g) sa rovná nule.
4. Výška očakávanej straty pre expozície vo forme podielov na majetku v PKI uvedené v článku 152 sa vypočíta v súlade s metódami stanovenými v tomto článku.
5. Očakávaná strata (expected loss - EL) a výška očakávanej straty pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám a pre retailové expozície sa vypočíta podľa týchto vzorcov:
Výška očakávanej straty
=
EL* hodnota expozície.
V prípade expozícií v stave zlyhania (PD = 100 %), keď inštitúcie využívajú vlastné odhady LGD, EL musí zodpovedať ELBE, najlepšiemu odhadu očakávanej straty vypracovanému inštitúciou pre expozície v stave zlyhania podľa článku 181 ods. 1 písm. h).
Pri expozíciách, na ktoré sa vzťahuje zaobchádzanie ustanovené v článku 153 ods. 3, sa EL rovná 0 %.
6. Hodnoty EL pre expozície vo forme špecializovaného financovania, pri ktorých inštitúcie na pridelenie rizikových váh používajú metódy uvedené v článku 153 ods. 5, sa pridelia podľa tabuľky 2.
Tabuľka 2
Zostatková splatnosť
Kategória 1
Kategória 2
Kategória 3
Kategória 4
Kategória 5
Menej než 2,5 roka
0 %
0,4 %
2,8 %
8 %
50 %
2,5 roka alebo viac
0,4 %
0,8 %
2,8 %
8 %
50 %
7. Výška očakávanej straty pre kapitálové expozície, pri ktorých sa hodnoty rizikovo váženej expozície počítajú podľa postupu jednoduchého určenia rizikovej váhy, sa vypočíta podľa tohto vzorca:
Hodnoty EL sú takéto:
Očakávaná strata (EL)= 0,8 % pre expozície vo forme verejne neobchodovateľných akcií v dostatočne diverzifikovaných portfóliách.
Očakávaná strata (EL)= 0,8 % pre kapitálové expozície obchodované na burze.
Očakávaná strata (EL)= 2,4 % pre všetky ostatné kapitálové expozície.
8. Očakávaná strata a výška očakávanej straty pre kapitálové expozície, pri ktorých sa hodnoty rizikovo vážených expozícií počítajú prístupom PD/LGD, sa vypočíta podľa týchto vzorcov:
9. Výška očakávanej straty pre kapitálové expozície, pri ktorých sa hodnoty rizikovo vážených expozícií počítajú podľa interných modelov, musí byť nula.
10. Výška očakávanej straty pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených pohľadávkach sa vypočíta podľa tohto vzorca:
Článok 159
Zaobchádzanie s výškou očakávanej straty
Inštitúcie odpočítajú výšku očakávanej straty vypočítanú v súlade s článkom 158 ods. 5, 6 a 10 od všeobecných a špecifických úprav kreditného rizika a dodatočných úprav ocenenia v súlade s článkami 34 a 110 a inými zníženiami vlastných zdrojov týkajúcimi sa týchto expozícií. K zníženiam súvahových expozícií nakúpených v stave zlyhania v súlade s článkom 166 ods. 1 sa pristupuje rovnako ako k špecifickým úpravám kreditného rizika. Špecifické úpravy kreditného rizika pri expozíciách v stave zlyhania sa nepoužívajú na krytie výšky očakávanej straty pri iných expozíciách. Do tohto výpočtu sa nezapočítava výška očakávaných strát pre sekuritizované expozície a všeobecné a špecifické úpravy kreditného rizika týkajúce sa týchto expozícií.
Oddiel 4
PD, LGD a splatnosť
Pododdiel 1
Expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám
Článok 160
Pravdepodobnosť zlyhania (PD)
1. PD expozície voči podnikateľskému subjektu alebo inštitúcii je aspoň 0,03 %.
2. V prípade odkúpených podnikových pohľadávok, pri ktorých inštitúcia nie je schopná odhadnúť PD alebo odhady PD vypracované inštitúciou nespĺňajú požiadavky ustanovené v oddiele 6, sa PD týchto expozícií určuje podľa týchto metód:
a)
v prípade nadradených pohľadávok, ktoré sú z odkúpených podnikových pohľadávok, PD zodpovedá odhadu EL vypracovanému inštitúciami, delenému LGD týchto pohľadávok;
b)
v prípade podriadených pohľadávok na odkúpené podnikové pohľadávky zodpovedá PD odhadu EL vypracovanému inštitúciou;
c)
inštitúcia, ktorá dostala od príslušného orgánu povolenie používať vlastné odhady LGD pre expozície voči podnikateľským subjektom podľa článku 143 a ktorá svoje odhady EL pre odkúpené podnikové pohľadávky dokáže rozložiť na PD a LGD spôsobom, ktorý príslušný orgán považuje za spoľahlivý, môže použiť odhad PD, ktorý vyplýva z tohto rozloženia.
3. V prípade dlžníkov v stave zlyhania je PD 100 %.
4. Inštitúcie môžu v PD zohľadniť nefinancované zabezpečenie v súlade s ustanoveniami kapitoly 4. V prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov je okrem poskytovateľov zabezpečenia uvedených v článku 201 ods. 1 písm. g) oprávneným predávajúci odkúpených pohľadávok, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
podnikateľský subjekt má ratingové hodnotenie od ECAI, ktorý EBA určil, že má zodpovedať 3. stupňu kreditnej kvality alebo vyššiemu podľa pravidiel pre rizikové váženie expozícií voči podnikateľským subjektom podľa kapitoly 2;
b)
v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnotu rizikovo vážených expozícií a výšku očakávanej straty pomocou prístupu IRB, podnikateľský subjekt nemá ratingové hodnotenie od uznanej ECAI a má určený interný rating rovnocenný hodnote PD, ktorá zodpovedá ratingovým hodnoteniam od ECAI, ktoré EBA zaradil do 3. stupňa kreditnej kvality alebo vyššie podľa pravidiel pre rizikové váženie expozícií voči podnikateľským subjektom podľa kapitoly 2.
5. Inštitúcie, ktoré používajú vlastné odhady LGD, môžu uznať nefinancované kreditné zabezpečenie úpravou PD so zreteľom na článok 161 ods. 3.
6. Pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených podnikových pohľadávkach sa PD stanoví na rovnakú úroveň ako odhad EL vypracovaný inštitúciou v prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov. Inštitúcia, ktorá dostala povolenie od príslušného orgánu podľa článku 143 používať vlastné odhady LGD pre expozície voči podnikateľským subjektom, ktorá vie svoje odhady EL pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených podnikových pohľadávkach rozložiť na PD a LGD spôsobom, ktorý príslušný orgán považuje za spoľahlivý, môže použiť odhad PD vyplývajúci z tohto rozloženia. Inštitúcie môžu uznať nefinancované kreditné zabezpečenie v PD v súlade s ustanoveniami kapitoly 4. V prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov je okrem poskytovateľov zabezpečenia uvedených v článku 201 ods. 1 písm. g) oprávneným predávajúci odkúpených pohľadávok, ak sú splnené podmienky ustanovené v odseku 4.
7. Odchylne od článku 201 ods. 1 písm. g) sú podnikateľské subjekty, ktoré spĺňajú podmienky stanovené v odseku 4, oprávnené.
Inštitúcia, ktorá dostala povolenie príslušného orgánu podľa článku 143 používať vlastné odhady LGD pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených podnikových pohľadávkach, môže uznať nefinancované kreditné zabezpečenie úpravou odhadov PD podľa článku 161 ods. 3.
Článok 161
Strata v prípade zlyhania (LGD)
1. Inštitúcie používajú tieto hodnoty LGD:
a)
expozície vo forme nadradených pohľadávok, ktoré sú bez prípustného kolaterálu: 45 %;
b)
podriadené expozície bez prípustného kolaterálu: 75 %;
c)
inštitúcie môžu uznať financované a nefinancované kreditné zabezpečenie v LGD v súlade s kapitolou 4;
d)
krytým dlhopisom oprávneným na zaobchádzanie stanovené v článku 129 ods. 4 alebo 5, sa môže priradiť hodnota LGD vo výške 11,25 %;
e)
v prípade expozícií vo forme odkúpených nadradených podnikových pohľadávok, ak inštitúcia nie je schopná odhadnúť PD alebo odhady PD vypracované inštitúciou nespĺňajú požiadavky ustanovené v oddiele 6: 45 %;
f)
v prípade expozícií vo forme podriadených odkúpených podnikových pohľadávok, keď inštitúcia nie je schopná odhadnúť PD alebo odhady PD vypracované inštitúciou nespĺňajú požiadavky ustanovené v oddiele 6: 100 %;
g)
v prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených podnikových pohľadávkach: 75 %.
2. V prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov a rizika zlyhania, ak inštitúcia dostala povolenie od príslušného orgánu používať vlastné odhady LGD pre expozície voči podnikateľským subjektom podľa článku 143 a svoje odhady EL pre odkúpené podnikové pohľadávky vie spôsobom, ktorý príslušný orgán považuje za spoľahlivý, rozložiť na PD a LGD, sa pre odkúpené podnikové pohľadávky môže použiť odhad LGD.
3. Ak inštitúcia dostala povolenie príslušného orgánu používať vlastné odhady LGD pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám a ústredným vládam a centrálnym bankám podľa článku 143, môže uznať nefinancované kreditné zabezpečenie úpravou PD alebo LGD s prihliadnutím na požiadavky ustanovené v oddiele 6 a po schválení príslušnými orgánmi. Inštitúcia nepriradí zaručeným expozíciám upravené hodnoty PD alebo LGD takým spôsobom, že by upravená riziková váha bola nižšia než riziková váha porovnateľnej priamej expozície voči ručiteľovi.
4. Na účely záväzkov uvedených v článku 153 ods. 3 sa LGD porovnateľnej priamej expozície voči poskytovateľovi zabezpečenia rovná buď LGD priradenej nehedžovanej facilite ručiteľa, alebo nehedžovanej facilite dlžníka, a to podľa toho, či v prípade, keď ručiteľ i dlžník zlyhajú počas trvania hedžovanej transakcie, z dostupných dôkazov a štruktúry záruky vyplýva, že výška získanej hodnoty by závisela od finančných podmienok ručiteľa alebo dlžníka.
Článok 162
Splatnosť
1. Inštitúcie, ktoré nedostali povolenie používať vlastné LGD a vlastné konverzné faktory pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám, priradia expozíciám vyplývajúcim z repo transakcií alebo transakcií požičiavania, alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít splatnosť (M) v rozsahu pol roka a pre všetky ostatné expozície M 2,5 roka.
Prípadne príslušné orgány v rámci povolenia uvedeného v článku 143 rozhodnú o tom, či inštitúcia použije splatnosť (maturity - M) pre každú expozíciu, ako sa uvádza v odseku 2.
2. Inštitúcie, ktoré dostali povolenie príslušného orgánu používať vlastné LGD a vlastné konverzné faktory pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám alebo ústredným vládam a centrálnym bankám podľa článku 143, vypočítajú M pre každú takúto expozíciu podľa písmen a) až e) tohto odseku a so zreteľom na odseky 3 až 5 tohto článku. M je najviac päť rokov s výnimkou prípadov uvedených v článku 384 ods. 1, v ktorých sa použije M tam uvedené:
a)
pre nástroj so stanoveným plánom peňažného toku sa M vypočíta podľa tohto vzorca:
kde CFt označuje peňažné toky (platby istiny, úrokov a poplatky), ktoré sú zmluvne splatné dlžníkom v období t;
b)
v prípade derivátov, ktoré podliehajú rámcovej dohode o vzájomnom započítavaní, je M váženou priemernou zostatkovou splatnosťou expozície, pričom M musí byť aspoň 1 rok, a na váženie splatnosti sa použije pomyselná hodnota každej expozície;
c)
pre expozície, ktoré vznikli z transakcií s derivátovými nástrojmi uvedenými v prílohe II, ktoré sú v plnej alebo takmer plnej miere zabezpečené kolaterálom, a transakcií požičiavania s dozabezpečením, ktoré sú v plnej alebo takmer plnej miere zabezpečované kolaterálom, ktoré sú predmetom rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní, je M váženou priemernou zostatkovou splatnosťou transakcií, pričom M musí byť aspoň 10 dní;
d)
pre repo transakcie alebo transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, ktoré sú predmetom rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní, je M váženou priemernou zostatkovou splatnosťou transakcií, pričom M musí byť aspoň 5 dní. Na váženie splatnosti sa použije pomyslená hodnota každej transakcie;
e)
ak inštitúcia dostala povolenie od príslušného orgánu podľa článku 143 používať vlastné odhady PD pre odkúpené podnikové pohľadávky, pri čerpaných sumách sa M rovná váženej priemernej splatnosti expozícií vo forme odkúpených pohľadávok, pričom M musí byť aspoň 90 dní. Tá istá hodnota M sa použije aj pri nečerpaných sumách v rámci záväznej nákupnej facility za predpokladu, že facilita obsahuje platné zmluvné doložky, spúšťacie faktory pre predčasné splatenie alebo iné prvky, ktoré nakupujúcu inštitúciu chránia pred významným zhoršením kvality budúcich pohľadávok, ktoré musí nakúpiť počas trvania facility. Ak takéto účinné zabezpečovacie prvky chýbajú, M sa pri nečerpaných sumách vypočíta ako súčet najdlhšie trvajúcej potenciálnej pohľadávky v rámci kúpnej zmluvy a zostatkovej splatnosti nákupnej facility, pričom M musí byť aspoň 90 dní;
f)
pre všetky iné nástroje ako sú nástroje uvedené v tomto odseku, alebo ak inštitúcia nemôže vypočítať M podľa písmena a), zodpovedá M maximálnemu zostatkovému času (v rokoch), ktorý má dlžník k dispozícii na úplné splnenie svojich zmluvných záväzkov, pričom M musí byť aspoň 1 rok;
g)
v prípade inštitúcií, ktoré na výpočet hodnoty expozícií používajú metódu interného modelu ustanovenú v kapitole 6 oddiele 6, sa M počíta pre expozície, pri ktorých sa používa táto metóda a pri ktorých je splatnosť najdlhšej zmluvy obsiahnutej v súbore vzájomného započítavania väčšia než jeden rok, podľa tohto vzorca:
pričom:
=
fiktívna premenná, ktorej hodnota na ďalšie obdobie tk sa rovná 0, ak tk 1 rok, a 1, ak tk ≤ 1;
=
očakávaná expozícia v budúcom období tk;
=
efektívna očakávaná expozícia v budúcom období tk;
=
bezrizikový diskontný koeficient pre budúce obdobie tk;
;
h)
inštitúcia, ktorá na výpočet jednostrannej úpravy ocenenia pohľadávky (CVA - credit valuation adjustment) používa interný model, môže na základe povolenia od príslušných orgánov použiť ako M efektívnu duráciu pohľadávky odhadnutú na základe interného modelu.
S výhradou odseku 2 sa na súbory vzájomného započítavania, v ktorých pôvodná splatnosť všetkých zmlúv je kratšia než jeden rok, uplatňuje vzorec uvedený v písmene a);
i)
pre inštitúcie, ktoré používajú metódu interného modelu ustanovenú v kapitole 6 oddiele 6 na výpočet hodnôt expozícií a ktoré majú povolenie na interný model pre špecifické riziká súvisiace s obchodovanými dlhovými pozíciami v súlade s treťou časťou hlavou IV kapitolou 5, je M nastavená na hodnotu 1 vo vzorci uvedenom v článku 153 ods. 1, ak je inštitúcia schopná preukázať príslušným orgánom, že interný model pre špecifické riziko súvisiace s obchodovanými dlhovými pozíciami použitý v článku 383 zahŕňa vplyv migrácií ratingov;
j)
na účely článku 153 ods. 3 sa M rovná efektívnej splatnosti kreditného zabezpečenia, avšak najmenej 1 roku.
3. Keď sa podľa dokumentácie požaduje každodenné dozabezpečovanie a každodenné precenenie a dokumentácia zahŕňa ustanovenia, ktoré umožňujú okamžitú realizáciu alebo kompenzáciu kolaterálu v prípade zlyhania alebo nedozabezpečenia, je M aspoň jeden deň v prípade:
a)
derivátových nástrojov uvedených v prílohe II, ktoré sú v plnej alebo takmer plnej miere zabezpečené kolaterálom;
b)
transakcií požičiavania s dozabezpečením, ktoré sú v plnej alebo takmer plnej miere zabezpečené kolaterálom;
c)
repo transakcií, transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít.
Popritom M pre oprávnenie iných krátkodobých expozícií, ktoré nie sú súčasťou priebežného financovania dlžníka zo strany inštitúcie, je aspoň jeden deň. Oprávnenie krátkodobých expozícií zahŕňa:
a)
expozície voči inštitúciám vyplývajúce z vyrovnania devízových záväzkov;
b)
samolikvidné krátkodobé transakcie obchodného financovania spojené s výmenou tovaru alebo služieb so zostatkovou splatnosťou do jedného roka uvedené v článku 4 ods. 1 bode 80;
c)
expozície vyplývajúce z vyrovnania nákupov a predajov cenných papierov v rámci bežnej lehoty dodania alebo dvoch obchodných dní;
d)
expozície vyplývajúce z vyrovnania hotovosti bankovým prevodom a vyrovnania elektronických platobných transakcií a predplatených nákladov, vrátane prečerpaní vyplývajúcich z neúspešných transakcií, ktoré nepresahujú iba niekoľko obchodných dní, ktorých počet je pevne stanovený.
4. Inštitúcie sa v prípade expozícií voči podnikateľským subjektom so sídlom v Únii s konsolidovaným obratom a celkovými aktívami nižšími než 500 miliónov EUR môžu rozhodnúť trvalo nastaviť M, ako sa ustanovuje v odseku 1, namiesto uplatnenia odseku 2. Inštitúcie môžu nahradiť celkové aktíva v sume 500 miliónov EUR celkovými aktívami v sume 1 000 miliónov EUR v prípade podnikateľských subjektov, ktoré predovšetkým vlastnia a prenajímajú nehnuteľný majetok určený na bývanie bez špekulatívnych úmyslov.
5. K nesúladom splatností sa pristupuje tak, ako sa uvádza v kapitole 4.
Pododdiel 2
Retailové expozície
Článok 163
Pravdepodobnosť zlyhania (PD)
1. PD expozície je aspoň 0,03 %.
2. PD dlžníkov, ktorí sa ocitli v stave zlyhania, alebo v prípade použitia prístupu zohľadňujúceho jednotlivé záväzky PD expozícií v stave zlyhania je 100 %.
3. Pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených pohľadávkach sa PD stanoví na rovnakú úroveň ako odhady EL pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov. Ak je inštitúcia schopná rozložiť svoje odhady EL pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených pohľadávkach na PD a LGD spôsobom, ktorý príslušné orgány považujú za spoľahlivý, môže sa použiť odhad PD.
4. Nefinancované kreditné zabezpečenie sa môže vziať do úvahy na základe úpravy hodnôt PD so zreteľom na článok 164 ods. 2. V prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov je popri poskytovateľoch zabezpečenia uvedených v článku 201 ods. 1 písm. g) oprávneným predávajúci odkúpených pohľadávok, ak sú splnené podmienky ustanovené v článku 160 ods. 4.
Článok 164
Strata v prípade zlyhania (LGD)
1. S prihliadnutím na požiadavky stanovené v oddiele 6 a na základe povolenia udeleného príslušnými orgánmi v súlade s článkom 143 inštitúcie zabezpečujú vlastné odhady LGD. Pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených pohľadávkach sa použije hodnota LGD vo výške 75 %. Ak je inštitúcia schopná spoľahlivým spôsobom rozložiť svoje odhady EL pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených pohľadávkach na PD a LGD, môže použiť odhad LGD.
2. Nefinancované kreditné zabezpečenie sa môže uznať za prípustné úpravou odhadov PD alebo LGD podľa požiadaviek stanovených v článku 183 ods. 1, 2 a 3 a po schválení príslušnými orgánmi, buď ako podpora jednotlivej expozície alebo celej skupiny expozícií. Inštitúcia nepriradí zaručeným expozíciám upravené hodnoty PD alebo LGD tak, že by upravená riziková váha bola nižšia než riziková váha porovnateľnej priamej expozície voči ručiteľovi.
3. Na účely článku 154 ods. 2 sa LGD porovnateľnej priamej expozície voči poskytovateľovi zabezpečenia uvedenému v článku 153 ods. 3 rovná buď LGD priradenej nezaistenej facilite ručiteľa, alebo nezaistenej facilite dlžníka podľa toho, či v prípade, keď ručiteľ aj dlžník zlyhajú počas trvania zaistenej transakcie, z dostupných dôkazov a štruktúry záruky vyplýva, že výška získanej hodnoty by závisela od finančných podmienok ručiteľa alebo dlžníka.
4. Expozíciami vážená priemerná LGD pre všetky retailové expozície zabezpečené nehnuteľným majetkom určeným na bývanie, ktoré nevyužívajú záruky ústredných vlád, nie je nižšia než 10 %.
Expozíciami vážená priemerná LGD pre všetky retailové expozície zabezpečené nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie, ktoré nevyužívajú záruky ústredných vlád, nie je nižšia než 15 %.
5. Na základe údajov zozbieraných podľa článku 101 a so zreteľom na predpokladaný budúci vývoj na trhu s nehnuteľným majetkom a akékoľvek ďalšie relevantné ukazovatele príslušné orgány v pravidelných intervaloch, najmenej však raz ročne, posúdia, či minimálne hodnoty LGD uvedené v odseku 4 tohto článku sú pre expozície zabezpečené nehnuteľným majetkom určeným na bývanie alebo podnikanie nachádzajúcim sa na ich území primerané. Príslušné orgány môžu podľa potreby vzhľadom na zváženie z hľadiska finančnej stability stanoviť vyššie minimálne hodnoty expozíciami váženej priemernej LGD pre expozície zabezpečené nehnuteľným majetkom nachádzajúcim sa na ich území.
Príslušné orgány oznámia EBA všetky zmeny v minimálnych hodnotách LGD, ktoré vykonajú v súlade s prvým pododsekom, a EBA tieto hodnoty LGD zverejní.
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, ktoré príslušné orgány berú do úvahy pri stanovovaní vyšších minimálnych hodnôt LGD.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
7. Inštitúcie jedného členského štátu uplatňujú vyššie minimálne hodnoty LGD, ktoré stanovili príslušné orgány iného členského štátu, na expozície zabezpečené nehnuteľným majetkom nachádzajúcim sa v tomto členskom štáte.
Pododdiel 3
Kapitálové expozície, na ktoré sa vzťahuje metóda PD/LGD
Článok 165
Kapitálové expozície, na ktoré sa vzťahuje metóda PD/LGD
1. PD sa určí v súlade s metódami pre expozície voči podnikateľským subjektom.
Uplatnia sa tieto minimálne hodnoty PD:
a)
0,09 % pre kapitálové expozície obchodované na burze, ak je investícia súčasťou dlhodobého vzťahu s klientom;
b)
0,09 % pre kapitálové expozície obchodované mimo burzy, pri ktorých sú výnosy z investície založené na pravidelných a periodických peňažných tokoch neodvodených z kapitálových ziskov;
c)
0,40 % pre kapitálové expozície obchodované na burze vrátane ostatných krátkych pozícií uvedených v článku 155 ods. 2;
d)
1,25 % pre všetky ostatné kapitálové expozície vrátane ostatných krátkych pozícií uvedených v článku 155 ods. 2.
2. Expozíciám vo forme verejne neobchodovateľných akcií v dostatočne diverzifikovaných portfóliách sa môže priradiť LGD vo výške 65 %. Všetkým ostatným takýmto expozíciám sa priradí LGD vo výške 90 %.
3. M priradené všetkým expozíciám je päť rokov.
Oddiel 5
Hodnota expozície
Článok 166
Expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám a retailové expozície
1. Ak nie je uvedené inak, hodnotu expozície v prípade súvahových expozícií predstavuje účtovná hodnota nameraná bez ohľadu na vykonané úpravy kreditného rizika.
Toto pravidlo sa takisto vzťahuje na aktíva nakúpené za inú cenu, než je dlžná suma.
V prípade kúpených aktív sa rozdiel medzi dlžnou sumou a účtovnou hodnotou zostávajúcou po vykonaní špecifických úprav kreditného rizika, ktorý sa zaznamenal v súvahe inštitúcií pri nákupe aktív, označí ako diskont, ak je dlžná suma vyššia, alebo ako prémia, ak je nižšia.
2. Keď inštitúcie vo vzťahu k repo transakciám alebo transakciám požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít využívajú rámcové dohody o vzájomnom započítavaní, hodnota expozície sa vypočíta v súlade s kapitolou 4 alebo 6.
3. Na výpočet hodnoty expozície pri vzájomnom započítavaní úverov a vkladov v súvahe použijú inštitúcie metódy uvedené v kapitole 4.
4. Hodnota expozície z prenájmu musí zodpovedať diskontovaným minimálnym platbám nájmu. Minimálne platby nájmu zahŕňajú platby presahujúce termín nájmu, ktoré sú alebo môžu byť vyžadované od nájomcu, a akúkoľvek výhodnú opciu (t. j. opciu, ktorej uplatnenie je dostatočne isté). Ak sa môže od inej strany, než je nájomca, požadovať, aby vykonala platbu súvisiacu so zostatkovou hodnotou prenajatého majetku a táto platobná povinnosť spĺňa súbor podmienok v článku 201 týkajúcich sa oprávnenosti poskytovateľov zabezpečenia, ako aj požiadavky na uznanie iných typov záruk uvedené v článku 213, platobná povinnosť sa môže vziať do úvahy ako nefinancované kreditné zabezpečenie v súlade s kapitolou 4.
5. V prípade všetkých zmlúv uvedených v prílohe II sa hodnota expozície určí metódami uvedenými v kapitole 6 a vykonané úpravy kreditného rizika sa v nej nezohľadňujú.
6. Hodnota expozície na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií odkúpených pohľadávok sa rovná hodnote určenej v súlade s odsekom 1, od ktorej sa odpočítajú požiadavky na vlastné zdroje v prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pred zmierňovaním kreditného rizika.
7. V prípade expozícií vo forme cenných papierov alebo komodít, ktoré boli predané, poskytnuté alebo požičané na základe repo transakcií či transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, transakcií s dlhou dobou vyrovnania a transakcií požičiavania s dozabezpečením, zodpovedá hodnota expozície hodnote cenných papierov alebo komodít určenej v súlade s článkom 23. Pri použití súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom stanovenej v článku 223 sa hodnota expozície zvýši pomocou úprav z dôvodu volatility, ktoré prináležia takýmto cenným papierom alebo komoditám, ako sa ustanovuje v uvedenom článku. Hodnota expozície repo transakcií, transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, transakcií s dlhou dobou vyrovnania a transakcií požičiavania s dozabezpečením sa môže určiť v súlade s kapitolou 6 alebo článkom 220 ods. 2.
8. Hodnota expozície pre ďalej uvedené položky sa vypočíta tak, ako v prípade záväznej, ale nečerpanej sumy, vynásobenej konverzným faktorom. Inštitúcie používajú na expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám v súlade s článkom 151 ods. 8 tieto konverzné faktory:
a)
pre úverové linky, ktoré inštitúcia môže kedykoľvek bezpodmienečne odvolať bez predchádzajúceho oznámenia alebo ktoré účinne umožňujú automatické vypovedanie z dôvodu zhoršenia kreditnej spoľahlivosti dlžníka, sa použije konverzný faktor 0 %. Inštitúcie na to, aby mohli použiť konverzný faktor 0 %, aktívne monitorujú finančnú situáciu dlžníka, pričom ich systémy internej kontroly im umožňujú okamžite odhaliť zhoršenie kreditnej kvality dlžníka. Nečerpané úverové linky sa môžu považovať za bezpodmienečne vypovedateľné, ak príslušné podmienky povoľujú, aby ich inštitúcia zrušila v plnom rozsahu, ktorý je prípustný v zmysle ochrany spotrebiteľa a príslušných právnych predpisov;
b)
v prípade krátkodobých akreditívov vyplývajúcich z pohybu tovaru sa pre vystavujúce, ako aj pre potvrdzujúce inštitúcie použije konverzný faktor 20 %;
c)
na nečerpané odkúpené prísľuby revolvingových odkúpených pohľadávok, ktoré je možné bezpodmienečne vypovedať alebo ktoré kedykoľvek účinne umožňujú automatické vypovedanie zo strany inštitúcie bez predchádzajúceho oznámenia, sa uplatní konverzný faktor 0 %. Inštitúcie na to, aby mohli použiť konverzný faktor 0 %, aktívne monitorujú finančnú situáciu dlžníka, pričom ich systémy internej kontroly im umožňujú okamžite odhaliť zhoršenie kreditnej kvality dlžníka;
d)
pre iné úverové linky, strednodobé zmenky/úpisy (NIF) a revolvingové upisovacie facility (RUF) sa používa konverzný faktor 75 %;
e)
inštitúcie, ktoré spĺňajú požiadavky na použitie vlastných odhadov konverzných faktorov podľa oddielu 6, môžu použiť vlastné odhady konverzných faktorov pre rôzne typy produktov, ako sa uvádzajú v písmenách a) až d), s výhradou schválenia príslušnými orgánmi.
9. Keď sa nejaký prísľub vzťahuje na predĺženie iného prísľubu, z dvoch konverzných faktorov spojených s jednotlivými prísľubmi sa použije ten, ktorý je nižší.
10. Pre všetky iné podsúvahové položky než tie, ktoré sú uvedené v odsekoch 1 až 8, sa hodnota expozície rovná týmto percentuálnym podielom svojej hodnoty:
a)
100 % pri úplne rizikových položkách;
b)
50 % pri stredne rizikových položkách;
c)
20 % pri stredne rizikových položkách;
d)
0 % pri nízko rizikových položkách.
Na účely tohto odseku sa podsúvahové položky priradia k rizikovým kategóriám podľa prílohy I.
Článok 167
Kapitálové expozície
1. Hodnota expozície v prípade kapitálových expozícií musí zodpovedať zostatkovej účtovnej hodnote po vykonaní špecifických úprav kreditného rizika.
2. Hodnota expozície podsúvahových kapitálových expozícií musí zodpovedať jej nominálnej hodnote po znížení jej nominálnej hodnoty na základe špecifických úprav kreditného rizika tejto expozície.
Článok 168
Iné aktíva, ktoré nemajú povahu kreditného záväzku
Hodnota expozície iných aktív, ktoré nemajú povahu kreditného záväzku, musí zodpovedať zostatkovej účtovnej hodnote po vykonaní špecifických úprav kreditného rizika.
Oddiel 6
Požiadavky na prístup irb
Pododdiel 1
Ratingové systémy
Článok 169
Všeobecné zásady
1. Keď inštitúcia používa viaceré ratingové systémy, odôvodnenie priradenia dlžníka alebo transakcie do ratingového systému sa zdokumentuje a použije takým spôsobom, ktorý náležite odzrkadlí úroveň rizika.
2. Kritériá a postupy priradenia sa pravidelne preskúmavajú, aby sa mohlo posúdiť, či sú naďalej vhodné pre aktuálne portfólio a vonkajšie podmienky.
3. Keď inštitúcia používa priame odhady parametrov rizika pre individuálnych dlžníkov alebo expozície, môžu sa tieto parametre považovať za odhady priradené stupňom na spojitej ratingovej stupnici.
Článok 170
Štruktúra ratingových systémov
1. Štruktúra ratingových systémov pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám musí spĺňať tieto požiadavky:
a)
ratingový systém zohľadňuje rizikové charakteristiky dlžníka a transakcie;
b)
ratingový systém má ratingovú stupnicu dlžníkov, ktorá odzrkadľuje výlučne kvantifikáciu rizika zlyhania dlžníka. Ratingová stupnica dlžníkov má aspoň sedem stupňov pre dlžníkov, ktorí nezlyhali, a jeden stupeň pre dlžníkov, ktorí zlyhali;
c)
inštitúcia zdokumentuje vzťah medzi ratingovými stupňami dlžníkov z hľadiska miery rizika zlyhania, ktoré jednotlivé stupne znamenajú, a kritérií používaných na určenie daných mier rizika zlyhania;
d)
inštitúcie s portfóliami koncentrovanými v určitom trhovom segmente a rozpätí rizika zlyhania majú dostatočný počet ratingových stupňov dlžníkov v rámci tohto rozpätia, aby sa vyhli nadmerným koncentráciám dlžníkov v jednotlivých stupňoch. Významné koncentrácie v rámci jedného stupňa sa doložia presvedčivým empirickým dôkazom, že ratingový stupeň dlžníkov sa vzťahuje na dostatočne úzke pásmo PD a že riziko zlyhania všetkých dlžníkov v tomto stupni spadá do toho istého pásma;
e)
na to, aby príslušný orgán vydal povolenie používať vlastné odhady LGD na výpočet požiadavky na vlastné zdroje, musí ratingový systém obsahovať odlišnú ratingovú stupnicu pre facility, ktorá odzrkadľuje výhradne LGD súvisiace s charakteristikami transakcií. Vymedzenie stupňa facility obsahuje opis zaraďovania expozícií do stupňov, ako aj opis kritérií používaných na rozlíšenie úrovne rizika medzi stupňami;
f)
významné koncentrácie v rámci jedného stupňa facility sa doložia presvedčivým empirickým dôkazom, že stupeň facility sa vzťahuje na dostatočne úzke pásmo LGD a že riziko všetkých expozícií v tomto stupni spadá do toho istého pásma.
2. Inštitúcie, ktoré používajú metódy stanovené v článku 153 ods. 5 pre priraďovanie rizikových váh expozíciám vo forme špecializovaného financovania, sú oslobodené od požiadavky mať ratingovú stupnicu dlžníkov, ktorá odzrkadľuje výlučne kvantifikáciu rizika zlyhania dlžníka pri týchto expozíciách. Tieto inštitúcie musia mať v prípade týchto expozícií aspoň štyri ratingové stupne pre dlžníkov, ktorí nezlyhali, a aspoň jeden ratingový stupeň pre dlžníkov, ktorí zlyhali.
3. Štruktúra ratingových systémov pre retailové expozície musí spĺňať tieto požiadavky:
a)
ratingové systémy odzrkadľujú riziko dlžníka, ako aj riziko transakcie a zachytávajú všetky relevantné charakteristické črty dlžníka a transakcie;
b)
úrovňou diferenciácie rizika sa zabezpečuje, aby počet expozícii v danom stupni alebo skupine bol dostatočný na to, aby bola možná zmysluplná kvantifikácia a validácia charakteristík straty na úrovni stupňa alebo skupiny. Expozície a dlžníci sa rozdeľujú do ratingových stupňov alebo skupín tak, aby sa zabránilo nadmerným koncentráciám;
c)
postupom zaraďovania expozícií do stupňov alebo skupín sa zabezpečuje zmysluplná diferenciácia rizika, zoskupovanie dostatočne homogénnych expozícií a umožňuje sa ním presne a konzistentne odhadnúť charakteristické znaky straty na úrovni stupňa alebo skupiny. Pri nakúpených pohľadávkach zoskupovanie odzrkadľuje postupy predávajúceho upisovania a rôznorodosť jeho klientov;
4. Inštitúcie pri zaraďovaní expozícií do stupňov alebo skupín zohľadňujú tieto rizikové faktory:
a)
rizikové charakteristiky dlžníka;
b)
rizikové charakteristiky transakcie vrátane typov produktov alebo kolaterálu, prípadne obidvoch. Inštitúcie sa výlučne zaoberajú prípadmi, pri ktorých niekoľko expozícií využíva ten istý kolaterál;
c)
platobná disciplinovanosť, ale s výnimkou prípadov, keď inštitúcia preukáže k spokojnosti príslušného orgánu, že platobná disciplinovanosť nie je podstatným rizikovým faktorom pre danú expozíciu.
Článok 171
Zaraďovanie do stupňov alebo skupín
1. Inštitúcia má na zaraďovanie expozícií do stupňov alebo skupín v rámci ratingového systému osobitné vymedzenia, postupy a kritériá, ktoré spĺňajú tieto požiadavky:
a)
vymedzenia stupňov alebo skupín, ako aj kritériá sú dostatočne podrobné, aby subjektom, ktoré sú zodpovedné za priraďovanie ratingov, umožňovali konzistentne zaraďovať dlžníkov alebo facility predstavujúcich podobné riziko do rovnakého stupňa alebo skupiny. Táto konzistentnosť sa uplatňuje vo všetkých obchodných líniách, oddeleniach a geografických oblastiach;
b)
dokumentácia ratingového procesu tretej strane umožňuje porozumieť zaraďovaniu expozícií do stupňov alebo skupín, reprodukovať ho a posúdiť jeho vhodnosť;
c)
kritériá musia byť aj v súlade s internými štandardmi inštitúcie pre poskytovanie úverov a jej postupmi zaobchádzania s problémovými dlžníkmi a facilitami.
2. Inštitúcia pri zaraďovaní dlžníkov a facilít do ratingových stupňov alebo skupín zohľadňuje všetky významné informácie. Informácie musia byť aktuálne a inštitúcii umožňujú predpovedať budúcu výkonnosť expozície. Čím menej má inštitúcia informácií, tým je jej zaradenie expozícií do ratingových stupňov a skupín dlžníkov a facilít konzervatívnejšie. Ak inštitúcia používa externý rating ako prvotný faktor určujúci priradenie interného ratingu, ubezpečí sa, že berie do úvahy aj ostatné významné informácie.
Článok 172
Zaradenie expozícií
1. V prípade expozícií voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám a v prípade kapitálových expozícií, keď inštitúcia používa prístup PD/LGD uvedený v článku 155 ods. 3, sa zaraďovanie expozícií vykonáva v súlade s týmito kritériami:
a)
v rámci procesu schválenia úveru sa každý dlžník zaraďuje do ratingového stupňa dlžníka;
b)
v prípade expozícií, pre ktoré dostala inštitúcia od príslušných orgánov povolenie používať vlastné odhady LGD a konverzné faktory podľa článku 143, sa v rámci procesu schválenia úveru každá expozícia takisto zaraďuje do stupňa facility;
c)
inštitúcie, ktoré používajú metódy uvedené v článku 153 ods. 5 na určovanie rizikových váh na expozície vo forme špecializovaného financovania, zaradia každú z týchto expozícií do stupňa v súlade s článkom 170 ods. 2;
d)
každá samostatná právnická osoba, voči ktorej je inštitúcia vystavená riziku, sa ohodnocuje osobitne. Inštitúcia má zodpovedajúce stratégie týkajúce sa zaobchádzania s jednotlivými klientmi - dlžníkmi a so skupinami prepojených klientov;
e)
samostatné expozície voči rovnakému dlžníkovi sa zaraďujú do rovnakého ratingového stupňa dlžníka bez ohľadu na akékoľvek rozdiely v povahe každej osobitnej transakcie. Ak je však povolené, aby samostatné expozície vyústili do viacerých ratingových stupňov pre rovnakého dlžníka, uplatňujú sa tieto podmienky:
i)
riziko prevodu cez štát v závislosti od toho, či sú expozície denominované v domácej alebo cudzej mene;
ii)
zaobchádzanie so zárukami súvisiacimi s expozíciou sa môže odzrkadľovať v upravenom zaradení do ratingového stupňa dlžníka;
iii)
ochrana spotrebiteľov, bankové tajomstvo alebo iné právne predpisy zakazujú výmenu údajov o klientoch.
2. V prípade retailových expozícií sa v rámci procesu schválenia úveru každá expozícia zaraďuje do stupňa alebo skupiny.
3. Inštitúcie v prípade zaradenia do stupňov a skupín zdokumentujú situácie, v ktorých sa ľudským úsudkom môžu nahradiť vstupné alebo výstupné parametre procesu zaradenia, a zamestnancov zodpovedných za schvaľovanie týchto zmien. Inštitúcie zdokumentujú tieto zmeny a urobia o zamestnancoch, ktorí sú za tieto zmeny zodpovední, záznam. Inštitúcie analyzujú výkonnosť expozícií, ktorých zaradenia boli zmenené. Táto analýza obsahuje posúdenie výkonnosti expozícií, ktorých rating zmenila konkrétna osoba, ktorá nesie zodpovednosť za všetkých zodpovedných zamestnancov.
Článok 173
Integrita procesu zaraďovania
1. V prípade expozícií voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám a v prípade kapitálových expozícií, keď inštitúcia používa prístup PD/LGD uvedený v článku 155 ods. 3, spĺňa proces zaraďovania tieto požiadavky integrity:
a)
zaradenia a pravidelné preskúmania zaradení vykoná alebo schváli nezávislá strana, ktorá nemá priame výhody z rozhodnutí o poskytnutí úveru;
b)
inštitúcie preskúmajú zaradenia aspoň raz ročne a zaradenie prispôsobia v prípade, že výsledok preskúmania neodôvodňuje ďalšie trvanie aktuálneho zaradenia. Vysokorizikoví dlžníci a problémové expozície podliehajú častejšiemu preskúmaniu. Inštitúcie vykonajú nové zaradenie, ak sa zistia podstatné informácie o dlžníkovi alebo expozícii;
c)
inštitúcia má účinný postup získavania a aktualizácie príslušných informácií o charakteristikách dlžníka, ktoré ovplyvňujú PD, a o charakteristikách transakcie, ktoré majú vplyv na LGD alebo konverzné faktory.
2. V prípade retailových expozícií inštitúcia aspoň raz ročne preskúma zaradenia dlžníkov a facilít a tieto zaradenia prispôsobí v prípade, že výsledok preskúmania neodôvodňuje ďalšie trvanie aktuálneho zaradenia, alebo preskúmava charakteristiky straty a prípadne mieru platobnej disciplinovanosti každej zistenej rizikovej skupiny. Inštitúcia takisto aspoň raz ročne preskúma na reprezentatívnej vzorke stav individuálnych expozícií v rámci každej skupiny, aby zabezpečila, že expozície sa naďalej zaraďujú do správnej skupiny, a ich zaradenie prispôsobí v prípade, že výsledok preskúmania neodôvodňuje ďalšie trvanie aktuálneho zaradenia.
3. EBA vypracuje regulačné technické predpisy pre metodiky príslušných orgánov na posúdenie integrity procesu zaraďovania a pravidelné a nezávislé posudzovanie rizík.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 174
Používanie modelov
Ak inštitúcia používa štatistické modely a iné výpočtové metódy na zaradenie expozícií do stupňov alebo skupín dlžníkov alebo facilít, musia byť splnené tieto požiadavky:
a)
model má dobrú predpovedaciu silu a v dôsledku jeho použitia sa nesmú narušiť kapitálové požiadavky. Vstupné premenné tvoria racionálny a účinný základ pre výsledné predpovede. Model nemá podstatné odchýlky;
b)
inštitúcia zaviedla postup preverovania údajových vstupov do modelu, ktorý zahŕňa posúdenie presnosti, úplnosti a primeranosti údajov;
c)
údaje použité pri zostavení modelu sú reprezentatívne pre populáciu skutočných dlžníkov inštitúcie alebo expozícií inštitúcie;
d)
inštitúcia používa pravidelný cyklus validácie modelu, ktorý zahŕňa monitorovanie výkonnosti a stability modelu, preskúmanie špecifikácie modelu a testovanie výstupov modelu oproti výsledkom;
e)
inštitúcia doplní štatistický model o faktor ľudského úsudku a ľudského dohľadu s cieľom preskúmať zaradenia založené na modeli a zabezpečiť riadne použitie modelov. Postupy preskúmania sa zameriavajú na zistenie a obmedzenie chýb vyplývajúcich z nedostatkov modelu. Ľudský úsudok berie do úvahy všetky príslušné informácie, ktoré model nezohľadňuje. Inštitúcia dokumentuje, ako sa má kombinovať ľudský úsudok s výsledkami modelu.
Článok 175
Dokumentácia ratingových systémov
1. Inštitúcie zdokumentujú formu a prevádzkové podrobnosti svojich ratingových systémov. Dokumentácia musí poskytovať dôkazy o dodržaní požiadaviek v tomto oddiele a zahŕňať oblasti, akými sú napr. diferenciácia portfólia, ratingové kritériá, povinnosti strán, ktoré hodnotia dlžníkov a expozície, frekvenciu preskúmania zaradenia a dohľad manažmentu nad ratingovým postupom.
2. Inštitúcia dokumentuje dôvody svojho výberu ratingových kritérií a analýzu, o ktorú sa jej výber opiera. Inštitúcia dokumentuje všetky dôležité zmeny v postupe ratingu rizika a táto dokumentácia musí umožniť zistiť zmeny vykonané v procese ratingu rizika následne po poslednom preskúmaní príslušnými orgánmi. Dokumentuje sa takisto organizácia ratingového zaradenia vrátane postupu ratingového zaradenia a štruktúry internej kontroly.
3. Inštitúcie dokumentujú špecifické vymedzenia zlyhania a straty, ktoré sa používajú interne, a preukážu súlad s vymedzeniami uvedenými v tomto nariadení.
4. Keď inštitúcia využíva v ratingovom postupe štatistické modely, dokumentuje ich metodiky. Tento materiál:
a)
poskytuje podrobný prehľad teórie, predpokladov a matematického a empirického základu zaradenia odhadov do stupňov, individuálnych dlžníkov, expozície alebo skupiny a zdroj(-e) údajov použitých pri odhade modelu;
b)
zavádza prísny štatistický postup na validáciu modelu vrátane testovania výkonnosti modelu na vzorke údajov z iného obdobia a na inej vzorke údajov;
c)
uvádza všetky okolnosti, za ktorých tento model nefunguje účinne.
5. Inštitúcia preukáže k spokojnosti príslušného orgánu, že požiadavky uvedené v tomto článku sú splnené, ak inštitúcia získala ratingový systém alebo model používaný v rámci ratingového systému od predávajúceho tretej strany a ak predávajúci odmietne alebo obmedzuje prístup inštitúcie k informáciám týkajúcim sa metodiky tohto ratingového systému alebo modelu alebo k východiskovým údajom použitým na vytvorenie tejto metodiky alebo modelu z dôvodu súkromného charakteru takýchto informácií.
Článok 176
Nakladanie s údajmi
1. Inštitúcie zhromažďujú a uchovávajú údaje týkajúce sa ich interných ratingov podľa požiadaviek ôsmej časti.
2. V prípade expozícií voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám a v prípade kapitálových expozícií, keď inštitúcia používa prístup PD/LGD uvedený v článku 155 ods. 3, inštitúcie zhromažďujú a uchovávajú:
a)
kompletné ratingové histórie dlžníkov a uznaných ručiteľov;
b)
dátumy priradenia ratingov;
c)
kľúčové údaje a metodiku použité na určenie ratingu;
d)
údaje o osobe zodpovednej za priradenie ratingu;
e)
totožnosť dlžníkov a označenie expozícií, ktoré zlyhali;
f)
dátum a okolnosti takýchto zlyhaní;
g)
údaje o PD a realizovaných mierach zlyhania, ktoré sú spojené s ratingovými stupňami a migráciou ratingov.
3. Inštitúcie, ktoré nepoužívajú vlastné odhady LGD a konverzných faktorov, zhromažďujú a uchovávajú údaje o porovnaniach realizovaných LGD s hodnotami uvedenými v článku 161 ods. 1 a realizovaných konverzných faktorov s hodnotami uvedenými v článku 166 ods. 8.
4. Inštitúcie, ktoré používajú vlastné odhady LGD a konverzných faktorov, zhromažďujú a uchovávajú:
a)
kompletné historické údaje o ratingoch facility a odhadoch LGD a konverzných faktorov spojených s každou ratingovou stupnicou;
b)
dátumy priradenia ratingov a uskutočnenia odhadov;
c)
kľúčové údaje a metodiku použité na určenie ratingov facility a odhadov LGD a konverzného faktora;
d)
údaje o osobe, ktorá facilite priradila rating, a o osobe, ktorá poskytla odhady LGD a konverzného faktora;
e)
údaje o odhadovaných a realizovaných LGD a konverzných faktoroch spojených s každou expozíciou, ktorá zlyhala;
f)
údaje o LGD expozície pred hodnotením účinkov záruky/alebo kreditného derivátu a po tomto hodnotení v prípade tých inštitúcií, ktoré zohľadňujú účinky zmierňovania kreditného rizika záruk alebo kreditných derivátov prostredníctvom LGD;
g)
údaje o zložkách straty pre každú expozíciu, ktorá zlyhala.
5. V prípade retailových expozícií inštitúcie zhromažďujú a uchovávajú:
a)
údaje použité pri postupe zaraďovania expozícií do stupňov alebo skupín;
b)
údaje o odhadovaných PD, LGD a konverzných faktoroch spojených so stupňami alebo skupinami expozícií;
c)
totožnosť dlžníkov a označenie expozícií, ktoré zlyhali;
d)
v prípade expozícií, ktoré zlyhali, údaje o stupňoch alebo skupinách, do ktorých bola expozícia zaradená počas roka pred zlyhaním a o realizovaných výsledkoch týkajúcich sa LGD a konverzných faktorov;
e)
údaje o stratovosti pre kvalifikované revolvingové retailové expozície.
Článok 177
Stresové testy použité pri posúdení kapitálovej primeranosti
1. Inštitúcia má zavedené spoľahlivé postupy stresového testovania, ktoré sa používajú pri posudzovaní jej kapitálovej primeranosti. Stresové testovanie zahŕňa identifikovanie možných udalostí alebo budúcich zmien hospodárskych podmienok, ktoré by mohli mať nepriaznivé účinky na expozície voči kreditným rizikám inštitúcie, a posúdenie schopnosti inštitúcie odolať takýmto zmenám.
2. Inštitúcia vykonáva pravidelne stresové testy kreditného rizika s cieľom posúdiť účinky určitých špecifických podmienok na svoje celkové kapitálové požiadavky na kreditné riziko. Test, ktorý sa má vykonať, vyberie inštitúcia a musí ho preskúmať orgán dohľadu. Test, ktorý sa má použiť, musí byť zmysluplný a musí zohľadňovať účinky drsných, ale pravdepodobných scenárov recesie. Inštitúcia posúdi v rámci scenárov stresového testu migráciu svojich ratingov. Portfóliá podrobené stresovým testom obsahujú prevažnú väčšinu celkových expozícií inštitúcie.
3. Inštitúcie, ktoré uplatňujú postup stanovený v článku 153 ods. 3, ako súčasť svojho rámca stresového testovania posudzujú vplyv zhoršenia kreditnej kvality poskytovateľov zabezpečenia, najmä vplyv poskytovateľov zabezpečenia, na ktorých sa nevzťahujú kritériá prípustnosti.
Pododdiel 2
Kvantifikácia rizika
Článok 178
Zlyhanie dlžníka
1. Skutočnosť, že došlo k zlyhaniu v súvislosti s konkrétnym dlžníkom, sa konštatuje vtedy, keď nastane aspoň jedna z týchto okolností:
a)
inštitúcia usúdi, že dlžník pravdepodobne nesplatí svoje kreditné záväzky voči inštitúcii, materskej spoločnosti alebo ktorejkoľvek z jej dcérskych spoločností v plnej výške bez toho, aby inštitúcia urobila úkony, akými je napríklad realizácia zabezpečenia;
b)
ktorýkoľvek podstatný kreditný záväzok dlžníka voči inštitúcii, materskej spoločnosti alebo ktorejkoľvek z jej dcérskych spoločností je viac než 90 dní po termíne splatnosti. Príslušné orgány môžu nahradiť lehotu 90 dní lehotou 180 dní v prípade expozícií zabezpečených nehnuteľnosťami určenými na bývanie alebo na podnikanie MSP v triede retailových expozícií, ako aj v prípade expozícií voči subjektom verejného sektora. Lehota 180 dní sa neuplatňuje na účely článku 127.
V prípade retailových expozícií môžu inštitúcie uplatňovať vymedzenie zlyhania stanovené v prvom pododseku písmenách a) a b) skôr na úrovni individuálnych kreditných facilít, a nie vo vzťahu k celkovým záväzkom dlžníka.
2. Na účely odseku 1 písm. b) platí:
a)
pre kontokorentné úvery začínajú dni po termíne splatnosti plynúť vtedy, keď dlžník poruší oznámený limit, bol mu oznámený nižší limit, než sú aktuálne zostatky, alebo čerpal úver bez schválenia a dlžná suma je významná;
b)
na účely písmena a) oznámený limit obsahuje úverový limit stanovený inštitúciou, o ktorom inštitúcia dlžníka informovala;
c)
dni po termíne splatnosti sa v prípade kreditných kariet začínajú počítať dňom splatnosti minimálnej platby;
d)
závažnosť kreditného záväzku po termíne splatnosti sa posúdi porovnaním s prahom, ktorý stanovili príslušné orgány. Tento prah odzrkadľuje mieru rizika, ktorú príslušný orgán považuje za primeranú;
e)
inštitúcie majú zdokumentované zásady týkajúce sa počítania dní po dni splatnosti, a to najmä pokiaľ ide o prehodnotenie splatností facilít a poskytovanie predĺžení splatnosti, úpravy alebo odklady, obnovenia a vzájomné započítavanie existujúcich účtov. Tieto zásady sa uplatňujú priebežne a dôsledne a sú v súlade s vnútornými procesmi riadenia rizík a rozhodovacími procesmi inštitúcie.
3. Na účely odseku 1 písm. a) prvky, ktoré sa považujú za náznaky pravdepodobnosti neplatenia, zahŕňajú tieto okolnosti:
a)
inštitúcia prestane kreditný záväzok úročiť;
b)
inštitúcia uzná špecifickú úpravu úveru vyplývajúcu zo zrejmého výrazného zníženia kvality úveru následne po tom, čo inštitúcii vznikne expozícia;
c)
inštitúcia predá kreditný záväzok s významnou ekonomickou stratou vyplývajúcou z kreditných dôvodov;
d)
inštitúcia súhlasí s núdzovou reštrukturalizáciou kreditného záväzku, keď to pravdepodobne vyústi do zníženého finančného záväzku vyvolaného významným odpustením alebo odkladom platby istiny, úroku alebo prípadne poplatkov. Toto v prípade, keď sú kapitálové expozície posúdené na základe prístupu PD/LGD, zahŕňa núdzovú reštrukturalizáciu samotných akcií;
e)
inštitúcia podala návrh na vyhlásenie konkurzu vo vzťahu k dlžníkovi alebo podobný príkaz vo vzťahu k kreditnému záväzku dlžníka voči inštitúcii, materskej spoločnosti alebo ktorejkoľvek z jej dcérskych spoločností;
f)
dlžník podal návrh na vyhlásenie konkurzu alebo bol naňho vyhlásený konkurz alebo podobný režim, ak by to znemožnilo alebo oneskorilo splatenie kreditného záväzku voči inštitúcii, materskej spoločnosti alebo ktorejkoľvek z jej dcérskych spoločností.
4. Inštitúcie používajúce externé údaje, ktoré samotné nie sú v súlade s vymedzením zlyhania uvedeným v odseku 1, vykonajú príslušné úpravy s cieľom dosiahnuť všeobecnú zhodu s vymedzením zlyhania.
5. Ak inštitúcia usúdi, že na expozíciu, pri ktorej predtým došlo k zlyhaniu, sa už vymedzenie zlyhania nevzťahuje, stanoví rating dlžníka alebo facility spôsobom, ktorý by uplatňovala v prípade expozície, pri ktorej k zlyhaniu nedošlo. Ak by následne bolo potrebné uplatniť vymedzenie zlyhania, bude sa to považovať za vznik nového zlyhania.
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, podľa ktorých príslušný orgán stanoví prah uvedený v odseku 2 písm. d).
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
7. EBA vydá usmernenia o uplatňovaní tohto článku. Tieto usmernenia sa prijmú v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 179
Celkové požiadavky na odhadovanie
1. Pri kvantifikácii parametrov rizika, ktorým sa priraďujú ratingové stupne alebo skupiny, inštitúcie uplatňujú tieto požiadavky:
a)
vlastné odhady inštitúcie týkajúce sa parametrov rizika PD, LGD, konverzného faktora a EL obsahujú všetky príslušné údaje, informácie a metódy. Odhady sú odvodené na základe historických skúseností, ako aj empirického dôkazu, a nie sú založené iba na úsudkoch. Odhady sú hodnoverné a výstižné a zakladajú sa na podstatných faktoroch príslušných parametrov rizika. Čím menej údajov inštitúcia má, tým konzervatívnejšia musí byť pri svojom odhade;
b)
inštitúcia je schopná poskytnúť rozdelenie svojich zaznamenaných strát podľa frekvencie zlyhania, LGD, konverzného faktora, alebo v prípade strát, pri ktorých sú použité odhady EL, podľa faktorov, ktoré považuje za rozhodujúce pre príslušné parametre rizika. Do odhadov inštitúcie sa premietajú dlhodobé skúsenosti;
c)
zohľadňujú sa všetky zmeny v praxi poskytovania úverov alebo v procese spätného vymáhania pohľadávok za sledované obdobia uvedené v článku 180 ods. 1 písm. h), a ods. 2 písm. e), v článku 181 ods. 1 písm. j) a ods. 2 a v článku 182 ods. 2 a 3. Odhady inštitúcie odzrkadľujú vplyvy technického pokroku a nových údajov a ďalších informácií, ak sú k dispozícii. Inštitúcie revidujú svoje odhady, keď sa objavia nové informácie, no najmenej raz ročne;
d)
skupina expozícií, na ktorých sú založené údaje použité na odhad, štandardy poskytovania úverov použité vtedy, keď vznikli údaje, a ďalšie príslušné charakteristiky sú porovnateľné s expozíciami a štandardmi inštitúcie. Hospodárske alebo trhové podmienky, na ktorých sa údaje zakladajú, sa týkajú aktuálnych a predvídateľných podmienok. Počet expozícií vo vzorke a časový rozsah údajov použitý na kvantifikáciu sú dostatočné na to, aby sa inštitúcia mohla spoľahnúť, že jej odhady sú presné a spoľahlivé;
e)
v prípade odkúpených pohľadávok odhady odzrkadľujú všetky príslušné informácie dostupné kupujúcej inštitúcii, ktoré sa týkajú kvality podkladových pohľadávok, vrátane údajov pre podobné skupiny poskytnuté predávajúcou osobou, kupujúcou inštitúciou alebo externými zdrojmi. Kupujúca inštitúcia vyhodnotí všetky údaje od predávajúceho, na ktoré sa spolieha;
f)
inštitúcia pridáva do svojich odhadov určitú mieru konzervatívnosti, ktorá súvisí s očakávaným rozsahom chýb v odhade. Keď sa metódy a údaje považujú za menej uspokojivé, očakávaný rozsah chýb je väčší, musí byť aj miera konzervatívnosti väčšia.
Keď inštitúcie používajú rozdielne odhady na výpočet rizikových váh a na interné účely, zabezpečia ich zdokumentovanie a primeranosť. Ak inštitúcie môžu príslušným orgánom preukázať, že v prípade údajov zhromaždených pred 1. januárom 2007 sa vykonali vhodné úpravy, aby sa dosiahla všeobecná rovnocennosť s vymedzením zlyhania uvedeným v článku 178 alebo so stratou, príslušné orgány môžu inštitúciám povoliť určitú flexibilitu pri uplatňovaní požadovaných noriem na údaje.
2. Keď inštitúcia používa údaje, ktoré sú združené medzi inštitúciami, musí spĺňať tieto požiadavky:
a)
ratingové systémy a kritériá ostatných inštitúcií v skupine sú podobné jej vlastným;
b)
skupina je reprezentatívna pre portfólio, pre ktoré sa združené údaje používajú;
c)
združené údaje používa inštitúcia konzistentne po celý čas na svoje odhady;
d)
inštitúcia zostáva zodpovedná za integritu svojich ratingových systémov;
e)
inštitúcia udržiava dostatočnú úroveň interných poznatkov o svojich ratingových systémoch vrátane schopnosti účinne monitorovať ratingový proces a vykonávať jeho audit.
Článok 180
Osobitné požiadavky na odhadovanie PD
1. V kvantifikácii parametrov rizika, ktorým sa priraďujú ratingové stupne alebo skupiny, inštitúcie uplatňujú tieto požiadavky špecifické pre odhadovanie PD pre expozície voči podnikovým subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám a v prípade kapitálových expozícií, keď inštitúcia používa prístup PD/LGD uvedený v článku 155 ods. 3:
a)
inštitúcie odhadujú PD pomocou ratingového stupňa dlžníka vychádzajúc z dlhodobých priemerov jednoročných mier zlyhania. Odhady PD pre dlžníkov s veľkým špekulatívnym kapitálom, alebo pre dlžníkov, ktorých aktíva sú prevažne obchodované aktíva, odzrkadľujú výkonnosť podkladových aktív na základe období volatilít podliehajúcich stresom;
b)
v prípade odkúpených podnikových pohľadávok môžu inštitúcie odhadnúť očakávanú stratu EL pomocou ratingového stupňa dlžníka vychádzajúc z dlhodobých priemerov jednoročných realizovaných mier zlyhania;
c)
ak inštitúcia odvodzuje dlhodobé priemerné odhady PD a LGD pre odkúpené podnikové pohľadávky z odhadu EL a primeraného odhadu PD alebo LGD, proces odhadovania celkových strát musí spĺňať všetky štandardy pre odhadovanie PD a LGD stanovené v tejto časti a výsledok musí byť v súlade s LGD, ako sa uvádza v článku 181 ods. 1 písm. a);
d)
inštitúcie používajú techniky odhadovania PD iba spolu s podpornou analýzou. Inštitúcie uznávajú dôležitosť hodnotiacich úvah pri kombinovaní výsledkov techník a pri vykonávaní úprav kvôli obmedzeniam techník a informácií;
e)
ak inštitúcia používa údaje o interných skúsenostiach so zlyhaním na odhadovanie PD, odhady odzrkadľujú štandardy upisovania a všetky rozdiely v ratingovom systéme, ktorým sa vytvorili údaje, a v súčasnom ratingovom systéme. Keď sa štandardy upisovania alebo ratingové systémy zmenia, vykonáva inštitúcia odhad PD s väčšou mierou konzervatívnosti;
f)
ak inštitúcia začleňuje alebo zaraďuje svoje interné stupne do stupnice, ktorú používa ECAI alebo podobné organizácie, a potom priradí mieru zlyhania pozorovanú pre stupne externej organizácie svojim vlastným stupňom, zakladá sa zaraďovanie na porovnaní interných ratingových kritérií s kritériami použitými externou organizáciou a na porovnaní interných a externých ratingov všetkých spoločných dlžníkov. Treba sa vyhnúť odchýlkam alebo nesúladom v metóde zaraďovania alebo v podkladových údajoch. Kritériá externej organizácie, ktoré sú základom pre údaje použité na kvantifikáciu, sa orientujú iba na riziko zlyhania a neodzrkadľujú charakteristiky transakcie. Analýza, ktorú vykonajú inštitúcie, obsahuje porovnanie použitých vymedzení zlyhania, ale s výhradou požiadaviek uvedených v článku 178. Inštitúcia zdokumentuje základ pre zaraďovanie;
g)
ak inštitúcia používa štatistické modely predpovedania zlyhania, je povolené odhadovať PD ako jednoduchý priemer odhadov PD pre individuálnych dlžníkov v danom stupni. Inštitúcia, ktorá na tento účel používa modely PD, musí spĺňať požiadavky stanovené v článku 174;
h)
bez ohľadu na to, či inštitúcia používa externé, interné alebo združené zdroje údajov alebo kombináciu týchto troch zdrojov, pokiaľ ide o jej odhady PD, je dĺžka obdobia použitého historického pozorovania aspoň päť rokov pre najmenej jeden zdroj. Ak dostupné obdobie pozorovania v prípade ktoréhokoľvek zdroja trvá dlhšie a tieto údaje sú relevantné, použije sa toto dlhšie obdobie. Toto písmeno sa takisto uplatňuje na prístup PD/LGD v prípade akcií. S výhradou povolenia príslušných orgánov môžu inštitúcie, ktoré nedostali povolenie od príslušného orgánu podľa článku 143 používať vlastné odhady LGD alebo konverzné faktory, pri uplatnení prístupu IRB využiť príslušné údaje zahŕňajúce obdobie dvoch rokov. Obdobie, ktoré má byť zahrnuté, sa každý rok predĺži o jeden rok až dovtedy, kým príslušné údaje nebudú zahŕňať obdobie piatich rokov.
2. V prípade retailových expozícií sa uplatňujú tieto požiadavky:
a)
inštitúcie odhadujú PD podľa ratingového stupňa alebo skupiny dlžníka na základe dlhodobých priemerov jednoročných mier zlyhania;
b)
odhady PD sa môžu odvodiť aj od odhadu celkových strát a primeraných odhadov LGD;
c)
inštitúcie považujú interné údaje pre zaraďovanie expozícií do stupňov alebo skupín za primárny zdroj informácií pre odhadovanie charakteristík strát. Inštitúcie môžu používať externé údaje (vrátane združených údajov) alebo štatistické modely na kvantifikáciu, ak existujú obe tieto silné spojenia:
i)
medzi procesom zaraďovania expozícií do stupňov alebo skupín, ktorý používa inštitúcia, a procesom použitým externým zdrojom údajov; a
ii)
medzi interným rizikovým profilom inštitúcie a zložením externých údajov;
d)
ak inštitúcia odvodzuje dlhodobé priemerné odhady PD a LGD pre retail z odhadu celkových strát a primeraného odhadu PD alebo LGD, proces odhadovania celkových strát musí spĺňať všetky štandardy pre odhadovanie PD a LGD ustanovené v tejto časti a výsledok je v súlade s LGD, ako sa uvádza v článku 181 ods. 1 písm. a);
e)
bez ohľadu na to, či inštitúcia používa externé, interné, alebo združené zdroje údajov, alebo kombináciu týchto troch zdrojov, pokiaľ ide o odhady charakteristík strát, je dĺžka obdobia použitého historického pozorovania aspoň päť rokov pre najmenej jeden zdroj. Ak dostupné obdobie pozorovania trvá dlhšie pre ktorýkoľvek zdroj a tieto údaje sú relevantné, použije sa toto dlhšie obdobie. Inštitúcia nemusí pripisovať rovnaký význam historickým údajom, ak na základe aktuálnejších údajov možno lepšie predpovedať miery straty. S výhradou povolenia od príslušných orgánov môžu inštitúcie v prípade, keď uplatňujú prístup IRB, použiť príslušné údaje zahŕňajúce obdobie dvoch rokov. Obdobie, ktoré má byť zahrnuté, sa každý rok predĺži o jeden rok až dovtedy, kým príslušné údaje nebudú zahŕňať obdobie piatich rokov;
f)
inštitúcie identifikujú a analyzujú očakávané zmeny parametrov rizika počas obdobia životnosti expozícií voči kreditným rizikám (účinky sezónnych zmien).
V prípade odkúpených retailových pohľadávok môžu inštitúcie použiť externé a interné referenčné údaje. Inštitúcie používajú všetky príslušné zdroje údajov pre porovnanie.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
podmienky, za ktorých môžu príslušné orgány udeliť povolenia uvedené v odseku 1 písm. h) a v odseku 2 písm. e);
b)
metodiky, na základe ktorých príslušné orgány posúdia metodiku inštitúcie pre odhad PD v súlade s článkom 143.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 181
Špecifické požiadavky na vlastné odhady LGD
1. Inštitúcie pri kvantifikácii parametrov rizika spojených s ratingovými stupňami alebo skupinami uplatňujú tieto požiadavky špecifické pre ich vlastné odhady LGD:
a)
inštitúcie odhadujú LGD pre stupeň alebo skupinu facility na základe priemeru realizovanej LGD pre stupeň alebo skupinu facility pri použití všetkých pozorovaných zlyhaní v rámci zdrojov údajov (priemer vážený zlyhaniami);
b)
inštitúcie používajú odhady LGD, ktoré zodpovedajú hospodárskemu poklesu, ak sú konzervatívnejšie než dlhodobý priemer. Ak sa očakáva, že ratingový systém bude po celý čas poskytovať realizované LGD na konštantnej úrovni pre každý stupeň alebo skupinu, inštitúcie vykonajú úpravy svojich odhadov parametrov rizika pre každý stupeň alebo skupinu, aby sa obmedzil vplyv hospodárskeho poklesu na kapitál;
c)
inštitúcia zohľadňuje rozsah každej závislosti medzi rizikom dlžníka a kolaterálu alebo poskytovateľa kolaterálu. Prípady, keď existuje významný stupeň závislosti, sa riešia konzervatívnym spôsobom;
d)
nesúlady mien medzi podkladovým záväzkom a kolaterálom sa riešia konzervatívne v rámci hodnotenia LGD vykonaného inštitúciou;
e)
ak odhady LGD zohľadňujú existenciu kolaterálu, tieto odhady sa nezakladajú výlučne na odhadovanej trhovej hodnote kolaterálu. Odhady LGD zohľadňujú účinok potenciálnej neschopnosti inštitúcií pohotovo získať kontrolu nad ich kolaterálom a speňažiť ho;
f)
ak odhady LGD zohľadňujú existenciu kolaterálu, inštitúcie stanovia interné požiadavky na riadenie kolaterálu, právnu istotu a riadenie rizík, ktoré sú vo všeobecnosti konzistentné s požiadavkami uvedenými v kapitole 4 oddiele 3;
g)
ak inštitúcia uznáva kolaterál na určovanie hodnoty expozície voči kreditnému riziku protistrany v súlade s kapitolou 6 oddielov 5 alebo 6, hodnota, pri ktorej sa očakáva, že bude realizovaná z kolaterálu, sa v odhadoch LGD nezohľadňuje;
h)
v špecifickom prípade expozícií, ktoré už sú v stave zlyhania, inštitúcia používa súčet svojich najlepších odhadov očakávanej straty pre každú expozíciu za danej súčasnej hospodárskej situácie a stavu expozície a svoj odhad nárastu miery straty spôsobeného možnými dodatočnými neočakávanými stratami počas obdobia realizácie náhrad, t. j. medzi dátumom zlyhania a konečnou likvidáciou expozície;
i)
ak sa neuhradené poplatky z omeškania kapitalizovali vo výkaze ziskov a strát inštitúcie, zahrnú sa do miery expozície a straty danej inštitúcie;
j)
v prípade expozícií voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám sa odhady LGD zakladajú na údajoch za obdobie aspoň piatich rokov v prípade aspoň jedného zdroja údajov, pričom toto obdobie sa po prevzatí každý rok predlžuje o jeden rok až do dosiahnutia obdobia aspoň siedmich rokov. Ak dostupné obdobie pozorovania trvá v prípade ktoréhokoľvek zdroja dlhšie a tieto údaje sú relevantné, použije sa toto dlhšie obdobie.
2. V prípade retailových expozícií inštitúcie môžu postupovať takto:
a)
odvodiť odhady LGD z realizovaných strát a primeraných odhadov PD;
b)
zohľadňovať budúce čerpania buď vo svojich odhadoch konverzných faktorov, alebo vo svojich odhadoch LGD;
c)
v prípade odkúpených retailových pohľadávok použiť na odhad LGD externé a interné referenčné údaje.
V prípade retailových expozícií sa odhady LGD zakladajú na údajoch za obdobie aspoň piatich rokov. Inštitúcia nemusí prikladať rovnaký význam historickým údajom, ak aktuálnejšie údaje lepšie predpovedajú miery straty. S výhradou súhlasu od príslušných orgánov môžu inštitúcie, ktoré uplatňujú prístup IRB, použiť príslušné údaje zahŕňajúce obdobie dvoch rokov. Obdobie, ktoré má byť zahrnuté, sa každý rok predĺži o jeden rok až dovtedy, kým príslušné údaje nebudú zahŕňať obdobie piatich rokov.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
povahu, závažnosť a trvanie hospodárskeho poklesu uvedeného v odseku 1;
b)
podmienky, za ktorých môže príslušný orgán povoliť a inštitúcia podľa článku 3 používať príslušné údaje zahŕňajúce obdobie dvoch rokov, ak inštitúcia použije prístup IRB.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 182
Špecifické požiadavky na vlastné odhady konverzného faktora
1. Pri kvantifikácii parametrov rizika spojených s ratingovými stupňami alebo skupinami inštitúcie uplatňujú tieto požiadavky špecifické pre ich vlastné odhady konverzných faktorov:
a)
inštitúcie odhadujú konverzné faktory pre každý stupeň alebo skupinu facility na základe priemeru realizovaných konverzných faktorov pre každý stupeň alebo skupinu facility pri použití váženého priemeru zlyhaní v rámci zdrojov údajov;
b)
inštitúcie používajú odhady konverzného faktora, ktoré prislúchajú hospodárskemu poklesu, ak sú konzervatívnejšie než dlhodobý priemer. Ak sa očakáva, že ratingový systém bude po celý čas poskytovať realizované konverzné faktory na konštantnej úrovni pre každý stupeň alebo skupinu, inštitúcie vykonajú úpravy svojich odhadov parametrov rizika pre každý stupeň alebo skupinu, aby sa obmedzil vplyv hospodárskeho poklesu na kapitál;
c)
odhady konverzných faktorov vypracované inštitúciami odzrkadľujú možnosť dodatočných čerpaní zo strany dlžníka do okamihu, keď nastane zlyhanie a po tomto okamihu. Odhad konverzného faktora musí zahŕňať väčšiu mieru konzervatívnosti, keď sa môže odôvodnene očakávať silnejšia pozitívna korelácia medzi frekvenciou zlyhania a veľkosťou konverzného faktora;
d)
pri vypracovávaní odhadov konverzných faktorov inštitúcie zohľadňujú svoje špecifické politiky a stratégie prijaté v súvislosti s monitorovaním účtov a spracovaním platieb. Inštitúcie takisto zvážia svoju schopnosť a ochotu predísť ďalším čerpaniam za okolností, ktoré sa blížia zlyhaniu platieb, ako sú napríklad porušenia reštriktívnych klauzúl alebo iné technické zlyhania;
e)
inštitúcie majú zavedené primerané systémy a postupy na monitorovanie objemu facility, aktuálnych zostatkov pod záväznými úverovými rámcami a zmien v zostatkoch podľa dlžníkov a stupňov. Inštitúcia je schopná denne monitorovať nesplatené zostatky;
f)
ak inštitúcie používajú rozdielne odhady konverzných faktorov na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a na vnútorné účely, tieto odhady sú zdokumentované a primerané.
2. V prípade expozícií voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám sa odhady konverzných faktorov zakladajú na údajoch za obdobie aspoň piatich rokov v prípade aspoň jedného zdroja údajov, pričom toto obdobie sa po prevzatí každý rok predlžuje o jeden rok až do dosiahnutia obdobia aspoň siedmich rokov. Ak dostupné obdobie pozorovania trvá dlhšie pre ktorýkoľvek zdroj a tieto údaje sú relevantné, použije sa toto dlhšie obdobie.
3. V prípade retailových expozícií môžu inštitúcie zohľadňovať budúce čerpania buď vo svojich konverzných faktoroch alebo vo svojich odhadoch LGD.
V prípade retailových expozícií sa odhady konverzných faktorov zakladajú na údajoch počas minimálne piatich rokov. Odchylne od odseku 1 písm. a) inštitúcia nemusí priradiť rovnaký význam historickým údajom, ak aktuálnejšie údaje lepšie predpovedajú miery straty. S výhradou súhlasu príslušných orgánov môžu inštitúcie, ktoré uplatňujú prístup IRB, použiť príslušné údaje zahŕňajúce obdobie dvoch rokov. Obdobie, ktoré sa má zahrnúť, sa každý rok predĺži o jeden rok až dovtedy, kým príslušné údaje nebudú zahŕňať obdobie piatich rokov.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
povahu, závažnosť a trvanie hospodárskeho poklesu uvedeného v odseku 1;
b)
podmienky, za ktorých môže príslušný orgán povoliť a inštitúcia používať príslušné údaje zahŕňajúce obdobie dvoch rokov v čase, keď inštitúcia prvýkrát prevezme prístup IRB.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 183
Požiadavky na posudzovanie vplyvu záruk a kreditných derivátov na expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám, keď sa používajú vlastné odhady LGD, a na retailové expozície
1. Na oprávnených ručiteľov a záruky sa uplatňujú tieto požiadavky:
a)
inštitúcie majú jasne stanovené kritériá pre typy ručiteľov, ktorých uznávajú na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií;
b)
na uznaných ručiteľov sa uplatňujú rovnaké pravidlá ako na dlžníkov, ako sa stanovuje v článkoch 171, 172 a 173;
c)
záruka musí byť preukázaná v písomnej podobe, nevypovedateľná zo strany ručiteľa, platná až do úplného uspokojenia záväzku (v rozsahu hodnoty a trvania záruky) a právne vymožiteľná voči ručiteľovi v rámci jurisdikcie, v ktorej ručiteľ vlastní aktíva uplatniteľné a vymožiteľné súdnym rozhodnutím. Podmienené záruky, ktorými sa stanovujú podmienky, za ktorých ručiteľ nemusí byť povinný plniť svoj záväzok, môžu byť uznané s výhradou povolenia od príslušných orgánov. Kritériá zaradenia musia primerane zohľadňovať všetky potenciálne zníženia účinku zmierňovania rizika.
2. Inštitúcia má jasne stanovené kritériá pre upravovanie stupňov, skupín alebo odhadov LGD a v prípade retailových a oprávnených odkúpených pohľadávok proces zaraďovania expozícií do stupňov alebo skupín s cieľom zohľadniť vplyv záruk na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií. Tieto kritériá musia spĺňať požiadavky ustanovené v článkoch 171 až 173.
Kritériá musia byť hodnoverné a výstižné. Musia zohľadňovať schopnosť a ochotu ručiteľa plniť v rámci záruky, pravdepodobný termín platieb ručiteľa, mieru, do akej schopnosť ručiteľa plniť v rámci záruky súvisí so schopnosťou dlžníka splácať, a v akej miere zostáva reziduálne riziko na dlžníkovi.
3. Požiadavky na záruky v tomto článku sa uplatňujú aj na kreditné deriváty, ktoré zmierňujú kreditné riziko len jednej protistrany. Vo vzťahu k nesúladu medzi podkladovým záväzkom a referenčným záväzkom kreditného derivátu alebo záväzkom použitým na určenie, či vznikla kreditná udalosť, sa uplatňujú požiadavky stanovené v článku 216 ods. 2. Pokiaľ ide o retailové expozície a oprávnené odkúpené pohľadávky, tento odsek sa uplatňuje na proces zaraďovania expozícií do stupňov alebo skupín.
Kritériá zohľadňujú výplatnú štruktúru kreditného derivátu a konzervatívne sa nimi posudzuje jej vplyv na úroveň a načasovanie realizácie náhrad. Inštitúcia zohľadní rozsah pretrvávania iných foriem reziduálneho rizika.
4. Požiadavky uvedené v odsekoch 1 až 3 sa neuplatňujú na záruky, ktoré poskytli inštitúcie, ústredné vlády a centrálne banky a podnikateľské subjekty, ktoré spĺňajú požiadavky ustanovené v článku 201 ods. 1 písm. g), ak inštitúcia dostala povolenie uplatňovať štandardizovaný prístup na expozície voči týmto subjektom v súlade s článkami 148 a 150. V tomto prípade sa uplatňujú požiadavky uvedené v kapitole 4.
5. Pri retailových zárukách sa na zaradenie expozícií do stupňov alebo skupín a na odhadovanie PD uplatňujú aj požiadavky uvedené v odsekoch 1, 2 a 3.
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, na základe ktorých môže príslušný orgán povoliť uznanie podmienených záruk.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 184
Požiadavky na odkúpené pohľadávky
1. Pri kvantifikácii parametrov rizika spojených s ratingovými stupňami alebo skupinami odkúpených pohľadávok inštitúcie zaručia dodržiavanie podmienok ustanovených v odsekoch 2 až 6.
2. Štruktúrou facility sa zabezpečuje, že za všetkých predvídateľných okolností inštitúcia skutočne vlastní a kontroluje všetky peňažné úhrady z pohľadávok. Keď dlžník realizuje úhradu priamo predávajúcemu alebo správcovi, inštitúcia pravidelne overuje, či sú úhrady posielané v plnej výške a v rámci zmluvne dohodnutých podmienok. Inštitúcie zavedú postupy s cieľom zabezpečiť ochranu vlastníctva pohľadávok a peňažných príjmov proti konkurzným konaniam alebo právnym námietkam, ktoré by mohli podstatne oneskoriť schopnosť veriteľa speňažiť alebo previesť pohľadávky alebo udržať kontrolu nad peňažnými príjmami.
3. Inštitúcia monitoruje kvalitu odkúpených pohľadávok, ako aj finančnú situáciu predávajúceho a správcu. Uplatňujú sa tieto zásady:
a)
inštitúcia posudzuje koreláciu medzi kvalitou odkúpených pohľadávok a finančnou situáciou predávajúceho i správcu a má zavedené interné politiky a postupy, ktoré poskytnú primerané zabezpečenie na ochranu proti takýmto nepredvídaným udalostiam vrátane priradenia interného rizikového ratingu každému predávajúcemu a správcovi;
b)
inštitúcia používa jasné a účinné politiky a postupy určenia oprávnenosti predávajúceho a správcu. Inštitúcia alebo jej zástupca vykonávajú pravidelné kontroly predávajúcich a správcov s cieľom overiť presnosť správ od predávajúceho alebo správcu, odhaliť podvod alebo prevádzkové nedostatky a overiť kvalitu politík v oblasti poskytovania úverov predávajúceho a správcove politiky a postupy inkasovania. Výsledky týchto kontrol sa dokumentujú;
c)
inštitúcia posudzuje charakteristiky skupín odkúpených pohľadávok vrátane účtov s prevýšenými limitmi, históriu nedoplatkov predávajúceho, stratové pohľadávky a úpravu ocenenia stratových pohľadávok, splátkový kalendár a potenciálne protiúčty;
d)
inštitúcia má účinné politiky a postupy monitorovania koncentrácií voči jednotlivým dlžníkom na agregovanom základe v rámci skupín odkúpených pohľadávok a medzi týmito skupinami;
e)
inštitúcia zabezpečí, aby od správcu dostala včasné a dostatočne podrobné správy o časovej štruktúre pohľadávok a znížení ich kvality z iných ako kreditných dôvodov, aby sa zaistil súlad s kritériami oprávnenosti inštitúcie a politikami pre poskytnutie prostriedkov, ktorými sa upravujú odkúpené pohľadávky, a aby sa poskytli účinné prostriedky, pomocou ktorých sa monitorujú a potvrdzujú podmienky predávajúceho týkajúce sa predaja a zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov.
4. Inštitúcia má systémy a postupy na zistenie zhoršenia finančných podmienok predávajúceho a kvality odkúpených pohľadávok v počiatočnom štádiu a na proaktívne riešenie vznikajúcich problémov. Inštitúcia má najmä jasné a účinné politiky, postupy a informačné systémy na monitorovanie porušení reštriktívnych klauzúl a jasné a účinné politiky a postupy na začatie súdnych konaní a riešenie problémových odkúpených pohľadávok.
5. Inštitúcia má jasné a účinné politiky a postupy upravujúce kontrolu odkúpených pohľadávok, úveru a peňažnej hotovosti. V písomných interných politikách sa predovšetkým vymedzia všetky podstatné prvky programu odkupovania pohľadávok vrátane mier preddavkov, prípustného kolaterálu, nevyhnutnej dokumentácie, limitov koncentrácie a spôsobu zaobchádzania s peňažnými príjmami. V týchto prvkoch sa primerane zohľadnia všetky významné a vecné faktory vrátane finančnej situácie predávajúceho a správcu, koncentrácií rizík a trendov kvality odkúpených pohľadávok a okruhu klientov predávajúceho, a interné systémy zabezpečia, že sa finančné prostriedky poskytujú iba voči presne vymedzenému podpornému kolaterálu a dokumentácii.
6. Inštitúcia využíva účinný interný proces posudzovania súladu so všetkými internými politikami a postupmi. Tento proces zahŕňa pravidelný audit všetkých kritických fáz programu inštitúcie pre odkupovanie pohľadávok, overovanie oddelenia povinností, a to v prvom rade medzi hodnotením predávajúceho a správcu a hodnotením dlžníka a v druhom rade medzi hodnotením predávajúceho a správcu a auditom na mieste predávajúceho a správcu a hodnotenie prevádzky obslužného oddelenia (back office) s osobitným dôrazom na kvalifikáciu, skúsenosti, úroveň personálneho obsadenia a podporné systémy automatizácie.
Pododdiel 3
Validácia interných odhadov
Článok 185
Validácia interných odhadov
Inštitúcie validujú svoje interné odhady na základe týchto požiadaviek:
a)
inštitúcie majú zavedené spoľahlivé systémy validácie presnosti a konzistentnosti ratingových systémov, procesov a odhadovania všetkých príslušných parametrov rizika. Proces internej validácie inštitúcii umožňuje dôsledne a zmysluplne posúdiť výkonnosť interného ratingu a systémov odhadovania rizika;
b)
inštitúcie pravidelne porovnávajú realizované miery zlyhania s odhadovanými PD pre každý stupeň a v prípadoch, keď sa realizované miery zlyhania nachádzajú mimo očakávaného rozsahu pre tento stupeň, inštitúcie presne analyzujú dôvody odchýlky. Inštitúcie, ktoré používajú vlastné odhady LGD a konverzných faktorov, takisto vykonávajú analogickú analýzu týchto odhadov. V takýchto porovnaniach sa používajú historické údaje, ktoré sa musia vzťahovať na obdobie s maximálnou možnou dĺžkou. Metódy a údaje použité v takýchto porovnaniach inštitúcia zdokumentuje. Táto analýza a dokumentácia sa aktualizuje aspoň raz ročne;
c)
inštitúcie takisto používajú ďalšie nástroje kvantitatívnej validácie a porovnania s relevantnými externými zdrojmi údajov. Analýza sa zakladá na údajoch, ktoré zodpovedajú portfóliu, pravidelne sa aktualizujú a obsiahnu príslušné obdobie pozorovania. Interné hodnotenia vykonávané inštitúciou týkajúce sa výkonnosti jej ratingových systémov sa vzťahujú na obdobie s maximálnou možnou dĺžkou;
d)
metódy a údaje použité na kvantitatívnu validáciu sú počas celého obdobia konzistentné. Zmeny v metódach odhadovania a validácie a v údajoch (zdrojoch údajov i pokrytých obdobiach) sa zdokumentujú;
e)
inštitúcie majú spoľahlivé interné štandardy pre situácie, keď sa pri použití EL odchýlky v realizovaných PD, LGD, konverzných faktoroch a celkových stratách ukážu v porovnaní s očakávaním ako dostatočne významné na to, aby bola platnosť odhadov spochybnená. Tieto štandardy musia zohľadňovať hospodárske cykly a podobnú systematickú variabilitu v zaznamenaných zlyhaniach. Keď sú realizované hodnoty aj naďalej vyššie než očakávané hodnoty, inštitúcie upravujú odhady smerom nahor s cieľom zohľadniť svoje zlyhania a zaznamenané straty.
Pododdiel 4
Požiadavky na kapitálové expozície podľa prístupu interných modelov
Článok 186
Požiadavky na vlastné zdroje a kvantifikácia rizika
Inštitúcie na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje musia spĺňať tieto zásady:
a)
odhad potenciálnej straty je odolný voči nepriaznivým trhovým pohybom, ktoré sú relevantné z hľadiska dlhodobého rizikového profilu konkrétnych podielov inštitúcie. Údaje použité na to, aby predstavovali rozdeľované výnosy, odzrkadľujú najdlhšie obdobie slúžiace ako vzorka, za ktoré sú údaje dostupné a zmysluplné pri zobrazení rizikového profilu konkrétnych kapitálových expozícií inštitúcie. Použité údaje sú dostatočné na to, aby poskytovali konzervatívne, štatisticky hodnoverné a spoľahlivé odhady straty, ktoré sa nezakladajú výhradne na subjektívnych alebo hodnotiacich úvahách. Použitý šok musí poskytovať konzervatívny odhad možných strát počas príslušného dlhodobého trhového alebo hospodárskeho cyklu. Inštitúcia kombinuje empirickú analýzu dostupných údajov s úpravami založenými na rozličných faktoroch, aby získala primerane realistické a konzervatívne výstupy modelu. Pri zostavovaní modelov „hodnoty v riziku“ (VaR - „Value at Risk“) na odhad potenciálnych štvrťročných strát môžu inštitúcie použiť štvrťročné údaje alebo konvertovať údaje kratšieho časového horizontu na štvrťročný ekvivalent použitím analyticky primeranej metódy podporenej empirickými dôkazmi a pomocou rozvinutého a zdokumentovaného myšlienkového procesu a analýzy. Takýto prístup sa používa po celý čas konzervatívne a konzistentne. Ak sú príslušné údaje dostupné iba v obmedzenom rozsahu, inštitúcia využije primeranú mieru konzervatívnosti;
b)
použité modely primerane zachytávajú všetky podstatné riziká spojené s výnosmi z akcií vrátane všeobecného trhového rizika i špecifického rizika expozície akciového portfólia inštitúcie. Interné modely primerane vysvetľujú historické kolísanie cien, zachytávajú rozsah a zmeny v zložení potenciálnych koncentrácií a sú odolné voči nepriaznivému trhovému prostrediu. Súbor rizikových expozícií, ktoré sú zastúpené v údajoch použitých na odhad, sa tesne približuje kapitálovým expozíciám inštitúcie alebo je s nimi aspoň porovnateľný;
c)
interný model je primeraný rizikovému profilu a zložitosti akciového portfólia inštitúcie. Ak inštitúcia drží významné podiely, ktorých hodnoty sú svojou povahou značne nelineárne, interné modely sa zostavia tak, aby primerane zachytávali riziká spojené s takýmito nástrojmi;
d)
zaraďovanie jednotlivých pozícií k proxy údajom, trhovým indexom a rizikovým faktorom je hodnoverné, výstižné a koncepčne spoľahlivé;
e)
inštitúcie prostredníctvom empirických analýz preukazujú primeranosť rizikových faktorov vrátane svojej schopnosti vyrovnať všeobecné i špecifické riziko;
f)
pri odhadoch volatility výnosov kapitálových expozícií sa zohľadňujú príslušné a dostupné údaje, informácie a metódy. Používajú sa interné údaje preskúmané nezávislou stranou alebo údaje z vonkajších zdrojov vrátane združených údajov;
g)
je zavedený presný a komplexný program stresového testovania.
Článok 187
Proces riadenia a kontroly rizík
Inštitúcie vzhľadom na vývoj a použitie interných modelov na účely požiadaviek na vlastné zdroje zavedú politiky, postupy a kontroly s cieľom zabezpečiť integritu modelu a procesu modelovania. Uvedené politiky, postupy a kontroly zahŕňajú:
a)
plnú integráciu interného modelu do celkových riadiacich informačných systémov inštitúcie a do riadenia akciového portfólia neobchodnej knihy. Interné modely sú plne začlenené do infraštruktúry inštitúcie pre riadenie rizík v prípade, že sa používajú najmä pri meraní a posudzovaní výkonnosti akciového portfólia vrátane výkonnosti prispôsobenej riziku, pri prideľovaní ekonomického kapitálu kapitálovým expozíciám a hodnotení celkovej kapitálovej primeranosti a procesu riadenia investícií;
b)
zavedené systémy riadenia, postupy a funkcie kontroly na zaistenie pravidelného a nezávislého preskúmavania všetkých prvkov interného procesu modelovania vrátane schválenia revízií modelu, preverovania vstupov modelu a preskúmania výsledkov modelu, ako je priame overenie výpočtu rizika. Pri týchto preskúmaniach sa posudzuje presnosť, úplnosť a primeranosť vstupov modelu a výsledkov modelu a dôraz sa kladie na zistenie a obmedzenie potenciálnych chýb spojených so známymi nedostatkami, ako aj na zistenie neznámych nedostatkov modelu. Tieto preskúmania môže vykonávať nezávislý interný útvar alebo nezávislá externá tretia strana;
c)
primerané systémy a postupy monitorovania investičných limitov a rizikových expozícií týkajúcich sa kapitálových expozícií;
d)
útvary zodpovedné za vypracovanie a uplatňovanie modelu sú funkčne nezávislé od útvarov zodpovedných za riadenie individuálnych investícií;
e)
strany zodpovedné za všetky aspekty procesu modelovania sú primerane kvalifikované. Manažment vyčlení na funkcie modelovania ľudské zdroje, ktoré majú potrebné odborné zručnosti a znalosti.
Článok 188
Validácia a dokumentácia
Inštitúcie zavedú dôkladné systémy validácie presnosti a konzistentnosti svojich interných modelov a modelových procesov. Všetky podstatné prvky interných modelov a procesu modelovania a validácia sa dokumentujú.
Na validáciu a dokumentáciu interných modelov a procesov modelovania, ktoré inštitúcie zaviedli, sa vzťahujú tieto požiadavky:
a)
inštitúcie používajú proces internej validácie na hodnotenie výkonnosti svojich interných modelov a procesov konzistentne a zmysluplne;
b)
metódy a údaje použité na kvantitatívnu validáciu používajú počas celého obdobia konzistentne. Zmeny v metódach odhadovania a validácie a v údajoch, a to v zdrojoch údajov a v zahrnutých obdobiach, sa zdokumentujú;
c)
inštitúcie pravidelne porovnávajú skutočné výnosy z akcií vypočítané pomocou realizovaných a nerealizovaných ziskov a strát s modelovanými odhadmi. Pri týchto porovnaniach sa využívajú historické údaje, ktoré sa vzťahujú na čo najdlhšie obdobie. Inštitúcia zdokumentuje metódy a údaje, ktoré sa v týchto porovnaniach použili. Táto analýza a dokumentácia sa aktualizuje aspoň raz ročne;
d)
inštitúcie využívajú ďalšie nástroje kvantitatívnej validácie a porovnania s externými zdrojmi údajov. Analýza sa zakladá na údajoch, ktoré zodpovedajú portfóliu, pravidelne sa aktualizujú a vzťahujú sa na príslušné obdobie pozorovania. Interné hodnotenia inštitúcie týkajúce sa výkonnosti jej modelov sa zakladajú na období s maximálnou možnou dĺžkou;
e)
inštitúcie používajú spoľahlivé interné štandardy pre riešenie situácií, pri ktorých z porovnania skutočných výnosov z akcií s odhadmi modelov vyplýva pochybnosť o platnosti odhadov alebo samotných modelov. Tieto štandardy zohľadňujú hospodárske cykly a podobnú systematickú premenlivosť výnosov z akcií. Všetky úpravy vykonané v interných modeloch v reakcii na preskúmanie modelu sa zdokumentujú a sú konzistentné so štandardmi inštitúcie pre preskúmanie modelu;
f)
interný model a proces modelovania sa zdokumentuje, a to vrátane zodpovedností strán zúčastnených na modelovaní, procesu schvaľovania modelu a procesu kontroly modelu.
Pododdiel 5
Interné riadenie a dohľad
Článok 189
Správa a riadenie
1. Všetky podstatné stránky procesov ratingu a odhadov schvaľuje riadiaci orgán inštitúcie alebo jeho poverený výbor a vrcholový manažment. Členovia týchto orgánov majú všeobecné znalosti o ratingových systémoch inštitúcie a dôkladne rozumejú správam o hospodárení, ktoré s tým súvisia.
2. Členovia vrcholového manažmentu podliehajú týmto požiadavkám:
a)
upozorňujú riadiaci orgán alebo poverený výbor na podstatné zmeny alebo výnimky v zavedených politikách, ktoré podstatne ovplyvnia fungovanie ratingových systémov inštitúcie;
b)
dobre poznajú formu a fungovanie ratingových systémov;
c)
trvalo zabezpečujú, aby ratingové systémy riadne fungovali.
Útvary kontroly kreditného rizika vrcholový manažment pravidelne informujú o výkonnosti ratingového procesu, oblastiach, ktoré potrebujú zlepšenie, a stave prác na zlepšení nedostatkov, ktoré sa predtým zistili.
3. Analýza založená na interných ratingoch profilu inštitúcie z hľadiska kreditného rizika je nevyhnutnou súčasťou podávania správ o hospodárení uvedeným orgánom. Správy zahŕňajú minimálne profil rizika pre každý stupeň, migráciu medzi stupňami, odhad príslušných parametrov pre každý stupeň a porovnanie realizovaných mier zlyhania a v prípade, že sa používajú vlastné odhady, porovnanie realizovanej LGD a realizovaných konverzných faktorov oproti očakávaniam a výsledky stresového testovania. Frekvencia podávania správ závisí od významu a druhu informácií a postavenia príjemcu v organizačnej štruktúre.
Článok 190
Kontrola kreditného rizika
1. Útvar kontroly kreditného rizika je nezávislý od zamestnaneckých a riadiacich funkcií, ktoré zodpovedajú za vznik a obnovovanie expozícií, a priamo podlieha vrcholovému manažmentu. Útvar zodpovedá za vypracovanie alebo výber ratingových systémov, za ich implementáciu, dozor nad nimi a ich výkonnosť. Pravidelne vypracováva a analyzuje správy o výstupe ratingových systémov.
2 Do zodpovednosti útvaru alebo útvarov kontroly kreditného rizika patria tieto oblasti:
a)
testovanie a monitorovanie stupňov a skupín;
b)
vypracovávanie a analýza súhrnných správ o ratingových systémoch inštitúcie;
c)
vykonávacie postupy pre overenie, či sa konzistentne uplatňujú vymedzenia stupňa a skupiny vo všetkých útvaroch a geografických oblastiach;
d)
preskúmavanie a dokumentovanie všetkých zmien v ratingovom procese vrátane dôvodov týchto zmien;
e)
preskúmanie ratingových kritérií s cieľom vyhodnotiť, či sú aj naďalej vhodné na predpovedanie rizika. Zmeny v ratingovom procese, kritériách alebo jednotlivých ratingových parametroch sa zdokumentujú a uchovajú;
f)
aktívna účasť na vypracovaní alebo výbere, prevzatí a validácii modelov použitých v ratingovom procese;
g)
dozor a dohľad nad modelmi použitými v ratingovom procese;
h)
priebežné preskúmavanie a upravovanie modelov použitých v ratingovom procese.
3. Inštitúcie, ktoré používajú združené údaje v súlade s článkom 179 ods. 2, môžu externým subjektom zadať tieto úlohy:
a)
vypracovať prehľad informácií súvisiacich s testovaním a monitorovaním stupňov a skupín;
b)
vypracovať súhrnné správy z ratingových systémov inštitúcie;
c)
vypracovať prehľad informácií súvisiacich sa preskúmaním ratingových kritérií s cieľom vyhodnotiť, či sú aj naďalej vhodné na predpoveď rizika;
d)
dokumentovať zmeny v ratingovom procese, kritériách alebo individuálnych ratingových parametroch;
e)
vypracovať prehľad informácií súvisiacich s priebežným preskúmaním a zmenami modelov použitých v ratingovom procese.
4. Inštitúcie uplatňujúce odsek 3 zabezpečia, aby príslušné orgány mali prístup ku všetkým príslušným informáciám od tretej strany, ktoré sú nevyhnutné na kontrolu dodržiavania požiadaviek, a aby príslušné orgány mohli vykonať kontroly na mieste v rovnakom rozsahu ako v rámci inštitúcie.
Článok 191
Interný audit
Interným auditom alebo prostredníctvom iného porovnateľného nezávislého útvaru auditu sa aspoň raz ročne preskúmavajú ratingové systémy inštitúcie a ich fungovanie vrátane fungovania úverových funkcií a odhadov PD, LGD, EL a konverzných faktorov. Preskúmavané oblasti zahŕňajú dodržiavanie všetkých uplatniteľných požiadaviek.
KAPITOLA 4
Zmierňovanie kreditného rizika
Oddiel 1
Vymedzenia pojmov a všeobecné požiadavky
Článok 192
Vymedzenia pojmov
Na účely tejto kapitoly sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1)
„požičiavajúca inštitúcia“ znamená inštitúciu, ktorá má príslušnú expozíciu;
2)
„zabezpečená pôžička“ znamená každú transakciu, na základe ktorej vzniká expozícia zabezpečená kolaterálom, ktorá neobsahuje ustanovenie, ktoré priznáva inštitúcii právo aspoň denne dostávať maržu;
3)
„transakcia kapitálového trhu“ znamená každú transakciu, na základe ktorej vzniká expozícia zabezpečená kolaterálom, ktorá obsahuje ustanovenie priznávajúce inštitúcii právo aspoň denne dostávať maržu;
4)
„podkladový PKI“ znamená PKI, do ktorého akcií alebo podielových listov investoval iný PKI.
Článok 193
Zásady uznávania vplyvu postupov zmierňovania kreditného rizika
1. Expozícia, v súvislosti s ktorou existuje zmierňovanie kreditného rizika, nemôže vytvárať vyššiu hodnotu rizikovo vážených expozícií alebo výšku očakávanej straty, než inak identická expozícia, v súvislosti s ktorou neexistuje v rámci inštitúcie zmierňovanie kreditného rizika.
2. Ak sa v hodnote rizikovo vážených expozícií už zohľadňuje zabezpečenie podľa kapitoly 2 alebo prípadne podľa kapitoly 3, inštitúcie nezohľadňujú toto zabezpečenie vo výpočtoch podľa tejto kapitoly.
3. Ak sú splnené ustanovenia oddielov 2 a 3, inštitúcie môžu zmeniť výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu a výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát podľa prístupu interných ratingov v súlade s ustanoveniami oddielov 4, 5 a 6.
4. Inštitúcie zaobchádzajú s peňažnými prostriedkami, cennými papiermi alebo komoditami kúpenými, vypožičanými alebo získanými na základe repo transakcií alebo transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, ako s kolaterálom.
5. Ak má inštitúcia, ktorá počíta hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu, viac než jednu formu zmierňovania kreditného rizika pre jednu expozíciu, vykoná tieto dva kroky:
a)
expozíciu rozdelí na časti kryté jednotlivými druhmi nástrojov na zmierňovanie kreditného rizika;
b)
vypočíta hodnoty rizikovo vážených expozícií pre každú časť získanú podľa písmena a) samostatne v súlade s ustanoveniami kapitoly 2 a tejto kapitoly.
6. Ak inštitúcia, ktorá počíta hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu, pokrýva jednu expozíciu zabezpečením poskytnutým jediným poskytovateľom zabezpečenia a ak má uvedené zabezpečenie rôzne lehoty splatnosti, vykoná tieto dva kroky:
a)
expozíciu rozdelí na časti kryté jednotlivými nástrojmi zmierňovania kreditného rizika;
b)
vypočíta hodnoty rizikovo vážených expozícií pre každú časť získanú podľa písmena a) samostatne v súlade s ustanoveniami kapitoly 2 a tejto kapitoly.
Článok 194
Zásady, ktorými sa riadi prípustnosť postupov zmierňovania kreditného rizika
1. Postup použitý s cieľom poskytnúť zabezpečenie spolu s prijatými opatreniami a krokmi spoločne s postupmi a politikami uplatňovanými touto požičiavajúcou inštitúciou sú také, aby ich výsledkom boli dohody o zabezpečení, ktoré sú právne účinné a vymožiteľné vo všetkých príslušných jurisdikciách.
Požičiavajúca inštitúcia poskytne na žiadosť príslušného orgánu najnovšiu verziu nezávislého, písomného a odôvodneného právneho stanoviska alebo stanovísk, ktoré použila na určenie, či jej dohoda alebo dohody o zabezpečení spĺňajú podmienky ustanovené v prvom pododseku.
2. Požičiavajúca inštitúcia vykoná všetky zodpovedajúce kroky na zaistenie účinnosti dohôd o zabezpečení a na riešenie súvisiacich rizík.
3. Inštitúcie môžu uznať financované zabezpečenie pri výpočte účinku zmiernenia kreditného rizika, iba ak aktíva, na ktoré sa spolieha so zabezpečením, spĺňajú obe tieto podmienky:
a)
sú uvedené v zozname prípustných aktív stanovených v článkoch 197 až 200, podľa toho, ako je to vhodné; a
b)
sú dostatočne likvidné a ich hodnota je v priebehu času dostatočne stabilná na to, aby poskytovali primeranú istotu, pokiaľ ide o dosiahnuté kreditné zabezpečenie, a to so zreteľom na prístup použitý pri výpočte hodnôt rizikovo vážených expozícií a miery povoleného uznania.
4. Inštitúcie môžu uznať financované zabezpečenie na výpočet účinku zmiernenia kreditného rizika iba, ak má požičiavajúca inštitúcia právo včas speňažiť alebo ponechať si aktíva, z ktorých toto zabezpečenie vyplýva, v prípade zlyhania, platobnej neschopnosti alebo konkurzu - alebo inej kreditnej udalosti uvedenej v obchodnej dokumentácii - dlžníka a prípadne správcu, ktorý má v držbe kolaterál. Stupeň korelácie medzi hodnotou aktív, na ktoré sa spolieha v súvislosti so zabezpečením, a kreditnou kvalitou dlžníka nesmie byť príliš vysoký.
5. V prípade nefinancovaného zabezpečenia sa poskytovateľ zabezpečenia uzná za prípustného poskytovateľa zabezpečenia, iba ak je poskytovateľ zabezpečenia zaradený do zoznamu prípustných poskytovateľov zabezpečenia uvedeného v článkoch 201 alebo 202, podľa toho, ako je to vhodné.
6. V prípade nefinancovaného zabezpečenia sa dohoda o zabezpečení uzná za prípustnú dohodu o zabezpečení, len ak spĺňa tieto dve podmienky:
a)
je zaradená do zoznamu prípustných dohôd o zabezpečení uvedených v článkoch 203 a 204 ods. 1;
b)
je právne účinná a vymožiteľná v príslušných jurisdikciách, aby poskytla primeranú istotu vzhľadom na dosiahnuté zabezpečenie, pričom sa zohľadňuje prístup použitý pri výpočte hodnôt rizikovo vážených expozícií a povolený stupeň uznania;
c)
poskytovateľ zabezpečenia spĺňa kritériá uvedené v odseku 5.
7. Zabezpečenie musí spĺňať požiadavky ustanovené v oddiele 3, ktoré sú uplatniteľné.
8. Inštitúcia musí byť schopná preukázať príslušným orgánom, že má primerané procesy riadenia rizík na kontrolu tých rizík, ktorým môže byť vystavená v dôsledku vykonávania postupov na zmierňovanie kreditného rizika.
9. Bez ohľadu na to, že zmiernenia kreditného rizika bolo zohľadnené na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií a prípadne výšky očakávaných strát, inštitúcie naďalej vykonávajú úplné hodnotenie kreditného rizika podkladovej expozície a sú schopné preukázať príslušným orgánom splnenie tejto požiadavky. V prípade repo transakcií a transakcií požičiavania cenných papierov alebo požičiavania či vypožičiavania komodít sa podkladová expozícia iba na účely tohto odseku považuje za čistú hodnotu expozície.
10. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť, čo predstavuje dostatočne likvidné aktíva a kedy možno hodnoty aktív považovať za dostatočne stabilné na účely odseku 3.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 30. septembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Oddiel 2
Prípustné formy zmierňovania kreditného rizika
Pododdiel 1
Financované zabezpečenie
Článok 195
Vzájomné započítavanie v súvahe
Pri vzájomných pohľadávkach medzi inštitúciou a jej zmluvnou stranou môže inštitúcia používať vzájomné započítavanie v súvahe ako prípustnú formu zmierňovania kreditného rizika.
Bez toho, aby bol dotknutý článok 196, prípustnosť sa obmedzuje na recipročné pokladničné zostatky medzi požičiavajúcou inštitúciou a protistranou. Inštitúcie môžu zmeniť hodnoty rizikovo vážených expozícií a prípadne výšku očakávaných strát iba pri úveroch a vkladoch, ktoré samy získali a ktoré sú predmetom dohody o vzájomnom započítavaní v súvahe.
Článok 196
Rámcové dohody o vzájomnom započítavaní zahŕňajúce repo transakcie alebo transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iné transakcie kapitálového trhu.
Inštitúcie prijímajúce súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom ustanovenú v článku 223, môžu zohľadňovať účinky dvojstranných zmlúv o vzájomnom započítavaní, ktoré sa vzťahujú na repo transakcie, transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iné transakcie kapitálového trhu s protistranou. Bez toho, aby bol dotknutý článok 299, prijatý kolaterál a cenné papiere alebo komodity vypožičané v rámci takýchto dohôd alebo transakcií musia spĺňať požiadavky prípustnosti týkajúce sa kolaterálu uvedené v článkoch 197 a 198.
Článok 197
Prípustnosť kolaterálov v rámci všetkých prístupov a metód
1. Inštitúcie môžu použiť tieto položky ako prípustný kolaterál v rámci všetkých prístupov a metód:
a)
peňažné vklady v požičiavajúcej inštitúcii alebo nástroje hotovostného typu v držbe tejto inštitúcie;
b)
dlhové cenné papiere emitované ústrednými vládami alebo centrálnymi bankami, pričom tieto cenné papiere majú ratingové hodnotenie od ECAI alebo agentúry na podporu exportu uznanej na účely kapitoly 2 ako prípustná, ktorému EBA priradil podľa pravidiel pre rizikové váženie expozícií voči ústredným vládam a centrálnym bankám podľa kapitoly 2 stupeň kreditnej kvality 4 alebo vyšší;
c)
dlhové cenné papiere emitované inštitúciami, pričom tieto cenné papiere majú ratingové hodnotenie od ECAI, ktorému EBA priradil podľa pravidiel pre rizikové váženie expozícií voči inštitúciám podľa kapitoly 2 stupeň kreditnej kvality 3 alebo vyšší;
d)
dlhové cenné papiere emitované inými subjektmi, pričom tieto cenné papiere majú ratingové hodnotenie od ECAI, ktorému EBA priradil podľa pravidiel pre rizikové váženie expozícií voči podnikateľským subjektom podľa kapitoly 2 stupeň kreditnej kvality 3 alebo vyšší;
e)
dlhové cenné papiere s krátkodobým ratingovým hodnotením od ECAI, ktorému EBA priradil podľa pravidiel pre rizikové váženie krátkodobých expozícií podľa kapitoly 2 stupeň kreditnej kvality 3 alebo vyšší;
f)
kapitálové cenné papiere alebo konvertibilné dlhopisy, ktoré sú zahrnuté v hlavnom indexe;
g)
zlato;
h)
sekuritizačné pozície, ktoré nie sú resekuritizačné pozície a ktoré majú externé ratingové hodnotenie od ECAI, ktorému EBA priradil podľa pravidiel pre rizikové váženie sekuritizačných expozícií podľa prístupu uvedeného v kapitole 5 oddiele 3 pododdiele 3 stupeň kreditnej kvality 3 alebo vyšší.
2. Na účely odseku 1 písm. b) medzi „dlhové cenné papiere emitované ústrednými vládami alebo centrálnymi bankami“ patria:
a)
dlhové cenné papiere emitované regionálnymi vládami alebo miestnymi orgánmi, s expozíciami voči ktorým sa v súlade s článkom 115 ods. 2 zaobchádza ako s expozíciami voči ústrednej vláde, v ktorého jurisdikcii sú zriadené;
b)
dlhové cenné papiere emitované subjektmi verejného sektora, s expozíciami voči ktorým sa v súlade s článkom 116 ods. 4 zaobchádza ako s expozíciami voči ústrednej vláde;
c)
dlhové cenné papiere emitované multilaterálnymi rozvojovými bankami, ktorým sa v zmysle článku 117 ods. 2 priraďuje 0 % riziková váha;
d)
dlhové cenné papiere emitované medzinárodnými organizáciami, ktorým sa v zmysle článku 118 priraďuje 0 % riziková váha.
3. Na účely odseku 1 písm. c) medzi „dlhové cenné papiere emitované inštitúciami“ patria:
a)
dlhové cenné papiere emitované regionálnymi vládami alebo miestnymi orgánmi iné ako dlhové cenné papiere uvedené v odseku 2 písm. a);
b)
dlhové cenné papiere emitované subjektmi verejného sektora, s expozíciami voči ktorým sa zaobchádza v súlade s článkom 116 ods. 1 a 2;
c)
dlhové cenné papiere emitované multilaterálnymi rozvojovými bankami inými než tými, ktorým sa v zmysle článku 117 ods. 2 priraďuje 0 % riziková váha.
4. Inštitúcia môže použiť dlhové cenné papiere, ktoré sú emitované inými inštitúciami a ktoré nemajú ratingové hodnotenie od ECAI, ako prípustný kolaterál, ak tieto dlhové cenné papiere spĺňajú všetky tieto kritériá:
a)
sú kótované na uznanej burze;
b)
kvalifikujú sa ako nadriadený dlh;
c)
všetky ostatné emisie s ratingom emitujúcej inštitúcie, ktoré majú rovnakú úroveň nadriadenosti, majú ratingové hodnotenie od ECAI, ktorý EBA zaradil do stupňa, ktorý zodpovedá 3. alebo vyššiemu stupňu kreditnej kvality podľa pravidiel pre rizikové váženie expozícií voči inštitúciám alebo krátkodobých expozícií podľa kapitoly 2;
d)
požičiavajúca inštitúcia nemá informácie, na základe ktorých by mohla predpokladať, že emisia by mala mať nižšie ratingové hodnotenie než to, ktoré sa uvádza v písmene c);
e)
trhová likvidita nástroja je na tieto účely dostatočná.
5. Inštitúcie môžu použiť podiely na majetku v PKI ako prípustný kolaterál, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
podiely na majetku v kolektívnom investovaní majú denne zverejňovanú kótovanú cenu;
b)
PKI sa obmedzujú na investovanie do nástrojov, ktoré sú prípustné na uznanie podľa odsekov 1 a 2;
c)
PKI spĺňajú podmienky ustanovené v článku 132 ods. 3.
Ak PKI investuje do podielov na majetku v inom podniku kolektívneho investovania, podmienky stanovené v písmenách a) až c) prvého pododseku sa uplatňujú rovnako na každý takýto podkladový podnik kolektívneho investovania.
Použitie derivátových nástrojov PKI na hedžing povolených investícií nebráni tomu, aby boli podiely na majetku v tomto podniku prípustné ako kolaterál.
6. Na účely odseku 5, ak investovanie PKI (pôvodný podnik kolektívneho investovania) alebo ktoréhokoľvek z jeho podkladových PKI nie je obmedzené na investovanie do nástrojov, ktoré sú podľa odsekov 1 a 4 prípustné, inštitúcie môžu použiť podiely na majetku v tomto PKI ako kolaterál do výšky rovnajúcej sa hodnote akceptovateľných aktív, ktoré má tento PKI v držbe, ak daný podnik kolektívneho investovania alebo ktorýkoľvek z jeho podkladových PKI investovali do neakceptovateľných aktív v maximálnej možnej miere povolenej v rámci ich príslušných mandátov.
Ak akýkoľvek podkladový podnik kolektívneho investovania má svoje vlastné podkladové podniky kolektívneho investovania, inštitúcie môžu použiť podiely na majetku v kolektívnom investovaní v pôvodnom podniku kolektívneho investovania ako prípustný kolaterál za predpokladu, že uplatňujú metodiku ustanovenú v prvom pododseku.
Ak neakceptovateľné aktíva môžu mať zápornú hodnotu v dôsledku záväzkov alebo podmienených záväzkov vyplývajúcich z vlastníctva, inštitúcie vykonajú tieto kroky:
a)
vypočítajú celkovú hodnotu neakceptovateľných aktív;
b)
ak je hodnota získaná podľa písmena a) záporná, odpočítajú absolútnu hodnotu tejto sumy od celkovej hodnoty akceptovateľných aktív.
7. So zreteľom na odsek 1písm. b) až e), keď cenný papier má dve ratingové hodnotenia od ECAI, inštitúcie použijú menej priaznivé hodnotenie. Ak má cenný papier viac než dve ratingové hodnotenia od ECAI, inštitúcie použijú dve najpriaznivejšie ratingové hodnotenia. Ak sú dve najpriaznivejšie ratingové hodnotenia rozdielne, inštitúcie použijú menej priaznivé z nich.
8. ESMA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
hlavné indexy uvedené v odseku 1 písm. f) tohto článku, v článku 198 ods. 1 písm. a), v článku 224 ods. 1 a 4 a v článku 299 ods. 2 písm. e);
b)
uznané burzy uvedené v odseku 4 písm. a) tohto článku a v článku 198 ods. 1 písm. a), v článku 224 ods. 1 a 4, článku 299 ods. 2 písm. e), článku 400 ods. 2 písm. k), článku 416 ods. 3 písm. e), článku 428 ods. 1 písm. c) a v prílohe III bode 12, a to v súlade s podmienkami ustanovenými v článku 4 ods. 1 bode 72.
ESMA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Článok 198
Dodatočná prípustnosť kolaterálu podľa súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom
1. Keď inštitúcia používa súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom uvedenú v článku 197, môže popri kolateráli ustanovenom v článku 223 použiť ako prípustný kolaterál tieto položky:
a)
kapitálové cenné papiere alebo konvertibilné dlhopisy, ktoré nie sú zahrnuté v hlavnom indexe, ale sú obchodované na uznanej burze;
b)
podiely na majetku v PKI, ak sú splnené tieto dve podmienky:
i)
podiely na majetku v kolektívnom investovaní majú denne zverejňovanú kótovanú cenu;
ii)
PKI sa obmedzuje na investovanie do nástrojov, ktoré sú prípustné na účel uznania podľa článku 197 ods. 1 a 4 a položiek uvedených v písmene a) tohto pododseku.
Ak PKI investuje do podielov na majetku v inom podniku kolektívneho investovania, podmienky uvedené v písmenách a) a b) tohto odseku sa uplatňujú rovnako na každý takýto podkladový PKI.
Použitie derivátových nástrojov PKI na hedžing povolených investícií nebráni tomu, aby boli podiely na majetku v tomto podniku prípustné ako kolaterál.
2. Ak investovanie PKI alebo ktoréhokoľvek PKI nie je obmedzené na investovanie do nástrojov, ktoré sú prípustné podľa článku 197 ods. 1 a 4, a položky uvedené v odseku 1 písm. a), inštitúcie môžu použiť podiely na majetku v tomto PKI ako kolaterál do výšky rovnajúcej sa hodnote akceptovateľných aktív, ktoré má tento PKI v držbe, ak daný podnik kolektívneho investovania alebo ktorýkoľvek z jeho podkladových PKI investovali do neakceptovateľných aktív v maximálnej možnej miere povolenej v rámci ich príslušných mandátov.
Ak neakceptovateľné aktíva môžu mať zápornú hodnotu v dôsledku záväzkov alebo podmienených záväzkov vyplývajúcich z vlastníctva, inštitúcie vykonajú tieto dva kroky:
a)
vypočítajú celkovú hodnotu neakceptovateľných aktív;
b)
ak je hodnota získaná podľa písmena a) záporná, odpočítajú absolútnu hodnotu tejto sumy od celkovej hodnoty akceptovateľných aktív.
Článok 199
Dodatočná prípustnosť kolaterálu podľa prístupu IRB
1. Inštitúcie, ktoré počítajú hodnotu rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát podľa prístupu IRB, môžu okrem kolaterálu uvedeného v článkoch 197 a 198 použiť aj tieto formy kolaterálu:
a)
kolaterál vo forme nehnuteľného majetku v súlade s odsekmi 2, 3 a 4;
b)
pohľadávky v súlade s odsekom 5;
c)
iný nefinančný kolaterál v súlade s odsekmi 6 a 8;
d)
lízing v súlade s odsekom 7.
2. Ak nie je uvedené inak podľa článku 124 ods. 2, inštitúcie môžu použiť ako prípustný kolaterál nehnuteľný majetok určený na bývanie, ktorý užíva alebo bude užívať alebo prenajíma alebo bude prenajímať vlastník alebo konečný vlastník v prípade osobných investičných spoločností, a nehnuteľný majetok určený na podnikanie vrátane kancelárskych priestorov a iných priestorov určených na podnikanie, ak sú splnené tieto dve podmienky:
a)
hodnota nehnuteľnosti významne nezávisí od kreditnej kvality dlžníka. Inštitúcie môžu z určovania významnosti takej závislosti vylúčiť situácie, v ktorých hodnotu nehnuteľnosti i výkonnosť dlžníka ovplyvňujú výhradne makroekonomické faktory;
b)
riziko dlžníka významne nezávisí od výkonnosti založenej nehnuteľnosti alebo projektu, ale od základnej schopnosti dlžníka splácať dlh z iných zdrojov a v dôsledku toho splatenie facility nie je významne závislé od žiadneho peňažného toku vytvoreného založeným majetkom, ktorý slúži ako kolaterál.
3. Inštitúcie sa môžu odchýliť od ustanovení odseku 2 písm. b) v prípade expozícií zabezpečených nehnuteľným majetkom určeným na bývanie nachádzajúcim sa na území členského štátu, ak príslušný orgán tohto členského štátu uverejní dôkaz, ktorým sa preukáže, že na danom území je dobre rozvinutý a dlhodobo ustálený trh s nehnuteľným majetkom určeným na bývanie s mierou strát, ktorá nepresahuje žiadny z týchto limitov:
a)
straty vyplývajúce z úverov zabezpečených nehnuteľným majetkom určeným na bývanie až do 80 % trhovej hodnoty alebo 80 % hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania, ak nie je ustanovené inak v článku 124 ods. 2, nepresahujú 0,3 % nesplatených úverov zabezpečených nehnuteľným majetkom určeným na bývanie v ktoromkoľvek danom roku;
b)
celkové straty vyplývajúce z úverov zabezpečených nehnuteľným majetkom určeným na bývanie nepresahujú 0,5 % nesplatených úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie v ktoromkoľvek danom roku.
Ak v danom roku nie je splnená ktorákoľvek podmienka uvedená v prvom pododseku písmenách a) a b), inštitúcie nepoužijú zaobchádzanie stanovené v uvedenom pododseku, kým obe podmienky nie sú v nasledujúcom roku splnené.
4. Inštitúcie sa môžu odchýliť od ustanovení odseku 2 písm. b) v prípade nehnuteľného majetku určeného na podnikanie nachádzajúceho sa na území členského štátu, ak príslušný orgán tohto členského štátu uverejní dôkaz, ktorým sa preukáže, že na danom území je dobre rozvinutý a dlhodobo ustálený trh s nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie s mierou strát, ktorá nepresahuje žiadny z týchto limitov:
a)
straty vyplývajúce z úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie do výšky 50 % trhovej hodnoty alebo 60 % hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania nepresahujú 0,3 % nesplatených úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie v ktoromkoľvek danom roku;
b)
celkové straty vyplývajúce z úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie nepresahujú 0,5 % nesplatených úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie v ktoromkoľvek danom roku.
Ak v danom roku nie je splnená jedna z podmienok uvedených v písmenách a) a b) prvého pododseku, inštitúcie nepoužijú zaobchádzanie špecifikované v danom pododseku, až kým obe podmienky nebudú splnené v bezprostredne nasledujúcom roku.
5. Inštitúcie môžu použiť ako prípustný kolaterál pohľadávky súvisiace s obchodnou transakciou alebo transakciami s pôvodnou splatnosťou kratšou alebo rovnajúcou sa jednému roku. Medzi prípustné pohľadávky nepatria tie, ktoré sú spojené so sekuritizáciami, sub-participáciami alebo kreditnými derivátmi alebo sumami, ktoré dlhujú pridružené strany.
6. Príslušné orgány povolia inštitúcii používať ako prípustný kolaterál nefinančný kolaterál iného druhu než sú druhy uvedené v odsekoch 2, 3 a 4, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
existujú likvidné trhy - o čom pri zohľadnení druhu aktív svedčia časté transakcie - na realizáciu kolaterálu rýchlym a ekonomicky efektívnym spôsobom. Inštitúcie vykonávajú posudzovanie tejto podmienky pravidelne a vtedy, keď informácie naznačujú významné zmeny na trhu;
b)
existujú riadne ustálené, verejne dostupné trhové ceny pre kolaterál. Inštitúcie môžu považovať trhové ceny za riadne ustálené, ak pochádzajú zo spoľahlivých zdrojov informácií, ako sú verejné indexy, a odzrkadľujú cenu transakcií za bežných podmienok. Inštitúcie môžu považovať trhové ceny za verejne dostupné, ak sú tieto ceny uverejnené, ľahko prístupné a získateľné pravidelne a bez akéhokoľvek zbytočného administratívneho alebo finančného zaťaženia;
c)
inštitúcia analyzuje trhové ceny, čas a náklady potrebné na uplatnenie kolaterálu a dosiahnuté výnosy z tohto kolaterálu;
d)
inštitúcia preukáže, že dosiahnuté výnosy z kolaterálu nie sú nižšie než 70 % hodnoty kolaterálu v prípade viac než 10 % všetkých likvidácií pre daný druh kolaterálu. Ak existuje podstatná volatilita trhových cien, inštitúcia preukáže k spokojnosti príslušných orgánov, že jej ocenenie kolaterálu je dostatočne konzervatívne.
Inštitúcie zdokumentujú splnenie podmienok uvedených v písmenách a) až d) prvého pododseku a podmienok, ktoré sú uvedené v článku 210.
7. S výhradou ustanovení článku 230 ods. 2, ak sú splnené požiadavky stanovené v článku 211, sa s expozíciami vyplývajúcimi z transakcií, v rámci ktorých inštitúcia prenajíma majetok tretej strane, môže zaobchádzať rovnako ako s úvermi zabezpečenými daným druhom prenajímaného majetku.
8. EBA zverejní zoznam druhov nefinančných kolaterálov, ktoré príslušné orgány povolili inštitúciám použiť v súlade s odsekom 6.
Článok 200
Iné financované zabezpečenie
Inštitúcie môžu použiť ako prípustný kolaterál toto ďalšie financované zabezpečenie:
a)
peňažný vklad alebo nástroje hotovostného typu v držbe tretej strany, ktorá je inštitúciou, na základe inej dohody než dohoda o správe a založené v prospech požičiavajúcej inštitúcie;
b)
životné poistky založené v prospech požičiavajúcej inštitúcie;
c)
nástroje emitované treťou stranou, ktorá je inštitúciou a ktorá ich na požiadanie spätne odkúpi.
Pododdiel 2
Nefinancované zabezpečenie
Článok 201
Oprávnenosť poskytovateľov zabezpečenia podľa všetkých prístupov
1. Inštitúcie môžu použiť tieto strany ako oprávnených poskytovateľov nefinancovaného zabezpečenia:
a)
ústredné vlády a centrálne banky;
b)
regionálne vlády alebo miestne orgány;
c)
multilaterálne rozvojové banky;
d)
medzinárodné organizácie, expozície voči ktorým majú podľa článku 117 priradenú 0 % rizikovú váhu;
e)
subjekty verejného sektora, s pohľadávkami voči ktorým sa zaobchádza v súlade s článkom 116;
f)
inštitúcie a finančné inštitúcie, v prípade ktorých sa s expozíciami voči danej finančnej inštitúcii zaobchádza ako s expozíciami voči inštitúciám v súlade s článkom 119 ods. 5;
g)
ďalšie podnikateľské subjekty, vrátane materských, dcérskych a pridružených podnikateľských subjektov inštitúcie, ktoré spĺňajú jednu z týchto podmienok:
i)
tieto ďalšie podnikateľské subjekty majú ratingové hodnotenie od ECAI;
ii)
v prípade inštitúcií počítajúcich hodnotu rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát podľa prístupu IRB, tieto ďalšie podnikateľské subjekty nemajú ratingové hodnotenie od uznanej ECAI a interný rating určila inštitúcia;
h)
centrálne protistrany.
2. Ak inštitúcie počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát podľa prístupu IRB, musí ručiteľ, aby bol oprávnený ako poskytovateľ nefinancovaného zabezpečenia, mať interný rating určený inštitúciou v súlade s ustanoveniami oddielu 6 kapitoly 3.
Príslušné orgány uverejnia a aktualizujú zoznam týchto finančných inštitúcií, ktoré sú oprávnenými poskytovateľmi nefinancovaného zabezpečenia podľa odseku 1 písm. f) alebo hlavné kritériá na určenie takýchto oprávnených poskytovateľov nefinancovaného zabezpečenia spolu s opisom platných prudenciálnych požiadaviek a používajú svoj zoznam spoločne s ďalšími príslušnými orgánmi v súlade s 117 smernice 2013/36/EÚ.
Článok 202
Oprávnenosť poskytovateľov zabezpečenia podľa prístupu IRB, ktorí spĺňajú podmienky na zaobchádzanie ustanovené v článku 153 ods. 3
Inštitúcia môže ako oprávnených poskytovateľov nefinancovaného zabezpečenia použiť inštitúcie, poisťovne a zaisťovne a agentúry na podporu exportu, ktoré spĺňajú podmienky na uplatnenie zaobchádzania ustanoveného v článku 153 ods. 3, ak spĺňajú všetky tieto podmienky:
a)
majú dostatočné odborné znalosti pre poskytnutie nefinancovaného zabezpečenia;
b)
podliehajú regulácii spôsobom, ktorý je rovnocenný s pravidlami uvedenými v tomto nariadení, alebo mali v čase poskytnutia zabezpečenia ratingové hodnotenie od uznanej ECAI, ktorý EBA zaradil do stupňa zodpovedajúceho 3. alebo vyššiemu stupňu kreditnej kvality, v súlade s pravidlami pre rizikové váženie expozícií voči podnikateľským subjektom podľa kapitoly 2;
c)
mali v čase poskytnutia zabezpečenia alebo počas akéhokoľvek po ňom nasledujúceho obdobia interný rating s PD zodpovedajúcou alebo nižšou než je tá, ktorá zodpovedá 2. alebo vyššiemu stupňu kreditnej kvality, v súlade s pravidlami pre rizikové váženie expozícií voči podnikateľským subjektom podľa kapitoly 2;
d)
majú interný rating s PD zodpovedajúcou alebo nižšou, než je tá, ktorá zodpovedá 3. alebo vyššiemu stupňu kreditnej kvality, v súlade s pravidlami pre rizikové váženie expozícií voči podnikateľským subjektom podľa kapitoly 2.
Na účely tohto článku nemôžu v prospech zabezpečenia poskytnutému agentúrou na podporu exportu plynúť žiadne výhody z výslovnej dodatočnej záruky ústrednej vlády.
Článok 203
Prípustnosť záruk ako nefinancovaného zabezpečenia
Inštitúcie môžu použiť záruky ako prípustné nefinancované zabezpečenie.
Pododdiel 3
Druhy derivátov
Článok 204
Prípustné druhy kreditných derivátov
1. Inštitúcie môžu použiť tieto druhy kreditných derivátov a nástroje, ktoré sa môžu skladať z takýchto kreditných derivátov, alebo ktoré sú podobne ekonomicky účinné, ako prípustné zabezpečenie:
a)
swapy na kreditné zlyhanie;
b)
swapy na celkový výnos;
c)
dlhové nástroje viazané na úver v rozsahu, v akom sú podložené splácaním peňažnými prostriedkami.
Ak inštitúcia kupuje zabezpečenie úveru prostredníctvom swapu na celkový výnos a zaznamenáva čisté platby prijaté v rámci swapu ako čistý príjem, ale nezaznamenáva kompenzačné zníženie hodnoty aktíva, ktoré je zabezpečené, buď znížením reálnej hodnoty alebo doplnením k zdrojom, toto zabezpečenie sa neuzná ako prípustné zabezpečenie.
2. Keď inštitúcia vykonáva interný hedžing použitím kreditného derivátu, kreditné riziko presunuté do obchodnej knihy sa musí preniesť na tretiu stranu alebo strany, aby bolo zabezpečenie uznané za prípustné zabezpečenie na účely tejto kapitoly.
Keď sa interný hedžing vykonal v súlade s prvým pododsekom a boli splnené požiadavky uvedené v tejto kapitole, inštitúcie pri získaní nefinancovaného zabezpečenia uplatnia na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát pravidlá stanovené v oddieloch 4 až 6.
Oddiel 3
Požiadavky
Pododdiel 1
Financované zabezpečenie
Článok 205
Požiadavky na iné dohody o vzájomnom započítavaní v súvahe než rámcové dohody o vzájomnom započítavaní uvedené v článku 206
Dohody o vzájomnom započítavaní v súvahe iné než rámcové dohody o vzájomnom započítavaní uvedené v článku 206 sa považujú za prípustnú formu zmiernenia kreditného rizika, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
tieto dohody sú právne účinné a vymožiteľné v každej príslušnej jurisdikcii, aj v prípade platobnej neschopnosti alebo konkurzu protistrany;
b)
inštitúcie sú schopné kedykoľvek zistiť aktíva a pasíva podliehajúce týmto dohodám;
c)
inštitúcie priebežne monitorujú a kontrolujú riziká spojené so zrušením zabezpečenia;
d)
inštitúcie priebežne monitorujú a kontrolujú príslušné expozície na čistom základe.
Článok 206
Požiadavky na rámcové dohody o vzájomnom započítavaní vzťahujúce sa na repo transakcie, transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iné transakcie kapitálového trhu
Rámcové dohody o vzájomnom započítavaní vzťahujúce sa na repo transakcie, transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iné transakcie kapitálového trhu sa uznajú za prípustnú formu zmiernenia kreditného rizika, ak kolaterál poskytnutý v rámci týchto dohôd spĺňa všetky požiadavky stanovené v článku 207 ods. 2 až 4 a ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
sú právne účinné a vymožiteľné v každej príslušnej jurisdikcii, aj v prípade konkurzu alebo platobnej neschopnosti protistrany;
b)
udeľujú strane, ktorá nezlyhala, právo včas ukončiť a zavrieť všetky transakcie podľa dohody v prípade zlyhania, a to aj v prípade konkurzu alebo platobnej neschopnosti protistrany;
c)
zabezpečujú také vzájomné započítavanie ziskov a strát z transakcií uzavretých podľa dohody, aby jediná čistá suma tvorila pohľadávku jednej strany voči druhej.
Článok 207
Požiadavky na finančný kolaterál
1. V rámci všetkých prístupov a metód sa finančný kolaterál a zlato kvalifikuje ako prípustný kolaterál, ak sú splnené všetky požiadavky uvedené v odsekoch 2 až 4.
2. Kreditná kvalita dlžníka a hodnota kolaterálu nesmú mať významnú pozitívnu koreláciu. Ak by sa hodnota kolaterálu významne znížila, samo osebe to neznamená významné zhoršenie kreditnej kvality dlžníka. Ak by sa kreditná kvalita dlžníka dostala na kritickú úroveň, samo osebe to neznamená významné zníženie hodnoty kolaterálu.
Cenné papiere emitované dlžníkom alebo členom skupiny prepojených subjektov sa nepovažujú za prípustný kolaterál. Napriek tomu sa vlastné emisie krytých dlhopisov dlžníka v zmysle článku 129 kvalifikujú ako prípustný kolaterál, ak sú poskytnuté ako kolaterál na účely repo transakcií, ak spĺňajú podmienky ustanovené v prvom pododseku.
3. Inštitúcie musia splniť všetky zmluvné a štatutárne požiadavky v súvislosti s vymožiteľnosťou dohôd o kolaterále podľa právnych predpisov vzťahujúcich sa na ich práva z kolaterálu, a prijmú všetky kroky potrebné na jej presadenie.
Inštitúcie vykonali dostatočné právne preskúmanie potvrdzujúce vymožiteľnosť dohôd o kolaterále vo všetkých príslušných jurisdikciách. Opätovne vykonajú takéto preskúmanie vtedy, keď je nevyhnutné zaistiť stálu vymožiteľnosť.
4. Inštitúcie musia splniť všetky tieto operačné požiadavky:
a)
riadne zdokumentujú dohody o kolaterále a majú zavedené jasné a spoľahlivé postupy pre včasné uplatnenie kolaterálu;
b)
využívajú spoľahlivé postupy a procesy kontroly rizík vyplývajúcich z použitia kolaterálu, vrátane rizík neúspešného alebo zníženého zabezpečenia, rizík oceňovania, rizík spojených so zrušením zabezpečenia, rizika koncentrácie vyplývajúceho z použitia kolaterálu a v súvislosti s celkovým profilom rizika inštitúcie;
c)
majú zavedené zdokumentované politiky a postupy týkajúce sa druhov a hodnôt prijatých kolaterálov;
d)
vypočítavajú trhovú hodnotu kolaterálu a zodpovedajúcim spôsobom ho preceňujú aspoň raz za šesť mesiacov a vždy, keď majú dôvod domnievať sa, že nastal výrazný pokles jeho trhovej hodnoty;
e)
ak má kolaterál v držbe tretia strana, prijmú primerané kroky, aby zaistili, že tretia strana oddeľuje kolaterál od svojich vlastných aktív;
f)
zabezpečia, aby vyčlenili dostatočné zdroje na riadne fungovanie dohôd o maržiach s protistranami financujúcimi OTC deriváty a cenné papiere, merané na základe včasnosti a presnosti ich odchádzajúcich požiadaviek na doplnenie marže a času reakcie na prichádzajúce požiadavky na doplnenie marže;
g)
majú zavedené postupy správy kolaterálov s cieľom kontrolovať, monitorovať a predkladať hlásenia týkajúce sa:
i)
rizík, ktorým sú vystavené na základe dohôd o maržiach;
ii)
koncentrácie rizika v prípade konkrétnych druhov kolaterálových aktív;
iii)
opätovného použitia kolaterálu, vrátane možných nedostatkov likvidity v dôsledku opakovaného použitia kolaterálu prijatého od protistrán;
iv)
vzdania sa práv na kolaterál poskytnutý protistranám.
5. Okrem splnenia všetkých požiadaviek ustanovených v odsekoch 2 až 4 musí byť zostatková splatnosť zabezpečenia aspoň taká dlhá ako zostatková splatnosť expozície, aby sa finančný kolaterál uznal za prípustný podľa jednoduchej metódy nakladania s finančným kolaterálom.
Článok 208
Požiadavky na kolaterál vo forme nehnuteľného majetku
1. Nehnuteľný majetok sa uzná za prípustný kolaterál len vtedy, keď sú splnené všetky požiadavky ustanovené v odsekoch 2 až 5.
2. Musia byť splnené tieto požiadavky týkajúce sa právnej istoty:
a)
hypotéka alebo záložné právo sú vymožiteľné vo všetkých jurisdikciách, ktoré sú príslušné v čase uzatvorenia úverovej zmluvy, a sú riadne a včas zaregistrované;
b)
sú splnené všetky právne požiadavky na zriadenie záložného práva;
c)
dohoda o zabezpečení a právny postup, ktorý je jej základom, umožňujú inštitúcii realizovať hodnotu zabezpečenia v primeranej lehote.
3. Na monitorovanie hodnoty majetku a oceňovanie majetku musia byť splnené tieto požiadavky:
a)
inštitúcie monitorujú hodnotu majetku v častých intervaloch a aspoň raz ročne v prípade nehnuteľného majetku určeného na podnikanie a aspoň raz za tri roky v prípade nehnuteľného majetku určeného na bývanie. Inštitúcie musia vykonávať monitorovanie častejšie, ak na trhu dochádza k výrazným zmenám podmienok;
b)
oceňovanie majetku sa preskúma, ak informácie dostupné inštitúciám naznačujú, že hodnota majetku v porovnaní so všeobecnými trhovými cenami asi podstatne klesla a toto preskúmanie vykoná oceňovateľ, ktorý má požadovanú kvalifikáciu, schopnosti a skúsenosti na vykonanie ocenenia a ktorý je nezávislý od procesu rozhodovania o poskytnutí úveru. V prípade úverov presahujúcich 3 milióny EUR alebo 5 % vlastných zdrojov inštitúcie, oceňovanie majetku preskúma takýto oceňovateľ aspoň každé tri roky.
Inštitúcie môžu na monitorovanie hodnoty majetku a identifikáciu majetku, ktorý je potrebné preceniť, použiť štatistické metódy.
4. Inštitúcie presne zdokumentujú druhy nehnuteľného majetku určeného na bývanie a nehnuteľného majetku určeného na podnikanie, ktoré akceptujú, a politiky poskytovania úverov v tejto oblasti.
5. Inštitúcie majú zavedené postupy na monitorovanie, či majetok prijatý ako zabezpečenie je primerane poistený proti riziku poškodenia.
Článok 209
Požiadavky na pohľadávky
1. Pohľadávky sa kvalifikujú ako prípustný kolaterál, ak sú splnené všetky požiadavky ustanovené v odsekoch 2 a 3.
2. Musia byť splnené tieto požiadavky týkajúce sa právnej istoty:
a)
právny mechanizmus, na základe ktorého sa poskytuje kolaterál požičiavajúcej inštitúcii, je spoľahlivý a účinný a zabezpečuje jednoznačné právo tejto inštitúcie na kolaterál vrátane práva na príjmy z predaja kolaterálu;
b)
inštitúcie vykonali všetky kroky potrebné na splnenie miestnych požiadaviek súvisiacich s vymožiteľnosťou záujmov súvisiacich s kolaterálom. Požičiavajúce inštitúcie majú prvoradý nárok na daný kolaterál, hoci tento nárok môže byť ešte podriadený pohľadávkam prednostných veriteľov stanovených v právnych predpisoch;
c)
inštitúcie vykonali dostatočné právne preskúmanie potvrdzujúce vymožiteľnosť dohôd o kolaterále vo všetkých príslušných jurisdikciách;
d)
inštitúcie riadne zdokumentujú svoje dohody o kolaterále a majú zavedené presné a spoľahlivé postupy pre včasnú realizáciu kolaterálu;
e)
inštitúcie majú zavedené postupy, ktoré zabezpečia dodržiavanie všetkých právnych podmienok potrebných na vyhlásenie zlyhania dlžníka a včasnú realizáciu kolaterálu;
f)
v prípade finančnej núdze alebo zlyhania dlžníka majú inštitúcie právomoc predať alebo postúpiť pohľadávky iným stranám bez súhlasu dlžníkov vo vzťahu k pohľadávkam.
3. Musia byť splnené sú tieto požiadavky na riadenie rizík:
a)
inštitúcia má zavedený spoľahlivý proces určovania kreditného rizika spojeného s pohľadávkami. Tento proces musí obsahovať analýzu obchodnej činnosti a odvetvia dlžníka a typov klientov, s ktorými tento dlžník obchoduje. Ak sa inštitúcia spolieha na svojich dlžníkov s cieľom uistiť sa o kreditnom riziku odberateľov, inštitúcia preskúma prax dlžníka týkajúcu sa poskytovania úverov, aby sa uistila o ich spoľahlivosti a dôveryhodnosti;
b)
rozdiel medzi výškou expozície a hodnotou pohľadávok musí odzrkadľovať všetky primerané faktory vrátane nákladov na realizáciu, koncentrácie v rámci skupiny pohľadávok založených individuálnym dlžníkom a potenciálnej koncentrácie rizika v rámci celkových expozícií inštitúcie nad rámec tej, ktorá je kontrolovaná všeobecnou metodikou inštitúcie. Inštitúcie zabezpečia priebežný proces monitorovania primeraný pohľadávkam. Inštitúcie pravidelne preskúmavajú aj dodržiavanie reštriktívnych klauzúl v úverových zmluvách, environmentálnych obmedzení a iných právnych požiadaviek;
c)
pohľadávky založené dlžníkom sa diverzifikujú a nesmú byť neprimerane korelované s dlžníkom. Ak existuje podstatná pozitívna korelácia, inštitúcie pri stanovovaní marží pre kolaterálovú skupinu ako celok berú do úvahy sprievodné riziko;
d)
inštitúcie nesmú používať pohľadávky voči osobám spojeným s dlžníkom, vrátane dcérskych spoločností a zamestnancov, ako prípustné zabezpečenie;
e)
inštitúcie majú zavedený zdokumentovaný proces na inkaso platieb pohľadávok v prípadoch finančných problémov. Inštitúcie majú zavedené potrebné nástroje na inkasovanie, a to aj v prípade, keď zvyčajne ponechávajú inkasovanie pohľadávok na svojich dlžníkov.
Článok 210
Požiadavky na iný nefinančný kolaterál
Nefinančný kolaterál iný ako kolaterál vo forme nehnuteľného majetku sa uzná za prípustný kolaterál podľa prístupu IRB, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
dohoda o kolaterále, na základe ktorej sa nefinančný kolaterál poskytuje inštitúcii, je právne účinná a vymožiteľná v každej príslušnej jurisdikcii a umožňuje tejto inštitúcii realizovať hodnotu kolaterálu v primeranej lehote;
b)
s jedinou výnimkou prípustného prvoradého nároku uvedeného v článku 209 ods. 2 písm. b) sa za prípustný kolaterál uznajú len prednostné záložné práva na kolaterál alebo požiadavky na kolaterál a inštitúcia má pred všetkými ostatnými veriteľmi prednosť na realizovaný výnos z kolaterálu;
c)
inštitúcie monitorujú hodnotu kolaterálov v častých intervaloch a aspoň raz ročne. Inštitúcie vykonávajú častejšie monitorovanie, keď na trhu dochádza k výrazným zmenám podmienok;
d)
úverová zmluva musí obsahovať podrobný opis kolaterálu a podrobné spresnenia spôsobu a frekvencie preceňovania;
e)
inštitúcie vo svojich interných politikách poskytovania úverov a postupoch, ktoré majú k dispozícii pre posudzovanie, zreteľne zdokumentujú druhy nefinančných kolaterálov, ktoré akceptujú, a politiky a postupy, ktoré majú zavedené vzhľadom na primerané hodnoty každého druhu kolaterálu vo vzťahu k hodnote expozície;
f)
politiky inštitúcií týkajúce sa poskytovania úverov so zreteľom na štruktúru transakcie sa sústreďujú na:
i)
primerané požiadavky na kolaterál vo vzťahu k hodnote expozície;
ii)
schopnosť pohotovo realizovať kolaterál;
iii)
schopnosť objektívne určiť cenu alebo trhovú hodnotu;
iv)
frekvenciu, s ktorou môže byť hodnota pohotovo získaná vrátane odborného posúdenia alebo ocenenia;
v)
volatilitu alebo proxy hodnotu volatility hodnoty kolaterálu.
g)
pri vykonávaní oceňovania i preceňovania inštitúcie v plnom rozsahu zohľadňujú každé zhoršenie kvality alebo zastarávanie kolaterálu, pričom venujú osobitnú pozornosť účinkom zastarávania kolaterálu závislého od trendov alebo termínov;
h)
inštitúcie majú právo fyzicky skontrolovať kolaterál. Majú zavedené aj politiky a postupy zamerané na uplatnenie svojho práva na fyzickú kontrolu;
i)
kolaterál prijatý ako zabezpečenie musí byť primerane poistený proti škodám a inštitúcie majú zavedené postupy na monitorovanie takéhoto poistenia.
Článok 211
Požiadavky na zaobchádzanie s lízingovými expozíciami ako zabezpečenými kolaterálom
Inštitúcie zaobchádzajú s expozíciami z lízingových transakcií ako zabezpečenými kolaterálom podľa druhu majetku, ktorý je predmetom lízingu, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
sú splnené podmienky ustanovené v článkoch 208 alebo prípadne 210 podľa druhu majetku, ktorý je predmetom lízingu, na uznanie za prípustný kolaterál;
b)
poskytovateľ lízingu má zavedené spoľahlivé riadenie rizík so zreteľom na spôsob využitia aktíva, ktoré je predmetom lízingu, jeho umiestnenie, vek a plánovanú dobu používania, vrátane primeraného monitorovania hodnoty zabezpečenia;
c)
poskytovateľ lízingu je zákonným vlastníkom daného aktíva a je schopný včas uplatniť výkon svojich vlastníckych práv;
d)
keď tak nebolo stanovené už pri výpočte výšky LGD, rozdiel medzi neumorenou hodnotou a trhovou hodnotou zabezpečenia nesmie byť taký vysoký, aby sa nadhodnocovalo zmiernenie kreditného rizika priraďovaného k aktívu, ktoré je predmetom lízingu.
Článok 212
Požiadavky na iné financované zabezpečenie
1. Peňažný vklad v inštitúcii, ktorá je treťou stranou, alebo nástroje hotovostného typu, ktoré sú v držbe tejto inštitúcie, sú prípustné na zaobchádzanie uvedené v článku 232 ods. 1, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
pohľadávka dlžníka voči inštitúcii, ktorá je treťou stranou, je verejne založená v prospech požičiavajúcej inštitúcie alebo postúpená požičiavajúcej inštitúcii a takéto záložné právo alebo postúpenie je právne účinné a vymožiteľné vo všetkých príslušných jurisdikciách a je bezpodmienečné a neodvolateľné;
b)
inštitúcii, ktorá je treťou stranou, sa vznik záložného práva alebo postúpenie oznámi;
c)
na základe oznámenia je inštitúcia, ktorá je treťou stranou, schopná vykonať platby výhradne požičiavajúcej inštitúcii alebo iným stranám len na základe predchádzajúceho súhlasu požičiavajúcej inštitúcie.
2. Poistky životného poistenia založené v prospech požičiavajúcej inštitúcie sa uznajú za prípustný kolaterál, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
poistka životného poistenia je verejne založená alebo postúpená v prospech požičiavajúcej inštitúcie;
b)
spoločnosť poskytujúca životné poistenie je o tomto záložnom práve alebo postúpení informovaná a vzhľadom na toto oznámenie nesmie sumy splatné podľa zmluvy uhradiť bez predchádzajúceho súhlasu požičiavajúcej inštitúcie;
c)
v prípade zlyhania dlžníka má požičiavajúca inštitúcia právo zrušiť poistnú zmluvu a dostať odkupnú hodnotu;
d)
požičiavajúca inštitúcia je informovaná o každej neuhradenej sume splatnej podľa poistnej zmluvy zo strany poistenca;
e)
zabezpečenie sa poskytuje na obdobie splatnosti úveru. Ak to nie je možné, pretože poistný vzťah sa končí pred uplynutím platnosti úverového vzťahu, požičiavajúca inštitúcia zabezpečí, aby suma vyplývajúca z poistnej zmluvy slúžila požičiavajúcej inštitúcii ako zabezpečenie až do konca platnosti úverovej zmluvy;
f)
záložné právo alebo postúpenie musí byť právne účinné a vymožiteľné vo všetkých jurisdikciách, ktoré sú príslušné v čase uzatvorenia úverovej zmluvy;
g)
odkupná hodnota je deklarovaná spoločnosťou poskytujúcou životné poistenie a nie je možné ju znížiť;
h)
spoločnosť poskytujúca životné poistenie vyplatí odkupnú hodnotu včas na požiadanie;
i)
odkupnú hodnotu nemožno požadovať bez predchádzajúceho súhlasu inštitúcie;
j)
spoločnosť poskytujúca životné poistenie podlieha ustanoveniam smernice 2009/138/ES alebo dohľadu príslušného orgánu tretej krajiny, ktorá uplatňuje požiadavky prudenciálneho dohľadu a regulácie, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uplatňovaným v Únii.
Pododdiel 2
Nefinancované zabezpečenie a dlhové nástroje viazané na úver
Článok 213
Spoločné požiadavky na záruky a kreditné deriváty
1. S výhradou článku 214 ods. 1 sa zabezpečenie odvodené od záruky alebo kreditného derivátu považuje za prípustné nefinancované zabezpečenie úveru, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
zabezpečenie je priame;
b)
rozsah zabezpečenia je presne vymedzený a nesporný;
c)
zmluva o zabezpečení neobsahuje ustanovenie, ktorého plnenie nie je pod priamou kontrolou veriteľa a ktoré by:
i)
poskytovateľovi zabezpečenia umožňovalo jednostranne zrušiť zabezpečenie;
ii)
zvyšovalo skutočné náklady na zabezpečenie v dôsledku zhoršujúcej sa kreditnej kvality zabezpečenej expozície;
iii)
mohlo poskytovateľovi zabezpečenia brániť v povinnosti zaplatiť včas v prípade, že pôvodný dlžník neuhradí ktorúkoľvek splatnú sumu, alebo ak uplynula platnosť lízingovej zmluvy na účely uznania zaručenej zostatkovej hodnoty podľa článku 134 ods. 7 a 166 ods. 4;
iv)
mohlo umožniť, aby poskytovateľ zabezpečenia skrátil splatnosť zabezpečenia;
d)
zmluva o zabezpečení je právne účinná a vymožiteľná vo všetkých jurisdikciách, ktoré sú príslušné v čase uzatvorenia úverovej zmluvy.
2. Inštitúcia príslušným orgánom preukáže, že má zavedené systémy riadenia potenciálnej koncentrácie rizika vznikajúcej v dôsledku jej použitia záruk a kreditných derivátov. Inštitúcia je schopná preukázať k spokojnosti príslušných orgánov, akým spôsobom je jej stratégia v súvislosti s využívaním kreditných derivátov a záruk prepojená s riadením jej celkového rizikového profilu.
3. Inštitúcia plní všetky zmluvné a štatutárne požiadavky v súvislosti s vymožiteľnosťou jej nefinancovaného zabezpečenia podľa právnych predpisov uplatniteľných na jej dohodnuté zabezpečenie a prijmú všetky kroky potrebné na jej zaistenie.
Inštitúcia vykoná dostatočné právne preskúmanie potvrdzujúce vymožiteľnosť nefinancovaného zabezpečenia vo všetkých príslušných jurisdikciách. Opätovne vykoná takéto preskúmanie vtedy, keď bude nevyhnutné zabezpečiť pokračujúcu vymožiteľnosť.
Článok 214
Dodatočné záruky štátu a ostatného verejného sektora
1. Inštitúcie môžu s expozíciami uvedenými v odseku 2 zaobchádzať ako so zabezpečenými zárukou poskytnutou subjektmi uvedenými v danom odseku, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
dodatočná záruka pokrýva všetky prvky kreditného rizika pohľadávky;
b)
pôvodná záruka aj dodatočná záruka spĺňajú požiadavky na záruky uvedené v článku 213 a článku 215 ods. 1, ale s výnimkou toho, že dodatočná záruka nemusí byť priama;
c)
krytie je spoľahlivé a z doterajších skúseností nevyplýva dôkaz, že krytie dodatočnou zárukou je menej než skutočne rovnocenné s krytím priamou zárukou, ktoré poskytol daný subjekt.
2. Zaobchádzanie uvedené v odseku 1 sa uplatní na expozície zabezpečené zárukou, ktorá je dodatočne krytá jedným z týchto subjektov:
a)
ústredná vláda alebo centrálna banka;
b)
regionálna vláda alebo miestny orgán;
c)
subjekt verejného sektora, pohľadávky voči ktorému sa posudzujú ako pohľadávky voči ústrednej vláde v súlade s článkom 116 ods. 4;
d)
multilaterálna rozvojová banka alebo medzinárodná organizácia, ktorej sa v zmysle alebo podľa článku 117 ods. 2, resp. článku 118 priraďuje 0 % riziková váha;
e)
subjekt verejného sektora, pohľadávky voči ktorému sa posudzujú v súlade s článkom 116 ods. 1 a 2.
3. Inštitúcie uplatňujú zaobchádzanie ustanovené v odseku 1 aj na expozíciu, ktorá nie je dodatočne zaručená subjektmi uvedenými v odseku 2, ak samotná dodatočná záruka expozície je priamo zaručená jedným z uvedených subjektov a sú splnené podmienky uvedené v odseku 1.
Článok 215
Dodatočné požiadavky na záruky
1. Záruky sa uznajú ako prípustné nefinancované zabezpečenie, ak sú splnené všetky podmienky uvedené v článku 213 a všetky tieto podmienky:
a)
pri stanovení zlyhania protistrany alebo neplatenia protistranou má požičiavajúca inštitúcia právo vymáhať včas od ručiteľa akékoľvek peniaze splatné v rámci pohľadávky, pre ktorú je zabezpečenie poskytnuté, a platba ručiteľa nie je podmienená predchádzajúcim vymáhaním platby od dlžníka zo strany požičiavajúcej inštitúcie.
V prípade nefinancovaného zabezpečenia zabezpečujúceho hypotekárne úvery na nehnuteľný majetok určený na bývanie musia byť požiadavky uvedené v článku 213 ods. 1 písm. c) bod iii) a v prvom pododseku tohto písmena splnené len v období 24 mesiacov;
b)
záruka je explicitne zdokumentovaným záväzkom prijatým zo strany ručiteľa;
c)
je splnená niektorá z týchto podmienok:
i)
záruka kryje všetky druhy platieb, ktoré má dlžník vo vzťahu k pohľadávke uskutočniť;
ii)
keď sú zo záruky vyňaté určité druhy platieb, požičiavajúca inštitúcia upravila hodnotu záruky tak, aby zodpovedala obmedzenému krytiu.
2. V prípade záruk poskytnutých v rámci schém vzájomného ručenia alebo poskytnutých subjektmi uvedenými článku 214 ods. 2, požiadavky v odseku 1 písm. a) tohto článku sa považujú za splnené, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
a)
požičiavajúca inštitúcia má právo včas dostať predbežnú platbu od ručiteľa, ktorá spĺňa obidve tieto podmienky:
i)
predstavuje spoľahlivý odhad výšky straty vrátane straty vyplývajúcej z neplatenia úrokov a iných druhov platieb, ktoré je dlžník povinný uhrádzať, ktorá pravdepodobne požičiavajúcej inštitúcii vznikne,
ii)
je úmerná krytiu záruky;
b)
požičiavajúca úverová inštitúcia je schopná preukázať k spokojnosti príslušných orgánov, že účinky záruky, ktorá kryje aj straty vyplývajúcej z neuskutočnenia platieb úrokov a iných druhov platieb, ktoré je dlžník povinný uhrádzať, takéto zaobchádzanie odôvodňujú.
Článok 216
Dodatočné požiadavky na kreditné deriváty
1. Kreditný derivát sa uzná ako prípustné nefinancované zabezpečenie, ak sú splnené všetky podmienky uvedené v článku 213 a všetky tieto podmienky:
a)
kreditné udalosti špecifikované v rámci zmluvy o kreditnom deriváte zahŕňajú:
i)
neuhradenie súm splatných v zmysle podmienok podkladového záväzku platných v čase tohto neuhradenia, s dobou odkladu, ktorá je rovnaká alebo kratšia ako doba odkladu podkladového záväzku;
ii)
konkurz, platobnú neschopnosť alebo neschopnosť dlžníka splácať svoje dlhy, alebo jeho zlyhanie či písomné uznanie jeho všeobecnej neschopnosti splácať svoje dlhy, keď sú splatné, a analogické udalosti;
iii)
reštrukturalizácia podkladového záväzku zahŕňajúca odpustenie alebo odklad splátok istiny, úrokov alebo poplatkov, čo vedie k udalosti kreditnej straty;
b)
ak kreditné deriváty umožňujú peňažné vyrovnanie:
i)
inštitúcie majú zavedený dôkladný proces oceňovania s cieľom spoľahlivo odhadnúť stratu;
ii)
obdobie na získanie ocenení podkladového záväzku po kreditnej udalosti je jasne stanovené;
c)
ak je na vyrovnanie potrebné právo a schopnosť kupujúceho zabezpečenia previesť podkladový záväzok na poskytovateľa zabezpečenia, v podmienkach podkladového záväzku sa ustanoví, že vyžiadaný súhlas s takýmto prevodom nesmie byť bezdôvodne odopretý;
d)
totožnosť strán zodpovedných za určenie, či vznikla kreditná udalosť, musí byť jasne vymedzená;
e)
za toto určenie nemá výlučnú zodpovednosť poskytovateľ zabezpečenia;
f)
kupujúci zabezpečenia má právo alebo možnosť informovať poskytovateľa zabezpečenia o vzniku kreditnej udalosti.
Ak kreditné udalosti nezahŕňajú reštrukturalizáciu podkladového záväzku tak, ako sa uvádza v písmene a) bode iii), zabezpečenie sa môže aj napriek tomu uznať, pod podmienkou, že sa zníži hodnota, ako sa uvádza v článku 233 ods. 2.
2. Nesúlad medzi podkladovým záväzkom a referenčným záväzkom v rámci kreditného derivátu alebo medzi podkladovým záväzkom a záväzkom použitým na účely určenia, či vznikla kreditná udalosť, je prípustný len vtedy, keď sú splnené obidve tieto podmienky:
a)
referenčný záväzok alebo záväzok použitý na účely určenia vzniku kreditnej udalosti je v rovnakom alebo nižšom poradí vyrovnania ako podkladový záväzok;
b)
podkladový záväzok a referenčný záväzok alebo záväzok použitý na účely určenia, či kreditná udalosť vznikla, majú spoločného dlžníka a obsahujú ustanovenia o cross-defaulte alebo o cross-acceleration, ktoré sú právne vymožiteľné.
Článok 217
Požiadavky na uznanie zaobchádzania uvedeného v článku 153 ods. 3
1. Pre prípustnosť na zaobchádzanie ustanovené v článku 153 ods. 3 musí zabezpečenie vyplývajúce zo záruky alebo kreditného derivátu spĺňať tieto podmienky:
a)
podkladový záväzok je jedna z týchto expozícií:
i)
expozícia podnikateľského subjektu uvedená v článku 147, ale bez poisťovní a zaisťovní;
ii)
expozícia voči regionálnej vláde, miestnemu orgánu alebo subjektu verejného sektora, s ktorou sa nezaobchádza ako s expozíciou voči ústrednej vláde alebo centrálnej banke v súlade s článkom 147;
iii)
expozícia voči MSP klasifikovaná ako retailová expozícia v súlade s článkom 147 ods. 5;
b)
dlžníci, voči ktorým sú podkladové pohľadávky, nie sú členmi rovnakej skupiny ako poskytovateľ zabezpečenia;
c)
expozícia je hedžovaná jedným z týchto nástrojov:
i)
nefinancované kreditné deriváty, ktoré zmierňujú kreditné riziko len jednej protistrany, alebo záruky, ktoré zmierňujú kreditné riziko len jednej protistrany;
ii)
produkty pre prvé zlyhanie z koša aktív;
iii)
produkty pre n-té zlyhanie z koša aktív;
d)
zabezpečenie úveru spĺňa požiadavky ustanovené v článku 213, 215 a 216, ktoré sú uplatniteľné;
e)
riziková váha, ktorá sa spája s expozíciou pred uplatnením zaobchádzania stanoveným v článku 153 ods. 3, sa už na aspekte zabezpečenia nepodieľa;
f)
inštitúcia má právo na platby od poskytovateľa zabezpečenia a očakáva ich prijatie bez toho, aby musela právnymi prostriedkami nútiť protistranu k platbe. Inštitúcia prijme v najväčšej možnej miere kroky, ktorými sa ubezpečí o tom, že poskytovateľ zabezpečenia má v úmysle okamžite zaplatiť, ak by sa vyskytla kreditná udalosť;
g)
získané zabezpečenie absorbuje všetky kreditné straty na hedžovanej časti expozície, ktoré vznikli v dôsledku výskytu kreditných udalostí uvedených v zmluve;
h)
ak výplatná štruktúra zabezpečenia voči kreditnému riziku stanovuje nefinančné vyrovnanie, existuje právna istota v súvislosti s postúpiteľnosťou úveru, dlhopisom alebo podmienených záväzkov;
i)
ak má inštitúcia v úmysle postúpiť záväzok iný ako podkladovú expozíciu, zabezpečí, aby dodateľný záväzok bol dostatočne likvidný, aby ho táto inštitúcia bola schopná kúpiť na účel postúpenia v súlade so zmluvou;
j)
podmienky dohody o zabezpečení právne potvrdí v písomnej podobe poskytovateľ zabezpečenia aj inštitúcia;
k)
inštitúcie majú zavedený postup na zisťovanie nadmernej korelácie medzi úverovou bonitou poskytovateľa zabezpečenia a dlžníkom podkladovej expozície v dôsledku závislosti ich výkonnosti od spoločných faktorov nad rámec faktora systematického rizika;
l)
v prípade zabezpečenia pred rizikom zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov nie je predávajúci odkúpených pohľadávok členom rovnakej skupiny ako poskytovateľ zabezpečenia.
2. Na účely odseku 1 písm. c) bodu ii) uplatnia inštitúcie zaobchádzanie uvedené v článku 153 ods. 3 na aktíva v koši s najnižšou hodnotou rizikovo vážených expozícií.
3. Na účely odseku 1 písm. c) bodu iii) je získané zabezpečenie prípustné na zváženie len v tomto rámci, ak bolo získané aj prípustné zabezpečenie pre (n-1)-té zlyhanie, alebo keď (n-1) aktív v koši už zlyhalo. V takomto prípade inštitúcie uplatnia zaobchádzanie uvedené v článku 153 ods. 3 na aktíva v koši s najnižšou hodnotou rizikovo vážených expozícií.
Oddiel 4
Výpočet účinkov zmierňovania kreditného rizika
Pododdiel 1
Financované zabezpečenie
Článok 218
Dlhové nástroje viazané na úver
S investíciami do dlhových nástrojov viazaných na úver emitovaných inštitúciami sa môže zaobchádzať ako s peňažným kolaterálom na účely výpočtu účinku financovaného zabezpečenia v súlade s týmto pododdielom za predpokladu, že swapy na kreditné zlyhanie vložené do dlhových nástrojov viazaných na úver sa kvalifikujú ako prípustné nefinancované zabezpečenie. Na účely stanovenia, či sa swapy na kreditné zlyhanie vložené do dlhových nástrojov viazaných na úver kvalifikujú ako prípustné nefinancované zabezpečenie, môže inštitúcia zvážiť splnenie podmienky uvedenej v článku 194 ods. 6 písm. c).
Článok 219
Vzájomné započítavanie v súvahe
S úvermi požičiavajúcej inštitúcii a vkladmi u požičiavajúcej inštitúcie, ktoré podliehajú vzájomnému započítavaniu v súvahe, má táto inštitúcia zaobchádzať ako s peňažným kolaterálom na účely výpočtu účinku financovaného zabezpečenia v prípade tých úverov a vkladov požičiavajúcej inštitúcie, ktoré sú predmetom vzájomného započítavania v súvahe a sú denominované v rovnakej mene.
Článok 220
Používanie prístupu úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu alebo prístupu úprav z dôvodu volatility založených na vlastných odhadoch pre rámcové dohody o vzájomnom započítavaní
1. Ak inštitúcie počítajú „plne upravenú hodnotu expozície“ (E*) pre expozície, ktoré sú predmetom prípustnej rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní, ktorá sa vzťahuje na repo transakcie alebo transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iné transakcie kapitálového trhu, vypočítajú úpravy z dôvodu volatility, ktoré musia uplatniť buď použitím prístupu úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu alebo prístupu úprav z dôvodu volatility založených na vlastných odhadoch („prístup založený na vlastných odhadoch“ - Own Estimates Approach), ako sa ustanovuje v článkoch 223 až 226 pre súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom.
Použitie prístupu založenom na vlastných odhadoch podlieha rovnakým podmienkam a požiadavkám ako pri súhrnnej metóde nakladania s finančným kolaterálom.
2. Na účel výpočtu E* musia inštitúcie:
a)
vypočítať čistú pozíciu v každej skupine cenných papierov alebo pri každom druhu komodít odpočítaním sumy v bode ii) od sumy v bode i):
i)
celková hodnota skupiny cenných papierov alebo komodít rovnakého druhu ako sú cenné papiere alebo komodity požičané, predané alebo poskytnuté na základe rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní;
ii)
celková hodnota skupiny cenných papierov alebo komodít rovnakého druhu ako sú cenné papiere alebo komodity vypožičané, kúpené alebo prijaté na základe rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní;
b)
vypočítať čistú pozíciu v jednotlivých menách iných než je mena vyrovnania rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní odpočítaním sumy uvedenej v bode ii) od sumy uvedenej v bode i):
i)
súčet celkovej hodnoty cenných papierov denominovaných v danej mene požičaných, predaných alebo poskytnutých na základe rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní a výšky hotovosti v danej mene požičanej alebo prevedenej na základe tejto dohody;
ii)
súčet celkovej hodnoty cenných papierov denominovaných v danej mene vypožičaných, kúpených alebo prijatých na základe rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní a výšky hotovosti v danej mene vypožičanej alebo prijatej na základe tejto dohody;
c)
uplatniť úpravu z dôvodu volatility primeranú pre danú skupinu cenných papierov alebo pozíciu v peňažnej hotovosti na absolútnu hodnotu kladnej alebo zápornej čistej pozície v cenných papieroch v danej skupine;
d)
uplatniť úpravu z dôvodu volatility spôsobenej devízovým rizikom (fx) na čistú kladnú alebo zápornú pozíciu v každej mene inej než je mena vyrovnania rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní.
3. Inštitúcie vypočítajú E* podľa tohto vzorca:
kde:
Ei
=
hodnota expozície pre každú jednotlivú expozíciu „i“ na základe dohody, ktorá by sa uplatnila v prípade chýbajúceho zabezpečenia, ak inštitúcie počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu, alebo ak počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát podľa prístupu IRB;
Ci
=
hodnota cenných papierov v každej skupine alebo komodít rovnakého druhu vypožičaných, kúpených alebo prijatých alebo hotovosti vypožičanej alebo prijatej v prípade každej expozície i;
=
čistá pozícia (kladná alebo záporná) v danej skupine cenných papierov „j“;
=
čistá pozícia (kladná alebo záporná) v danej mene „k“ inej ako je mena vyrovnania dohody vypočítaná podľa odseku 2 písm. b);
=
úprava z dôvodu volatility primeraná pre určitú skupinu cenných papierov „j“;
=
úprava z dôvodu volatility výmenných kurzov pre menu „k“.
4. Na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát v prípade repo transakcií alebo transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iných transakcií kapitálového trhu, na ktoré sa vzťahujú rámcové dohody o vzájomnom započítavaní, inštitúcie použijú E* vypočítanú podľa odseku 3 ako hodnotu expozície v prípade expozície voči protistrane vyplývajúcej z transakcií v zmysle rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní na účely článku 113 podľa štandardizovaného prístupu alebo kapitoly 3 podľa prístupu IRB.
5. Na účely odsekov 2 a 3 pojem „skupina cenných papierov“ znamená cenné papiere emitované rovnakým subjektom, ktoré majú rovnaký dátum emisie, rovnakú splatnosť, ktoré podliehajú rovnakým podmienkam a platia pre ne rovnaké doby na zatvorenie pozície, ako sa uvádza v článku 224 a prípadne 225.
Článok 221
Používanie prístupu interných modelov pre rámcové dohody o vzájomnom započítavaní
1. S výhradou povolenia príslušných úradov, alternatívne k použitiu prístupu úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu alebo prístupu úprav z dôvodu volatility založených na vlastných odhadoch môžu inštitúcie pri výpočte plne upravenej hodnoty expozície (E*) vyplývajúcej z uplatnenia prípustnej rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní zahŕňajúcej repo transakcie, transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iné transakcie kapitálového trhu s výnimkou derivátových transakcií, použiť prístup interných modelov, ktorý zohľadňuje účinky korelácie medzi pozíciami cenných papierov v zmysle rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní, ako aj likviditu príslušných nástrojov.
2. S výhradou povolenia príslušných orgánov môžu inštitúcie používať aj svoje interné modely pre transakcie požičiavania s dozabezpečením, ak sa na tieto transakcie vzťahuje dvojstranná rámcová dohoda o vzájomnom započítavaní, ktorá spĺňa požiadavky stanovené v kapitole 6 oddiele 7.
3. Inštitúcia sa môže rozhodnúť používať prístup interných modelov nezávisle na svojom predchádzajúcom výbere štandardizovaného prístupu alebo prístupu IRB na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií. Keď však inštitúcia chce použiť prístup interných modelov, musí tak urobiť v prípade všetkých protistrán a cenných papierov, ale s výnimkou nevýznamných portfólií, pri ktorých môže použiť prístup úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu alebo prístup založený na vlastných odhadoch, ako je stanovené v článku 220.
Prístup interných modelov môžu používať inštitúcie, ktoré získali povolenie na interné modely riadenia rizík podľa hlavy IV kapitoly 5. Keď inštitúcia nedostala takéto povolenie, môže ešte príslušné orgány požiadať o povolenie na používanie prístupu interných modelov na účely tohto článku.
4. Príslušné orgány povolia inštitúciám používať prístup interných modelov, len keď sú presvedčené, že systém riadenia rizík inštitúcie pre riadenie rizík vyplývajúcich z transakcií na základe rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní je koncepčne spoľahlivý a dôsledne uplatňovaný, a ak sú splnené tieto kvalitatívne štandardy:
a)
interný model merania rizika použitý na výpočet potenciálnej volatility ceny pre transakcie je dôkladne zahrnutý do procesu každodenného riadenia rizík inštitúcie a slúži ako základ pre vykazovanie rizikových expozícií vrcholovému manažmentu inštitúcie;
b)
inštitúcia má útvar kontroly rizika, ktorý spĺňa všetky tieto požiadavky:
i)
je nezávislý od obchodných útvarov a podlieha priamo vrcholovému manažmentu inštitúcie;
ii)
je zodpovedný za vypracovanie a zavedenie systému riadenia rizík inštitúcie;
iii)
predkladá a analyzuje denné správy o výstupoch modelu merania rizika a o primeraných opatreniach, ktoré treba prijať vo vzťahu k pozičným limitom;
c)
denné správy vypracovávané útvarom kontroly rizika sa posudzujú na úrovni manažmentu, ktorý ma dostatočnú právomoc na presadenie zníženia prijatých pozícií a celkovej rizikovej expozície;
d)
inštitúcia má v rámci útvaru kontroly rizika dostatočný počet kvalifikovaných pracovníkov, ktorí majú skúsenosti s používaním sofistikovaných modelov;
e)
inštitúcia zaviedla postupy na monitorovanie a zabezpečenie dodržiavania písomných interných zásad a kontrol týkajúcich sa celkového fungovania systému merania rizika;
f)
modely inštitúcie majú overené záznamy o prijateľnej presnosti pri meraní rizika, preukázanej prostredníctvom spätného testovania jej výstupu pomocou údajov najmenej za jeden rok;
g)
inštitúcia frekventovane vykonáva prísny program stresového testovania a výsledky týchto testov preskúmava vrcholový manažment, ktorý ich potom zohľadňuje v stratégiách a pri stanovovaní limitov;
h)
inštitúcia vykonáva nezávislé preskúmanie svojho systému merania rizika ako súčasť svojho pravidelného interného auditu. Toto preskúmanie zahŕňa činnosť obchodných útvarov, ako aj nezávislého útvaru kontroly rizika;
i)
inštitúcia vykonáva aspoň raz za rok preskúmanie svojho systému riadenia rizík;
j)
interný model spĺňa požiadavky ustanovené v článku 292 ods. 8 a 9 a článku 294.
5. Interný model inštitúcie na meranie rizika musí zachytiť dostatočný počet rizikových faktorov s cieľom zachytiť všetky podstatné cenové riziká.
Inštitúcia môže používať empirické korelácie v rámci kategórií rizika a medzi kategóriami rizika, ak je jej systém pre meranie korelácií správny a dôsledne používaný.
6. Inštitúcie, ktoré používajú prístup interných modelov, počítajú E* podľa tohto vzorca:
kde:
Ei
=
hodnota expozície pre každú jednotlivú expozíciu „i“ na základe dohody, ktorá by sa uplatnila v prípade chýbajúceho zabezpečenia, ak inštitúcie počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu, alebo ak počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát podľa prístupu IRB;
Ci
=
hodnota cenných papierov vypožičaných, kúpených alebo prijatých alebo peňažných prostriedkov vypožičaných alebo prijatých vo vzťahu ku každej takej expozícii „i“.
Inštitúcie používajú pri výpočte hodnôt rizikovo vážených expozícií pomocou interných modelov výstup modelu z predchádzajúceho obchodného dňa.
7. Na výpočet potenciálnej zmeny hodnoty uvedený v odseku 6 sa vzťahujú všetky tieto požiadavky:
a)
vykonáva sa najmenej denne;
b)
zakladá sa na 99. percentile jednostranného intervalu spoľahlivosti;
c)
zakladá sa na dobe na zatvorenie pozície ekvivalentnej 5 dňom, ale s výnimkou transakcií iných než repo transakcie alebo transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov, keď sa použije doba na zatvorenie pozície ekvivalentná 10 dňom;
d)
zakladá sa na efektívnom historickom pozorovacom období minimálne jedného roka, ale s výnimkou prípadu, keď je opodstatnené kratšie pozorovacie obdobie z dôvodu významného zvýšenia volatility ceny;
e)
údaje použité pre výpočet sa aktualizujú každé tri mesiace.
Keď má inštitúcia repo transakcie, transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít a transakcie požičiavania s dozabezpčením alebo podobné transakcie alebo súbor vzájomného započítavania, ktorý spĺňa kritériá uvedené v článku 285 ods. 2, 3 a 4, minimálne obdobie držby musí byť zosúladené s obdobím rizika dozabezpečenia, ktoré by sa uplatňovalo podľa týchto odsekov v kombinácii s článkom 285 ods. 5.
8. Na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát pre repo transakcie alebo transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo iné transakcie kapitálového trhu, na ktoré sa vzťahujú rámcové dohody o vzájomnom započítavaní, inštitúcie použijú E* vypočítanú podľa odseku 6 ako hodnotu expozície voči protistrane vyplývajúcej z transakcií v zmysle rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní na účely článku 113 podľa štandardizovaného prístupu alebo kapitoly 3 podľa prístupu IRB.
9. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
čo predstavuje na účely odseku 3 nevýznamné portfólio;
b)
kritériá určenia toho, či je interný model spoľahlivý a uplatňovaný poctivo na účely odsekov 4 a 5 a rámcových dohôd o vzájomnom započítavaní.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 222
Jednoduchá metóda nakladania s finančným kolaterálom
1. Inštitúcie môžu použiť jednoduchú metódu nakladania s finančným kolaterálom iba v prípade, keď hodnotu rizikovo vážených expozícií počítajú podľa štandardizovaného prístupu. Inštitúcia nepoužíva súčasne jednoduchú metódu nakladania s finančným kolaterálom aj súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom, s výnimkou použitia na účely článku 148 ods. 1 a článku 150 ods. 1. Inštitúcia nesmie používať túto výnimku selektívne s cieľom dosiahnuť zníženie kapitálových požiadaviek alebo na účel vykonávania regulatórnej arbitráže.
2. Podľa jednoduchej metódy nakladania s finančným kolaterálom inštitúcie priradia prípustnému finančnému kolaterálu hodnotu, ktorá sa rovná jeho trhovej hodnote stanovenej v súlade s článkom 207 ods. 4 písm. d).
3. Inštitúcie pridelia tým častiam hodnoty expozície, ktoré sú zabezpečené trhovou hodnotou prípustného kolaterálu, riziková váhu, ktorú by priradili podľa kapitoly 2, ak by požičiavajúca inštitúcia mala priamu expozíciu voči nástroju kolaterálu. Na tento účel sa hodnota expozície podsúvahovej položky uvedenej v prílohe I rovná skôr 100 % jej hodnoty, než hodnote expozície uvedenej v článku 111 ods. 1.
Riziková váha časti zabezpečenej kolaterálom musí byť aspoň 20 %, ale s výnimkou prípadov špecifikovaných v odsekoch 4 až 6. Inštitúcie uplatnia na zostatkovú hodnotu expozície rizikovú váhu, ktorú by pridelili nezabezpečenej expozícii voči protistrane podľa kapitoly 2.
4. Inštitúcie priradia 0 % rizikovú váhu kolaterálom zabezpečenej časti expozície vyplývajúcej z repo transakcií a transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, ktoré spĺňajú kritériá uvedené v článku 227. Ak protistrana transakcie nie je kľúčovým účastníkom trhu, inštitúcie priradia 10 % rizikovú váhu.
5. Riziková váha 0 % sa priradí v rozsahu zabezpečenia kolaterálom hodnotám expozícií určeným podľa kapitoly 6 pre derivátové nástroje uvedené v prílohe II a podliehajúce dennému oceňovaniu trhovou hodnotou, zabezpečené peňažnými prostriedkami alebo nástrojmi peňažného typu, pri ktorých nie je menový nesúlad.
Inštitúcie priradia 10 % rizikovú váhu v rozsahu zabezpečenia kolaterálom hodnotám expozícií takých transakcií, ktoré sú zabezpečené dlhovými cennými papiermi emitovanými ústrednými vládami alebo centrálnymi bankami, ktorým sa podľa kapitoly 2 priraďuje 0 % riziková váha.
6. V prípade transakcií iných, než sú transakcie uvedené v odsekoch 4 a 5, môžu inštitúcie priradiť 0 % rizikovú váhu, ak sú expozícia aj kolaterál denominované v rovnakej mene a je splnená jedna z týchto podmienok:
a)
kolaterál je vo forme peňažného vkladu alebo nástrojov hotovostného typu;
b)
kolaterál je vo forme dlhových cenných papierov emitovaných ústrednými vládami alebo centrálnymi bankami, na ktoré sa v zmysle článku 114 vzťahuje 0 % riziková váha, a trhová hodnota tohto kolaterálu sa znížila o 20 %.
7. Na účel odsekov 5 a 6 medzi dlhové cenné papiere emitované ústrednými vládami alebo centrálnymi bankami patria:
a)
dlhové cenné papiere emitované regionálnymi vládami alebo miestnymi orgánmi, s expozíciami voči ktorým sa zaobchádza ako s expozíciami voči ústrednej vláde, v ktorého jurisdikcii sú v zmysle článku 115 zriadené;
b)
dlhové cenné papiere emitované multilaterálnymi rozvojovými bankami, ktorým sa v zmysle alebo podľa článku 117 ods. 2 priraďuje 0 % riziková váha;
c)
dlhové cenné papiere emitované medzinárodnými organizáciami, ktorým sa v zmysle článku 118 priraďuje 0 % riziková váha;
d)
dlhové cenné papiere emitované subjektmi verejného sektora, s ktorými sa v súlade s článkom 116 ods. 4 zaobchádza ako s expozíciami voči ústrednej vláde.
Článok 223
Súhrnná metóda nakladania s finančným kolaterálom
1. Inštitúcie s cieľom zohľadniť volatilitu cien uplatňujú pri oceňovaní finančného kolaterálu na účely súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom úpravy z dôvodu volatility na trhovú hodnotu kolaterálu, ako je stanovené v článkoch 224 až 227.
Ak je kolaterál denominovaný v mene, ktorá sa líši od meny, v ktorej je denominovaná podkladová expozícia, inštitúcie pridajú k úprave z dôvodu volatility úpravu, ktorá odzrkadľuje volatilitu meny vhodnú pre daný kolaterál, ako sa uvádza v článkoch 224 až 227.
V prípade transakcií s OTC derivátmi, na ktoré sa vzťahujú dohody o vzájomnom započítavaní uznané príslušnými orgánmi podľa kapitoly 6, úprava z dôvodu volatility odzrkadľujúca volatilitu meny sa vykoná, ak existuje nesúlad medzi menou kolaterálu a menou vyrovnania. Aj keď sú v rámci transakcií, na ktoré sa vzťahujú dohody o vzájomnom započítavaní, viaceré meny, vykoná sa len jedna úprava z dôvodu volatility.
2. Inštitúcie vypočítajú hodnotu kolaterálu upravenú z dôvodu volatility (CVA), pričom zohľadňujú:
kde:
C
=
hodnota kolaterálu;
HC
=
úprava z dôvodu volatility vhodná pre daný kolaterál, vypočítaná podľa článkov 224 a 227;
Hfx
=
úprava z dôvodu volatility zodpovedajúca nesúladu mien, vypočítaná podľa článkov 224 a 227.
Inštitúcie použijú vzorec, ktorý je uvedený v tomto odseku, pri výpočte hodnoty kolaterálu upravenej z dôvodu volatility v prípade všetkých transakcií s výnimkou transakcií, na ktoré sa vzťahujú uznané rámcové dohody o vzájomnom započítavaní, na ktoré sa uplatňujú ustanovenia uvedené v článkoch 220 a 221.
3. Inštitúcie vypočítajú hodnotu expozície upravenú z dôvodu volatility (EVA), pričom zohľadnia:
kde:
E
=
hodnota expozície, ako by bola určená za primeranú podľa kapitoly 2 alebo kapitoly 3 v prípade, keď expozícia nie je zabezpečená kolaterálom;
HE
=
úprava z dôvodu volatility vhodná pre expozíciu, vypočítaná podľa článkov 224 a 227.
V prípade transakcií s OTC derivátmi inštitúcie počítajú EVA takto:
.
4. Na účely výpočtu E v odseku 3 sa uplatňuje:
a)
v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu, musí byť hodnota expozície podsúvahovej položky uvedenej v prílohe I skôr 100 % hodnoty tejto položky, než hodnota expozície uvedená v článku 111 ods. 1;
b)
v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa prístupu IRB, tieto inštitúcie počítajú hodnotu expozície položiek uvedených v článku 166 ods. 8 až 10 skôr s použitím konverzného faktora 100 %, než konverzných faktorov či percentuálnych hodnôt uvedených v týchto odsekoch.
5. Inštitúcie vypočítajú plne upravenú hodnotu expozície (E*), pričom zohľadnia volatilitu a účinky kolaterálu zmierňujúce riziko, takto:
kde:
EVA
=
hodnota expozície upravená z dôvodu volatility vypočítaná podľa odseku 3;
CVAM
=
ďalej upravené CVA z dôvodu akéhokoľvek nesúladu splatností v súlade s ustanoveniami oddielu 5.
6. Inštitúcie môžu počítať úpravy z dôvodu volatility buď pomocou použitia prístupu úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu uvedeného v článku 224, alebo prístupu založeného na vlastných odhadoch uvedeného v článku 225.
Inštitúcia sa môže rozhodnúť používať prístup úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu alebo prístup založený na vlastných odhadoch nezávisle od svojho predchádzajúceho výberu štandardizovaného prístupu alebo prístupu IRB na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií.
Ak však inštitúcia používa prístup založený na vlastných odhadoch, musí tak urobiť v prípade všetkých druhov nástrojov, ale s vylúčením nevýznamných portfólií, pri ktorých môže použiť prístup úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu.
7. Ak kolaterál pozostáva z niekoľkých prípustných položiek, inštitúcie vypočítajú úpravu z dôvodu volatility (H) takto:
kde:
ai
=
podiel hodnoty prípustnej položky „i“ na celkovej hodnote kolaterálu;
Hi
=
úprava z dôvodu volatility uplatniteľná na prípustnú položku „i“.
Článok 224
Úpravy z dôvodu volatility stanovené orgánom dohľadu v rámci súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom
1. Úpravy z dôvodu volatility, ktoré inštitúcie majú vykonať na základe prístupu úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu za predpokladu denného preceňovania, sú stanovené v tabuľkách 1 až 4 tohto odseku.
ÚPRAVY Z DÔVODU VOLATILITY
Tabuľka 1
Stupeň kreditnej kvality, s ktorým je spojené ratingové hodnotenie dlhových cenných papierov
Zostatková splatnosť
Úpravy z dôvodu volatility pre dlhové cenné papiere emitované subjektmi uvedenými v článku 197 ods. 1 písm. b)
Úpravy z dôvodu volatility pre dlhové cenné papiere emitované subjektmi uvedenými v článku 197 ods. 1 písm. c) a d)
Úpravy z dôvodu volatility pre sekuritizačné pozície, ktoré spĺňajú kritériá uvedené v článku 197 ods. 1 písm. h)
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
1
≤ 1 rok
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
1 ≤ 5 rokov
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
5 rokov
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
22,628
16
11,313
2-3
≤ 1 rok
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
1 ≤ 5 rokov
4,243
3
2,121
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
5 rokov
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
33,942
24
16,970
4
≤ 1 rok
21,213
15
10,607
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
1 ≤ 5 rokov
21,213
15
10,607
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
5 rokov
21,213
15
10,607
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
Tabuľka 2
Stupeň kreditnej kvality, s ktorým je spojené ratingové hodnotenie krátkodobých dlhových cenných papierov
Úpravy z dôvodu volatility pre dlhové cenné papiere emitované subjektmi uvedenými v článku 197 ods. 1 písm. b) s krátkodobým ratingovým hodnotením
Úpravy z dôvodu volatility pre dlhové cenné papiere emitované subjektmi uvedenými v v článku 197 ods. 1 písm. c) a d) s krátkodobým ratingovým hodnotením
Úpravy z dôvodu volatility pre sekuritizačné pozície a na účely dodržania kritérií v článku 197 ods. 1 písm. h)
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
1
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
2-3
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
Tabuľka 3
Ostatné druhy kolaterálov alebo expozícií
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
Kapitálové cenné papiere hlavného indexu, konvertibilné dlhopisy hlavného indexu
21,213
15
10,607
Ostatné kapitálové cenné papiere alebo konvertibilné dlhopisy kótované na uznanej burze
35,355
25
17,678
Peňažné prostriedky
0
0
0
Zlato
21,213
15
10,607
Tabuľka 4
Úprava z dôvodu volatility pre nesúlad mien
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
11,314
8
5,657
2. Na výpočet úprav z dôvodu volatility v súlade s odsekom 1 sa vzťahujú tieto podmienky:
a)
na zabezpečené transakcie požičiavania je doba na zatvorenie pozície 20 obchodných dní;
b)
pre repo transakcie, ale s výnimkou prípadov, keď takéto transakcie zahŕňajú prevod komodít alebo zaručených práv vzťahujúcich sa na vlastnícke právo ku komoditám, a transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov je doba na zatvorenie pozície 5 obchodných dní;
c)
pre ostatné transakcie kapitálového trhu je doba na zatvorenie pozície 10 obchodných dní.
Ak inštitúcia má súbor transakcií alebo započítaní, ktorý spĺňa kritériá stanovené v článku 285 ods. 2, 3 a 4, minimálne obdobie držby sa zosúladí s obdobím rizika dozabezpečenia, ktoré by sa uplatňovalo podľa uvedených odsekov.
3. V tabuľkách 1 až 4 odseku 1 a v odsekoch 4 až 6 predstavuje stupeň kreditnej kvality, s ktorým sa spája ratingové hodnotenie dlhových cenných papierov, stupeň kreditnej kvality, ktorému zodpovedá ratingové hodnotenie určené zo strany EBA v zmysle kapitoly 2.
Na účely stanovenia stupňa kreditnej kvality, s ktorým je spojené ratingové hodnotenie dlhových cenných papierov uvedený v prvom pododseku, sa uplatňuje aj článok 197 ods. 7.
4. Pre neprípustné cenné papiere alebo pre komodity požičané alebo predané v rámci repo transakcií alebo transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít je úprava z dôvodu volatility rovnaká ako pre kapitálové cenné papiere nezaradené do hlavného indexu kótované na uznaných burzách.
5. Úprava z dôvodu volatility pre prípustné podiely v PKI predstavuje vážený priemer úprav z dôvodu volatility, ktoré by sa použili so zreteľom na dobu na zatvorenie pozície transakcie, ako sa uvádza v odseku 2 na aktíva, do ktorých fond investoval.
Ak inštitúcia nepozná aktíva, do ktorých fond investoval, úpravu z dôvodu volatility predstavuje najvyššia úprava z dôvodu volatility, ktorá by sa uplatnila na akékoľvek aktíva, do ktorých má fond právo investovať.
6. Pre dlhové cenné papiere bez ratingu, ktoré sú emitované inštitúciami a spĺňajú kritériá prípustnosti uvedené v článku 197 ods. 4, sú úpravy z dôvodu volatility rovnaké ako pre cenné papiere emitované inštitúciami alebo podnikateľskými subjektmi s externým ratingovým hodnotením, ktorý zodpovedá 2. alebo 3. stupňu kreditnej kvality.
Článok 225
Vlastné odhady úprav z dôvodu volatility v rámci súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom
1. Príslušné orgány inštitúciám povolia používať vlastné odhady volatility na výpočet úprav z dôvodu volatility, ktoré sa uplatnia na kolaterály a expozície, ak tieto inštitúcie spĺňajú požiadavky ustanovené v odsekoch 2 a 3. Inštitúcie, ktoré získali povolenie na používanie vlastných odhadov volatility, nesmú znovu používať iné metódy, s výnimkou odôvodnených prípadov a s výhradou súhlasu príslušných orgánov.
V prípade dlhových cenných papierov, ktoré majú ratingové hodnotenie od ECAI rovnocenný s investičným stupňom alebo vyšší, môžu inštitúcie počítať odhad volatility pre každú kategóriu cenných papierov.
Pre dlhové cenné papiere, ktoré majú ratingové hodnotenie od ECAI rovnocenný s nižším než investičným stupňom, a pre ostatné prípustné kolaterály, inštitúcie počítajú úpravy z dôvodu volatility pre každú jednotlivú položku.
Inštitúcie, ktoré používajú prístup založený na vlastných odhadoch, odhadujú volatilitu kolaterálu alebo volatilitu výmenných kurzov pri nesúlade mien bez zohľadnenia akýchkoľvek korelácií medzi nezabezpečenou expozíciou, kolaterálom alebo výmennými kurzami.
Pri určovaní príslušných kategórií inštitúcie berú do úvahy druh emitenta cenného papiera, externé ratingové hodnotenie cenných papierov, ich zostatkovú splatnosť a ich modifikovanú duráciu. Odhady volatility musia byť pre cenné papiere, ktoré inštitúcia zahrnula do kategórie, reprezentatívne.
2. Na výpočet úprav z dôvodu volatility sa vzťahujú tieto kritériá:
a)
inštitúcie založia výpočet na 99. percentile jednostranného intervalu spoľahlivosti;
b)
inštitúcie založia výpočet na týchto dobách na zatvorenie pozícií:
i)
20 obchodných dní v prípade zabezpečených transakcií požičiavania;
ii)
5 obchodných dní v prípade repo transakcií, s výnimkou prípadov, keď transakcie zahŕňajú prevod komodít alebo zaručených práv vzťahujúcich sa na vlastnícke právo ku komoditám, a transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov;
iii)
10 obchodných dní v prípade ostatných transakcií kapitálového trhu;
c)
inštitúcie môžu použiť hodnoty úprav z dôvodu volatility vypočítané podľa kratších alebo dlhších dôb na zatvorenie pozícií, preškálovaných nahor alebo nadol k dobe na zatvorenie pozície stanovenej v písmene b) pre daný druh transakcie, pomocou tohto vzorca:
kde:
TM
=
príslušná doba na zatvorenie pozície;
HM
=
úprava z dôvodu volatility na základe doby na zatvorenie pozície TM;
HN
=
úprava z dôvodu volatility na základe doby na zatvorenie pozície TN.
d)
inštitúcie zohľadnia nelikvidnosť aktív nižšej kvality. V prípadoch, keď existujú pochybnosti o likvidite kolaterálu, upravia dobu na zatvorenie pozície smerom nahor. Určia aj prípady, v ktorých historické údaje môžu podceniť potenciálnu volatilitu. S takýmito prípadmi sa zaobchádza pomocou stresového scenára;
e)
dĺžka obdobia historického pozorovania, ktorú inštitúcie používajú na výpočet úprav z dôvodu volatility, je aspoň jeden rok. V prípade inštitúcií, ktoré používajú systém váženia alebo iné metódy pre obdobie historického pozorovania, je dĺžka skutočného obdobia pozorovania aspoň jeden rok. Príslušné orgány môžu takisto požadovať, aby inštitúcia počítala úpravy z dôvodu volatility s použitím kratšieho obdobia pozorovania, ak je to podľa úsudku príslušného orgánu odôvodnené významným nárastom volatility ceny;
f)
inštitúcie aktualizujú svoje súbory údajov a vypočítajú úpravy z dôvodu volatility aspoň raz za tri mesiace. Takisto prehodnocujú svoje súbory údajov vždy, keď sa trhové ceny výrazne menia.
3. Odhad úprav z dôvodu volatility musí spĺňať všetky tieto kvalitatívne kritériá:
a)
inštitúcie používajú odhady volatility v procese každodenného riadenia rizík, a to aj vo vzťahu k svojim interným limitom pre expozície;
b)
keď je doba na zatvorenie pozície, ktorú inštitúcia používa v rámci svojho procesu každodenného riadenia rizík, dlhšia než je doba stanovená v tomto oddiele pre daný druh transakcie, úpravy inštitúcie z dôvodu volatility sa preškálujú nahor v súlade so vzorcom uvedeným v odseku 2 písm. c);
c)
inštitúcia má zavedené postupy pre monitorovanie a zabezpečovanie súladu s dokumentovaným súborom politík a kontrol pre fungovanie svojho systému pre odhadovanie úprav z dôvodu volatility a pre integráciu týchto odhadov do procesu riadenia rizík;
d)
pravidelne sa vykonáva nezávislé preskúmavanie systému inštitúcie pre odhadovanie úprav z dôvodu volatility v rámci vlastného procesu interného auditu inštitúcie. Preskúmanie celkového systému pre odhadovanie úprav z dôvodu volatility a pre integráciu týchto odhadov do procesu riadenia rizík inštitúcie sa uskutoční najmenej raz ročne. Predmetom tohto preskúmania je aspoň:
i)
integrácia odhadovaných úprav z dôvodu volatility do každodenného riadenia rizík;
ii)
validácia každej významnej zmeny v procese odhadovania úprav z dôvodu volatility;
iii)
overenie konzistentnosti, aktuálnosti a spoľahlivosti zdrojov údajov použitých na fungovanie systému pre odhadovanie úprav z dôvodu volatility vrátane nezávislosti týchto zdrojov údajov;
iv)
presnosť a primeranosť predpokladov spojených s volatilitou.
Článok 226
Škálovanie úprav z dôvodu volatility podľa súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom
Úpravy z dôvodu volatility stanovené v článku 224 sú úpravy z dôvodu volatility, ktoré inštitúcia uplatní pri dennom preceňovaní. Podobne v prípadoch, keď inštitúcia používa svoje vlastné odhady úprav z dôvodu volatility v súlade s článkom 225, počíta ich v prvom rade na základe denného preceňovania. Keď preceňovanie vykonáva menej často než raz denne, inštitúcie použijú väčšie úpravy z dôvodu volatility. Tieto sa počítajú preškálovaním úprav z dôvodu volatility pri dennom preceňovaní nahor, a to pomocou tohto vzorca:
kde:
H
=
úprava z dôvodu volatility, ktorá sa použije;
HM
=
úprava z dôvodu volatility pri dennom preceňovaní;
NR
=
skutočný počet obchodných dní medzi preceneniami;
TM
=
doba na zatvorenie pozície pre daný druh transakcie.
Článok 227
Podmienky uplatnenia úpravy z dôvodu volatility v rozsahu 0 % v rámci súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom
1. Vo vzťahu k repo transakciám a transakciám požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov, keď inštitúcia používa prístup úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu podľa článku 224 alebo prístup založený na vlastných odhadoch podľa článku 225 a keď sú splnené podmienky stanovené v odseku 2 písm. a) až h), inštitúcie môžu namiesto uplatňovania úpravy z dôvodu volatility vypočítanej podľa článkov 224 až 226 uplatniť úpravu z dôvodu volatility v rozsahu 0 %. Inštitúcie, ktoré používajú prístup interných modelov podľa článku 221, nemôžu používať postup ustanovený v tomto článku.
2. Inštitúcie môžu uplatniť úpravy z dôvodu volatility v rozsahu 0 %, keď sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
expozícia aj kolaterál sú peňažnými prostriedkami alebo dlhovými cennými papiermi emitovanými ústrednými vládami alebo centrálnymi bankami v zmysle článku 197 ods. 1 písm. b) a sú podľa kapitoly 2 prípustné pre 0 % rizikovú váhu;
b)
expozícia aj kolaterál sú denominované v rovnakej mene;
c)
splatnosť transakcie nie je dlhšia než jeden deň alebo expozícia aj kolaterál podliehajú dennému oceňovaniu trhovou hodnotou alebo dennému vyrovnávaniu marží;
d)
čas medzi posledným ocenením trhovou hodnotou pred nevyrovnaním marže protistranou a realizáciou kolaterálu nie je dlhší než štyri obchodné dni;
e)
transakcia je vyrovnaná v systéme vyrovnania osvedčeného pre tento druh transakcie;
f)
dokumentácia týkajúca sa dohody alebo transakcie predstavuje štandardnú trhovú dokumentáciu pre repo transakcie alebo transakcie požičiavania alebo vypožičiavania príslušných cenných papierov;
g)
transakcia sa riadi dokumentáciou, v ktorej sa ustanovuje, že ak protistrana nesplní svoj záväzok dodať peňažné prostriedky alebo cenné papiere alebo doplniť maržu, alebo inak zlyhá, transakciu možno okamžite zrušiť;
h)
príslušné orgány považujú protistranu za kľúčového účastníka trhu.
3. Medzi kľúčových účastníkov trhu uvedených v odseku 2 písm. h) patria tieto subjekty:
a)
subjekty uvedené v článku 197 ods. 1 písm. b), expozíciám voči ktorým sa podľa kapitoly 2 priraďuje 0 % riziková váha;
b)
inštitúcie;
c)
iné finančné podniky v zmysle článku 13 bodu 25 písm. b) a d) smernice 2009/138/ES, expozíciám voči ktorým sa podľa štandardizovaného prístupu priraďuje 20 % riziková váha, alebo ktoré v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnotu rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát podľa prístupu IRB, nemajú ratingové hodnotenie od uznanej ECAI a ktorým interný rating určila inštitúcia;
d)
regulované PKI, ktoré podliehajú kapitálovým požiadavkám alebo požiadavkám na pomer cudzích zdrojov k vlastným zdrojom;
e)
regulované dôchodkové fondy;
f)
uznané zúčtovacie organizácie.
Článok 228
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát podľa súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom
1. Podľa štandardizovaného prístupu použijú inštitúcie E* vypočítanú podľa článku 223 ods. 5 ako hodnotu expozície na účely článku 113. V prípade podsúvahových položiek uvedených v prílohe I použijú inštitúcie E* ako hodnotu, na ktorú sa uplatnia percentuálne hodnoty uvedené v článku 111 ods. 1 s cieľom stanoviť hodnotu expozície.
2. Inštitúcie použijú podľa prístupu IRB skutočnú LGD (LGD*) ako LGD na účely kapitoly 3. Inštitúcie vypočítajú LGD* takto:
kde:
LGD
=
LGD, ktorá by sa uplatnila na expozíciu podľa kapitoly 3, keď expozícia nie je zabezpečená kolaterálom;
E
=
hodnota expozície v súlade s článkom 223 ods. 3;
E*
=
plne upravená hodnota expozície vypočítaná v súlade s článkom 223 ods. 5.
Článok 229
Zásady oceňovania pre ostatné prípustné kolaterály podľa prístupu IRB
1. V prípade kolaterálu vo forme nehnuteľného majetku musí nezávislý oceňovateľ kolaterál oceniť na úrovni trhovej hodnoty alebo nižšej. Inštitúcia musí požadovať, aby oceňovateľ zdokumentoval trhovú hodnotu transparentným a zrozumiteľným spôsobom.
V tých členských štátoch, ktoré ustanovili prísne kritériá pre posudzovanie hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania v štatutárnych alebo regulatórnych ustanoveniach, nezávislý oceňovateľ môže namiesto toho majetok oceniť na úrovni hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania alebo nižšej. Inštitúcie od nezávislého oceňovateľa požadujú, aby pri posúdení hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania nezohľadňoval špekulatívne prvky a aby túto hodnotu zdokumentoval transparentným a zrozumiteľným spôsobom.
Hodnota kolaterálu je trhová hodnota alebo hodnota poskytnutého hypotekárneho financovania znížená primerane tak, aby odzrkadľovala výsledky monitorovania požadovaného podľa článku 208 ods. 3 a zohľadňovala všetky predchádzajúce nároky na majetok.
2. V prípade pohľadávok hodnota pohľadávok predstavuje sumu, ktorá sa má prijať.
3. Inštitúcie oceňujú nefinančné kolaterály iné než nehnuteľný majetok ich trhovou hodnotou. Na účely tohto článku je trhovou hodnotou odhadovaná suma, za ktorú by sa majetok vymenil ku dňu ocenenia medzi ochotným kupujúcim a ochotným predávajúcim v rámci transakcie na základe nezávislého vzťahu.
Článok 230
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát pre iný prípustný kolaterál podľa prístupu IRB
1. Inštitúcie použijú LGD* vypočítanú v súlade s týmto odsekom a odsekom 2, ako LGD na účely kapitoly 3.
Ak je pomer hodnoty kolaterálu (C) k hodnote expozície (E) pod požadovanou minimálnou úrovňou zabezpečenia expozície kolaterálom (C*), stanovenou v tabuľke 5, LGD* je LGD stanovená v kapitole 3 pre expozície voči protistrane nezabezpečené kolaterálom. Inštitúcie na tento účel vypočítajú hodnotu expozície položiek uvedených v článku 166 ods. 8 až 10 skôr s využitím konverzného faktora alebo percentuálnej hodnoty 100 %, než konverzných faktorov či percentuálnych hodnôt uvedených v daných odsekoch.
Ak pomer hodnoty kolaterálu k hodnote expozície prevyšuje druhú, vyššiu hraničnú úroveň C**, ako sa uvádza v tabuľke 5, LGD* je na úrovni stanovenej v tabuľke 5.
Ak nie je dosiahnutá požadovaná úroveň zabezpečenia kolaterálom C** vo vzťahu k expozícii ako celku, inštitúcie považujú expozíciu za dve expozície - jednu, ktorá zodpovedá časti, vo vzťahu ku ktorej je požadovaná úroveň zabezpečenia kolaterálom C** dosiahnutá, a druhú, ktorá zodpovedá zvyšku.
2. Uplatniteľné LGD* a požadované úrovne zabezpečenia kolaterálom pre zabezpečené časti expozícií sú uvedené v tabuľke 5 tohto odseku.
Tabuľka 5
Minimálna LGD pre zabezpečené časti expozícií
LGD* pre nadriadené expozície
LGD* pre podriadené expozície
Požadovaná minimálna úroveň zabezpečenia expozície kolaterálom (C*)
Požadovaná minimálna úroveň zabezpečenia expozície kolaterálom (C**)
Pohľadávky
35 %
65 %
0 %
125 %
Nehnuteľný majetok určený na bývanie/nehnuteľnosti určené na podnikanie
35 %
65 %
30 %
140 %
Iný kolaterál
40 %
70 %
30 %
140 %
3. Inštitúcie môžu ako alternatívu k zaobchádzaniu stanovenému v odsekoch 1 a 2 a podľa článku 124 ods. 2 priradiť 50 % rizikovú váhu časti expozície, ktorá je v limitoch stanovených v článku 125 ods. 2 písm. d) a prípadne v článku 126 ods. 2 písm. d), plne zabezpečenou kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie alebo nehnuteľného majetku určeného na podnikanie nachádzajúcich sa na území členského štátu, ak sú splnené všetky podmienky uvedené v článku 199 ods. 4.
Článok 231
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát v prípade zmiešanej skupiny kolaterálov
1. Inštitúcia vypočíta hodnotu LGD*, ktorú použije ako LGD na účely kapitoly 3 v súlade s odsekmi 2 a 3, ak sú splnené tieto dve podmienky:
a)
inštitúcia používa prístup IRB na výpočet sumy rizikovo vážených expozícií a sumy očakávaných strát;
b)
expozícia je zabezpečená finančným kolaterálom aj iným prípustným kolaterálom.
2. Inštitúcie sú povinné rozdeliť hodnotu expozície upravenú z dôvodu volatility, ktorú získajú na základe uplatnenia úpravy z dôvodu volatility, ako sa uvádza v článku 223 ods. 5, na hodnotu expozície, na časti tak, aby získali časť krytú prípustným finančným kolaterálom, časť krytú pohľadávkami, časť krytu kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie alebo kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie, časť krytú iným prípustným kolaterálom a prípadne nezabezpečenú časť.
3. Inštitúcie počítajú LGD* pre každú časť expozície získanú v odseku 2 osobitne v súlade s príslušnými ustanoveniami tejto kapitoly.
Článok 232
Iné financované zabezpečenie
1. Ak sú splnené podmienky ustanovené v článku 212 ods. 1, s vkladmi v inštitúciách, ktoré sú tretími stranami, sa môže zaobchádzať ako so zárukou inštitúcie, ktoré je treťou stranou.
2. Ak sú splnené podmienky stanovené v článku 212 ods. 2, inštitúcie zaobchádzajú s časťou expozície zabezpečenou kolaterálom vo forme aktuálnej odkupnej hodnoty životných poistiek založených v prospech požičiavajúcej inštitúcie takto:
a)
ak expozícia podlieha štandardizovanému prístupu, musí byť rizikovo vážená na základe použitia rizikových váh uvedených v odseku 3;
b)
ak expozícia podlieha prístupu IRB, ale nevzťahujú sa na ňu vlastné odhady LGD inštitúcie, priradí sa jej LGD vo výške 40 %.
Inštitúcie v prípade nesúladu mien znížia aktuálnu odkupnú hodnotu v súlade s článkom 233 ods. 3, pričom hodnota zabezpečenia predstavuje aktuálnu odkupnú hodnotu životnej poistky.
3. Inštitúcie priradia na účely odseku 2 písm. a) tieto rizikové váhy na základe rizikovej váhy priradenej nadriadeným nezabezpečeným expozíciám voči spoločnosti poskytujúcej životné poistenie:
a)
20 % riziková váha, ak je nadriadenej nezabezpečenej expozícii voči spoločnosti poskytujúcej životné poistenie priradená 20 % riziková váha;
b)
35 % riziková váha, ak je nadriadenej nezabezpečenej expozícii voči spoločnosti poskytujúcej životné poistenie priradená 50 % riziková váha;
c)
70 % riziková váha, ak je nadriadenej nezabezpečenej expozícii voči spoločnosti poskytujúcej životné poistenie priradená 100 % riziková váha;
d)
150 % riziková váha, ak je nadriadenej nezabezpečenej expozícii voči spoločnosti poskytujúcej životné poistenie priradená 150 % riziková váha.
4. Inštitúcia môže nástroje spätne odkúpené na požiadanie, ktoré sú prípustné podľa článku 200 písm. c), považovať za záruku emitujúcej inštitúcie. Hodnota prípustného zabezpečenia je takáto:
a)
ak sa nástroj odkúpi späť za jeho nominálnu hodnotu, hodnotou zabezpečenia je táto hodnota;
b)
ak sa nástroj odkúpi späť za trhovú cenu, hodnotou zabezpečenia je hodnota nástroja stanovená rovnakým spôsobom ako pri dlhových cenných papieroch, ktoré spĺňajú podmienky uvedené v článku 197 ods. 4.
Pododdiel 2
Nefinancované zabezpečenie
Článok 233
Oceňovanie
1. Na účely výpočtu účinkov nefinancovaného zabezpečenia v súlade s týmto pododdielom je hodnotou nefinancovaného zabezpečenia (G) suma, ktorú sa poskytovateľ zabezpečenia zaviazal uhradiť v prípade zlyhania alebo neplatenia dlžníka alebo pri výskyte iných špecifikovaných kreditných udalostí.
2. V prípade kreditných derivátov, ktoré nezahŕňajú ako kreditnú udalosť reštrukturalizáciu podkladového záväzku obsahujúcu odpustenie alebo odklad splátok istiny, úrokov alebo poplatkov, čo vedie ku kreditnej strate, sa uplatňuje:
a)
ak hodnota, ktorú sa poskytovateľ zabezpečenia zaviazal uhradiť, nie je vyššia než hodnota expozície, inštitúcie znížia hodnotu zabezpečenia počítanú podľa odseku 1 o 40 %;
b)
ak je hodnota, ktorú sa poskytovateľ zabezpečenia zaviazal uhradiť, vyššia než hodnota expozície, hodnota zabezpečenia nesmie byť vyššia než 60 % hodnoty expozície.
3. Ak je nefinancované zabezpečenie denominované v inej mene, než v ktorej je denominovaná expozícia, inštitúcie znížia hodnotu zabezpečenia vykonaním úpravy z dôvodu volatility takto:
kde:
G*
=
výška zabezpečenia upravená o kurzové riziko;
G
=
nominálna hodnota zabezpečenia;
Hfx
=
úprava z dôvodu volatility akéhokoľvek nesúladu mien medzi zabezpečením a podkladovým záväzkom stanovená v súlade s odsekom 4.
Ak nesúlad mien nie je, Hfx sa rovná nule.
4. Inštitúcie zakladajú úpravy z dôvodu volatility pre všetky prípady nesúladu mien na dobe na zatvorenie pozície v trvaní 10 obchodných dní, ak sa vykonáva denné preceňovanie, a môžu ich vypočítať na základe prístupu úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu alebo prístupu založenom na vlastných odhadoch, ako sa uvádza v článkoch 224 a 225. Inštitúcie škálujú úpravy z dôvodu volatility v súlade s článkom 226.
Článok 234
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát v prípade čiastočného zabezpečenia a tranžovania
Ak inštitúcia presúva časť rizika z úveru v jednej alebo viacerých tranžiach, uplatňujú sa pravidlá uvedené v kapitole 5. Inštitúcie môžu považovať prahy významnosti pri platbách, pod úrovňou ktorých sa v prípade straty platba neuskutoční, za rovnocenné s ponechanými pozíciami prvej straty a umožňujúce presun rizika v tranžiach.
Článok 235
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu
1. Na účely článku 113 ods. 3 inštitúcie vypočítajú hodnotu rizikovo vážených expozícií v súlade s týmto vzorcom:
kde:
E
=
hodnota expozície v súlade s článkom 111; na tento účel musí byť hodnota expozície podsúvahovej položky uvedenej v prílohe I skôr 100 % jej hodnoty než hodnota expozície uvedená v článku 111 ods. 1;
GA
=
výška zabezpečenia vypočítaná podľa článku 233 ods. 3 (G*) ďalej upravená z dôvodu akéhokoľvek nesúladu splatností, ako sa uvádza v oddiele 5;
r
=
riziková váha expozícií voči dlžníkovi, ako sa uvádza v kapitole 2;
g
=
riziková váha expozícií voči poskytovateľovi zabezpečenia, ako sa uvádza v kapitole 2.
2. Ak je zabezpečená suma (GA) nižšia než hodnota expozície (E), inštitúcie môžu uplatniť vzorec uvedený v odseku 1 iba vtedy, keď zabezpečené a nezabezpečené časti expozície majú rovnakú úroveň nadriadenosti.
3. Inštitúcie môžu rozšíriť zaobchádzanie stanovené v článku 114 ods. 4 a 7 na expozície alebo časti expozícií zaručené ústrednou vládou alebo centrálnou bankou, ak je záruka denominovaná v domácej mene dlžníka a expozícia je financovaná v tejto mene.
Článok 236
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát podľa prístupu IRB
1. V prípade krytej časti hodnoty expozície (E) a na základe upravenej hodnoty zabezpečenia GA môže byť PD na účely oddielu 4 kapitoly 3 PD poskytovateľa zabezpečenia alebo PD medzi dlžníkovým a ručiteľovým PD, ak sa celková substitúcia nepovažuje za opodstatnenú. V prípade podriadených expozícií a nepodriadeného nefinancovaného zabezpečenia môže byť LGD, ktoré majú inštitúcie použiť na účely oddielu 4 kapitoly 3, spojené s nadriadenými pohľadávkami.
2. Pre akúkoľvek nekrytú časť hodnoty expozície (E) sa použije PD dlžníka a LGD podkladovej expozície.
3. Na účely tohto článku je GA hodnota G* vypočítaná podľa článku 233 ods. 3 ďalej upravená z dôvodu akéhokoľvek nesúladu splatností, ako sa ustanovuje v oddiele 5. E je hodnota expozície určená v súlade s oddielom 5 kapitoly 3. Inštitúcie na tento účel vypočítajú hodnotu expozície položiek uvedených v článku 166 ods. 8 až 10 skôr pomocou konverzného faktora alebo percentuálnej hodnoty 100 % než pomocou konverzných faktorov či percentuálnych hodnôt uvedených v daných odsekoch.
Oddiel 5
Nesúlad splatností
Článok 237
Nesúlad splatností
1. Na účel výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií nesúlad splatností vzniká vtedy, keď je zostatková splatnosť zabezpečenia kratšia než zostatková splatnosť zabezpečenej expozície. Ak je zostatková splatnosť zabezpečenia kratšia než tri mesiace a splatnosť zabezpečenia je kratšia než splatnosť podkladovej expozície, takéto zabezpečenie sa neuzná ako prípustné zabezpečenie.
2. Ak existuje nesúlad splatností, zabezpečenie sa nepovažuje za prípustné, ak je splnená niektorá z týchto podmienok:
a)
pôvodná splatnosť zabezpečenia je kratšia než 1 rok;
b)
expozícia je krátkodobou expozíciou, na ktorú sa podľa špecifikácie príslušných orgánov vo vzťahu k hodnote splatnosti (M) v zmysle článku 162 ods. 3 uplatňuje jednodňové dolné ohraničenie namiesto jednoročného.
Článok 238
Splatnosť zabezpečenia
1. S výhradou dodržania maximálne päťročnej hranice je efektívnou splatnosťou podkladového nástroja najdlhší možný čas, ktorý zostáva do stanoveného splnenia záväzkov dlžníka. Ak sa v odseku 2 neustanovuje inak, je splatnosťou zabezpečenia čas do najbližšieho dátumu, ku ktorému sa zabezpečenie môže ukončiť alebo môže byť ukončené.
2. Ak existuje možnosť ukončiť zabezpečenie, ktorá je na rozhodnutí predávajúceho zabezpečenia, inštitúcie považujú za splatnosť zabezpečenia čas do najbližšieho dátumu, ku ktorému môže byť táto možnosť využitá. Ak existuje možnosť ukončenia zabezpečenia, ktorá je na rozhodnutí kupujúceho zabezpečenia, a zmluvné podmienky pri vzniku zabezpečenia obsahujú pozitívny podnet, aby inštitúcia požadovala splatenie transakcie pred uplynutím zmluvnej splatnosti, inštitúcia za splatnosť zabezpečenia považuje čas do najbližšieho dátumu, ku ktorému takáto možnosť môže byť využitá; inak inštitúcia môže predpokladať, že táto možnosť neovplyvní splatnosť zabezpečenia.
3. Ak kreditný derivát nie je chránený proti zrušeniu pred uplynutím akejkoľvek doby odkladu požadovanej kvôli zlyhaniu pri podkladovom záväzku v dôsledku neplatenia, inštitúcie splatnosť zabezpečenia skrátia o dĺžku doby odkladu.
Článok 239
Ocenenie zabezpečenia
1. V prípade transakcií s financovaným zabezpečením podľa jednoduchej metódy nakladania s finančným kolaterálom, ak existuje nesúlad medzi splatnosťou expozície a splatnosťou zabezpečenia, kolaterál sa neuzná ako prípustné financované zabezpečenie.
2. V prípade transakcií s financovaným zabezpečením podľa súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom inštitúcie premietnu splatnosť zabezpečenia a expozície do upravenej hodnoty kolaterálu podľa tohto vzorca:
kde:
CVA
=
hodnota kolaterálu upravená z dôvodu volatility podľa článku 223 ods. 2 alebo hodnota expozície podľa toho, ktorá hodnota je nižšia;
t
=
počet rokov zostávajúcich do dátumu splatnosti zabezpečenia počítaný v súlade s článkom 238 alebo počet rokov T podľa toho, ktorý počet je nižší;
T
=
počet rokov zostávajúcich do dátumu splatnosti expozície počítaných v súlade s článkom 238 alebo päť rokov podľa toho, ktorý počet rokov je nižší;
t*
=
0,25.
Inštitúcie používajú CVAM ako CVA ďalej upravenú z dôvodu nesúladu splatností vo vzorci na výpočet plne upravenej hodnoty expozície (E*) stanovenom v článku 223 ods. 5.
3. V prípade transakcií s nefinancovaným zabezpečením inštitúcie zohľadnia splatnosti zabezpečenia a expozície v upravenej hodnote zabezpečenia podľa tohto vzorca:
kde:
GA
=
G* upravená z dôvodu nesúladu splatností;
G*
=
hodnota zabezpečenia upravená z dôvodu akéhokoľvek nesúladu mien;
t
=
je počet rokov zostávajúcich do dátumu splatnosti zabezpečenia počítaný v súlade s článkom 238 alebo počet rokov T podľa toho, ktorý počet je nižší;
T
=
je počet rokov zostávajúcich do dátumu splatnosti expozície počítaných v súlade s článkom 238 alebo päť rokov podľa toho, ktorý počet rokov je nižší;
t*
=
0,25.
Inštitúcie použijú GA ako hodnotu zabezpečenia na účely článkov 233 až 236.
Oddiel 6
Postupy na zmierňovanie kreditného rizika pre kôš aktív
Článok 240
Kreditné deriváty pre prvé zlyhanie
Ak inštitúcia získa zabezpečenie pre určitý počet expozícií za podmienok, že prvým zlyhaním medzi expozíciami sa aktivuje platba a že táto kreditná udalosť spôsobí ukončenie zmluvy, inštitúcia môže zmeniť výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a prípadne výšky očakávaných strát expozície, ktorá by v prípade chýbajúceho zabezpečenia produkovala najnižšiu rizikovo váženú expozíciu v súlade s touto kapitolou:
a)
v prípade inštitúcií, ktoré používajú štandardizovaný prístup, je hodnotou rizikovo vážených expozícií hodnota vypočítaná podľa štandardizovaného prístupu;
b)
v prípade inštitúcií, ktoré používajú prístup IRB, je hodnotou rizikovo vážených expozícií hodnota vypočítaná podľa prístupu IRB a 12,5-násobku výšky očakávaných strát.
Zaobchádzanie ustanovené v tomto článku sa uplatňuje len v prípade, ak je hodnota expozície nižšia ako hodnota zabezpečenia alebo sa jej rovná.
Článok 241
Kreditné deriváty pre n-té zlyhanie
Ak n-té zlyhanie medzi expozíciami aktivuje platbu zo zabezpečenia, inštitúcia kupujúca zabezpečenie môže uznať zabezpečenie na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a prípadne výšky očakávanej straty, iba ak bolo zabezpečenie získané aj pre zlyhania 1 až n-1, alebo ak už nastalo n-1 zlyhaní. V takýchto prípadoch môže inštitúcia zmeniť výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a prípadne výšky očakávaných strát expozície, ktorá by v prípade chýbajúceho zabezpečenia rizika produkovala n-tú najnižšiu hodnotu rizikovo vážených expozícií v súlade s touto kapitolou. Inštitúcie vypočítajú n-tú najnižšiu hodnotu, ako sa uvádza v článku 240 písm. a) a b).
Zaobchádzanie ustanovené v tomto článku sa uplatňuje len v prípade, ak je hodnota expozície nižšia ako hodnota zabezpečenia alebo sa jej rovná.
Všetky expozície v koši musia spĺňať požiadavky ustanovené v článku 204 ods. 2 a v článku 216 ods. 1 písm. d).
KAPITOLA 5
Sekuritizácia
Oddiel 1
Vymedzenia pojmov
Článok 242
Vymedzenia pojmov
Na účely tejto kapitoly sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1)
Pojem „prebytková marža“ znamená inkasované finančné platby a ostatné príjmy z poplatkov prijaté v súvislosti so sekuritizovanými expozíciami po odpočítaní nákladov a výdavkov;
2)
„kúpna clean-up opcia“ znamená zmluvnú opciu, ktorá originátorovi dáva možnosť spätne odkúpiť alebo splatiť sekuritizačné pozície pred splatením všetkých podkladových expozícií, ak objem nesplatených expozícií klesne pod stanovenú úroveň;
3)
„facilita likvidity“ znamená sekuritizačnú pozíciu vyplývajúcu zo zmluvy o poskytnutí financovania na zabezpečenie včasnosti peňažných tokov investorom;
4)
„KIRB“ znamená 8 % hodnoty rizikovo vážených expozícií, ktorá by sa vypočítala podľa kapitoly 3 v súvislosti so sekuritizovanými expozíciami, ako keby neboli sekuritizované, plus výška očakávaných strát spojených s týmito expozíciami a vypočítaných podľa uvedenej kapitoly;
5)
„metóda založená na ratingoch“ znamená metódu výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií pre sekuritizačné pozície v súlade s článkom 261;
6)
„metóda založená na vzorci stanovenom orgánom dohľadu“ znamená metódu výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií pre sekuritizačné pozície v súlade s článkom 262;
7)
„pozícia bez ratingu“ znamená sekuritizačnú pozíciu, ktorá nemá prípustné ratingové hodnotenie od ECAI, ako je uvedené v oddiele 4;
8)
„pozícia s ratingom“ znamená sekuritizačnú pozíciu, ktorá má prípustné ratingové hodnotenie od ECAI, ako je uvedené v oddiele 4;
9)
„program aktívami zabezpečených krátkodobých obchodovateľných cenných papierov (program ABCP)“ znamená program sekuritizácií, z ktorého emitované cenné papiere majú prevažne formu obchodovateľných cenných papierov s pôvodnou splatnosťou jeden rok alebo menej;
10)
„tradičná sekuritizácia“ znamená sekuritizáciu, ktorá zahŕňa ekonomický prevod sekuritizovaných expozícií. Toto sa uskutoční prevodom vlastníctva sekuritizovaných expozícií z inštitúcie, ktorá je originátorom, na SSPE, alebo prostredníctvom spoluúčasti SSPE. Emitované cenné papiere nepredstavujú platobné záväzky inštitúcie, ktorá je originátorom;
11)
„syntetická sekuritizácia“ znamená sekuritizáciu, pri ktorej sa presun rizika dosiahne pomocou použitia kreditných derivátov alebo záruk a sekuritizované expozície zostanú expozíciami inštitúcie, ktorá je originátorom;
12)
„revolvingová expozícia“ znamená expozíciu, pri ktorej sa nesplatené saldá klientov môžu meniť na základe ich rozhodnutia požičať si a splácať, až do výšky dohodnutého limitu;
13)
„revolvingová sekuritizácia“ znamená sekuritizáciu, pri ktorej sa obnovuje samotná štruktúra sekuritizácie tým, že sa expozície dopĺňajú do skupiny expozícií alebo sa z nej odoberajú bez ohľadu na to, či sa expozície obnovujú;
14)
„ustanovenie o predčasnom splatení“ znamená zmluvné ustanovenie pri sekuritizáciách revolvingových expozícií alebo revolvingovej sekuritizácii, ktoré si vyžaduje, aby v prípade vymedzených okolností boli pozície investorov splatené pred pôvodne stanovenou splatnosťou emitovaných cenných papierov;
15)
„tranža prvej straty“ znamená najviac podriadenú tranžu pri sekuritizácii, ktorá je prvou tranžou znášajúcou stratu vzniknutú pri sekuritizovaných expozíciách, a tým poskytuje zabezpečenie pre druhú stratu a prípadné vyššie tranže.
Oddiel 2
Uznanie presunu významného rizika
Článok 243
Tradičná sekuritizácia
1. Inštitúcia, ktorá je originátorom tradičnej sekuritizácie, môže z výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií a očakávaných strát vylúčiť sekuritizované expozície, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
a)
významné kreditné riziko súvisiace so sekuritizovanými expozíciami sa považuje za presunuté na tretie strany;
b)
inštitúcia, ktorá je originátorom, uplatňuje 1 250 % riziková váhu na všetky sekuritizačné pozície, ktoré má v rámci tejto sekuritizácie, alebo odpočíta tieto sekuritizačné pozície od položiek vlastného kapitálu Tier 1 v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. k).
2. Významné kreditné riziko sa považuje za presunuté v týchto prípadoch:
a)
sumy rizikovo vážených expozícií mezanínových sekuritizačných pozícií držaných inštitúciou, ktorá je originátorom v tejto sekuritizácii, nepresiahnu 50 % hodnoty rizikovo vážených expozícií všetkých mezanínových sekuritizačných pozícií existujúcich v tejto sekuritizácii;
b)
keď sa v danej sekuritizácii mezanínové sekuritizačné pozície nenachádzajú a originátor je schopný preukázať, že hodnota expozície sekuritizačných pozícií, ktorá by mala byť odpočítaná od vlastného kapitálu Tier 1 alebo ktorej by mala byť priradená 1 250 % riziková váha, významne presiahne odôvodnený odhad očakávaných strát pre sekuritizované expozície, inštitúcia, ktorá je originátorom, nemá v držbe viac než 20 % hodnoty expozícií sekuritizačných pozícií, ktoré by sa mali odpočítať od vlastného kapitálu Tier 1 alebo by im mala byť priradená 1 250 % riziková váha.
Ak možné zníženie hodnoty rizikovo vážených expozícií, ktoré by inštitúcia, ktorá je originátorom, dosiahla touto sekuritizáciou nie je odôvodnené zodpovedajúcim presunom kreditného rizika na tretie strany, príslušné orgány môžu v jednotlivých prípadoch rozhodnúť, že významné kreditné riziko sa nemôže považovať za presunuté na tretie strany.
3. Mezanínové sekuritizačné pozície na účely odseku 2 znamenajú sekuritizačné pozície, na ktoré sa uplatňuje riziková váha nižšia než 1 250 % a ktoré sú podriadenejšie než najvyššia nadriadená pozícia v tejto sekuritizácii a podriadenejšie než ktorákoľvek sekuritizačná pozícia v tejto sekuritizácii, ktorej sa v súlade s oddielom 4 priradí jeden z týchto stupňov kvality:
a)
v prípade sekuritizačnej pozície podľa oddielu 3 pododdielu 3 prvý stupeň kreditnej kvality;
b)
v prípade sekuritizačnej pozície podľa oddielu 3 pododdielu 4 prvý alebo druhý stupeň kreditnej kvality.
4. Príslušné orgány môžu ako alternatívu k odsekom 2 a 3 povoliť, aby inštitúcie, ktoré sú originátormi, považovali významné kreditné riziko za presunuté, ak je inštitúcia, ktorá je originátorom, schopná preukázať v každom prípade sekuritizácie, že zníženie požiadaviek na vlastné zdroje, ktoré originátor dosahuje sekuritizáciou, je odôvodnené zodpovedajúcim presunom kreditného rizika na tretie strany.
Povolenie sa udelí iba v prípade, keď inštitúcia spĺňa všetky tieto podmienky:
a)
inštitúcia má zavedené politiky a metodiky dostatočne citlivé na riziká, aby posúdila presun rizika;
b)
inštitúcia uznala aj presun kreditného rizika na tretie strany v každom prípade na účely interného riadenia rizík inštitúcie a jej alokácie interného kapitálu.
5. Popri požiadavkách ustanovených v odsekoch 1 až 4, podľa toho, ako sa uplatňujú, musia byť splnené všetky tieto podmienky:
a)
sekuritizačná dokumentácia odzrkadľuje ekonomickú podstatu transakcie;
b)
sekuritizované expozície sú mimo dosahu inštitúcie, ktorá je originátorom, a jej veriteľov, a to aj v prípade konkurzu a nútenej správy. Toto je podporené stanoviskom kvalifikovaného právneho poradcu;
c)
emitované cenné papiere nepredstavujú platobné záväzky inštitúcie, ktorá je originátorom;
d)
inštitúcia, ktorá je originátorom, si neponecháva účinnú alebo nepriamu kontrolu nad presunutými expozíciami. Usudzuje sa, že originátor si ponechal účinnú kontrolu nad presunutými expozíciami, ak má právo spätne odkúpiť od príjemcu predtým presunuté expozície, aby mohol využiť výhody z nich plynúce alebo ak je zaviazaný opätovne vziať na seba presunuté riziko. Ak si inštitúcia, ktorá je originátorom, ponechá práva spravovať alebo záväzky vo vzťahu k expozíciám, samo o sebe to nepredstavuje nepriamu kontrolu nad expozíciami;
e)
sekuritizačná dokumentácia spĺňa všetky tieto podmienky:
i)
na rozdiel od ustanovení o predčasnom splatení požaduje, aby pozície v sekuritizácii boli inštitúciou, ktorá je originátorom, vylepšené vrátane, ale nielen, nahradením podkladových expozícií voči kreditným rizikám alebo zvýšením výnosu splatného investorom v reakcii na zníženie kreditnej kvality sekuritizovaných expozícií;
ii)
neobsahuje doložky, ktorými sa zvyšuje výnos splatný držiteľom pozícií v sekuritizácii v reakcii na zníženie kreditnej kvality podkladovej skupiny;
iii)
v prípade potreby objasňuje, že kúpa alebo spätné odkúpenie sekuritizačných pozícií originátorom alebo sponzorom nad rámec ich zmluvných záväzkov je výnimočné a možno ho vykonať len za podmienok nezávislosti.
f)
okrem toho, ak existuje kúpna clean-up opcia, táto opcia musí spĺňať aj tieto podmienky:
i)
je uplatniteľná na základe rozhodnutia inštitúcie, ktorá je originátorom;
ii)
môže byť uplatnená, len ak 10 % alebo menej z pôvodnej hodnoty sekuritizovaných expozícií ostáva nesplatených;
iii)
nie je štruktúrovaná tak, aby sa vyhla priradeniu straty pozíciám zvyšujúcim kreditnú kvalitu alebo iným pozíciám držaným investormi a nie je inak štruktúrovaná na zabezpečenie zvýšenia kreditnej kvality.
6. Príslušné orgány pravidelne informujú EBA o konkrétnych prípadoch uvedených v odseku 2, keď možné zníženie hodnôt rizikovo vážených expozícií nie je odôvodnené zodpovedajúcim presunom kreditného rizika na tretie strany a prípadoch, keď inštitúcie využili odsek 4. EBA monitoruje škálu postupov v tejto oblasti a v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá usmernenia. EBA preskúma, ako členské štáty vykonávajú tieto usmernenia a do 31. decembra 2017 Komisii poradí, či je potrebný záväzný technický predpis.
Článok 244
Syntetická sekuritizácia
1. Inštitúcia, ktorá je originátorom syntetickej sekuritizácie, môže vypočítať hodnotu rizikovo vážených expozícií, prípadne výšku očakávaných strát pre sekuritizované expozície v súlade s článkom 249, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
a)
významné kreditné riziko sa považuje za presunuté na tretie strany prostredníctvom financovaného alebo nefinancovaného zabezpečenia;
b)
inštitúcia, ktorá je originátorom, uplatňuje 1 250 % rizikovú váhu na všetky sekuritizačné pozície, ktoré má v držbe v tejto sekuritizácii, alebo tieto sekuritizačné pozície odpočíta od položiek vlastného kapitálu Tier 1 v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. k).
2. Významné kreditné riziko sa považuje za presunuté, ak je splnená niektorá z týchto podmienok:
a)
hodnota rizikovo vážených expozícií mezanínových sekuritizačných pozícií, ktoré má v držbe inštitúcia, ktorá je originátorom v tejto sekuritizácii, nepresahuje 50 % hodnoty rizikovo vážených expozícií všetkých mezanínových sekuritizačných pozícií existujúcich v tejto sekuritizácii;
b)
ak sa v danej sekuritizácii mezanínové sekuritizačné pozície nenachádzajú a originátor je schopný preukázať, že hodnota expozície sekuritizačných pozícií, ktorá by mala byť odpočítaná od vlastného kapitálu Tier 1 alebo ktorej by mala byť priradená 1 250 % riziková váha, významne prevyšuje odôvodnený odhad očakávaných strát pre sekuritizované expozície, inštitúcia, ktorá je originátorom, nemá v držbe viac než 20 % hodnoty expozícií sekuritizačných pozícií, ktoré by sa mali odpočítať od vlastného kapitálu Tier 1 alebo by im mala byť priradená 1 250 % riziková váha;
c)
keď možné zníženie hodnoty rizikovo vážených expozícií, ktoré by touto sekuritizáciou dosiahla inštitúcia, ktorá je originátorom, nie je odôvodnené zodpovedajúcim presunom kreditného rizika na tretie strany, príslušný orgán môže v jednotlivých prípadoch rozhodnúť, že významné kreditné riziko sa nepovažuje za presunuté na tretie strany.
3. Mezanínové sekuritizačné pozície na účely odseku 2 znamenajú sekuritizačné pozície, na ktoré sa uplatňuje riziková váha nižšia než 1 250 % a ktoré sú podriadenejšie než najvyššia nadriadená pozícia v tejto sekuritizácii a podriadenejšie než ktorákoľvek sekuritizačná pozícia v tejto sekuritizácii, ktorej sa v súlade s oddielom 4 priradí jeden z týchto stupňov kvality:
a)
v prípade sekuritizačnej pozície podľa oddielu 3 pododdielu 3 prvý stupeň kreditnej kvality;
b)
v prípade sekuritizačné pozície podľa oddielu 3 pododdielu 4 prvý alebo druhý stupeň kreditnej kvality.
4. Príslušné orgány môžu ako alternatívu k odsekom 2 a 3 povoliť, aby inštitúcie, ktoré sú originátormi, považovali významné kreditné riziko za presunuté, ak je inštitúcia, ktorá je originátorom, schopná preukázať v každom prípade sekuritizácie, že zníženie požiadaviek na vlastné zdroje, ktoré originátor dosahuje sekuritizáciou, je odôvodnené zodpovedajúcim presunom kreditného rizika na tretie strany.
Povolenie sa udelí iba v prípade, že inštitúcia spĺňa všetky tieto podmienky:
a)
inštitúcia má zavedené politiky a metodiky dostatočne citlivé na riziká s cieľom posúdiť presun rizika;
b)
inštitúcia uznala aj presun kreditného rizika na tretie strany v každom prípade na účely interného riadenia rizík inštitúcie a jej alokácie interného kapitálu.
5. Okrem požiadaviek ustanovených v odsekoch 1 až 4, ako sa uplatňujú, je presun v súlade s týmito podmienkami:
a)
sekuritizačná dokumentácia odzrkadľuje ekonomickú podstatu transakcie;
b)
zabezpečenie, prostredníctvom ktorého je kreditné riziko presunuté, je v súlade s článkom 247 ods. 2;
c)
nástroje na presunutie kreditného rizika neobsahujú podmienky, ktorými sa:
i)
stanovujú podstatné prahy významnosti, pod úrovňou ktorých sa realizácia zabezpečenia v prípade vzniku kreditnej udalosti neaktivuje;
ii)
umožňuje zrušenie zabezpečenia z dôvodu zníženia kreditnej kvality podkladových expozícií;
iii)
na rozdiel od ustanovení o predčasnom splatení požaduje, aby pozície v sekuritizácii vylepšila inštitúcia, ktorá je originátorom;
iv)
zvyšujú náklady inštitúcie na zabezpečenie alebo zvyšujú výnos splatný držiteľom pozícií v sekuritizácii v reakcii na zníženie kreditnej kvality podkladovej skupiny;
d)
bolo získané stanovisko kvalifikovaného právneho poradcu potvrdzujúce vymožiteľnosť zabezpečenia vo všetkých príslušných jurisdikciách;
e)
sekuritizačná dokumentácia musí v prípade potreby obsahovať objasnenie, že kúpa alebo spätné odkúpenie sekuritizačných pozícií originátorom alebo sponzorom nad rámec ich zmluvných záväzkov možno vykonať len za podmienok nezávislosti;
f)
keď existuje kúpna clean-up opcia, táto opcia spĺňa všetky tieto podmienky:
i)
je uplatniteľná na základe rozhodnutia inštitúcie, ktorá je originátorom;
ii)
môže byť uplatnená, len ak 10 % alebo menej z pôvodnej hodnoty sekuritizovaných expozícií ostáva nesplatených;
iii)
nie je štruktúrovaná tak, aby sa vyhla priradeniu straty pozíciám zvyšujúcim kreditnú kvalitu alebo iným pozíciám držaným investormi a nie je inak štruktúrovaná na zabezpečenie zvýšenia kreditnej kvality.
6. Príslušné orgány pravidelne informujú EBA o konkrétnych prípadoch uvedených v odseku 2, keď možné zníženie hodnôt rizikovo vážených expozícií nie je odôvodnené zodpovedajúcim presunom kreditného rizika na tretie strany a prípadoch, keď inštitúcie využili odsek 4. EBA monitoruje škálu postupov v tejto oblasti a v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá usmernenia. EBA preskúma, ako členské štáty vykonávajú tieto usmernenia a do 31. decembra 2017 Komisii poradí, či je potrebný záväzný technický predpis.
Oddiel 3
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií
Pododdiel 1
Zásady
Článok 245
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií
1. Keď inštitúcia, ktorá je originátorom, presunula významné kreditné riziko spojené so sekuritizovanými expozíciami v súlade s oddielom 2, táto inštitúcia môže:
a)
v prípade tradičnej sekuritizácie vyňať zo svojho výpočtu hodnôt rizikovo vážených expozícií a prípadne výšky očakávaných strát tie expozície, ktoré sekuritizovala;
b)
v prípade syntetickej sekuritizácie vypočítať hodnoty rizikovo vážených expozícií, a prípadne výšky očakávaných strát, vzhľadom na sekuritizované expozície v súlade s článkami 249 a 250.
2. Ak sa inštitúcia, ktorá je originátorom, rozhodla uplatňovať odsek 1, vypočíta hodnoty rizikovo vážených expozícií stanovených v tejto kapitole pre pozície, ktoré môže držať v sekuritizácii.
Ak inštitúcia, ktorá je originátorom, nepresunula významné kreditné riziko alebo sa rozhodla neuplatňovať odsek 1, nemusí vypočítať hodnoty rizikovo vážených expozícií pre žiadne pozície, ktoré môže mať v príslušnej sekuritizácii, ale naďalej zahŕňa sekuritizačné expozície do svojho výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií, ako keby neboli sekuritizované.
3. Ak existuje expozícia voči rôznym tranžiam v sekuritizácii, expozícia voči každej tranži sa posudzuje ako samostatná sekuritizačná pozícia. Poskytovatelia zabezpečenia sekuritizačných pozícií sa považujú za držiteľov pozícií v sekuritizácii. Sekuritizačné pozície zahŕňajú expozície voči sekuritizácii vyplývajúcej z úrokových alebo menových derivátových zmlúv.
4. Keď sekuritizačná pozícia nie je odpočítaná od položiek vlastného kapitálu Tier 1 podľa článku 36 ods. 1 písm. k), hodnota rizikovo vážených expozícií sa zahrnie do súčtu hodnôt rizikovo vážených expozícií inštitúcie na účely článku 92 ods. 3.
5. Hodnota rizikovo vážených expozícií sekuritizačnej pozície sa vypočíta tak, že sa na hodnotu expozície pozície vypočítanú podľa článku 246 uplatní príslušná celková riziková váha.
6. Celková riziková váha sa stanoví ako súčet rizikových váh uvedených v tejto kapitole a všetkých ďalších rizikových váh v súlade s článkom 407.
Článok 246
Hodnota expozície
1. Hodnota expozície sa vypočíta takto:
a)
keď inštitúcia počíta hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa pododdielu 3, hodnotou expozície súvahovej sekuritizačnej pozície je jej účtovná hodnota zostávajúca po vykonaní špecifických úprav kreditného rizika v súlade s článkom 110;
b)
keď inštitúcia počíta hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa pododdielu 4, hodnotou expozície súvahovej sekuritizačnej pozície je účtovná hodnota meraná bez ohľadu na akékoľvek úpravy kreditného rizika vykonané v súlade s článkom 110;
c)
keď inštitúcia počíta hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa pododdielu 3, hodnotou expozície podsúvahovej sekuritizačnej pozície je jej nominálna hodnota po odpočítaní akejkoľvek špecifickej úpravy kreditného rizika tejto sekuritizačnej pozície vynásobená konverzným faktorom uvedeným v tejto kapitole. Tento konverzný faktor je na úrovni 100 %, pokiaľ nie je stanovené inak;
d)
keď inštitúcia počíta hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa pododdielu 4, hodnotou expozície podsúvahovej sekuritizačnej pozície je jej nominálna hodnota vynásobená konverzným faktorom stanoveným v tejto kapitole. Tento konverzný faktor je na úrovni 100 %, pokiaľ nie je stanovené inak;
e)
hodnota expozície pre kreditné riziko protistrany spojené s derivátovými nástrojmi uvedenými v prílohe II sa stanoví v súlade s kapitolou 6.
2. Keď inštitúcia má dve alebo viac prekrývajúcich sa pozícií v sekuritizácii, musí v rozsahu prekrytia zahrnúť do svojho výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií len pozíciu alebo časť pozície, z ktorej vyplývajú vyššie hodnoty rizikovo vážených expozícií. Inštitúcia môže takisto uznať takéto prekrývanie medzi požiadavkami na vlastné zdroje pri špecifickom riziku pre pozície v obchodnej knihe a požiadavkami na vlastné zdroje pre sekuritizačné pozície v neobchodnej knihe za predpokladu, že inštitúcia je schopná vypočítať a porovnať požiadavky na vlastné zdroje pre príslušné pozície. Na účely tohto odseku dochádza k prekrývaniu vtedy, keď pozície, či už úplne alebo čiastočne, predstavujú expozíciu voči rovnakému riziku tak, že v rozsahu prekrývania je len jediná expozícia.
3. Ak sa uplatňuje článok 268 písm. c) na pozície v ABCP, inštitúcia môže použiť rizikovú váhu priradenú facilite likvidity s cieľom vypočítať hodnotu rizikovo vážených expozícií pre ABCP za predpokladu, že 100 % ABCP vydaných na základe programu je krytých touto alebo inými facilitami likvidity a všetky tieto facility likvidity sú rovnocenné s ABCP, takže tvoria prekrývajúce sa pozície.
Inštitúcia oznámi príslušným orgánom prípady využívania tohto zaobchádzania.
Článok 247
Uznanie zmierňovania kreditného rizika sekuritizačných pozícií
1. Inštitúcia môže uznať financované alebo nefinancované zabezpečenie získané v súvislosti so sekuritizačnou pozíciou v súlade s kapitolou 4 a v súlade s požiadavkami ustanovenými v tejto kapitole a v kapitole 4.
Prípustné financované zabezpečenie sa obmedzuje na finančný kolaterál, ktorý je prípustný na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií podľa kapitoly 2, ako sa ustanovuje v kapitole 4, a uznanie je podmienené súladom s príslušnými požiadavkami ustanovenými v kapitole 4.
2. Prípustné nefinancované zabezpečenie a poskytovatelia nefinancovaného zabezpečenia sa obmedzujú na nefinancované zabezpečenie a poskytovateľov, ktorí sú oprávnení podľa kapitoly 4, a uznanie je podmienené súladom s príslušnými požiadavkami ustanovenými v uvedenej kapitole 4.
3. Odchylne od odseku 2 majú oprávnení poskytovatelia nefinancovaného zabezpečenia uvedení v článku 201 ods. 1 písm. a) až h) s výnimkou kvalifikovaných centrálnych protistrán ratingové hodnotenie od uznanej ECAI, o ktorom sa v súlade s článkom 136 rozhodlo, že sa mu priradí 3. alebo vyšší stupeň kreditnej kvality, a v čase prvého uznania zabezpečenia majú priradený 2. alebo vyšší stupeň kreditnej kvality. Inštitúcie, ktoré majú povolenie uplatňovať prístup IRB na priamu expozíciu voči poskytovateľovi zabezpečenia, môžu posudzovať prípustnosť podľa prvej vety na základe rovnocennosti PD poskytovateľa zabezpečenia s PD, ktorému bol pridelený stupeň kreditnej kvality uvedený v článku 136.
4. Odchylne od odseku 2 sú SSPE oprávnení poskytovatelia zabezpečenia, ak vlastnia aktíva, ktoré sa uznajú ako prípustný finančný kolaterál, a ku ktorým neexistujú práva alebo podmienené práva v predchádzajúcom alebo rovnakom rade ako podmienené práva inštitúcie, ktorá prijíma nefinancované zabezpečenie, a ak sú splnené všetky požiadavky na uznanie finančného kolaterálu podľa kapitoly 4.V týchto prípadoch sa GA (hodnota zabezpečenia po zohľadnení všetkých nesúladov mien a splatností v súlade s ustanoveniami kapitoly 4) obmedzuje na trhovú hodnotu týchto aktív upravenú z dôvodu volatility a „g“ (riziková váha expozícií voči poskytovateľovi zabezpečenia, ako sa stanovuje podľa štandardizovaného prístupu) sa stanoví ako vážená priemerná riziková váha, ktorá by sa uplatnila na tieto aktíva ako finančný kolaterál podľa štandardizovaného prístupu.
Článok 248
Implicitná podpora
1. Inštitúcia, ktorá je sponzorom, alebo inštitúcia, ktorá je originátorom, ktorá v súvislosti so sekuritizáciou využila pri výpočte hodnoty rizikovo vážených expozícií článok 245 ods. 1 a 2 alebo predala nástroje zo svojej obchodnej knihy tak, že sa už ďalej od nej nevyžaduje, aby na riziká spojené s týmito nástrojmi držala vlastné zdroje, nemôže na účely zníženia potenciálnych alebo skutočných strát investorov poskytovať podporu sekuritizácii nad rámec svojich zmluvných povinností. Transakcia sa nepovažuje za poskytnutie podpory, ak je vykonaná za podmienok nezávislosti a zohľadní sa pri posudzovaní presunu významného rizika. Každá takáto transakcia sa bez ohľadu na to, či poskytuje podporu, oznámi príslušným orgánom a podlieha procesu kreditného preskúmania a schvaľovania, ktorý uplatňuje inštitúcia. Inštitúcia pri posudzovaní toho, či je transakcia štruktúrovaná na poskytnutie podpory, primeraným spôsobom zváži aspoň:
a)
cenu spätného odkúpenia;
b)
kapitálovú a likviditnú pozíciu inštitúcie pred a po spätnom odkúpení;
c)
výnosnosť sekuritizovaných expozícií;
d)
výnosnosť sekuritizačných pozícií;
e)
vplyv podpory na očakávané straty originátora vo vzťahu k investorom.
2. EBA vydá v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 usmernenia týkajúce sa toho, čo predstavuje podmienky nezávislosti, a kedy transakcia nie je štruktúrovaná tak, aby poskytla podporu.
3. Ak inštitúcia, ktorá je originátorom, alebo inštitúcia, ktorá je sponzorom, nesplní v súvislosti so sekuritizáciou podmienky ustanovené v odseku 1, táto inštitúcia musí minimálne držať vlastné zdroje voči všetkým sekuritizovaným expozíciám, ako keby neboli sekuritizované.
Pododdiel 2
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií sekuritizovaných v syntetickej sekuritizácii inštitúciami, ktoré sú originátormi
Článok 249
Všeobecné zaobchádzanie
Ak sú pri výpočte hodnoty rizikovo vážených expozícií pre sekuritizované expozície splnené podmienky uvedené v článku 244, inštitúcia, ktorá je originátorom syntetickej sekuritizácie, použije s výhradou článku 250 príslušné metodiky výpočtu stanovené v tomto oddiele, a nie metodiky stanovené v kapitole 2. Pre inštitúcie, ktoré počítajú hodnotu rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát podľa kapitoly 3, sa výška očakávanej straty vo vzťahu k týmto expozíciám rovná nule.
Požiadavky uvedené v prvom pododseku sa uplatňujú na celú skupinu expozícií v sekuritizácii. S výhradou článku 250 vypočíta inštitúcia, ktorá je originátorom, hodnotu rizikovo vážených expozícií v súvislosti so všetkými tranžami v sekuritizácii v súlade s ustanoveniami tohto oddielu vrátane tých, pre ktoré inštitúcia uznáva zmierňovania kreditného rizika v súlade s článkom 247, keď možno rizikovú váhu, ktorá sa uplatní na túto pozíciu, upraviť v súlade s kapitolou 4, ak sú splnené požiadavky ustanovené v tejto kapitole.
Článok 250
Zaobchádzanie s nesúladom splatností v syntetickej sekuritizácii
Na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s článkom 249 sa každý nesúlad splatností medzi zabezpečením, ktoré predstavuje tranžu a ktorým sa dosiahne presun rizika, a sekuritizovanými expozíciami zohľadní takto:
a)
za splatnosť sekuritizovaných expozícií sa považuje najdlhšia splatnosť ktorejkoľvek z týchto expozícií, pričom táto doba je maximálne päť rokov. Splatnosť zabezpečenia sa stanovuje v súlade s kapitolou 4;
b)
inštitúcia, ktorá je originátorom, nezohľadní pri výpočte hodnoty rizikovo vážených expozícií pre tranže, ktoré sú podľa tohto oddielu zaťažené 1 250 % rizikovou váhou, nesúlad splatností. Pre všetky ostatné tranže sa použije prístup k nesúladu splatností stanovený v kapitole 4 podľa tohto vzorca:
kde:
RW*
=
hodnota rizikovo vážených expozícií na účely článku 92 ods. 3 písm. a);
RWAss
=
hodnota rizikovo vážených expozícií pre expozície, ak by neboli sekuritizované, vypočítaná na pomernom základe;
RWSP
=
hodnota rizikovo vážených expozícií vypočítaná podľa článku 249 v prípade, že nesúlad splatností neexistuje;
T
=
splatnosť podkladových expozícií vyjadrená v rokoch;
t
=
splatnosť zabezpečenia vyjadrená v rokoch; a
t*
=
0,25.
Pododdiel 3
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu
Článok 251
Rizikové váhy
Ak sa v článku 252 neustanovuje inak, inštitúcia vypočíta hodnotu rizikovo váženej expozície sekuritizačnej alebo resekuritizačnej pozície s ratingom tak, že na hodnotu expozície uplatní príslušnú rizikovú váhu.
Príslušná riziková váha je riziková váha stanovená v tabuľke 1, s ktorou je spojené ratingové hodnotenie v súlade s oddielom 4.
Tabuľka 1
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4 (len pre ratingové hodnotenie iné ako krátkodobé ratingové hodnotenie)
Všetky ostatné stupne kreditnej kvality
Sekuritizačné pozície
20 %
50 %
100 %
350 %
1 250 %
Resekuritizačné pozície
40 %
100 %
225 %
650 %
1 250 %
Ak sa v článkoch 252 až 255 neustanovuje inak, hodnota rizikovo váženej expozície sekuritizačnej pozície bez ratingu sa počíta s použitím rizikovej váhy na úrovni 1 250 %.
Článok 252
Inštitúcie, ktoré sú originátormi a sponzormi
Pre inštitúciu, ktorá je originátorom, alebo inštitúciu, ktorá je sponzorom, hodnota rizikovo vážených expozícií počítaná vo vzťahu k ich sekuritizačným pozíciám v ktorejkoľvek sekuritizácii sa môže obmedziť na hodnotu rizikovo vážených expozícií, ktorá by sa v danom čase počítala pre sekuritizované expozície, ak by neboli sekuritizované, s výhradou predpokladaného priradenia 150 % rizikovej váhy:
a)
všetkým položkám, ktoré sú v danom čase v zlyhaní;
b)
všetkým položkám, s ktorými súvisí osobitne vysoké riziko v súlade s článkom 128, v rámci sekuritizovaných expozícií.
Článok 253
Zaobchádzanie s pozíciami bez ratingu
1. Na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií sekuritizačnej pozície bez ratingu môže inštitúcia použiť váženú priemernú rizikovú váhu, ktorú by na sekuritizované expozície podľa kapitoly 2 uplatnila inštitúcia držiaca expozície, vynásobenú pomerom koncentrácie uvedeným v odseku 2. Na tento účel inštitúcia musí poznať zloženie skupiny sekuritizovaných expozícií.
2. Pomer koncentrácie sa rovná podielu súčtu nominálnych hodnôt všetkých tranží a súčtu nominálnych hodnôt tranží podriadenej alebo rovnakej úrovne ako tranža, v ktorej je pozícia držaná, vrátane tranže samotnej. Výsledná riziková váha nesmie byť vyššia než 1 250 %, ani nižšia než akákoľvek riziková váha uplatniteľná na nadriadenejšiu tranžu s ratingom. Ak inštitúcia nie je schopná určiť rizikové váhy, ktoré by sa uplatnili na sekuritizované expozície podľa kapitoly 2, použije na pozíciu 1 250 % rizikovú váhu.
Článok 254
Zaobchádzanie so sekuritizačnými pozíciami v tranži druhej straty alebo lepšej pri programe ABCP
S výhradou možnosti priaznivejšieho zaobchádzania v prípade facilít likvidity bez ratingu v súlade s článkom 255 môže inštitúcia na sekuritizačné pozície spĺňajúce ďalej uvedené podmienky uplatniť rizikovú váhu, ktorá je vyššia než 100 % alebo najvyššiu z rizikových váh, ktorú by použila na ktorúkoľvek zo sekuritizovaných expozícií podľa kapitoly 2 inštitúcia držiaca expozície:
a)
sekuritizačná pozícia je v tranži, ktorá je ekonomicky v pozícii druhej straty alebo lepšej v sekuritizácii a tranža prvej straty poskytuje primerané zníženie kreditného rizika tranže druhej straty;
b)
kvalita sekuritizačnej pozície zodpovedá 3. alebo lepšiemu stupňu kreditnej kvality podľa štandardizovaného prístupu;
c)
sekuritizačná pozícia je v držbe inštitúcie, ktorá nedrží pozíciu v tranži prvej straty.
Článok 255
Zaobchádzanie s facilitami likvidity bez ratingu
1. Inštitúcie môžu uplatniť konverzný faktor 50 % na nominálnu hodnotu facility likvidity bez ratingu s cieľom určiť jej hodnotu expozície, keď sú splnené tieto podmienky:
a)
dokumentáciou týkajúcou sa facility likvidity sa presne určujú a vymedzujú okolnosti, za ktorých sa môže facilita čerpať;
b)
facilita sa nemôže čerpať ako podpora úveru tak, že pokryje straty, ktoré sa už vyskytli v čase čerpania, a predovšetkým nie ako poskytnutie likvidity v súvislosti s expozíciami v stave zlyhania v čase čerpania alebo na získavanie aktív za vyššiu než reálnu hodnotu;
c)
facilita sa nemôže využívať na stále alebo pravidelné financovanie sekuritizácie;
d)
splatenie čerpanej facility nie je podriadené pohľadávkam investorov iným ako pohľadávkam vyplývajúcim z úrokových alebo menových derivátových zmlúv, poplatkov alebo iných podobných platieb a nepodlieha odpusteniu alebo odkladu;
e)
facilita sa nemôže čerpať po vyčerpaní všetkých uplatniteľných znížení kreditného rizika, z ktorých by facilita mohla benefitovať;
f)
facilita musí zahŕňať ustanovenie, ktorého výsledkom je automatické zníženie využiteľnej hodnoty o hodnotu expozícií v stave zlyhania, v zmysle „zlyhania“ podľa kapitoly 3, alebo ak skupina sekuritizovaných expozícií pozostáva z nástrojov s ratingom, ktoré ukončí využívanie facility v prípade, že priemerná kvalita skupiny klesne pod investičný stupeň.
Riziková váha, ktorá sa má uplatniť, musí byť najvyššou rizikovou váhou, ktorá by sa uplatnila na ktorúkoľvek sekuritizovanú expozíciu podľa kapitoly 2 inštitúciou, ktorá drží expozície.
2. S cieľom stanoviť hodnotu expozície nástrojov hotovostnej zálohy sa na nominálnu hodnotu facility likvidity, ktorá je odvolateľná bez akýchkoľvek podmienok, môže uplatniť konverzný faktor 0 % za predpokladu, že sú splnené podmienky stanovené v odseku 1 a že splatenie čerpanej facility má prednosť pred akýmikoľvek inými nárokmi spojenými s peňažnými tokmi vyplývajúcimi zo sekuritizovaných expozícií.
Článok 256
Dodatočné požiadavky na vlastné zdroje na sekuritizáciu revolvingových expozícií obsahujúcu ustanovenia o predčasnom splatení
1. Ak sekuritizácia revolvingových expozícií podlieha ustanoveniu o predčasnom splatení, inštitúcia, ktorá je originátorom, vypočíta v súlade s týmto článkom dodatočnú hodnotu rizikovo vážených expozícií vzhľadom na riziko, že úrovne kreditného rizika, ktorým je vystavená, sa môžu zvýšiť následne po uplatnení ustanovenia o predčasnom splatení.
2. Inštitúcia vypočíta hodnotu rizikovo vážených expozícií vzhľadom na súčet hodnoty expozícií podielu originátora a podielu investorov.
V prípade sekuritizačnej štruktúry, kde sekuritizované expozície zahŕňajú revolvingové a nerevolvingové expozície, inštitúcia, ktorá je originátorom, uplatňuje zaobchádzanie ustanovené v odsekoch 3 až 6 na tú časť podkladovej skupiny, ktorá obsahuje revolvingové expozície.
Hodnota expozície podielu originátora je hodnota expozície tej pomyselnej časti skupiny čerpaných objemov predaných v rámci sekuritizácie, ktorej pomerná časť vzhľadom na objem celej skupiny predanej v rámci štruktúry určuje pomernú časť peňažných tokov tvorených inkasovanou istinou a úrokmi a inými pridruženými objemami, ktoré nemôžu slúžiť ako platby držiteľom sekuritizačných pozícií v sekuritizácii. Podiel originátora nemôže byť podriadený podielu investorov. Hodnota expozície podielu investorov je hodnota expozície zostávajúcej pomyselnej časti skupiny čerpaných súm.
Hodnota rizikovo vážených expozícií týkajúca sa hodnoty expozície podielu originátora sa vypočíta ako v prípade pomernej expozície voči sekuritizovaným expozíciám, ako keby neboli sekuritizované.
3. Originátori týchto druhov sekuritizácie sú oslobodení od výpočtu dodatočnej hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa odseku 1:
a)
sekuritizácie revolvingových expozícií, v rámci ktorých investori ostávajú plne vystavení všetkým budúcim čerpaniam zo strany dlžníkov, takže riziko spojené s podkladovými facilitami sa nevracia inštitúcii, ktorá je originátorom, a to ani po vyskytnutí sa situácie predčasného splatenia;
b)
sekuritizácie, keď sa ustanovenie o predčasnom splatení aktivuje výhradne na základe udalostí, ktoré nesúvisia s výnosnosťou sekuritizovaných aktív alebo s inštitúciou, ktorá je originátorom, akými sú napríklad významné zmeny v daňových zákonoch alebo predpisoch.
4. V prípade inštitúcie, ktorá je originátorom a na ktorú sa vzťahuje výpočet dodatočnej hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa odseku 1, súčet hodnoty rizikovo vážených expozícií vzhľadom na jej pozície v podiele investorov a hodnoty rizikovo vážených expozícií vypočítanej v súlade s odsekom 1 nesmie byť vyšší než vyššia hodnota z:
a)
hodnoty rizikovo vážených expozícií vypočítanej vzhľadom na jej pozície v podiele investorov;
b)
hodnoty rizikovo vážených expozícií, ktorú by vypočítala vzhľadom na sekuritizované expozície inštitúcia, ktorá drží tieto expozície, ako keby neboli sekuritizované vo výške rovnej podielu investorov.
S odpočítaním prípadných čistých ziskov, ktoré vznikli z kapitalizácie budúcich príjmov požadovanej podľa článku 32 ods. 1, sa zaobchádza nezávisle od maximálnej hodnoty uvedenej v predchádzajúcom pododseku.
5. Hodnota rizikovo vážených expozícií, ktorá sa má vypočítať v súlade s odsekom 1, sa stanoví vynásobením hodnoty expozície podielu investorov produktom príslušného konverzného faktora, ako sa uvádza v odsekoch 6 až 9, a váženej priemernej rizikovej váhy, ktorá by sa uplatnila na sekuritizované expozície, ak by tieto expozície neboli sekuritizované.
Ustanovenie o predčasnom splatení sa pokladá za kontrolované, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
inštitúcia, ktorá je originátorom, má zavedený primeraný plán vlastných zdrojov/plán likvidity s cieľom zabezpečiť, že v prípade predčasného splatenia má k dispozícii dostatočné vlastné zdroje a likviditu;
b)
počas celého trvania transakcie je platba úrokov, istiny, výdavkov, strát a náhrad rozdelená pomerne medzi podiel originátora a podiel investorov na základe zostatku nesplatených pohľadávok k jednému alebo viacerým referenčným bodom v každom mesiaci;
c)
obdobie splácania sa považuje za dostačujúce pre 90 % z celkového dlhu (podiel originátora a podiel investorov) nesplateného na začiatku obdobia predčasného splácania, aby bol vyrovnaný alebo uznaný ako nachádzajúci sa v zlyhaní;
d)
rýchlosť splácania nie je vyššia než rýchlosť, ktorá by sa dosiahla v prípade lineárneho splácania počas obdobia stanoveného v písmene c).
6. V prípade sekuritizácií podliehajúcich ustanoveniu o predčasnom splatení retailových expozícií, ktoré sú odvolateľné bez akýchkoľvek podmienok alebo záväzkov a bez predchádzajúceho oznámenia a pri ktorých je predčasné splatenie vyvolané poklesom úrovne prebytkovej marže na určenú úroveň, inštitúcie porovnávajú priemernú trojmesačnú úroveň prebytkovej marže s úrovňami prebytkovej marže, na ktorých sa má prebytková marža zachytiť.
Ak sekuritizácia nevyžaduje, aby sa prebytková marža zachytila, záchytný bod je o 4,5 percentuálneho bodu vyšší než úroveň prebytkovej marže, ktorá predčasné splatenie vyvoláva.
Konverzný faktor, ktorý je potrebné uplatniť, sa určí podľa úrovne aktuálnej trojmesačnej priemernej prebytkovej marže v súlade s tabuľkou 2.
Tabuľka 2
Sekuritizácie, ktoré podliehajú kontrolovanému ustanoveniu o predčasnom splatení
Sekuritizácie, ktoré podliehajú nekontrolovanému ustanoveniu o predčasnom splatení
Priemerná trojmesačná prebytková marža
Konverzný faktor
Konverzný faktor
Nad úrovňou A
0 %
0 %
Úroveň A
1 %
5 %
Úroveň B
2 %
15 %
Úroveň C
10 %
50 %
Úroveň D
20 %
100 %
Úroveň E
40 %
100 %
Kde:
a)
úroveň „A“ sa vzťahuje na úrovne prebytkovej marže nižšie než 133,33 % záchytného bodu prebytkovej marže, ale nie nižšie ako 100 % tejto záchytnej úrovne;
b)
úroveň „B“ sa vzťahuje na úrovne prebytkovej marže nižšie než 100 % záchytného bodu prebytkovej marže, ale nie nižšie ako 75 % tejto záchytnej úrovne;
c)
úroveň „C“ sa vzťahuje na úrovne prebytkovej marže nižšie než 75 % záchytného bodu prebytkovej marže, ale nie nižšie ako 50 % tejto záchytnej úrovne;
d)
úroveň „D“ sa vzťahuje na úrovne prebytkovej marže nižšie než 50 % záchytného bodu prebytkovej marže, ale nie nižšie ako 25 % tejto záchytnej úrovne;
e)
úroveň „E“ sa vzťahuje na úrovne prebytkovej marže nižšie než 25 % záchytného bodu prebytkovej marže.
7. V prípade sekuritizácií podliehajúcich ustanoveniu o predčasnom splatení retailových expozícií, ktoré sú odvolateľné bez akýchkoľvek podmienok alebo záväzkov a bez predchádzajúceho oznámenia a pri ktorých je predčasné splatenie vyvolané kvantitatívnou hodnotou z iného dôvodu, než z dôvodu trojmesačnej priemernej prebytkovej marže, môžu inštitúcie na základe povolenia príslušných orgánov uplatniť zaobchádzanie, ktoré je veľmi blízke zaobchádzaniu uvedenému v odseku 6, na účely určenia daného konverzného faktora. Príslušný orgán udelí povolenie, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
toto zaobchádzanie je primeranejšie, pretože inštitúcia si môže vytvoriť kvantitatívnu mieru ekvivalentnú, pokiaľ ide o kvantitatívnu hodnotu vedúcu k predčasnému splateniu, záchytnej úrovni prebytkovej marže;
b)
toto zaobchádzanie vedie k opatreniu týkajúcemu sa rizika, že úroveň kreditného rizika, ktorému je inštitúcia vystavená, sa môže zvýšiť po uplatnení ustanovenia o predčasnom splatení, ktoré je také obozretné, ako to, ktoré je vypočítané v súlade s odsekom 6.
8. Všetky ostatné sekuritizácie podliehajúce kontrolovanému ustanoveniu o predčasnom splatení revolvingových expozícií podliehajú konverznému faktoru 90 %.
9. Všetky ostatné sekuritizácie podliehajúce nekontrolovanému ustanoveniu o predčasnom splatení revolvingových expozícií podliehajú konverznému faktoru 100 %.
Článok 257
Zmierňovania kreditného rizika sekuritizačných pozícií podľa štandardizovaného prístupu
Ak inštitúcia získa zabezpečenie sekuritizačnej pozície, výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií sa môže zmeniť v súlade s kapitolou 4.
Článok 258
Zníženie hodnôt rizikovo vážených expozícií
Ak sa sekuritizačnej pozícii priradí 1 250 % riziková váha, inštitúcie môžu v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. k) ako alternatívu k zahrnutiu pozície do výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií odpočítať hodnotu expozície pozície od vlastného kapitálu Tier 1. Na tieto účely môže výpočet hodnoty expozície odzrkadľovať prípustné financované zabezpečenie spôsobom, ktorý je v súlade s článkom 257.
Ak inštitúcia, ktorá je originátorom, využije túto alternatívu, môže odpočítať 12,5-násobok hodnoty odpočítanej v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. k) od sumy uvedenej v článku 252 ako hodnota rizikovo vážených expozícií, ktorú by v danom čase vypočítala pre sekuritizované pozície, keby neboli sekuritizované.
Pododdiel 4
Výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií podľa prístupu irb
Článok 259
Poradie metód
1. Inštitúcie používajú metódy v súlade s týmto poradím:
a)
v prípade pozície s ratingom alebo pozície, pri ktorej sa môže použiť odvodený rating, sa na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií použije metóda ratingov stanovená v článku 261;
b)
pre pozíciu bez ratingu môže inštitúcia použiť metódu založenú na vzorci stanovenom orgánom dohľadu uvedenú v článku 262, ak môže produkovať odhady PD, a prípadne hodnotu expozície a LGD ako vstupy pre metódu založenú na vzorci stanovenom orgánom dohľadu v súlade s požiadavkami pre odhad týchto parametrov na základe prístupu IRB v súlade s oddielom 3. Inštitúcia iná ako originátor môže metódu založenú na vzorci stanovenom orgánom dohľadu použiť len na základe vopred udeleného povolenia príslušnými orgánmi, ktoré sa udelí, len ak inštitúcia spĺňa podmienku uvedenú v prvej vete tohto písmena;
c)
ako alternatívu k písmenu b) a len pre pozície bez ratingov v programoch ABCP môže inštitúcia použiť prístup interného hodnotenia, ako sa uvádza v odseku 4, ak jej to príslušné orgány povolili;
d)
vo všetkých ostatných prípadoch sa sekuritizačným pozíciám bez ratingu priradí 1 250 % riziková váha;
e)
bez ohľadu na písmeno d) a na základe vopred udeleného povolenia príslušnými orgánmi môže inštitúcia vypočítať rizikovú váhu pre pozície bez ratingov v programe ABCP v súlade s článkami 253 alebo 254, ak pozícia bez ratingu nie je v krátkodobom obchodovateľnom cennom papieri a vzťahuje sa na ňu prístup interného hodnotenia, pre ktorý sa žiada povolenie. Hodnoty agregovaných expozície, na ktoré sa uplatní táto výnimka, nesmú byť významné a v žiadnom prípade nižšie ako 10 % hodnôt agregovaných expozícií, s ktorými inštitúcia zaobchádza podľa prístupu interného hodnotenia. Inštitúcia prestane tento postup používať, ak sa povolenie pre príslušný prístup interného hodnotenia zamietne.
2. Na účely použitia odvodených ratingov inštitúcia priradí pozícii bez ratingu odvodené ratingové hodnotenie, ktoré je ekvivalentné ratingovému hodnoteniu referenčnej pozície s ratingom, ktorá je najvyššou nadriadenou pozíciou, ktorá je po každej stránke podriadená príslušnej sekuritizačnej pozícii bez ratingu a spĺňa všetky tieto podmienky:
a)
referenčné pozície musia byť po každej stránke podriadené sekuritizačnej pozícii bez ratingu;
b)
splatnosť referenčných pozícií musí byť rovnaká alebo dlhšia než splatnosť príslušnej pozície bez ratingu;
c)
každý odvodený rating sa musí neustále aktualizovať, aby sa zohľadnili všetky zmeny v ratingovom hodnotení referenčných pozícií.
3. Príslušné orgány udelia inštitúciám povolenie používať „prístup interného hodnotenia“, ako sa uvádza v odseku 4, keď sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
pozície v krátkodobých obchodovateľných cenných papieroch emitovaných v rámci programu ABCP sú pozície s ratingom;
b)
interné hodnotenie kreditnej kvality pozície odzrkadľuje verejne prístupnú metodiku hodnotenia od jednej alebo viacerých ECAI, zameranú na vykonávanie ratingu cenných papierov krytých expozíciami rovnakého druhu ako sekuritizované;
c)
medzi ECAI, ktorých metodika je zohľadnená podľa písmena b), patria tie ECAI, ktoré poskytli externý rating krátkodobých obchodovateľných cenných papierov emitovaných v rámci programu ABCP. Kvantitatívne prvky, akými sú napríklad stresové faktory, ktoré sa používajú pri priraďovaní pozície konkrétnej kreditnej kvalite, musia byť aspoň také konzervatívne ako prvky, ktoré sa používajú v príslušnej metodike hodnotenia predmetných ECAI;
d)
inštitúcia pri vypracovaní metodiky interného hodnotenia zohľadňuje relevantné uverejnené ratingové metodiky ECAI, ktoré udeľujú rating krátkodobým obchodovateľným cenným papierom programu ABCP. Inštitúcia toto zohľadnenie zdokumentuje a pravidelne ho aktualizuje, ako je uvedené v písmene g);
e)
metodika interného hodnotenia inštitúcie zahŕňa ratingové stupne. Tieto ratingové stupne zodpovedajú ratingovým hodnoteniam od ECAI a táto skutočnosť sa jasne zdokumentuje;
f)
metodika interného hodnotenia sa používa v rámci interných procesov inštitúcie v oblasti riadenia rizík vrátane procesov rozhodovania, informácií pre manažment a alokácie interného kapitálu;
g)
interní alebo externí audítori, ECAI alebo útvar interného kreditného preskúmavania, či útvar riadenia rizík inštitúcie vykonávajú pravidelné preskúmavanie procesu interného hodnotenia a kvality interného hodnotenia kreditnej kvality expozícií inštitúcie v rámci programu ABCP. Ak uvedené preskúmavanie vykonávajú interní audítori, útvar kreditného preskúmania alebo útvar riadenia rizík inštitúcie, tieto útvary sú nezávislé od obchodnej línie programu ABCP, ako aj od vzťahu s klientom;
h)
inštitúcia priebežne sleduje výkonnosť svojich interných ratingov s cieľom vyhodnotiť výkonnosť svojej metodiky interného hodnotenia a v prípade, že výnosnosť expozícii sa spravidla líši od výnosnosti, ktorú ukazujú interné ratingy, túto metodiku upravuje;
i)
program ABCP zahŕňa štandardy upisovania vo forme usmernení týkajúcich sa úverov a investícií. Správca programu ABCP pri rozhodovaní o kúpe aktíva zváži druh kupovaného aktíva, druh a peňažnú hodnotu expozícií, ktoré vyplývajú z poskytnutia facilít likvidity a zvýšenia kreditnej kvality, rozdelenie straty a právne a ekonomické oddelenie prevedených aktív od subjektu, ktorý ich predáva. Vykoná sa úverová analýza rizikového profilu subjektu predávajúceho aktíva, ktorá zahŕňa analýzu predchádzajúcej a očakávanej budúcej finančnej výkonnosti, súčasnej trhovej pozície, očakávanej budúcej konkurencieschopnosti, rozsahu využívania finančnej páky, peňažného toku a úrokového krytia a ratingu dlhu. Okrem toho sa vykoná preskúmanie predávajúceho v oblasti štandardov upisovania, schopnosti poskytovať služby a postupov inkasovania;
j)
štandardy upisovania v rámci programu ABCP stanovujú minimálne kritériá prípustnosti aktív, ktoré predovšetkým:
i)
vylučujú kúpu aktív, ktoré sú výrazne po termíne splatnosti alebo aktív v zlyhaní;
ii)
obmedzujú nadmernú koncentráciu na jednotlivého dlžníka alebo geografickú oblasť;
iii)
obmedzujú dobu trvania aktív, ktoré sa majú kúpiť;
k)
program ABCP má politiky a postupy inkasovania, ktoré zohľadňujú operačnú schopnosť a kreditnú kvalitu správcu. Program ABCP zmierňuje riziko súvisiace s výkonnosťou predávajúceho alebo správcu prostredníctvom rôznych metód, akými sú napríklad spúšťacie faktory založené na aktuálnej kreditnej kvalite, ktoré by mali zabrániť vzájomnému zmiešavaniu zdrojov;
l)
agregovaný odhad straty v skupine aktív, ktorej kúpa sa v rámci programu ABCP zvažuje, musí zohľadňovať všetky zdroje možného rizika, akým je kreditné riziko, či riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov. Ak zvýšenie kreditnej kvality poskytnuté predávajúcim vychádza len z kreditných strát, pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov sa vytvára osobitná rezerva, ak je toto riziko významné pre danú skupinu expozícií. Okrem toho na účely stanovenia požadovanej úrovne zvýšenia kreditnej kvality program preveruje historické informácie získané za niekoľko rokov vrátane informácií o stratách, platobnej disciplíne, znížení kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov a miere obratu pohľadávok;
m)
program ABCP zahŕňa do nákupu expozícií štrukturálne prvky, akými sú spúšťacie faktory pre ukončenie transakcií, s cieľom zmierniť možné zhoršenie kreditnej kvality podkladového portfólia.
4. V rámci prístupu interného hodnotenia priradí inštitúcia pozícii bez ratingu jeden z ratingových stupňov ustanovených v odseku 3 písm. e). Pozícii sa priradí odvodený rating rovnaký ako ratingové hodnotenie zodpovedajúce danému ratingovému stupňu tak, ako sa ustanovuje v odseku 3 písm. e). Ak je na začiatku sekuritizácie tento odvodený rating na úrovni investičného stupňa alebo vyššej, pokladá sa za rovnaký ako prípustné ratingové hodnotenie od ECAI na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií.
5. Inštitúcie, ktoré získali povolenie používať prístup interného hodnotenia, sa nemôžu vrátiť k používaniu iných metód, keď nie sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
inštitúcia preukázala k spokojnosti príslušného orgánu, že má na to náležitý dôvod;
b)
inštitúcii bolo vopred udelené povolenie príslušného orgánu.
Článok 260
Maximálne hodnoty rizikovo vážených expozícií
Inštitúcia, ktorá je originátorom, inštitúcia, ktorá je sponzorom, alebo iné inštitúcie, ktoré sú schopné počítať KIRB, môžu obmedziť hodnoty rizikovo vážených expozícií počítané vzhľadom na ich pozície v sekuritizácii na hodnoty, z ktorých by vyplývala požiadavku na vlastné zdroje podľa článku 92 ods. 3, ktorá sa rovná súčtu 8 % hodnôt rizikovo vážených expozícií, ktoré by vznikli v prípade, ak by sekuritizované aktíva neboli sekuritizované a boli by v súvahe inštitúcie, a výšky očakávaných strát týchto expozícií.
Článok 261
Metóda ratingov
1. Podľa metódy ratingov inštitúcia vypočíta hodnotu rizikovo vážených expozícií sekuritizačných alebo resekuritizačných pozícií s ratingom tak, že na hodnotu expozície uplatní príslušnú rizikovú váhu a výsledok vynásobí koeficientom 1,06.
Príslušná riziková váha je riziková váha stanovená v tabuľke 4, s ktorou súvisí ratingové hodnotenie pozície v súlade s oddielom 4.
Tabuľka 4
Stupeň kreditnej kvality
Sekuritizačné pozície
Resekuritizačné pozície
Ratingové hodnotenia iné než krátkodobé
Krátkodobé ratingové hodnotenia
A
B
C
D
E
1
1
7 %
12 %
20 %
20 %
30 %
2
8 %
15 %
25 %
25 %
40 %
3
10 %
18 %
35 %
35 %
50 %
4
2
12 %
20 %
40 %
65 %
5
20 %
35 %
60 %
100 %
6
35 %
50 %
100 %
150 %
7
3
60 %
75 %
150 %
225 %
8
100 %
200 %
350 %
9
250 %
300 %
500 %
10
425 %
500 %
650 %
11
650 %
750 %
850 %
Všetky ostatné a bez ratingu
1 250 %
Váženie uvedené v stĺpci C tabuľky 4 sa uplatní, keď sekuritizačná pozícia nie je resekuritizačnou pozíciou a keď skutočný počet sekuritizovaných expozícií je nižší než šesť.
Na zostávajúce sekuritizačné pozície, ktoré nie sú resekuritizačnými pozíciami, sa uplatní váženie uvedené v stĺpci B okrem prípadu, keď je pozícia v najvyššej nadriadenej sekuritizačnej tranži, pričom v takom prípade sa uplatní váženie uvedené v stĺpci A.
Na resekuritizačné pozície sa uplatní váženie uvedené v stĺpci E okrem prípadu, keď je resekuritizačná pozícia v najvyššej nadriadenej resekuritizačnej tranži a žiadne z podkladových expozícií neboli samotné resekuritizačnými expozíciami, pričom v takom prípade sa použije stĺpec D.
Pri rozhodovaní o tom, či je tranža najvyššia nadriadená, sa nemusia zohľadňovať sumy splatné v rámci úrokových alebo menových derivátových zmlúv, splatné poplatky, či iné podobné platby.
Pri výpočte skutočného počtu sekuritizovaných expozícií sa s viacerými expozíciami voči jednému dlžníkovi zaobchádza ako s jednou expozíciou. Skutočný počet expozícií sa vypočíta takto:
kde EADi je súčet hodnôt všetkých expozícií voči i-tému dlžníkovi. Ak je podiel portfólia spojený s najväčšou expozíciou C1 známy, inštitúcia môže počítať N ako 1/C1.
2. Zmierňovanie kreditného rizika sekuritizačných pozícií sa môže uznať v súlade s článkom 264 ods. 1 a 4, a to za podmienok ustanovených v článku 247.
Článok 262
Metóda založená na vzorci stanovenom orgánom dohľadu
1. V rámci metódy založenej na vzorci stanovenom orgánom dohľadu sa riziková váha pre sekuritizačné pozície vypočíta ďalej uvedeným spôsobom, pričom dolné ohraničenie je 20 % pre resekuritizačné pozície a 7 % pre všetky ostatné sekuritizačné pozície:
kde:
S[x] =
x,
when x ≤ K IRBR
,
when x K IRBR
където:
τ= 1 000;
ω= 20;
Beta [x; a, b]= kumulatívne rozdelenie beta s parametrami a, b vyčíslené v x;
T= hrúbka tranže, v ktorej sa drží pozícia, ktorá sa meria ako pomer (a) nominálnej hodnoty tranže k (b) súčtu nominálnych hodnôt sekuritizovaných expozícií. V prípade derivátových nástrojov uvedených v prílohe II sa súčet bežných reprodukčných nákladov a potenciálnych budúcich expozícií voči kreditným rizikám vypočítaný v súlade s kapitolou 6 použije namiesto nominálnej hodnoty;
KIRBR = pomer (a) KIRB k (b) súčtu hodnôt sekuritizovaných expozícií a vyjadruje sa ako desatinné číslo;
L= úroveň zvýšenia kreditnej kvality, ktorá sa meria ako pomer nominálnej hodnoty všetkých tranží podriadených tranži, v ktorej sa drží pozícia, k súčtu nominálnych hodnôt sekuritizovaných expozícií. Budúci kapitalizovaný príjem nie je zahrnutý do nameranej hodnoty L. Sumy, ktoré dlžia protistrany derivátových nástrojov uvedených v prílohe II, ktoré predstavujú podriadenejšie tranže než daná tranža, sa môžu merať na základe ich bežných reprodukčných nákladov bez zahrnutia potenciálnych budúcich expozícií voči kreditným rizikám pri výpočte úrovne zvýšenia kreditnej kvality;
N= skutočný počet expozícií počítaných v súlade s článkom 261. V prípade resekuritizácií musí inštitúcia zohľadňovať počet sekuritizačných expozícií v skupine, a nie počet podkladových expozícií v pôvodných skupinách, z ktorých pochádzajú podkladové sekuritizačné expozície;
ELGD= expozíciami vážená priemerná strata v prípade zlyhania, sa vypočíta takto:
kde
LGDi = priemerná LGD spojená so všetkými expozíciami voči i-tému dlžníkovi, kde LGD je stanovená v súlade s kapitolou 3. V prípade resekuritizácie sa na sekuritizované pozície uplatňuje LGD 100 %. Keď sa s rizikom zlyhania a rizikom zníženia kvality pohľadávok, ktoré sa týkajú odkúpených pohľadávok, z iných ako kreditných dôvodov zaobchádza v rámci sekuritizácie ako s celkom, vstupná hodnota LGDi predstavuje vážený priemer LGD pre kreditné riziko a 75 % LGD pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov. Váhy predstavujú požiadavky na vlastné zdroje osobitne pre kreditné riziko a osobitne pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov.
2. Keď nominálna hodnota expozície najväčšej sekuritizovanej expozície, C1, nie je vyššia než 3 % súčtu nominálnych hodnôt sekuritizovaných expozícií, potom na účely metódy založenej na vzorci stanovenom orgánom dohľadu môže inštitúcia v prípade sekuritizácií, ktoré nie sú resekuritizáciami, stanoviť LGD= 50 % a N rovnajúce sa jednej hodnote z:
alebo
kde:
Cm
=
pomer súčtu nominálnych hodnôt najväčších „m“ expozícií k súčtu nominálnych hodnôt sekuritizovaných expozícií. Úroveň „m“ môže stanoviť inštitúcia.
V prípade sekuritizácií, pri ktorých sú vecne všetky sekuritizované expozície retailové expozície, inštitúcie môžu na základe povolenia príslušného orgánu používať metódu založenú na vzorci stanovenom orgánom dohľadu s týmito zjednodušeniami: h = 0 a v = 0, a to za predpokladu, že skutočný počet expozícií nie je nízky a že expozície nie sú vysoko koncentrované.
3. Príslušné orgány pravidelne informujú EBA o využívaní odseku 2 inštitúciami. EBA monitoruje škálu postupov v tejto oblasti a v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá usmernenia.
4. Zmierňovanie kreditného rizika sekuritizačných pozícií je možné uznať v súlade s článkom 264 ods. 2 až 4 za podmienok uvedených v článku 247.
Článok 263
Facility likvidity
1. Na účely stanovenia hodnoty expozície sekuritizačnej pozície bez ratingu vo forme nástrojov hotovostnej zálohy sa môže uplatniť konverzný faktor 0 % na nominálnu hodnotu facility likvidity, ktorá spĺňa podmienky stanovené v článku 255 ods. 2.
2. Keď pre inštitúciu nie je možné počítať hodnoty rizikovo vážených expozícií pre sekuritizované expozície, ako keby neboli sekuritizované, inštitúcia môže vo výnimočných prípadoch a s výhradou povolenia od príslušných orgánov dočasne uplatňovať metódu uvedenú v odseku 3 na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií pre sekuritizačné pozície bez ratingu vo forme facility likvidity, ktorá spĺňa podmienky uvedené v článku 255 ods. 1. Inštitúcie oznámia používanie prvej vety príslušným orgánom spolu s uvedením dôvodov a plánovanej doby používania.
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií sa vo všeobecnosti nepovažuje za možný, ak inštitúcia nemá k dispozícii odvodený rating, prístup interného hodnotenia a prístup založený na vzorci stanovenom orgánom dohľadu.
3. Najvyššia riziková váha, ktorá by sa podľa kapitoly 2 uplatnila na ktorúkoľvek zo sekuritizovaných expozícií, keby neboli sekuritizované, sa môže použiť pre sekuritizačnú pozíciu vo forme facility likvidity, ktorá spĺňa podmienky uvedené v článku 255 ods. 1. Na určenie hodnoty expozície pozície sa uplatní konverzný faktor 100 %.
Článok 264
Zmierňovanie kreditného rizika pri sekuritizačných pozíciách podliehajúcich prístupu IRB
1. Ak sa hodnoty rizikovo vážených expozícií vypočítavajú pomocou metódy ratingov, hodnota expozície alebo riziková váha pre sekuritizačnú pozíciu, v súvislosti s ktorou sa získalo zabezpečenie, sa môžu zmeniť v súlade s ustanoveniami kapitoly 4, ktoré sa uplatňujú na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií podľa kapitoly 2.
2. V prípade úplného zabezpečenia, keď sa hodnota rizikovo vážených expozícií vypočítava pomocou metódy založenej na vzorci stanovenom orgánom dohľadu, sa uplatňujú tieto požiadavky:
a)
inštitúcia určí „skutočnú rizikovú váhu“ pozície. Tá sa vypočíta ako podiel hodnoty rizikovo vážených expozícií pozície a hodnoty expozície pozície a výsledok sa vynásobí hodnotou 100;
b)
v prípade financovaného zabezpečenia sa hodnota rizikovo vážených expozícií sekuritizačnej pozície vypočíta vynásobením hodnoty expozície pozície upravenej financovaným zabezpečením (E*, ako je vypočítané podľa kapitoly 4 na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií podľa kapitoly 2, pričom hodnota sekuritizačnej pozície je E) skutočnou rizikovou váhou;
c)
v prípade nefinancovaného zabezpečenia sa hodnota rizikovo vážených expozícií sekuritizačnej pozície vypočíta vynásobením GA (hodnoty zabezpečenia upravenej vzhľadom na každý nesúlad mien a splatností v súlade s ustanoveniami kapitoly 4) rizikovou váhou v prípade poskytovateľa zabezpečenia, a tento výsledok sa pripočíta k hodnote, ku ktorej sa dospelo vynásobením hodnoty sekuritizačnej pozície, zníženej o GA, skutočnou rizikovou váhou.
3. V prípade čiastočného zabezpečenia, keď sa hodnota rizikovo vážených expozícií počíta pomocou metódy založenej na vzorci stanovenom orgánom dohľadu, sa uplatňujú tieto požiadavky:
a)
ak zmiernenie kreditného rizika pokrýva prvú stratu alebo straty na pomernom základe zo sekuritizačnej pozície, inštitúcia môže uplatniť ustanovenia uvedené v odseku 2;
b)
v ostatných prípadoch zaobchádza inštitúcia so sekuritizačnou pozíciou ako s dvoma alebo viacerými pozíciami, pričom nekrytú časť považuje za pozíciu s nižšou kreditnou kvalitou. Na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií tejto pozície sa uplatňujú ustanovenia článku 262 s tou výhradou, že T sa upravuje na e* v prípade financovaného zabezpečenia a na T-g v prípade nefinancovaného zabezpečenia, kde e* označuje pomer E* k celkovej pomyselnej hodnote podkladovej skupiny, kde E* je upravená hodnota expozície sekuritizačnej pozície počítaná v súlade s ustanoveniami kapitoly 4, ktoré sa uplatňujú na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií podľa kapitoly 2, pričom E je hodnota sekuritizačnej pozície; a g je pomer nominálnej hodnoty zabezpečenia, upravený vzhľadom na akýkoľvek nesúlad mien alebo splatností v súlade s ustanoveniami kapitoly 4, k súčtu hodnôt sekuritizovaných expozícií. V prípade nefinancovaného zabezpečenia sa riziková váha poskytovateľa zabezpečenia uplatňuje na tú časť pozície, ktorá nie je zahrnutá do upravenej hodnoty T.
4. Ak v prípade nefinancovaného zabezpečenia príslušné orgány udelili inštitúcii povolenie počítať hodnotu rizikovo vážených expozícií pre porovnateľné priame expozície voči poskytovateľovi zabezpečenia v súlade s kapitolou 3, riziková váha g expozícií voči poskytovateľovi zabezpečenia v súlade s článkom 235 sa určí, ako sa ustanovuje v kapitole 3.
Článok 265
Dodatočné požiadavky na vlastné zdroje na sekuritizáciu revolvingových expozícií obsahujúcu ustanovenia o predčasnom splatení
1. V prípade predaja revolvingových expozícií v rámci sekuritizácie, ktorá zahŕňa ustanovenie o predčasnom splatení, vypočíta inštitúcia, ktorá je originátorom, popri hodnotách rizikovo vážených expozícií počítaných v súvislosti so svojimi sekuritizačnými pozíciami aj hodnotu rizikovo vážených expozícií v súlade s metódou stanovenou v článku 256.
2. Odchylne od článku 256 sa hodnota expozície podielu originátora rovná súčtu týchto položiek:
a)
hodnoty expozície tej pomyselnej časti skupiny čerpaných objemov predaných v rámci sekuritizácie, ktorej pomerná časť vzhľadom na objem celej skupiny predanej v rámci štruktúry určuje pomernú časť peňažných tokov tvorených inkasovanou istinou a úrokmi a inými pridruženými objemami, ktoré nemôžu slúžiť ako platby držiteľom sekuritizačných pozícií v sekuritizácii; a
b)
hodnoty expozície tej časti skupiny nečerpaných objemov úverových liniek, ktorých čerpané objemy boli predané v rámci sekuritizácie, ktorých pomerná časť v porovnaní s celkovým objemom takýchto nečerpaných objemov sa rovná pomeru hodnoty expozície uvedenej v písmene a) k hodnote expozície skupiny čerpaných objemov predaných v rámci sekuritizácie.
Podiel originátora nesmie byť podriadený podielu investorov.
Hodnota expozície podielu investorov je súčet hodnoty expozície pomyselnej časti skupiny čerpaných objemov, ktoré nespadajú pod písmeno a), a hodnoty expozície tej časti skupiny nečerpaných objemov úverových liniek, ktorých čerpané objemy boli predané v rámci sekuritizácie a nespadajú pod písmeno b).
3. Hodnota rizikovo vážených expozícií v súvislosti s hodnotou expozície podielu originátora v súlade s odsekom 2 písm. a) sa vypočíta ako v prípade pomernej expozície voči čerpaným objemom sekuritizovaných expozícií, ako keby neboli sekuritizované, a pomernej expozície voči nečerpaným objemom úverových liniek, ktorých čerpané objemy boli predané v rámci sekuritizácie.
Článok 266
Zníženie hodnôt rizikovo vážených expozícií
1. Hodnota rizikovo váženej expozície sekuritizačnej pozície, ktorej sa priraďuje 1 250 % riziková váha, sa môže znížiť o 12,5-násobok sumy každej špecifickej úpravy kreditného rizika, ktoré v súlade s článkom 110 vykoná inštitúcia vzhľadom na sekuritizované expozície. Špecifické úpravy kreditného rizika sa na účely výpočtu stanoveného v článku 159 nezohľadňujú do takej miery, ako sa zohľadňujú na vyššie uvedené účely.
2. Hodnota rizikovo váženej expozície sekuritizačnej pozície sa môže znížiť o 12,5-násobok sumy každej špecifickej úpravy kreditného rizika, ktoré v súlade s článkom 110 vykoná inštitúcia v súvislosti s uvedenou pozíciou.
3. Podľa článku 36 ods. 1 písm. k) môžu inštitúcie v súvislosti so sekuritizačnou pozíciou, na ktorú sa uplatňuje 1 250 % riziková váha, namiesto zahrnutia tejto pozície do ich výpočtu hodnôt rizikovo vážených expozícií, odpočítať jej hodnotu expozície od vlastných zdrojov s výhradou týchto okolností:
a)
hodnota expozície pozície sa môže odvodiť od hodnôt rizikovo vážených expozícií, pričom sa zohľadňuje akékoľvek zníženie vykonané v súlade s odsekmi 1 a 2;
b)
výpočet hodnoty expozície môže zohľadňovať prípustné financované zabezpečenie spôsobom, ktorý je v súlade s metodikou ustanovenou v článkoch 247 a 264;
c)
ak sa na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií používa metóda založená na vzorci stanovenom orgánom dohľadu a L KIRBR a [L+T] KIRBR, s pozíciou sa môže zaobchádzať ako s dvoma pozíciami, pričom pre nadriadenejšiu pozíciu sa L rovná KIRBR.
4. Ak inštitúcia využije možnosť uvedenú v odseku 3, môže odpočítať 12,5-násobok hodnoty odpočítanej v súlade s týmto odsekom od hodnoty uvedenej v článku 260 ako sumu, na ktorú sa môže obmedziť hodnota rizikovo vážených expozícií v súvislosti s jej pozíciami v sekuritizácii.
Oddiel 4
Externé ratingové hodnotenia
Článok 267
Použitie ratingových hodnotení ECAI
Inštitúcie môžu používať ratingové hodnotenia na určenie rizikovej váhy týkajúcej sa sekuritizačnej pozície len v prípade, keď ratingové hodnotenie vydala alebo schválila ECAI v súlade s nariadením (ES) č. 1060/2009.
Článok 268
Požiadavky, ktoré musia spĺňať ratingové hodnotenia ECAI
Na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s oddielom 3 môžu inštitúcie používať iba ratingové hodnotenie od ECAI, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
neexistuje nesúlad medzi druhmi platieb zohľadnenými v ratingovom hodnotení a druhmi platieb, na ktoré je inštitúcia oprávnená podľa zmluvy, na základe ktorej vznikla daná sekuritizačná pozícia;
b)
ECAI uverejňuje aj analýzy strát a peňažných tokov, citlivosť ratingových hodnotení na zmeny v základných predpokladoch pre ratingy, vrátane výnosnosti skupiny aktív, ako aj postupy, metodiky, predpoklady a základné prvky, na ktorých sa ratingové hodnotenia zakladajú, a to v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009. Informácie, ktoré sú dostupné len obmedzenému počtu subjektov, sa nepovažujú za uverejnené. Ratingové hodnotenia musia byť zahrnuté v matici prechodu ECAI;
c)
ratingové hodnotenie sa nesmie úplne a ani sčasti zakladať na kapitálom nekrytej podpore poskytnutej samotnou inštitúciou. V takom prípade inštitúcia považuje príslušnú pozíciu na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií pre túto pozíciu v súlade s oddielom 3, ako keby bola bez ratingového hodnotenia.
Ratingová agentúra sa musí zaviazať, že uverejní vysvetlenie, aký má výnosnosť skupiny aktív vplyv na toto ratingové hodnotenie.
Článok 269
Používanie ratingových hodnotení
1. Inštitúcia môže nominovať jednu alebo viaceré ECAI, ktorých ratingové hodnotenia sa použijú na výpočet jej hodnôt rizikovo vážených expozícií podľa tejto kapitoly (ďalej len „nominovaná ECAI“).
2. Inštitúcia používa v súvislosti so svojimi sekuritizačnými pozíciami ratingové hodnotenia dôsledne a nie selektívne a v súlade s týmito zásadami:
a)
inštitúcia nesmie používať ratingové hodnotenia od ECAI pre svoje pozície v niektorých tranžiach a ratingové hodnotenia od iných ECAI pre svoje pozície v iných tranžiach v rámci rovnakej sekuritizácie, ktoré môžu, ale nemusia mať udelený rating prvou ECAI;
b)
ak má pozícia dve ratingové hodnotenia od nominovaných ECAI, inštitúcia použije ratingové hodnotenie, ktorý je menej priaznivé;
c)
ak má pozícia viac než dve ratingové hodnotenia nominovaných ECAI, použijú sa dve najpriaznivejšie ratingové hodnotenia. Ak sú tieto dve najpriaznivejšie ratingové hodnotenia rozdielne, použije sa to, ktoré je menej priaznivé;
d)
inštitúcia nežiada aktívne o stiahnutie menej priaznivých ratingov.
3. Ak je zabezpečenie prípustné v zmysle kapitoly 4 poskytnuté priamo SSPE a je zohľadnené v ratingovom hodnotení pozície nominovanej ECAI, môže sa použiť riziková váha spojená s týmto ratingovým hodnotením. Keď zabezpečenie nie je prípustné v zmysle kapitoly 4, ratingové hodnotenie sa neuzná. Keď sa zabezpečenie neposkytuje SSPE, ale priamo sekuritizačnej pozícii, ratingové hodnotenie sa neuzná.
Článok 270
Zaraďovanie
EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom určiť pre všetky ECAI, ktoré stupne kreditnej kvality stanovené v tejto kapitole zodpovedajú príslušným ratingovým hodnoteniam od ECAI. Tieto rozhodnutia musia byť objektívne a konzistentné a musia sa vykonávať v súlade s týmito zásadami:
a)
EBA rozlišuje medzi relatívnymi stupňami rizika vyjadrenými každým ratingovým hodnotením;
b)
EBA zohľadňuje kvantitatívne faktory, ako napríklad miera zlyhania a/alebo straty a historickú výkonnosť ratingových hodnotení od jednotlivých ECAI pre rôzne triedy aktív;
c)
EBA zohľadní kvalitatívne faktory, akými sú napríklad rozsah transakcií hodnotených zo strany ECAI, jej metodika a obsahový význam jej ratingových hodnotení, najmä či sa zakladajú na očakávanej strate alebo strate prvého eura, a včasné platenie úrokov alebo konečné vyplatenie úrokov;
d)
EBA sa snaží zabezpečiť, aby sekuritizačné pozície, na ktoré sa vzťahuje rovnaká riziková váha na základe ratingových hodnotení od ECAI, podliehali ekvivalentným stupňom kreditného rizika. EBA podľa potreby zváži zmeny svojho určenia, pokiaľ ide o stupeň kreditnej kvality, s ktorým sa spája určité ratingové hodnotenie.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. júla 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
KAPITOLA 6
Kreditné riziko protistrany
Oddiel 1
Vymedzenie pojmov
Článok 271
Určovanie hodnoty expozície
1. Inštitúcia stanoví hodnotu expozície derivátových nástrojov uvedených v prílohe II v súlade s touto kapitolou.
2. Inštitúcia môže stanoviť hodnotu expozície repo transakcií, transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, transakcií s dlhou dobou vyrovnania a transakcií požičiavania s dozabezpečením v súlade s touto kapitolou namiesto kapitoly 4.
Článok 272
Vymedzenie pojmov
Na účely tejto kapitoly a hlavy VI tejto časti sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:
Všeobecné pojmy
1)
„kreditné riziko protistrany“ (CCR) znamená riziko zlyhania protistrany transakcie pred konečným vyrovnaním peňažných tokov transakcie;
Typy transakcií
2)
„transakcie s dlhou dobou vyrovnania“ znamenajú transakcie, pri ktorých sa protistrana zaviaže dodať cenný papier, komoditu alebo čiastku v cudzej mene ako protihodnotu za hotovosť, iné finančné nástroje alebo komodity, prípadne naopak, a to v deň vyrovnania alebo dodania, ktorý je podľa zmluvy stanovený neskôr ako termín stanovený podľa trhových noriem pre tento konkrétny typ transakcie, alebo päť obchodných dní odo dňa, keď úverová inštitúcia vstúpi do transakcie, a to podľa toho, čo nastane skôr;
3)
„transakcie požičiavania s dozabezpečením“ znamenajú transakcie, pri ktorých úverová inštitúcia rozšíri pôžičku v súvislosti s nákupom, predajom, prevodom cenných papierov alebo obchodovaním s nimi. Transakcie požičiavania s dozabezpečením nezahŕňajú iné pôžičky, ktoré sú zabezpečené kolaterálom vo forme cenných papierov;
Súbor vzájomného započítavania, hedžingové súbory a súvisiace pojmy
4)
„súbor vzájomného započítavania“ znamená skupinu transakcií medzi inštitúciou a jednou protistranou, ktorá podlieha právne vynútiteľnej dvojstrannej dohode o vzájomnom započítavaní uznanej podľa oddielu 7 a kapitoly 4.
Všetky transakcie, ktoré nepodliehajú právne vynútiteľnej dvojstrannej dohode o vzájomnom započítavaní uznanej podľa oddielu 7, sa na účely tejto kapitoly považujú za vlastný súbor vzájomného započítavania.
V súlade s metódou interných modelov uvedenou v oddiele 6 sa so všetkými súbormi vzájomného započítavania s jednou protistranou môže zaobchádzať ako s jedným súborom vzájomného započítavania, ak sú negatívne simulované trhové hodnoty jednotlivých súborov vzájomného započítavania nastavené v odhade očakávanej expozície (expected exposure, ďalej len „EE“) na hodnotu 0;
5)
„riziková pozícia“ znamená hodnotu rizika, ktorá je priradená transakcii podľa štandardizovanej metódy uvedenej v oddiele 5 vychádzajúc z vopred určeného algoritmu;
6)
„hedžovací súbor“ znamená skupinu rizikových pozícií z transakcií v rámci jedného súboru vzájomného započítavania, pre ktoré sa pri stanovení hodnoty expozície podľa štandardizovanej metódy uvedenej v oddiele 5 používa iba ich čistá hodnota;
7)
„dohoda o dozabezpečení“ znamená dohodu alebo ustanovenia k dohode, podľa ktorých jedna protistrana musí poskytnúť kolaterál druhej protistrane v prípade, keď expozícia druhej protistrany voči prvej protistrane presiahne stanovenú úroveň;
8)
„hraničná hodnota pre dozabezpečenie“ znamená najväčšiu hodnotu expozície, ktorá zostáva nevyrovnaná, kým jedna zo strán nemá právo požiadať o kolaterál;
9)
„obdobie rizika dozabezpečenia“ znamená časové obdobie od poslednej výmeny kolaterálu, ktorý pokrýva súbor vzájomného započítavania transakcií s protistranou, ktorá zlyhala, do zatvorenia pozícií a opätovného hedžingu vyplývajúceho trhového rizika;
10)
„efektívna splatnosť podľa metódy interných modelov pre súbor vzájomného započítavania so splatnosťou dlhšou ako jeden rok“ znamená pomer medzi celkovou expozíciou očakávanou počas trvania transakcií v súbore vzájomného započítavania diskontovanou bezrizikovou mierou návratnosti a celkovou expozíciou očakávanou počas jedného roka v súbore vzájomného započítavania diskontovanou bezrizikovou mierou.
Túto efektívnu splatnosť možno upraviť tak, aby zohľadňovala riziko obnovenia, a to nahradením očakávanej expozície efektívnou očakávanou expozíciou v predpovediach na kratšie obdobie ako jeden rok;
11)
„krížové vzájomné započítavanie produktov“ znamená zahrnutie transakcií rôznych kategórií produktov do rovnakého súboru vzájomného započítavania v súlade s pravidlami krížového vzájomného započítavania produktov uvedenými v tejto kapitole;
12)
„súčasná trhová hodnota“ (current market value, ďalej len „CMV“) na účely oddielu 5 odkazuje na čistú trhovú hodnotu portfólia transakcií v rámci súboru vzájomného započítavania. Pri jej výpočte sa využívajú kladné aj záporné trhové hodnoty;
Rozdelenie
13)
„rozdelenie trhových hodnôt“ znamená predpovedané rozdelenie pravdepodobnosti čistých trhových hodnôt transakcií v rámci súboru vzájomného započítavania k určitému dátumu v budúcnosti (obdobie predpovede) so zreteľom na trhové hodnoty týchto transakcií realizované ku dňu predpovede;
14)
„rozdelenie expozícií“ znamená predpovedané rozdelenie pravdepodobnosti trhových hodnôt, pri ktorom sa predpovedaným záporným čistým trhovým hodnotám priradí nula;
15)
„rizikovo neutrálne rozdelenie“ znamená rozdelenie trhových hodnôt alebo expozícií počas určitého obdobia v budúcnosti, pričom sa rozdelenie vypočíta na základe hodnôt implikovaných trhom, ako sú napríklad implikované hodnoty volatility;
16)
„skutočné rozdelenie“ znamená rozdelenie trhových hodnôt alebo expozícií počas určitého obdobia v budúcnosti, pričom sa rozdelenie vypočíta na základe historických alebo realizovaných hodnôt, ako sú napríklad hodnoty volatility vypočítané na základe zmien cien alebo sadzieb v minulosti;
Merania a úpravy expozícií
17)
„aktuálna expozícia“ znamená vyššiu z nasledujúcich dvoch hodnôt: nuly alebo trhovej hodnoty transakcie alebo portfólia transakcií v rámci súboru vzájomného započítavania s protistranou, ktorá by v prípade zlyhania protistrany zanikla, keby neexistovala možnosť opätovného nadobudnutia hodnoty týchto transakcií v prípade platobnej neschopnosti alebo likvidácie;
18)
„vrcholová expozícia“ znamená vysoký percentil rozdelenia expozícií ku konkrétnemu dátumu v budúcnosti pred dátumom splatnosti najdlhšie trvajúcej transakcie v súbore vzájomného započítavania;
19)
„očakávaná expozícia“ (expected exposure, ďalej len „EE“) znamená priemer rozdelenia expozícií ku konkrétnemu dátumu v budúcnosti pred splatnosťou transakcie s najdlhšou splatnosťou v súbore vzájomného započítavania;
20)
„efektívna očakávaná expozícia k určitému dátumu“ (effective expected exposure, ďalej len „efektívna EE“) znamená maximálnu očakávanú expozíciu k tomuto dátumu alebo akémukoľvek skoršiemu dátumu. Prípadne ju možno vymedziť k určitému dátumu buď ako očakávanú expozíciu k tomuto dátumu, alebo ako efektívne očakávanú expozíciu k akémukoľvek skoršiemu dátumu podľa toho, ktorá z nich je vyššia;
21)
„očakávaná pozitívna expozícia“ (expected positive exposure, ďalej len „EPE“) znamená vážený priemer očakávaných expozícií za isté obdobie, pričom váhy sú podielom konkrétnej očakávanej expozície na celkovom období.
Inštitúcie používajú pri výpočte požiadavky na vlastné zdroje priemer za prvý rok alebo - v prípade, že sú všetky zmluvy v súbore vzájomného započítavania splatné do jedného roka - za časové obdobie, kým nenadobudne splatnosť zmluva s najdlhšou splatnosťou v súbore vzájomného započítavania;
22)
„efektívna očakávaná pozitívna expozícia“ (effective expected positive exposure, ďalej len „efektívna EPE“) znamená vážený priemer efektívnej očakávanej expozície počas prvého roka trvania súboru vzájomného započítavania alebo - v prípade, že sú všetky zmluvy v súbore vzájomného započítavania splatné do jedného roka - za obdobie trvania zmluvy s najdlhšou splatnosťou v súbore vzájomného započítavania, pričom váhy sú podielom konkrétnej očakávanej expozície na celkovom období;
Riziká spojené s CCR
23)
„riziko obnovenia“ znamená hodnotu, o ktorú je EPE podhodnotená, ak sa očakáva, že budúce transakcie s protistranou budú realizované nepretržite.
Dodatočná expozícia, ktorá vznikne na základe týchto budúcich transakcií, sa do výpočtu EPE nezahŕňa;
24)
„protistrana“ na účely oddielu 7 znamená právnickú alebo fyzickú osobu, ktorá vstupuje do dohody o vzájomnom započítavaní a je k tomu zmluvne spôsobilá;
25)
„dohoda o vzájomnom krížovom započítavaní produktov“ znamená dvojstrannú zmluvnú dohodu medzi inštitúciou a protistranou, na základe ktorej vzniká jediný právny záväzok (založený na vzájomnom započítavaní krytých transakcií), ktorý sa vzťahuje na všetky dvojstranné rámcové dohody a transakcie, ktoré patria k rôznym kategóriám produktov zahrnutých do dohody.
„Rôzne kategórie produktov“ na účely tohto vymedzenia pojmov znamenajú:
a)
repo transakcie, pôžičky a výpožičky cenných papierov a komodít;
b)
transakcie požičiavania s dozabezpečením;
c)
zmluvy uvedené v prílohe II;
26)
„platobná pozícia“ znamená platbu schválenú v rámci transakcie s OTC derivátmi s lineárnym rizikovým profilom, ktorá si vyžaduje výmenu finančného nástroja za platbu.
V prípade transakcií, ktoré si vyžadujú výmenu platby za platbu, predstavujú tieto dve platobné pozície zmluvne dohodnuté hrubé platby vrátane pomyselnej hodnoty transakcie.
Oddiel 2
Metódy výpočtu hodnoty expozície
Článok 273
Metódy výpočtu hodnoty expozície
1. Inštitúcia stanoví hodnotu expozície v prípade zmlúv uvedených v prílohe II na základe jednej z metód uvedených v oddieloch 3 až 6 v súlade s týmto článkom.
Inštitúcia, ktorá nie je oprávnená na zaobchádzanie v zmysle článku 94, nepoužíva metódu uvedenú v oddiele 4. Na stanovenie hodnoty expozície v prípade zmlúv uvedených v bode 3 prílohy II nepoužíva inštitúcia metódu uvedenú v oddiele 4. Inštitúcie môžu v rámci skupiny trvalo používať kombináciu metód uvedených v oddieloch 3 až 6. Jedna inštitúcia nesmie používať kombináciu metód uvedených v oddieloch 3 až 6 trvalo, ale povolí sa jej používať kombináciu metód uvedených v oddieloch 3 a 5, ak sa jedna z metód používa v prípadoch uvedených v článku 282 ods. 6.
2. Ak to povolia príslušné orgány v súlade s článkom 283 ods. 1 a 2, inštitúcia môže stanoviť hodnotu expozície metódou interných modelov uvedenou v oddiele 6 pre tieto položky:
a)
zmluvy uvedené v prílohe II;
b)
repo transakcie;
c)
transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít;
d)
transakcie požičiavania s dozabezpečením;
e)
transakcie s dlhou dobou vyrovnania.
3. Ak inštitúcia kúpi zabezpečenie vo forme kreditného derivátu pre expozíciu nezahrnutú do obchodnej knihy alebo expozíciu voči riziku protistrany, požiadavku na vlastné zdroje pre hedžovanú expozíciu môže vypočítať v súlade s:
a)
článkami 233 až 236;
b)
článkom 153 ods. 3 alebo článkom 183, ak bolo udelené povolenie v súlade s článkom 143.
Hodnota expozície voči CCR v prípade týchto kreditných derivátov sa rovná nule, pokiaľ inštitúcia neuplatňuje postup podľa článku 299 ods. 2 písm. h) bodu ii).
4. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 3, sa inštitúcia na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre kreditné riziko protistrany môže rozhodnúť pre konzistentné zahrňovanie všetkých kreditných derivátov nezahrnutých do obchodnej knihy a kúpené ako zabezpečenie pre expozíciu nezahrnutú do obchodnej knihy alebo zabezpečenie pre expozíciu voči kreditnému riziku protistrany, ak sa v tomto nariadení takéto zabezpečenie uznáva.
5. Ak inštitúcia považuje swapy na kreditné zlyhanie, ktoré predala nejaká inštitúcia, za kreditné zabezpečenie poskytnuté touto inštitúciou, a v prípade, že swapy na kreditné zlyhanie podliehajú požiadavke na vlastné zdroje pre kreditné riziko podkladových aktív v plnej pomyselnej hodnote, ich hodnota expozície na účely CCR nezahrnutého do obchodnej knihy sa rovná nule.
6. Na základe všetkých metód uvedených v oddieloch 3 až 6 sa hodnota expozície pre dotknutú protistranu rovná súčtu hodnôt expozícií vypočítaných pre každý súbor vzájomného započítavania s dotknutou protistranou.
Čo sa týka dotknutej protistrany, hodnota expozície pre daný súbor vzájomného započítavania OTC derivátov uvedených v prílohe II vypočítaná v súlade s touto kapitolou musí byť vyššia z nasledujúcich hodnôt: nuly alebo rozdielu medzi súčtom hodnôt expozícií pre všetky súbory vzájomného započítavania s protistranou a súčtom CVA pre túto protistranu, ktoré inštitúcia uznala ako odpis. Úpravy ocenenia pohľadávok sa vypočítajú bez ohľadu na akékoľvek vykompenzujúce úpravy ocenenia záväzkov pripísané vlastnému kreditnému riziku spoločnosti, ktoré sa už vylúčili z vlastných zdrojov podľa článku 33 ods. 1 písm. c).
7. Inštitúcie stanovia hodnoty expozícií pre expozície vyplývajúce z transakcií s dlhou dobou vyrovnania na základe niektorej z metód uvedených v oddieloch 3 až 6 bez ohľadu na to, akú metódu si inštitúcia vyberie pre zaobchádzanie s OTC derivátmi a repo transakciami, transakciami požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít a transakciami požičiavania s dozabezpečením. Pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje pre transakcie s dlhou dobou vyrovnania môže inštitúcia, ktorá uplatňuje prístup uvedený v kapitole 3, trvalo a bez ohľadu na dôležitosť takýchto pozícií priradiť rizikové váhy na základe prístupu uvedeného v kapitole 2.
8. V prípade metód uvedených v oddieloch 3 a 4 prijme inštitúcia konzistentnú metodiku na stanovenie pomyselnej hodnoty rôznych typov produktov a zabezpečí, aby pomyselná hodnota, ktorá sa má zohľadniť, bola primeranou mierou rizika obsiahnutého v zmluve. Ak sa v zmluve ustanovuje násobenie peňažných tokov, inštitúcia upraví pomyslenú hodnotu tak, aby zohľadňovala účinky násobenia na štruktúru rizík tejto zmluvy.
Inštitúcie v prípade metód uvedených v oddieloch 3 až 6 zaobchádzajú s transakciami, v súvislosti s ktorými bolo identifikované špecifické riziko nesprávnej voľby, v súlade s článkom 291 ods. 2, 4, 5 a 6, podľa toho, ktorý odsek je vhodný.
Oddiel 3
Metóda oceňovania trhovou hodnotou
Článok 274
Metóda oceňovania trhovou hodnotou
1. Na účely stanovenia bežných reprodukčných nákladov všetkých zmlúv s kladnými hodnotami priradia inštitúcie zmluvám aktuálne trhové hodnoty.
2. Na účely stanovenia potenciálnej budúcej expozície voči kreditným rizikám vynásobia inštitúcie pomyselné hodnoty alebo prípadne podkladové hodnoty percentuálnymi hodnotami uvedenými v tabuľke 1 a v súlade s týmito zásadami:
a)
zmluvy, ktoré nepatria do žiadnej z piatich kategórií uvedených v tabuľke 1, sa považujú za zmluvy týkajúce sa iných komodít, ako sú drahé kovy;
b)
pri zmluvách s viacnásobnou výmenou istiny sa percentuálne hodnoty vynásobia počtom zostávajúcich platieb, ktoré sa v súlade so zmluvou majú ešte uskutočniť;
c)
pri zmluvách, ktoré sú štruktúrované tak, aby sa nesplatená expozícia vyrovnala v stanovených platobných termínoch, a v prípadoch, že sa podmienky zmenia tak, aby bola trhová hodnota zmluvy v týchto termínoch nulová, zostatková doba splatnosti sa rovná času do najbližšieho termínu zmeny. V prípade úrokových zmlúv, ktoré tieto kritériá spĺňajú a ktorých zostatková doba splatnosti predstavuje viac ako jeden rok, nemôže byť použitá nižšia percentuálna hodnota ako 0,5 %.
Tabuľka 1
Zostatková doba splatnosti
Úrokové zmluvy
Zmluvy týkajúce sa devíz a zlata
Zmluvy týkajúce sa kapitálových cenných papierov
Zmluvy týkajúce sa drahých kovov s výnimkou zlata
Zmluvy týkajúce sa iných komodít, ako sú drahé kovy
jeden rok alebo menej
0 %
1 %
6 %
7 %
10 %
viac ako jeden rok, ale nie viac ako päť rokov
0,5 %
5 %
8 %
7 %
12 %
viac ako päť rokov
1,5 %
7,5 %
10 %
8 %
15 %
3. V prípade zmlúv týkajúcich sa iných komodít, ako je zlato, ktoré sa uvádzajú v bode 3 prílohy II, môžu inštitúcie alternatívne k percentuálnym hodnotám uvedeným v tabuľke 1 použiť percentuálne hodnoty v tabuľke 2, ak inštitúcia v prípade týchto zmlúv dodržiava rozšírený prístup stupnice splatnosti uvedený v článku 361.
Tabuľka 2
Zostatková doba splatnosti
Drahé kovy
(s výnimkou zlata)
Základné kovy
Poľnohospodárske výrobky
(netrvanlivé - softs)
Iné, vrátane energetických produktov
jeden rok alebo menej
2 %
2,5 %
3 %
4 %
viac ako jeden rok, ale nie viac ako päť rokov
5 %
4 %
5 %
6 %
viac ako päť rokov
7,5 %
8 %
9 %
10 %
4. Súčet bežných reprodukčných nákladov a potenciálnej budúcej expozície voči kreditným rizikám predstavuje hodnotu expozície.
Oddiel 4
Metóda pôvodnej expozície
Článok 275
Metóda pôvodnej expozície
1. Hodnota expozície je pomyselná hodnota každého nástroja vynásobená percentuálnymi hodnotami uvedenými v tabuľke 3.
Tabuľka 3
Pôvodná doba splatnosti
Úrokové zmluvy
Zmluvy týkajúce sa devíz a zlata
jeden rok alebo menej
0,5 %
2 %
viac ako rok, ale nie viac ako dva roky
1 %
5 %
dodatková hodnota za každý ďalší rok
1 %
3 %
2. Pri výpočte hodnoty expozície úrokových zmlúv môže inštitúcia používať pôvodnú alebo zostatkovú dobu splatnosti.
Oddiel 5
Štandardizovaná metóda
Článok 276
Štandardizovaná metóda
1. Inštitúcie môžu používať štandardizovanú metódu (standardised method, ďalej len „SM“) len pri výpočte hodnoty expozície pre OTC deriváty a transakcie s dlhou dobou vyrovnania.
2. Pri uplatňovaní SM inštitúcie vypočítajú hodnotu expozície osobitne pre každý súbor vzájomného započítavania po zohľadnení kolaterálu takto:
kde:
CMV
=
aktuálna trhová hodnota portfólia transakcií v rámci súboru vzájomného započítavania s protistranou bez zohľadnenia kolaterálu, kde:
kde:
CMVi
=
aktuálna trhová hodnota transakcie i;
CMC
=
aktuálna trhová hodnota kolaterálu priradená súboru vzájomného započítavania, kde:
kde:
CMCl
=
aktuálna trhová hodnota kolaterálu l;
i
=
index označujúci transakciu;
l
=
index označujúci kolaterál;
j
=
index označujúci kategóriu hedžingového súboru.
Hedžingové súbory na tento účel zodpovedajú rizikovým faktorom, ktoré sa môžu započítať s rizikovými pozíciami s opačným znamienkom, aby sa dosiahla čistá riziková pozícia, ktorá je základom pre meranie expozície.
RPTij
=
riziková pozícia z transakcie i vzhľadom na hedžovací súbor j;
RPClj
=
riziková pozícia z kolaterálu l vzhľadom na hedžovací súbor j;
CCRMj
=
multiplikátor CCR uvedený v tabuľke 5 vzhľadom na hedžovací súbor j;
β
=
1,4.
3. Na účely výpočtu podľa odseku 2:
a)
prípustný kolaterál prijatý od protistrany má kladné znamienko a kolaterál poskytnutý protistrane má záporné znamienko;
b)
pri SM sa použije iba kolaterál prípustný podľa článku 197, článku 198 a článku 299 ods. 2 písm. d);
c)
inštitúcia môže nebrať na vedomie úrokové riziko spojené s platobnými pozíciami so zostatkovou dobou splatnosti kratšou ako jeden rok;
d)
inštitúcia môže považovať transakcie zložené z dvoch platobných pozícií denominovaných v rovnakej mene za jednu súhrnnú transakciu. Tento postup pre platobné pozície sa uplatňuje aj v prípade súhrnných transakcií.
Článok 277
Transakcie s lineárnym rizikovým profilom
1. Inštitúcie zaraďujú transakcie s lineárnym rizikovým profilom do rizikových pozícií v súlade s týmito ustanoveniami:
a)
transakcie s lineárnym rizikovým profilom s podkladovými nástrojmi vo forme kapitálových cenných papierov (vrátane akciových indexov), zlata, iných drahých kovov alebo iných komodít sa zaraďujú do rizikovej pozície v príslušnej akcii (alebo akciovom indexe) alebo komodite a do úrokovej rizikovej pozície pre platobnú pozíciu;
b)
transakcie s lineárnym rizikovým profilom s podkladovým nástrojom vo forme dlhového nástroja sa zaraďujú do úrokovej rizikovej pozície pre dlhový nástroj a ďalšej úrokovej rizikovej pozície pre platobnú pozíciu;
c)
transakcie s lineárnym rizikovým profilom, ktoré si vyžadujú výmenu platby za platbu, vrátane devízových forwardov, sa zaraďujú do úrokovej rizikovej pozície pre každú platobnú pozíciu.
Ak sú v rámci transakcie uvedenej v písmene a), b) alebo c) platobná pozícia alebo podkladový dlhový nástroj denominované v cudzej mene, táto platobná pozícia alebo podkladový nástroj sa zaraďujú do rizikovej pozície v tejto mene.
2. Na účely odseku 1 sa výška rizikovej pozície z transakcie s lineárnym rizikovým profilom rovná efektívnej pomyselnej hodnote (trhovej cene vynásobenej množstvom) podkladových finančných nástrojov alebo komodít prepočítanej do domácej meny inštitúcie vynásobením príslušným výmenným kurzom, s výnimkou dlhových nástrojov.
3. V prípade dlhových nástrojov a platobných pozícií sa výška rizikovej pozície rovná efektívnej pomyselnej hodnote nesplatených hrubých platieb (vrátane pomyselnej hodnoty) prepočítanej do meny domáceho členského štátu a vynásobenej modifikovanou duráciou dlhového nástroja, prípadne platobnej pozície.
4. Výška rizikovej pozície zo swapu na kreditné zlyhanie sa rovná pomyselnej hodnote referenčného dlhového nástroja vynásobenej zostatkovou dobou splatnosti swapu na kreditné zlyhanie.
Článok 278
Transakcie s nelineárnym rizikovým profilom
1. Inštitúcie stanovia výšku rizikových pozícií z transakcií s nelineárnym rizikovým profilom v súlade s nasledujúcimi odsekmi.
2. Výška rizikovej pozície z OTC derivátu s nelineárnym rizikovým profilom vrátane opcií a swapcií, ktorých podkladovým nástrojom nie je dlhový nástroj alebo platobná pozícia, sa rovná delta ekvivalentu efektívnej pomyselnej hodnoty finančného nástroja, ktorý je základom transakcie v súlade s článkom 280 ods. 1.
3. Výška rizikovej pozície z OTC derivátu s nelineárnym rizikovým profilom vrátane opcií a swapcií, ktorých podkladovým nástrojom je dlhový nástroj alebo platobná pozícia, sa rovná delta ekvivalentu efektívnej pomyselnej hodnoty finančného nástroja alebo platobnej pozície vynásobenej modifikovanou duráciou dlhového nástroja, prípadne platobnej pozície.
Článok 279
Zaobchádzanie s kolaterálom
Na účely stanovenia rizikových pozícií zaobchádzajú inštitúcie s kolaterálom takto:
a)
kolaterál prijatý od protistrany sa považuje za pohľadávku voči protistrane v rámci zmluvy o derivátoch (dlhá pozícia), ktorá je splatná ku dňu stanovenia;
b)
kolaterál poskytnutý protistranou sa považuje za záväzok voči protistrane (krátka pozícia), ktorý je splatný ku dňu stanovenia.
Článok 280
Výpočet rizikových pozícií
1. Inštitúcia stanoví výšku a znamienko rizikovej pozície takto:
a)
pre všetky nástroje okrem dlhových nástrojov:
i)
ako efektívnu pomyselnú hodnotu v prípade transakcie s lineárnym rizikovým profilom;
ii)
ako delta ekvivalent pomyselnej hodnoty =
v prípade transakcií s nelineárnym rizikovým profilom,kde:
Pref
=
cena podkladového nástroja vyjadrená v referenčnej mene;
V
=
hodnota finančného nástroja (v prípade opcie je touto hodnotou cena opcie);
p
=
cena podkladového nástroja vyjadrená v rovnakej mene ako V;
b)
pre dlhové nástroje a platobné pozície všetkých transakcií:
i)
ako efektívnu pomyselnú hodnotu vynásobenú modifikovanou duráciou v prípade transakcie s lineárnym rizikovým profilom;
ii)
ako delta ekvivalent pomyselnej hodnoty vynásobený modifikovanou duráciou
v prípade transakcií s nelineárnym rizikovým profilom,kde:
V
=
hodnota finančného nástroja (v prípade opcie je touto hodnotou cena opcie);
r
=
výška úrokovej sadzby.
Ak je V denominovaná v inej ako referenčnej mene, derivát sa prepočíta do referenčnej meny vynásobením príslušným výmenným kurzom.
2. Inštitúcie zoskupia rizikové pozície do hedžovacích súborov. Pre každý hedžovací súbor sa vypočíta absolútna hodnota súčtu výsledných rizikových pozícií. Výsledkom tohto výpočtu je čistá riziková pozícia, ktorá sa na účely článku 276 ods. 2 vypočíta takto:
Článok 281
Úrokové rizikové pozície
1. Na účely výpočtu úrokových rizikových pozícií uplatňujú inštitúcie ustanovenia uvedené nižšie.
2. V prípade úrokových rizikových pozícií z:
a)
peňažných vkladov prijatých od protistrany ako kolaterál;
b)
platobných pozícií;
c)
podkladových dlhových nástrojov;
pri ktorých sa v každom prípade v súlade s tabuľkou 1 článku 336 uplatňuje požiadavka na vlastné zdroje vo výške 1,60 % alebo menej, priradia inštitúcie týmto pozíciám jeden zo šiestich hedžovacích súborov pre každú menu, ako sa uvádza v tabuľke 4.
Tabuľka 4
Vládne referenčné úrokové sadzby
Mimovládne referenčné úrokové sadzby
Doba splatnosti
1 rok
1 rok
1 ≤ 5 rokov
1 ≤ 5 rokov
5 rokov
5 rokov
3. Pre úrokové rizikové pozície z podkladových dlhových nástrojov alebo platobných pozícií, pri ktorých je úroková sadzba viazaná na referenčnú úrokovú sadzbu, ktorá predstavuje všeobecnú úroveň úrokovej sadzby na trhu, sa zostatková doba splatnosti rovná časovému intervalu do ďalšej úpravy úrokovej sadzby. Vo všetkých ostatných prípadoch je to zostatková doba podkladového dlhového nástroja alebo v prípade platobnej pozície zostatková doba transakcie.
Článok 282
Hedžovacie súbory
1. Inštitúcie postupujú pri vytváraní hedžovacích súborov podľa odsekov 2 až 5.
2. Pre každého emitenta referenčného dlhového nástroja, ktorý je podkladovým nástrojom swapu na kreditné zlyhanie, existuje jeden hedžovací súbor.
So swapmi na kreditné zlyhanie pre n-té zlyhanie z koša aktív sa zaobchádza takto:
a)
výška rizikovej pozície v referenčnom dlhovom nástroji v podkladovom koši pre swap na kreditné zlyhanie pre n-té zlyhanie sa rovná efektívnej pomyselnej hodnote referenčného dlhového nástroja vynásobenej modifikovanou duráciou derivátu pre n-té zlyhanie so zreteľom na zmenu kreditného rozpätia referenčného dlhového nástroja;
b)
pre každý referenčný dlhový nástroj v podkladovom koši pre daný swap na kreditné zlyhanie pre n-té zlyhanie existuje jeden hedžovací súbor. Rizikové pozície z iných swapov na kreditné zlyhanie pre n-té zlyhanie sa nezahŕňajú do toho istého hedžovacieho súboru;
c)
multiplikátor CCR, ktorý sa uplatňuje na každý hedžovací súbor vytvorený pre jeden z referenčných dlhových nástrojov pre derivát pre n-té zlyhanie, je:
i)
0,3 % pre referenčné dlhové nástroje, ktoré majú ratingové hodnotenie od uznanej ECAI zodpovedajúci 1. až 3. stupňu kreditnej kvality;
ii)
0,6 % pre ostatné dlhové nástroje.
3. V prípade rizikových úrokových pozícií z:
a)
peňažných vkladov, ktoré sa poskytujú protistrane ako kolaterál, keď má splatené dlhové záväzky nízkeho špecifického rizika;
b)
podkladových dlhových nástrojov, na ktoré sa podľa tabuľky 1 článku 336 uplatňuje požiadavka na vlastné zdroje vo výške viac ako 1,60 %. Existuje jeden hedžovací súbor pre každého emitenta.
Ak platobná pozícia napodobňuje takýto dlhový nástroj, existuje tiež jeden hedžovací súbor pre každého emitenta referenčného dlhového nástroja.
Inštitúcia môže priradiť rizikové pozície vyplývajúce z dlhových nástrojov určitého emitenta alebo z referenčných dlhových nástrojov toho istého emitenta, ktoré sú napodobňované platobnými pozíciami alebo sú podkladovým nástrojom swapu na kreditné zlyhanie, k rovnakému hedžovaciemu súboru.
4. Podkladové finančné nástroje okrem dlhových nástrojov sa priraďujú k rovnakým hedžovacím súborom len v prípade, že ide o identické alebo podobné nástroje. Vo všetkých ostatných prípadoch sa priraďujú k samostatným hedžovacím súborom.
Inštitúcie na účely tohto odseku určia, či sú podkladové nástroje podobné v súlade s týmito zásadami:
a)
v prípade kapitálových cenných papierov sú podkladové nástroje podobné, ak ich vydal rovnaký emitent. S akciovým indexom sa zaobchádza ako so samostatným emitentom;
b)
v prípade drahých kovov sú podkladové nástroje podobné, ak ide o rovnaký kov. S indexom cenných kovov sa zaobchádza ako so samostatným cenným kovom;
c)
v prípade elektrickej energie sú podkladové nástroje podobné, ak sa práva a povinnosti dodávky týkajú rovnakých časových intervalov silnej alebo slabej prevádzky v priebehu 24 hodín;
d)
v prípade komodít sú podkladové nástroje podobné, ak ide o rovnakú komoditu. S komoditným indexom sa zaobchádza ako so samostatnou komoditou.
5. Multiplikátory CCR (multipliers CCR, ďalej len „CCRM“) pre rôzne kategórie hedžovacích súborov sa uvádzajú v tejto tabuľke:
Tabuľka 5
Kategórie hedžovacích súborov
CCRM
1.
Úrokové sadzby
0,2 %
2.
Úrokové sadzby pre rizikové pozície z referenčného dlhového nástroja, ktorý je podkladovým nástrojom swapu na kreditné zlyhanie a na ktorý sa podľa hlavy IV kapitoly 2 tabuľky 1 uplatňuje kapitálová požiadavka vo výške 1,60 % alebo menej.
0,3 %
3.
Úrokové sadzby pre rizikové pozície z dlhového nástroja alebo referenčného dlhového nástroja, na ktorý sa podľa hlavy IV kapitoly 2 tabuľky 1 uplatňuje kapitálová požiadavka vo výške viac ako 1,60 %.
0,6 %
4.
Výmenné kurzy
2,5 %
5.
Elektrická energia
4 %
6.
Zlato
5 %
7.
Akcie
7 %
8.
Drahé kovy (okrem zlata)
8,5 %
9.
Iné komodity (okrem drahých kovov a elektrickej energie)
10 %
10.
Podkladové nástroje OTC derivátov, ktoré sa neuvádzajú v predchádzajúcich kategóriách
10 %
Podkladové nástroje OTC derivátov uvedené v bode 10 tabuľky 5 sa priraďujú k samostatným hedžovacím súborom pre každú kategóriu podkladového nástroja.
6. V prípade transakcií s nelineárnym rizikovým profilom alebo v prípade platobných pozícií a transakcií s podkladovými nástrojmi vo forme dlhových nástrojov, pre ktoré inštitúcia nedokáže stanoviť delta, prípadne modifikovanú duráciu, na základe modelu nástroja schváleného príslušným orgánom na účely stanovenia požiadaviek na vlastné zdroje pre trhové riziko, stanoví príslušný orgán výšku rizikových pozícií a príslušné CCRMj konzervatívnym spôsobom alebo požiada inštitúciu, aby použila metódu uvedenú v oddiele 3. Vzájomné započítavanie sa neuznáva (t. j. hodnota expozície sa stanoví tak, ako keby existoval jeden súbor vzájomného započítavania zahŕňajúci len jednu transakciu).
7. Inštitúcia má interné postupy, pomocou ktorých pred zahrnutím transakcie do hedžovacieho súboru overí, či je transakcia predmetom právne vynútiteľnej zmluvy o vzájomnom započítavaní, ktorá spĺňa požiadavky stanovené v oddiele 7.
8. Inštitúcia, ktorá používa kolaterál na zmiernenie svojho CCR, má interné postupy, pomocou ktorých pred zohľadnením účinku kolaterálu vo svojich výpočtoch overí, či kolaterál spĺňa štandardy právnej istoty v zmysle kapitoly 4.
Oddiel 6
Metóda interných modelov
Článok 283
Povolenie používať metódu interných modelov
1. Ak sa príslušné orgány presvedčili, že inštitúcia splnila požiadavku v odseku 2, povolia tejto inštitúcii používať metódu interných modelov (IMM) na účely výpočtu hodnoty expozície pre tieto transakcie:
a)
transakcie uvedené v článku 273 ods. 2 písm. a);
b)
transakcie uvedené v článku 273 ods. 2 písm. b), c) a d);
c)
transakcie uvedené v článku 273 ods. 2 písm. a) až d).
Ak má inštitúcia povolenie používať IMM na účely výpočtu hodnoty expozície pre ktorúkoľvek z transakcií uvedených v písmenách a) až c) prvého pododseku, môže použiť IMM aj v prípade transakcií uvedených v článku 273 ods. 2 písm. e).
Odchylne od článku 273 ods. 1 tretieho pododseku sa inštitúcie môžu rozhodnúť, že nepoužijú túto metódu pri expozíciách, ktorých hodnota a riziko sú nepodstatné. V takom prípade inštitúcia uplatní na tieto expozície jednu z metód uvedených v oddieloch 3 až 5, ak sú splnené príslušné požiadavky na každý prístup.
2. Príslušné orgány povolia inštitúciám používať IMM na účely výpočtu uvedené v odseku 1 len v prípade, že inštitúcia preukázala, že spĺňa požiadavky stanovené v tomto oddiele, a príslušné orgány overili, že systémy inštitúcie pre riadenie CCR sú spoľahlivé a že sa riadne uplatňujú.
3. Príslušné orgány môžu inštitúciám povoliť, aby počas obmedzeného časového obdobia postupne uplatňovali IMM na rôzne typy transakcií. Počas tohto obdobia postupného uplatňovania môžu inštitúcie používať metódy uvedené v oddiele 3 alebo 5 pre typ transakcií, pri ktorom nepoužívajú IMM.
4. V prípade všetkých transakcií s OTC derivátmi a všetkých transakcií s dlhou dobou vyrovnania, pre ktoré inštitúcia nedostala povolenie na použitie IMM podľa odseku 1, používa inštitúcia metódy uvedené v oddiele 3 alebo 5.
Tieto metódy sa v rámci skupiny môžu trvalo používať v kombinácii. V rámci jednej inštitúcie sa tieto metódy môžu používať v kombinácii iba v prípade, že sa jedna z metód použije pre prípady uvedené v článku 282 ods. 6.
5. Inštitúcia, ktorá má povolenie používať IMM podľa odseku 1, sa nesmie vrátiť k používaniu metód uvedených v oddiele 3 alebo 5, ak jej to nepovolí príslušný orgán. Príslušné orgány vydajú takéto povolenie v prípade, že inštitúcia má na to oprávnený dôvod.
6. Ak inštitúcia prestane spĺňať požiadavky stanovené v tomto oddiele, oznámi to príslušnému orgánu a vykoná jeden z týchto krokov:
a)
predloží príslušnému orgánu plán včasného návratu k plneniu uvedených požiadaviek;
b)
preukáže k spokojnosti príslušného orgánu, že dôsledok neplnenia uvedených požiadaviek je nepodstatný.
Článok 284
Hodnota expozície
1. Ak má inštitúcia v súlade s článkom 283 ods. 1 povolenie používať IMM na účely výpočtu hodnoty expozície niektorých alebo všetkých transakcií uvedených v tomto odseku, meria hodnoty expozície týchto transakcií na úrovni súboru vzájomného započítavania.
Model, ktorý inštitúcia používa na tento účel, musí:
a)
upresniť predpovedané rozdelenie pre zmeny trhovej hodnoty súboru vzájomného započítavania, ktoré možno pripísať zmenám príslušných trhových premenných, ako sú úrokové sadzby a výmenné kurzy;
b)
vypočítať hodnotu expozície pre súbor vzájomného započítavania ku každému dátumu v budúcnosti na základe spoločných zmien trhových premenných.
2. Aby model zachytil účinky dozabezpečenia, musí model hodnoty kolaterálu spĺňať kvantitatívne a kvalitatívne požiadavky, ako aj požiadavky na údaje pre model IMM uvedené v tomto oddiele a inštitúcia môže zahrnúť do svojho predpovedaného rozdelenia pre zmeny trhovej hodnoty súboru vzájomného započítavania len prípustný finančný kolaterál uvedený v článkoch 197 a 198 a článku 299 ods. 2. písm. c) a d).
3. Požiadavka na vlastné zdroje pre kreditné riziko protistrany pokiaľ ide o expozície voči CCR, na ktoré inštitúcia uplatňuje IMM, predstavuje vyššiu z týchto hodnôt:
a)
požiadavky na vlastné zdroje pre tieto expozície vypočítané na základe efektívnej EPE vychádzajúc z aktuálnych trhových údajov;
b)
požiadavky na vlastné zdroje pre tieto expozície vypočítané na základe efektívnej EPE pomocou jednotnej stresovej kalibrácie pre všetky expozície CCR, na ktoré sa uplatňuje IMM.
4. S výnimkou protistrán, v prípade ktorých sa zistilo špecifické riziko nesprávnej voľby a ktoré patria do rozsahu pôsobnosti článku 291 ods. 4 a 5, vypočítajú inštitúcie hodnotu expozície ako súčin alfa (α) a efektívnej EPE takto:
kde:
α
=
1,4, ak príslušné orgány požadujú vyššie α alebo ak inštitúciám povolia, aby použili vlastné odhady v súlade s odsekom 9.
Efektívna EPE sa vypočíta odhadom očakávanej expozície (EE t ) ako priemernej expozície v budúcom čase t, pričom priemer sa počíta z potenciálnych budúcich hodnôt príslušných faktorov trhového rizika.
V rámci tohto modelu sa EE odhaduje pre radu budúcich termínov t1, t2, t3 atď.
5. Efektívna EE sa vypočíta rekurzívne ako:
kde:
aktuálny termín je označený ako t0;
efektívna EEt0 sa rovná aktuálnej expozícii.
6. Efektívna EPE je priemerom efektívnej EE počas prvého roka budúcej expozície. Ak sú všetky zmluvy v súbore vzájomného započítavania splatné do jedného roka, EPE je priemerom EE do nadobudnutia splatnosti všetkých zmlúv v súbore vzájomného započítavania. Efektívna EPE sa vypočíta ako vážený priemer efektívnej EE:
pričom váhy sa použijú v prípade, že sa budúca expozícia vypočíta k dátumom, ktoré nie sú v čase rovnomerne rozložené.
7. Inštitúcie vypočítajú EE alebo vrcholovú expozíciu na základe rozdelenia expozícií, pri ktorom sa zohľadnia možné anomálie rozdelenia expozícií.
8. Inštitúcia môže použiť mieru rozdelenia vypočítanú na základe modelu, ktorá je konzervatívnejšia ako súčin α a efektívnej EPE vypočítaný pre každú protistranu podľa rovnice v odseku 4.
9. Odchylne od odseku 4 môžu príslušné orgány inštitúciám povoliť, aby použili vlastné odhady alfa, pričom:
a)
alfa sa rovná pomeru interného kapitálu z plnej simulácie expozície CCR pre všetky protistrany (čitateľ) a interného kapitálu stanoveného na základe EPE (menovateľ);
b)
EPE v menovateli sa použije ako fixná nesplatená suma.
Ak sa alfa odhaduje v súlade s týmto odsekom, nesmie byť nižšia ako 1,2.
10. Inštitúcia na účely odhadu alfa podľa odseku 9 zabezpečí, aby sa čitateľ a menovateľ vypočítali v súlade s modelovou metodikou, špecifikáciami parametrov a zložením portfólia. Prístup použitý na odhad α vychádza z prístupu inštitúcie k internému kapitálu, je riadne zdokumentovaný a podlieha nezávislej validácii. Okrem toho, inštitúcia preskúma svoje odhady najmenej raz za štvrťrok alebo častejšie, ak sa zmení zloženie portfólia. Inštitúcia tiež posudzuje riziko modelu.
11. Inštitúcie preukazujú k spokojnosti príslušných orgánov, že ich interné odhady alfa zachytávajú v čitateli podstatné príčiny závislosti rozdelenia trhových hodnôt transakcií alebo portfólií transakcií medzi zmluvnými stranami. Interné odhady alfa zohľadňujú granularitu portfólií.
12. Príslušné orgány zohľadňujú pri dohľade nad používaním odhadov podľa odseku 9 podstatné zmeny v odhadoch alfa vyplývajúce z možnosti nesprávnej špecifikácie v modeloch použitých pre čitateľa, najmä v prípadoch konvexity.
13. V prípade potreby by mali byť volatility a korelácie faktorov trhového rizika použitých v spoločnej simulácii trhového a kreditného rizika podmienené faktorom kreditného rizika, aby zohľadňovali možný nárast volatility alebo korelácie pri hospodárskom poklese.
Článok 285
Hodnota expozície pre súbory vzájomného započítavania podliehajúce dohode o dozabezpečení
1. Ak súbor vzájomného započítavania podlieha dohode o dozabezpečení a dennému oceňovaniu trhovou hodnotou, používajú inštitúcie jednu z týchto hodnôt EPE:
a)
efektívna EPE bez zohľadnenia kolaterálu, ktorý je držaný alebo poskytnutý vo forme dozabezpečenia, a akéhokoľvek kolaterálu, ktorý je poskytnutý protistrane, nezávisle od denného oceňovania a dozabezpečenia alebo aktuálnej expozície;
b)
dodatočná hodnota, ktorá odzrkadľuje možný nárast expozície počas obdobia rizika dozabezpečenia, a vyššia z týchto hodnôt:
i)
aktuálna expozícia vrátane akéhokoľvek aktuálne držaného alebo poskytnutého kolaterálu okrem realizovaného kolaterálu alebo kolaterálu, ktorý je predmetom sporu;
ii)
najvyššia čistá expozícia vrátane kolaterálu, na ktorý sa vzťahuje dohoda o dozabezpečení, ktorá by neviedla k splateniu kolaterálu. Táto suma odzrkadľuje všetky uplatniteľné prahové hodnoty, minimálne sumy prevodov, nezávislé sumy a počiatočné marže podľa dohody o dozabezpečení;
c)
ak model zahŕňa účinky dozabezpečenia pri odhade EE, inštitúcia môže na základe povolenia príslušného orgánu použiť mieru EE modelu priamo v rovnici uvedenej v článku 284 ods. 5. Príslušné orgány udeľujú takéto povolenie len v prípade, že sa presvedčili, že pri odhade EE model riadne zahŕňa účinky dozabezpečenia.
Inštitúcie vypočítajú na účely písmena b) dodatočnú hodnotu ako očakávanú pozitívnu zmenu oceňovania transakcií trhovou hodnotou počas obdobia rizika dozabezpečenia. Zmeny hodnoty kolaterálu sa zohľadnia pomocou úprav z dôvodu volatility v súlade s oddielom 3 kapitoly 4 alebo úprav z dôvodu volatility na základe vlastných odhadov podľa súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom, pričom sa počas obdobia rizika dozabezpečenia neprijímajú platby z kolaterálu. Pre obdobie rizika dozabezpečenia platia minimálne obdobia uvedené v odsekoch 2 až 5.
2. V prípade transakcií, na ktoré sa vzťahuje denné dozabezpečovanie a oceňovanie trhovou hodnotou, nemôže byť obdobie rizika dozabezpečenia na účely modelovania hodnoty expozície na základe dohôd o dozabezpečení kratšie ako:
a)
5 obchodných dní pre súbory vzájomného započítavania pozostávajúce len z repo transakcií, transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít a transakcií požičiavania s dozabezpečením;
b)
10 obchodných dní pre všetky ostatné súbory vzájomného započítavania.
3. Na písmená a) a b) odseku 2 sa vzťahujú tieto výnimky:
a)
pre všetky súbory vzájomného započítavania, keď kedykoľvek v priebehu štvrťroka počet obchodov presahuje 5 000, nemôže byť obdobie rizika dozabezpečenia na nasledujúci štvrťrok kratšie ako 20 obchodných dní. Táto výnimka sa neuplatňuje na obchodné expozície inštitúcií;
b)
pre súbory vzájomného započítavania s jedným alebo viacerými obchodmi, ktoré zahŕňajú nelikvidný kolaterál alebo OTC deriváty, ktoré sa nedajú ľahko nahradiť, nemôže byť obdobie rizika dozabezpečenia kratšie ako 20 obchodných dní.
Inštitúcia určí, či je kolaterál nelikvidný alebo či sa OTC deriváty nedajú ľahko nahradiť v kontexte stresových trhových podmienok, ktoré sa vyznačujú absenciou stálych aktívnych trhov, na ktorých by protistrana v priebehu dvoch alebo menej dní získala rôzne cenové ponuky, ktoré by trhom nepohli alebo by nepredstavovali cenu odzrkadľujúcu trhový diskont (v prípade kolaterálu) alebo prémiu (v prípade OTC derivátov).
Inštitúcia zváži, či obchody alebo cenné papiere, ktoré má v držbe ako kolaterál, nie sú sústredené na konkrétnu protistranu a či by v prípade, že by táto protistrana náhle odišla z trhu, bola inštitúcia schopná nahradiť tieto obchody alebo cenné papiere.
4. Ak je inštitúcia počas dvoch bezprostredne predchádzajúcich štvrťrokov zapojená do viac ako dvoch sporov týkajúcich sa požiadaviek na doplnenie marže v prípade konkrétneho súboru vzájomného započítavania, ktoré trvali dlhšie ako uplatniteľné obdobie rizika dozabezpečenia v zmysle odsekov 2 a 3, inštitúcia použije pre daný súbor vzájomného započítavania počas dvoch nasledujúcich štvrťrokov obdobie rizika dozabezpečenia, ktoré trvá aspoň dvakrát dlhšie ako obdobie v zmysle odsekov 2 a 3.
5. V prípade dozabezpečenia s periodicitou N dní sa obdobie rizika dozabezpečenia rovná aspoň obdobiu uvedenému v odsekoch 2 a 3, F plus N dní mínus jeden deň. To znamená:
6. Ak interný model zahŕňa účinok dozabezpečenia na zmeny trhovej hodnoty súboru vzájomného započítavania, inštitúcia pri svojich výpočtoch hodnoty expozície pre OTC deriváty a transakcie spojené s financovaním cenných papierov modeluje kolaterál spolu s expozíciou, s výnimkou kolaterálu, ktorý je hotovosťou v tej istej mene, v akej je samotná expozícia.
7. Ak inštitúcia nie je schopná modelovať kolaterál spolu s expozíciou, neuzná vo svojich výpočtoch hodnoty expozície pre OTC deriváty a transakcie spojené s financovaním cenných papierov účinok žiadneho iného kolaterálu ako hotovosti v tej istej mene, v akej je samotná expozícia, pokiaľ nepoužije úpravy z dôvodu volatility, ktoré spĺňajú štandardy súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom s vlastnými odhadmi pre úpravy z dôvodu volatility, alebo štandardné úpravy z dôvodu volatility stanovené orgánom dohľadu v súlade s kapitolou 4.
8. Inštitúcia, ktorá používa IMM, nezohľadňuje vo svojich modeloch účinok zníženia hodnoty expozície v dôsledku akéhokoľvek ustanovenia v dohode o kolateráli, ktoré si vyžaduje prijatie kolaterálu v prípade zhoršenia kreditnej kvality protistrany.
Článok 286
Riadenie CCR - stratégie, postupy a systémy
1. Inštitúcia vytvorí a zachováva rámec riadenia CCR, ktorý sa skladá zo:
a)
stratégií, postupov a systémov na zabezpečenie identifikácie, merania, riadenia, schvaľovania a interného predkladania správ o CCR;
b)
postupov na zabezpečenie dodržiavania týchto stratégií, postupov a systémov.
Tieto stratégie, postupy a systémy musia byť koncepčne spoľahlivé, jednotne vykonávané a zdokumentované. Dokumentácia musí obsahovať vysvetlenie empirických techník používaných na meranie CCR.
2. V rámci riadenia CCR podľa odseku 1 sa zohľadnia riziká likvidity a trhové, právne a operačné riziká spojené s CCR. Týmto rámcom sa predovšetkým zabezpečí, aby inštitúcia dodržiavala tieto zásady:
a)
nevstúpi do obchodu s protistranou bez posúdenia jej úverovej bonity;
b)
riadne zohľadní kreditné riziko pri vyrovnaní a pred vyrovnaním;
c)
takéto riziká riadi v čo najväčšej možnej miere na úrovni protistrany agregovaním expozícií voči CCR s ostatnými expozíciami voči kreditným rizikám a na úrovni spoločnosti.
3. Inštitúcia, ktorá používa IMM, zabezpečí k spokojnosti príslušných orgánov, aby jej rámec riadenia CCR zohľadňoval riziká likvidity súvisiace s:
a)
možnými prichádzajúcimi požiadavkami na doplnenie marže v súvislosti s výmenami premenlivých marží alebo iných druhov marží, ako napríklad počiatočnej alebo nezávislej marže, v prípade nepriaznivých trhových otrasov;
b)
možnými prichádzajúcimi požiadavkami na vrátenie nadbytočného kolaterálu poskytnutého protistranami;
c)
požiadavkami vyplývajúcimi z potenciálneho zníženia vlastného externého ratingového hodnotenia.
Inštitúcia zabezpečí, aby povaha a horizont opätovného použitia kolaterálu boli v súlade s jej potrebami likvidity a neohrozili jej schopnosť včas poskytnúť alebo vrátiť kolaterál.
4. Riadiaci orgán a vrcholový manažment inštitúcie sa musia aktívne zapájať do riadenia CCR a musia zabezpečiť, aby sa na riadenie CCR vyčlenili primerané zdroje. Vrcholový manažment musí poznať obmedzenia a predpoklady používaného modelu a prípadný vplyv týchto obmedzení a predpokladov na spoľahlivosť výsledkov prostredníctvom formálneho postupu. Vrcholový manažment musí poznať aj neistoty trhového prostredia a prevádzkové záležitosti a musí vedieť, ako sa zohľadňujú v modeli.
5. Denné správy o expozíciách inštitúcie voči CCR, vypracované v súlade s článkom 287 ods. 2 písm. b), preskúmajú riadiaci pracovníci, ktorí majú dostatočné právomoci a autoritu, aby presadili zníženie pozícií držaných jednotlivými úverovými manažérmi alebo obchodníkmi a zníženie celkovej expozície inštitúcie voči CCR.
6. Rámec riadenia CCR inštitúcie vytvorený v súlade s odsekom 1 sa používa v spojení s internými kreditnými a obchodnými limitmi. Kreditné a obchodné limity musia súvisieť s modelom merania rizika inštitúcie spôsobom, ktorý je počas určitého obdobia konzistentný a správne pochopený zo strany kreditných manažérov, obchodníkov a vrcholového manažmentu. Inštitúcia disponuje formálnym postupom podávania správ o porušení rizikových limitov príslušnej úrovni manažmentu.
7. Meranie CCR inštitúcie zahŕňa meranie používania úverových liniek každý deň a ich používania v priebehu dňa. Inštitúcia meria aktuálnu expozíciu bez zohľadnenia a po zohľadnení kolaterálu. Inštitúcia vypočíta a monitoruje na úrovni portfólia a protistrany vrcholovú expozíciu alebo potenciálnu budúcu expozíciu v intervale spoľahlivosti, ktorý si zvolila. Zohľadňuje veľké alebo koncentrované pozície, ako aj pozície skupín prepojených protistrán, odvetví a trhov.
8. Inštitúcia vypracuje a udržiava zaužívaný a presný program stresového testovania. Výsledky tohto stresového testovania pravidelne - aspoň raz za štvrťrok - preskúma vrcholový manažment a zohľadňujú sa v stratégiách a limitoch CCR stanovených riadiacim orgánom alebo vrcholovým manažmentom. Ak stresové testovanie odhalí určitú zraniteľnosť voči daným okolnostiam, inštitúcia prijme okamžité opatrenia na zvládnutie týchto rizík.
Článok 287
Organizačné štruktúry pre riadenie CCR
1. Inštitúcia, ktorá používa IMM, zriadi a udržiava:
a)
útvar kontroly rizika v zmysle odseku 2;
b)
útvar pre riadenie kolaterálov v zmysle odseku 3.
2. Útvar kontroly rizika zodpovedá za navrhnutie a realizáciu systému riadenia CCR vrátane počiatočnej a priebežnej validácie modelu a plní tieto funkcie a požiadavky:
a)
je zodpovedný za navrhnutie a realizáciu systému riadenia CCR inštitúcie;
b)
vypracúva denné správy o výsledkoch modelu merania rizík inštitúcie a tieto výsledky analyzuje. Uvedená analýza zahŕňa hodnotenie vzťahu medzi mierou hodnôt expozícií voči CCR a obchodnými limitmi;
c)
kontroluje integritu vstupných údajov, predkladá a analyzuje správy o výsledkoch modelu merania rizika inštitúcie, pričom hodnotí aj vzťah medzi mierou rizikovej expozície a kreditnými a obchodnými limitmi;
d)
je nezávislý od útvarov zodpovedných za vytváranie a obnovovanie expozícií alebo obchodovanie s nimi a nie je nenáležite ovplyvňovaný;
e)
má primerane obsadené pracovné pozície;
f)
podlieha priamo vrcholovému manažmentu inštitúcie;
g)
jeho práca je úzko začlenená do každodenného procesu riadenia kreditného rizika inštitúcie;
h)
jeho výsledky sú neoddeliteľnou súčasťou plánovania, monitorovania a kontroly kreditného a celkového rizikového profilu inštitúcie.
3. Útvar pre riadenie kolaterálov plní tieto úlohy a funkcie:
a)
vypočíta a predkladá požiadavky na doplnenie marže, riadi spory týkajúce sa požiadaviek na doplnenie marže a každý deň predkladá presné správy o úrovniach nezávislých hodnôt a o počiatočných a premenlivých maržiach;
b)
kontroluje integritu údajov použitých v súvislosti s požiadavkami na doplnenie marže a zabezpečuje, aby boli konzistentné a pravidelne zosúlaďované so všetkými relevantnými zdrojmi údajov v rámci inštitúcie;
c)
sleduje rozsah opätovného použitia kolaterálu a všetky zmeny práv inštitúcie na kolaterál, ktorý poskytuje, alebo v súvislosti s ním;
d)
predkladá správy príslušnej úrovni manažmentu o typoch aktív, ktoré slúžia ako kolaterál a opakovane sa používajú, a o podmienkach takéhoto opätovného používania vrátane nástrojov, kreditnej kvality a doby splatnosti;
e)
sleduje koncentráciu na jednotlivé typy aktív slúžiacich ako kolaterál, ktoré inštitúcia akceptovala;
f)
pravidelne - aspoň raz za štvrťrok - predkladá vrcholovému manažmentu informácie o riadení kolaterálov, vrátane informácií o typoch prijatých a poskytnutých kolaterálov, výške, vekovej štruktúre a príčinách sporov týkajúcich sa požiadaviek na doplnenie marže. Uvedené interné správy musia odzrkadľovať vývoj týchto údajov.
4. Vrcholový manažment vyčlení pre útvar pre riadenie kolaterálov zriadený na základe odseku 1 písm. b) dostatočné zdroje, aby sa zabezpečilo, že jeho systémy dosiahnu primeranú úroveň prevádzkovej výkonnosti, ktorá sa meria na základe včasnosti a presnosti požiadaviek inštitúcie na doplnenie marže a včasnosti reakcie inštitúcie na požiadavky na doplnenie marže jej protistrán. Vrcholový manažment zabezpečí, aby mal tento útvar primerane obsadené pracovné pozície, aby sa umožnilo včasné spracovanie požiadaviek a riešenie sporov, a to aj v prípade vážnej krízy na trhu, a aby inštitúcia mohla obmedziť počet veľkých sporov zapríčinených objemom obchodov.
Článok 288
Preskúmanie systému riadenia CCR
Inštitúcia vykonáva pravidelné nezávislé preskúmanie systému riadenia CCR prostredníctvom vlastného interného auditu. Toto preskúmanie zahŕňa činnosti útvaru pre kontrolu rizika a útvaru pre riadenie kolaterálov zriadených na základe článku 287 a osobitne sa sústreďuje prinajmenšom na:
a)
primeranosť dokumentácie systému a procesu riadenia CCR v zmysle článku 286;
b)
organizáciu útvaru kontroly CCR zriadeného na základe článku 287 ods. 1 písm. a);
c)
organizáciu útvaru pre riadenie kolaterálov zriadeného na základe článku 287 ods. 1 písm. b);
d)
začlenenie merania CCR do každodenného riadenia rizika;
e)
proces schvaľovania modelov oceňovania rizika a systémov hodnotenia, ktoré používajú pracovníci front-office a back-office;
f)
validáciu akejkoľvek podstatnej zmeny v procese merania CCR;
g)
rozsah CCR zachyteného v modeli merania rizika;
h)
integritu informačného systému riadenia;
i)
presnosť a úplnosť údajov o CCR;
j)
presné zohľadnenie právnych podmienok dohôd o kolateráloch a vzájomnom započítavaní v meraniach hodnôt expozície;
k)
overovanie konzistentnosti, včasnosti a spoľahlivosti zdrojov údajov používaných v modeloch vrátane nezávislosti takýchto zdrojov;
l)
presnosť a primeranosť predpokladov týkajúcich sa volatility a korelácie;
m)
presnosť oceňovania a výpočtov transformácie rizika;
n)
overovanie presnosti modelu prostredníctvom častého spätného testovania, ako sa uvádza v článku 293 ods. 1 písm. b) až e);
o)
dodržiavanie príslušných regulatórnych požiadaviek útvarom pre kontrolu CCR a útvarom pre riadenie kolaterálov.
Článok 289
Test používania
1. Inštitúcie zabezpečia, aby rozdelenie expozícií vytvorených na základe modelu, ktorý sa používa pri výpočte efektívnej EPE, bolo úzko prepojené s každodenným procesom riadenia CCR inštitúcie a aby sa výsledky modelu zohľadnili pri schvaľovaní úverov, riadení CCR, alokácii interného kapitálu a správe a riadení spoločnosti.
2. Inštitúcia preukáže k spokojnosti príslušných orgánov, že pri výpočte rozdelenia expozícií používa model, na ktorom sa zakladá výpočet EPE, ktorý vo všeobecnosti spĺňa požiadavky stanovené v tomto oddiele, aspoň rok pred tým, ako príslušné orgány vydajú povolenie na používanie IMM v súlade s článkom 283.
3. Model, ktorý sa používa na vytvorenie rozdelenia expozícií voči CCR, je súčasťou rámca riadenia CCR v zmysle článku 286. Tento rámec zahŕňa meranie využívania úverových liniek agregovaním expozícií voči CCR s inými expozíciami voči kreditným rizikám a alokáciu interného kapitálu.
4. Inštitúcia popri EPE meria a riadi aktuálne expozície. V prípade potreby meria aktuálnu expozíciu bez zohľadnenia a po zohľadnení kolaterálu. Test používania je splnený, ak inštitúcia používa iné merania CCR, ako napríklad vrcholovú expozíciu, ktoré sa zakladajú na rozdelení expozícií vytvorených na základe toho istého modelu, na ktorom sa zakladá výpočet EPE.
5. Inštitúcia má systémy, ktoré v prípade potreby dokážu odhadnúť EE každý deň, pokiaľ k spokojnosti príslušných orgánov nepreukáže, že pre jej expozície voči CCR postačujú menej časté výpočty. Inštitúcia odhaduje EE počas istého časového horizontu predpovedí, v ktorom sa primerane zohľadňuje časová štruktúra budúcich peňažných tokov a doba splatnosti zmlúv, a to spôsobom, ktorý je konzistentný s významom a zložením expozície.
6. Expozícia sa meria, monitoruje a kontroluje počas trvania všetkých zmlúv v súbore vzájomného započítavania, nielen v horizonte jedného roka. Inštitúcia má zavedené postupy na identifikáciu a kontrolu rizík protistrán, keď expozícia presiahne jednoročný horizont. Predpokladaný nárast expozície predstavuje vstupný údaj pre model interného kapitálu inštitúcie.
Článok 290
Stresové testovanie
1. Inštitúcia má komplexný program stresového testovania CCR, ktorý sa využíva aj pri posudzovaní požiadaviek na vlastné zdroje na CCR a ktorý spĺňa požiadavky stanovené v odsekoch 2 až 10.
2. Uvedeným programom sa identifikujú možné udalosti alebo budúce zmeny hospodárskych podmienok, ktoré by mohli mať nepriaznivé účinky na expozície voči kreditným rizikám inštitúcie, a posudzuje schopnosť inštitúcie čeliť takýmto zmenám.
3. Stresové opatrenia v rámci programu sa porovnávajú s limitmi rizika a inštitúcia ich považuje za súčasť postupu uvedeného v článku 81 smernice 2013/36/EÚ.
4. Program komplexne zachytáva obchody a agregované expozície na úrovni jednotlivých protistrán pre všetky formy kreditného rizika protistrany v dostatočnom časovom rámci na účely pravidelného vykonávania stresového testovania.
5. V rámci programu sa aspoň raz za mesiac zabezpečí stresové testovanie expozícií v súvislosti s hlavnými faktormi trhového rizika, ako sú úrokové sadzby, menové kurzy, kapitálové cenné papiere, kreditné rozpätie a ceny komodít pre všetky protistrany inštitúcie, s cieľom identifikovať nadmerné koncentrácie v prípade konkrétnych riadených rizík a, ako to bude potrebné, umožniť inštitúcii ich zníženie. Stresové testovanie expozícií vrátane rizík súvisiacich s jednotlivými alebo viacerými faktormi a podstatných neriadených rizík, ako aj spoločné testovanie expozícií a úverovej bonity sa vykonáva na úrovni CCR jednotlivých protistrán, skupín protistrán a celej inštitúcie.
6. Programom sa aspoň raz za štvrťrok uplatňujú viacfaktorové scenáre stresového testovania a posudzujú závažné neriadené riziká vrátane výnosovej krivky expozície a základných rizík. Viacfaktorové stresové testy sa zameriavajú aspoň na tieto scenáre, v ktorých:
a)
sa vyskytli závažné hospodárske alebo trhové udalosti;
b)
sa všeobecná likvidita na trhu výrazne znížila;
c)
veľký finančný sprostredkovateľ uzatvára pozície.
7. Závažnosť šokov podkladových rizikových faktorov musí byť konzistentná s účelom stresového testu. Pri hodnotení platobnej schopnosti pri stresových podmienkach musia byť šoky podkladových rizikových faktorov dostatočne závažné na to, aby zachytili historické extrémne trhové prostredie a extrémne, ale vierohodné stresové trhové podmienky. Pri stresových testoch sa hodnotí vplyv týchto šokov na vlastné zdroje, požiadavky na vlastné zdroje a zisky. Na účely každodenného monitorovania portfólia, hedžingu a riadenia koncentrácií v programe testovania sa zohľadňujú aj scenáre, ktoré sú menej závažné a pravdepodobnejšie.
8. Program v prípade potreby zahŕňa aj možnosť obrátených stresových testov na účely identifikácie extrémnych, ale vierohodných scenárov, ktoré by mohli mať za následok značné nepriaznivé výsledky. Pri obrátenom stresovom testovaní sa zohľadňuje vplyv podstatnej nelinearity v portfóliu.
9. Výsledky stresových testov v rámci programu sa pravidelne - aspoň raz za štvrťrok - oznamujú vrcholovému manažmentu. Správy a analýzy výsledkov sa týkajú najväčšieho vplyvu na protistrany v rámci portfólia, podstatných koncentrácií v rámci jednotlivých častí portfólia (v rámci rovnakého odvetvia alebo regiónu) a relevantného vývoja portfólií a protistrán.
10. Vrcholový manažment prevezme vedúcu úlohu pri začleňovaní stresového testovania do rámca riadenia rizík a rizikovej kultúry inštitúcie a zabezpečí, aby boli výsledky zmysluplné a aby sa využívali na účely riadenia CCR. Výsledky stresového testovania v prípade podstatných expozícií sa posudzujú na základe usmernení, ktoré naznačujú ochotu inštitúcie riskovať, a ak sa zistia nadmerné alebo koncentrované riziká, predložia sa vrcholovému manažmentu na prerokovanie a prijatie opatrení.
Článok 291
Riziko nesprávnej voľby
1. Na účely tohto článku:
a)
„všeobecné riziko nesprávnej voľby“ vzniká, keď pravdepodobnosť zlyhania protistrán pozitívne koreluje so všeobecnými faktormi trhového rizika;
b)
„špecifické riziko nesprávnej voľby“ vzniká, keď budúca expozícia voči určitej protistrane pozitívne koreluje s PD tejto protistrany vzhľadom na povahu transakcií s touto protistranou. Inštitúcia sa považuje za stranu vystavenú špecifickému riziku nesprávnej voľby, ak sa očakáva, že budúca expozícia voči určitej protistrane bude vysoká, keďže je vysoká aj pravdepodobnosť zlyhania tejto protistrany.
2. Inštitúcie venujú veľkú pozornosť expozíciám, ktoré sú príčinou vzniku závažného všeobecného a špecifického rizika nesprávnej voľby.
3. Na účely identifikácie všeobecného rizika nesprávnej voľby navrhnú inštitúcie stresové testovanie a analýzy scenárov vzhľadom na rizikové faktory, ktoré sú v nepriaznivom vzťahu s úverovou bonitou protistrany. Takéto testovanie sa zameriava na možnosť závažných šokov, ku ktorým dochádza, keď sa zmenia vzťahy medzi rizikovými faktormi. Inštitúcia monitoruje všeobecné riziko nesprávnej voľby podľa produktov, regiónov, odvetví alebo iných kategórií, ktoré sú dôležité pre danú obchodnú činnosť.
4. Inštitúcia udržiava zavedené postupy na identifikáciu, monitorovanie a kontrolu prípadov špecifického rizika nesprávnej voľby pre každý právny subjekt, a to od samotného vzniku transakcie, ako aj počas jej trvania.
5. Inštitúcie vypočítajú požiadavky na vlastné zdroje pre CCR vo vzťahu k transakciám, pri ktorých sa zistilo špecifické riziko nesprávnej voľby a pri ktorých existuje právne prepojenie medzi protistranou a emitentom podkladového OTC derivátu alebo podkladového aktíva transakcií uvedených v článku 273 ods. 2 písm. b), c) a d), v súlade s týmito zásadami:
a)
nástroje, pri ktorých existuje špecifické riziko nesprávnej voľby, sa nezahŕňajú do rovnakého súboru vzájomného započítavania ako ostatné transakcie s protistranou, a s každým z týchto nástrojov sa zaobchádza ako so samostatným súborom vzájomného započítavania;
b)
v rámci takýchto samostatných súborov vzájomného započítavania sa hodnota expozície v prípade swapov na kreditné zlyhanie, ktoré zmierňujú kreditné riziko len jednej protistrany, rovná celkovej očakávanej strate hodnoty zostávajúcej reálnej hodnoty podkladových nástrojov za predpokladu, že podkladový emitent je v likvidácii;
c)
LGD v prípade inštitúcií, ktoré používajú prístup uvedený v kapitole 3, predstavuje pre takéto swapové transakcie 100 %;
d)
v prípade inštitúcií, ktoré používajú prístup uvedený v kapitole 2, sa použije riziková váha pre nezabezpečené transakcie;
e)
pre všetky ostatné transakcie v takýchto samostatných súboroch vzájomného započítavania, ktoré zmierňujú kreditné riziko len jednej protistrany, je výpočet hodnoty expozície v súlade s predpokladom náhleho zlyhania tých podkladových záväzkov, v prípade ktorých je emitent právne prepojený s protistranou. V prípade transakcií zmierňujúcich kreditné riziko viacerých protistrán alebo indexu sa v prípade významnosti uplatní predpoklad náhleho zlyhania príslušných podkladových záväzkov, ak je emitent právne prepojený s protistranou;
f)
v rozsahu, v akom sa používajú výpočty existujúceho trhového rizika pre požiadavky na vlastné zdroje v prípade inkrementálneho rizika zlyhania a rizika migrácie, ako sa uvádza v hlave IV kapitoly 5 oddiele 4, ktoré už obsahujú predpoklad LGD, sa LGD v použitom vzorci rovná 100 %.
6. Inštitúcie pravidelne predkladajú vrcholovému manažmentu a príslušnému výboru riadiaceho orgánu správy o špecifickom aj všeobecnom riziku nesprávnej voľby a o opatreniach, ktoré sa prijímajú na účely riadenia týchto rizík.
Článok 292
Integrita procesu modelovania
1. Inštitúcia zabezpečí integritu procesu modelovania, ako sa uvádza v článku 284, prijatím aspoň týchto opatrení:
a)
podmienky a špecifikácie transakcie sa v modeli zohľadňujú včas, v plnej miere a konzervatívnym spôsobom;
b)
tieto podmienky zahŕňajú prinajmenšom pomyselné hodnoty zmluvy, splatnosť, referenčné aktíva, dojednania týkajúce sa dozabezpečenia a vzájomného započítavania;
c)
tieto podmienky a špecifikácie sa uchovávajú v databáze, ktorá podlieha formálnemu a pravidelnému auditu;
d)
pri postupe uznávania dojednaní, ktoré sa týkajú vzájomného započítavania, musia právnici overiť, či je vzájomné započítavanie v zmysle týchto dojednaní právne vynútiteľné;
e)
nezávislý útvar zaznamená overenie v zmysle písmena d) v databáze uvedenej v písmene c);
f)
prenos podmienok transakcií a údajov o špecifikáciách do modelu EPE podlieha internému auditu;
g)
k dispozícii musia byť postupy pre formálne zosúladenie modelu so systémami zdrojových údajov, aby sa priebežne zabezpečilo, že sa podmienky a špecifikácie transakcií zohľadnia v EPE správne alebo aspoň konzervatívnym spôsobom.
2. Na určenie aktuálnych expozícií sa používajú aktuálne trhové údaje. Inštitúcia môže kalibrovať svoj model EPE pomocou historických trhových údajov alebo údajov implikovaných trhom s cieľom stanoviť parametre podkladových stochastických procesov, ako napríklad kolísanie, volatilita a korelácia. Ak inštitúcia používa historické údaje, musí takéto údaje používať aspoň tri roky. Údaje sa aktualizujú aspoň raz za štvrťrok a v prípade potreby častejšie, aby odzrkadľovali trhové podmienky.
Na účely výpočtu efektívnej EPE pomocou stresovej kalibrácie kalibruje inštitúcia efektívnu EPE buď pomocou údajov za obdobie troch rokov, ktoré zahŕňa obdobie stresu pre rozpätia kreditného zlyhania jej protistrán, alebo údajov implikovaných trhom počas takéhoto obdobia stresu.
Na tento účel uplatňuje inštitúcia požiadavky v odsekoch 3, 4 a 5.
3. Inštitúcia aspoň raz za štvrťrok preukáže k spokojnosti príslušného orgánu, že stresové obdobie použité na účely výpočtu podľa tohto odseku sa zhoduje s obdobím vyššieho swapu na kreditné zlyhanie alebo iných kreditných rozpätí (ako sú úvery alebo podnikové dlhopisy) v prípade reprezentatívneho výberu jej protistrán s obchodnými kreditnými rozpätiami. Keď inštitúcia nemá dostatočné údaje o kreditnom rozpätí protistrany, priradí tejto protistrane konkrétne údaje o kreditnom rozpätí na základe regiónu, interného ratingového hodnotenia a druhov obchodných činností.
4. Model EPE pre všetky protistrany sa opiera o údaje, historické alebo implikované, ktoré zahŕňajú údaje zo stresového úverového obdobia, a takéto údaje používa spôsobom, ktorý je v súlade s metódou použitou pre kalibráciu modelu EPE na základe aktuálnych údajov.
5. Na účely posúdenia účinnosti stresovej kalibrácie pre EEPE vytvorí inštitúcia niekoľko referenčných portfólií, ktoré sú citlivé na hlavné rizikové faktory, ktorým je inštitúcia vystavená. Expozície voči týmto referenčným portfóliám sa vypočítajú na základe a) stresovej metodiky založenej na aktuálnych trhových hodnotách a parametroch modelu kalibrovaných na základe stresových trhových podmienok a b) expozície, ktorá vznikla počas obdobia stresu, avšak uplatnením metódy uvedenej v tomto oddiele (trhová hodnota na konci obdobia stresu, volatilita a korelácie počas 3-ročného obdobia stresu).
Ak sa expozície týchto referenčných portfólií navzájom podstatne líšia, príslušné orgány požiadajú inštitúciu, aby upravila stresovú kalibráciu.
6. Inštitúcia podrobí model postupu validácie, ktorý je jasne vymedzený v stratégiách a postupoch inštitúcie. Pri tomto postupe validácie sa:
a)
spresňuje druh testovania potrebného na zabezpečenie integrity modelu a určujú podmienky, za akých sú predpoklady, z ktorých model vychádza, neprimerané a môžu mať preto za následok podcenenie EPE;
b)
preskúma komplexnosť modelu.
7. Inštitúcia monitoruje relevantné riziká a má zavedené postupy na úpravu svojich odhadov EEPE, ak sa tieto riziká stanú podstatnými. Inštitúcia na účely tohto odseku:
a)
identifikuje a riadi svoje expozície voči vzniknutému špecifickému riziku nesprávnej voľby, ako sa uvádza v článku 291 ods. 1 písm. b) a všeobecnému riziku nesprávnej voľby, ako sa uvádza v článku 291 ods. 1 písm. a);
b)
v prípade expozícií s rizikovým profilom, ktorý sa po jednom roku zvýši, pravidelne porovnáva odhad relevantných meraní expozície počas jedného roka s rovnakými meraniami expozície počas jej trvania;
c)
v prípade expozícií so zostatkovou dobou splatnosti kratšou ako jeden rok pravidelne porovnáva reprodukčné náklady (aktuálnu expozíciu) a realizovaný profil expozície a uchováva údaje, ktoré by umožnili takéto porovnanie.
8. Inštitúcia má interné postupy, na základe ktorých pred zahrnutím transakcie do súboru vzájomného započítavania overuje, či je táto transakcia predmetom právne vynútiteľnej dohody o vzájomnom započítavaní, ktorá spĺňa požiadavky stanovené v oddiele 7.
9. Inštitúcia, ktorá používa kolaterál na zmiernenie svojho CCR, má interné postupy, na základe ktorých pred zohľadnením účinku kolaterálu vo svojich výpočtoch overuje, či tento kolaterál spĺňa štandardy právnej istoty uvedené v kapitole 4.
10. EBA monitoruje rozsah postupov v tejto oblasti a v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydáva usmernenia o uplatňovaní tohto článku.
Článok 293
Požiadavky na systém riadenia rizika
1. Inštitúcia spĺňa tieto požiadavky:
a)
spĺňa kvalitatívne požiadavky stanovené v tretej časti hlavy IV kapitoly 5;
b)
pravidelne vykonáva program spätného testovania, ktorým porovnáva meranie rizík vykonané prostredníctvom modelu so skutočným meraním rizík a hypotetické zmeny, ktorých základom sú statické pozície, so skutočným meraním;
c)
vykonáva počiatočnú validáciu a pravidelný priebežný prieskum svojho modelu expozícií voči CCR a meraní rizika vykonaných prostredníctvom tohto modelu. Validácia a prieskum sú nezávislé od vývoja modelu;
d)
členovia riadiaceho orgánu a vrcholového manažmentu sú zapojení do kontroly rizík a zabezpečia, aby sa na kontrolu kreditného rizika a kreditného rizika protistrán vyčlenili dostatočné prostriedky. Denné správy, ktoré v tejto súvislosti vypracováva nezávislý útvar kontroly rizika zriadený v súlade s článkom 287 ods. 1 písm. a), preskúmajú pracovníci, ktorí majú dostatočné právomoci a autoritu, aby presadili zníženie pozícií držaných jednotlivými obchodníkmi a zníženie celkovej rizikovej expozície inštitúcie;
e)
interný model merania rizikovej expozície musí byť súčasťou každodenného procesu riadenia rizika inštitúcie;
f)
systém merania rizika sa používa v spojení s internými obchodnými limitmi a limitmi pre expozície. V tejto súvislosti musia limity pre expozície súvisieť s modelom merania rizika inštitúcie spôsobom, ktorý je počas určitého obdobia konzistentný a správne pochopený zo strany obchodníkov, kreditných manažérov a vrcholového manažmentu;
g)
inštitúcia zabezpečí, aby jej systém riadenia rizík bol riadne zdokumentovaný. Uchováva predovšetkým zdokumentovaný súbor interných stratégií, kontrol a postupov týkajúcich sa vykonávania systému merania rizika, ako aj dojednania zamerané na zabezpečenie dodržiavania týchto stratégií;
h)
nezávislé preskúmanie systému merania rizika sa vykonáva pravidelne v rámci vlastného interného auditu inštitúcie. Toto preskúmanie sa týka činností obchodných útvarov, ako aj nezávislého útvaru kontroly rizika. Preskúmanie celkového procesu riadenia rizík sa vykonáva v pravidelných intervaloch (najmenej však raz ročne) a zameriava sa aspoň na všetky položky uvedené v článku 288;
i)
priebežná validácia modelov kreditného rizika protistrany vrátane spätného testovania sa pravidelne preskúma na úrovni manažmentu, ktorý má dostatočné právomoci na to, aby rozhodoval o opatreniach, ktoré sa prijímajú na riešenie nedostatkov modelov.
2. Príslušné orgány zohľadnia pri nastavení úrovne alfa, ako sa uvádza v článku 284 ods. 4, rozsah, v akom inštitúcia spĺňa požiadavky uvedené v odseku 1. Len inštitúcie, ktoré spĺňajú tieto požiadavky v plnom rozsahu, sú môžu uplatňovať minimálny multiplikačný faktor.
3. Inštitúcia zdokumentuje postup počiatočnej a priebežnej validácie svojho modelu expozícií voči CCR a výpočet meraní rizika vykonaných prostredníctvom modelov s takou mierou podrobnosti, ktorou sa tretej strane umožní znovu vypracovať analýzu a vykonať meranie rizika. V tejto dokumentácii sa uvedie častosť vykonávania analýz spätného testovania a akejkoľvek ďalšej priebežnej validácie, spôsob vykonávania validácie so zreteľom na toky údajov, portfólia a použité analýzy.
4. Inštitúcia stanoví kritériá, na základe ktorých sa posúdia modely expozície voči CCR a modely, ktoré vstupujú do výpočtu expozície, a v písomnej podobe uchováva stratégie, v ktorých sa uvádza, ako sa zistí a napraví neprijateľná výkonnosť.
5. Inštitúcia určí, ako sa vytvoria reprezentatívne portfóliá protistrán na účely validácie modelu expozície voči CCR a jeho meraní rizika.
6. Pri validácii modelov expozície voči CCR a ich meraní rizika, na základe ktorých sa predpovedá rozdelenie, sa zohľadňuje viac než len jednoduchá štatistická predpoveď rozdelenia.
Článok 294
Požiadavky na validáciu
1. Inštitúcia pri počiatočnej a priebežnej validácii modelu expozície voči CCR a jeho meraní rizika zabezpečí, aby boli splnené tieto požiadavky:
a)
inštitúcia vykonáva pred udelením povolenia príslušných orgánov v súlade s článkom 283 ods. 1 spätné testovanie, pri ktorom použije historické údaje o pohyboch faktorov trhového rizika. Pri tomto spätnom testovaní sa zohľadní niekoľko predpovedí pre odlišné časové horizonty (aspoň za obdobie jedného roka) s rôznymi počiatočnými údajmi a pokrýva široká škála trhových podmienok;
b)
inštitúcia, ktorá používa prístup uvedený v článku 285 ods. 1 písm. b), pravidelne validuje svoj model, aby otestovala, či sú skutočné aktuálne expozície v súlade s predpoveďami počas všetkých období dozabezpečenia v rámci jedného roka. Ak majú niektoré obchody v súbore vzájomného započítavania kratšiu dobu splatnosti ako jeden rok a ak súbor vzájomného započítavania má vyšší faktor citlivosti voči riziku bez týchto obchodov, táto skutočnosť sa zohľadní pri validácii;
c)
inštitúcia spätne testuje výkonnosť svojho modelu expozícií voči CCR a jeho relevantných meraní rizika, ako aj predpovede vývoja faktorov trhového rizika. Zohľadnené predpokladané horizonty zahŕňajú v prípade obchodov zabezpečených kolaterálom horizonty, ktoré odzrkadľujú typické obdobia rizika dozabezpečenia uplatňované pri obchodoch zabezpečených kolaterálom alebo maržovom obchodovaní;
d)
ak z modelu validácie vyplýva, že efektívna EPE je podcenená, inštitúcia prijme opatrenia potrebné na nápravu nepresností modelu;
e)
inštitúcia testuje modely oceňovania používané na výpočet expozície voči CCR pre daný scenár budúcich šokov pri faktoroch trhového rizika ako súčasť postupu počiatočnej a priebežnej validácie modelu. V modeloch oceňovania pre opcie sa zohľadňuje nelineárnosť hodnoty opcie vo vzťahu k faktorom trhového rizika;
f)
v modeli expozície voči CCR sa zachytávajú informácie špecifické pre transakcie, ktoré sú potrebné na agregovanie expozícií na úrovni súboru vzájomného započítavania. Inštitúcia overuje, či sú transakcie v rámci modelu priradené k primeranému súboru vzájomného započítavania;
g)
model expozícií voči CCR tiež zahŕňa informácie, ktoré sa týkajú konkrétnej transakcie, s cieľom zachytiť účinky dozabezpečenia. Zohľadňuje sa v ňom aktuálna výška dozabezpečenia, ako aj budúce dozabezpečenie medzi protistranami. V takom modeli sa zohľadňuje povaha dohôd o dozabezpečení, ktoré sú jednostranné alebo dvojstranné, častosť požiadaviek na doplnenie marže, obdobie rizika dozabezpečenia, minimálna hraničná hodnota expozície bez dozabezpečenia, ktorú je inštitúcia ochotná prijať, a minimálna výška transferu. Takým modelom sa buď odhadujú zmeny oceňovania trhovou hodnotou vo vzťahu k hodnote poskytnutého kolaterálu, alebo sa uplatňujú pravidlá stanovené v kapitole 4;
h)
postup validácie modelu zahŕňa statické historické spätné testovanie reprezentatívnych portfólií protistrany. Inštitúcia vykonáva takéto spätné testovanie niekoľkých reprezentatívnych portfólií protistrán, ktoré sú skutočné alebo hypotetické, v pravidelných intervaloch. Uvedené reprezentatívne portfóliá sa vyberajú na základe ich citlivosti voči závažným rizikovým faktorom a kombináciám rizikových faktorov, ktorým je inštitúcia vystavená;
i)
inštitúcia vykonáva spätné testovanie, ktoré sa týka kľúčových predpokladov modelu expozícií voči CCR a príslušných meraní rizika vrátane modelovaného vzťahu medzi rôznymi dobami trvania rovnakých rizikových faktorov a modelovaných vzťahov medzi rizikovými faktormi;
j)
výkonnosť modelov expozícií voči CCR a ich meraní rizika podlieha primeranému postupu spätného testovania. Programom spätného testovania sa musí umožniť identifikácia nedostatočnej výkonnosti pri meraniach rizika na základe modelu EPE;
k)
inštitúcia validuje svoje modely expozícií voči CCR a všetky merania rizika v časových horizontoch zodpovedajúcich dobe splatnosti obchodov, pre ktoré sa vypočíta expozícia použitím IMM v súlade s článkom 283;
l)
inštitúcia pravidelne testuje modely oceňovania používané na výpočet expozície voči protistrane na základe primeraných nezávislých kritérií ako súčasť priebežnej validácie modelu;
m)
priebežná validácia modelu expozície inštitúcie voči CCR a príslušné merania rizika zahŕňajú posúdenie primeranosti nedávnej výkonnosti;
n)
inštitúcia posúdi častosť, akou sa aktualizujú parametre modelu expozície voči CCR, v rámci postupu počiatočnej a priebežnej validácie;
o)
pri počiatočnej a priebežnej validácii modelov expozícií voči CCR sa posudzuje, či možno považovať výpočty expozícií na úrovni protistrany a súboru vzájomného započítavania za primerané.
2. Meranie, ktoré je konzervatívnejšie než metrika použitá na výpočet regulatórnej hodnoty expozície pre každú protistranu, sa môže použiť namiesto alfa-násobku efektívnej EPE na základe vopred udeleného povolenia príslušných orgánov. Miera relatívnej konzervatívnosti sa posúdi pri prvom schválení zo strany príslušných orgánov a v rámci pravidelného preskúmania modelov EPE zo strany orgánov dohľadu. Inštitúcia pravidelne validuje konzervatívnosť. Priebežné posudzovanie výkonnosti modelov sa týka všetkých protistrán, pre ktoré sa modely používajú.
3. Ak zo spätného testovania vyplynie, že model nie je dostatočne presný, príslušné orgány odvolajú povolenie používať daný model alebo prijmú primerané opatrenia, aby sa zabezpečilo bezodkladné zlepšenie tohto modelu.
Oddiel 7
Zmluvné vzájomné započítavanie
Článok 295
Uznanie zmluvného vzájomného započítavania za faktor znižujúci riziko
Inštitúcie môžu v súlade s článkom 298 považovať za faktor znižujúci riziko iba nasledujúce druhy dohôd o vzájomnom započítavaní, a to len v prípade, že dohodu o vzájomnom započítavaní uznali príslušné orgány v súlade s článkom 296 a že inštitúcia spĺňa požiadavky uvedené v článku 297:
a)
dvojstranné zmluvy o novácii medzi inštitúciou a jej protistranou, podľa ktorej sa vzájomné pohľadávky a záväzky automaticky zlučujú tak, že sa pri každej novácii stanoví jedna čistá suma, čím vznikne jedna nová zmluva, ktorou sa nahrádzajú všetky predchádzajúce zmluvy a všetky záväzky medzi stranami vyplývajúce z týchto zmlúv a ktorá je pre všetky strany záväzná;
b)
iné dvojstranné dohody medzi inštitúciou a jej protistranou;
c)
dohody o krížovom vzájomnom započítavaní produktov v prípade inštitúcií, ktoré dostali súhlas používať metódu uvedenú v oddiele 6 pri transakciách patriacich do rozsahu pôsobnosti tejto metódy. Príslušné orgány predložia EBA zoznam schválených dohôd o krížovom vzájomnom započítavaní produktov.
Vzájomné započítavanie transakcií, ktoré uzavreli rôzne právne subjekty skupiny, sa neuznáva na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje.
Článok 296
Uznanie dohôd o vzájomnom započítavaní
1. Príslušné orgány uznajú dohodu o vzájomnom započítavaní len v prípade, že sú splnené podmienky uvedené v odseku 2, prípadne podmienky uvedené v odseku 3.
2. Všetky dohody o vzájomnom započítavaní, ktoré používajú inštitúcie na účely stanovenia hodnoty expozície v tejto časti, musia spĺňať tieto podmienky:
a)
inštitúcia uzavrela dohodu o vzájomnom započítavaní s protistranou, ktorá vytvára jediný právny záväzok pokrývajúci všetky zahrnuté transakcie, a to tak, že v prípade zlyhania protistrany by inštitúcia bola oprávnená dostať alebo povinná zaplatiť len čistú hodnotu kladných a záporných trhových hodnôt jednotlivých zahrnutých transakcií;
b)
inštitúcia sprístupnila príslušným orgánom písomné a odôvodnené právne posudky, z ktorých vyplýva, že v prípade právneho napadnutia dohody o vzájomnom započítavaní by pohľadávky a záväzky inštitúcie neprekročili pohľadávky a záväzky uvedené v písmene a). Právny posudok odkazuje na platné právne predpisy:
i)
jurisdikcie krajiny, v ktorej má sídlo protistrana;
ii)
jurisdikcie krajiny, v ktorej ma sídlo pobočka, ak sa pobočka podniku nachádza v inej krajine ako sídlo podniku;
iii)
jurisdikcie krajiny, ktorej právnymi predpismi sa riadia jednotlivé transakcie zahrnuté do dohody o vzájomnom započítavaní;
iv)
jurisdikcie krajiny, ktorej právnymi predpismi sa riadi každá zmluva alebo dohoda potrebná na uskutočnenie zmluvného vzájomného započítavania;
c)
kreditné riziko každej protistrany sa agreguje s cieľom získať jedinú právne nárokovateľnú expozíciu pre všetky transakcie s každou protistranou. Toto agregovanie sa zohľadňuje pri kreditných limitoch a internom kapitále;
d)
zmluva neobsahuje žiadnu doložku, ktorou by sa v prípade zlyhania protistrany umožňovalo protistrane, u ktorej k zlyhaniu nedošlo, vykonávať len obmedzené alebo platby nevykonávať v prospech protistrany, u ktorej došlo k zlyhaniu, a to ani v prípade, že by protistrana, u ktorej došlo k zlyhaniu, bola čistým veriteľom (t. j. walk away clause, t. j. doložka o odstúpení od zmluvy).
Ak niektorý príslušný orgán nie je presvedčený o tom, že dohoda o vzájomnom započítavaní je právne platná a vynútiteľná podľa právnych predpisov každej z jurisdikcií uvedených v písmene b), zmluvné vzájomné započítavanie sa pre žiadnu z protistrán neuzná za faktor znižujúci riziko. Príslušné orgány sa o tom navzájom náležitým spôsobom informujú.
3. Právne posudky uvedené v písmene b) sa môžu vypracovať s odkazom na jednotlivé druhy zmluvného vzájomného započítavania. Okrem toho musia dohody o krížovom vzájomnom započítavaní produktov spĺňať tieto podmienky:
a)
čistá hodnota uvedená v odseku 2 písm. a) je čistou hodnotou kladných a záporných konečných hodnôt všetkých zahrnutých dvojstranných rámcových dohôd a kladných a záporných hodnôt jednotlivých transakcií ocenených podľa trhových cien („čistá hodnota vzájomného započítavania produktov“);
b)
právne posudky uvedené v odseku 2 písm. b) sa týkajú platnosti a vymožiteľnosti celej dohody o krížovom vzájomnom započítavaní produktov na základe jej podmienok a vplyvu dohody o vzájomnom započítavaní na podstatné ustanovenia akejkoľvek zahrnutej dvojstrannej rámcovej dohody.
Článok 297
Povinnosti inštitúcií
1. Inštitúcia zavedie a udržiava postupy, na základe ktorých zabezpečí, že sa právna platnosť a vymožiteľnosť jej zmluvného vzájomného započítavania preskúma so zreteľom na zmeny právnych predpisov príslušných jurisdikcií uvedených v článku 296 ods. 2 písm. b).
2. Inštitúcia uchováva vo svojich spisoch všetku požadovanú dokumentáciu týkajúcu sa jej zmluvného vzájomného započítavania.
3. Inštitúcia zahrnie účinky vzájomného započítavania do merania celkovej expozície voči kreditnému riziku každej protistrany a riadi CCR na základe účinkov takéhoto merania.
4. V prípade zmluvných dohôd o krížovom vzájomnom započítavaní produktov uvedených v článku 295 dodržiavajú inštitúcie postupy podľa článku 296 ods. 2 písm. c) s cieľom overiť, či sa na každú transakciu, ktorá sa má zahrnúť do súboru vzájomného započítavania, vzťahuje právny posudok podľa článku 296 ods. 2 písm. b).
Čo sa týka dohody o krížovom vzájomnom započítavaní produktov, inštitúcia musí aj naďalej spĺňať požiadavky týkajúce sa uznania dvojstranného vzájomného započítavania alebo požiadavky kapitoly 4 týkajúce sa uznania zmiernenia kreditného rizika vzhľadom na každú zahrnutú dvojstrannú rámcovú dohodu alebo transakciu.
Článok 298
Účinky uznania vzájomného započítavania za faktor znižujúci riziko
1. S dohodami o vzájomnom započítavaní sa zaobchádza takto:
a)
Vzájomné započítavanie na účely oddielov 5 a 6 sa uznáva tak, ako sa uvádza v týchto oddieloch;
b)
V prípade zmlúv o novácii sa môžu vážiť jednotlivé čisté sumy stanovené na základe takýchto zmlúv namiesto zahrnutých hrubých súm.
Pri uplatňovaní oddielu 3 môžu inštitúcie zohľadniť zmluvu o novácii pri určovaní:
i)
bežných reprodukčných nákladov uvedených v článku 274 ods. 1;
ii)
pomyselných hodnôt istín alebo podkladových hodnôt uvedených v článku 274 ods. 2.
Pri uplatňovaní oddielu 4 môžu inštitúcie pri určovaní nominálnej hodnoty uvedenej v článku 275 ods. 1 zohľadniť zmluvu o novácii na účely výpočtu nominálnej hodnoty istín. V takýchto prípadoch uplatnia inštitúcie percentuálne hodnoty uvedené v tabuľke 3.
c)
V prípade ostatných dohôd o vzájomnom započítavaní uplatňujú inštitúcie oddiel 3 takto:
i)
bežné reprodukčné náklady uvedené v článku 274 ods. 1 na zmluvy zahrnuté do dohody o vzájomnom započítavaní sa určia tak, že sa zohľadnia aktuálne hypotetické čisté reprodukčné náklady vyplývajúce z tejto dohody. Ak je výsledkom vzájomného započítavania čistý záväzok úverovej inštitúcie, ktorá počíta čisté reprodukčné náklady, bežné reprodukčné náklady sa rovnajú „0“;
ii)
hodnota potenciálnej budúcej expozície voči kreditným rizikám uvedenej v článku 274 ods. 2 pre všetky zmluvy zahrnuté do dohody o vzájomnom započítavaní sa zníži podľa tohto vzorca:
kde:
PCEred
=
znížená hodnota potenciálnej budúcej expozície voči kreditným rizikám pre všetky zmluvy s danou protistranou, ktoré sú zahrnuté do právoplatnej dvojstrannej dohody o vzájomnom započítavaní
PCEhrubá
=
súčet hodnôt potenciálnych budúcich expozícií voči kreditným rizikám pre všetky zmluvy s danou protistranou, ktoré sú zahrnuté do právoplatnej dvojstrannej dohody o vzájomnom započítavaní a ktoré sa počítajú tak, že ich nominálne hodnoty istín sa vynásobia percentuálnymi hodnotami uvedenými v tabuľke 1
NGR
=
pomer čistej a hrubej hodnoty vypočítaný ako kvocient čistých reprodukčných nákladov pre všetky zmluvy zahrnuté do právoplatnej dvojstrannej dohody o vzájomnom započítavaní s danou protistranou (čitateľ) a hrubých reprodukčných nákladov pre všetky zmluvy zahrnuté do právoplatnej dvojstrannej dohody o vzájomnom započítavaní s touto protistranou (menovateľ).
2. Pri výpočte potenciálnej budúcej expozície voči kreditným rizikám podľa vzorca uvedeného v odseku 1 môžu inštitúcie zaobchádzať s dokonale zodpovedajúcimi zmluvami zahrnutými do dohody o vzájomnom započítavaní ako s jednou zmluvou, ktorej nominálna hodnota istín sa rovná čistým príjmom.
Pri uplatňovaní článku 275 ods. 1 môžu inštitúcie zaobchádzať s dokonale zodpovedajúcimi zmluvami zahrnutými do dohody o vzájomnom započítavaní ako s jednou zmluvou, ktorej nominálna hodnota istín sa rovná čistým príjmom, pričom nominálne hodnoty istín sa vynásobia percentuálnymi hodnotami uvedenými v tabuľke 3.
Na účely tohto odseku sú dokonale zodpovedajúce zmluvy termínovanými devízovými zmluvami a podobnými zmluvami, pri ktorých sa nominálna istina rovná peňažným tokom, ak sú tieto peňažné toky splatné v ten istý deň a plne splatné v tej istej mene.
3. Pri všetkých ostatných zmluvách zahrnutých do dohody o vzájomnom započítavaní sa použité percentuálne hodnoty môžu znížiť tak, ako sa uvádza v tabuľke 6:
Tabuľka 6
Pôvodná doba splatnosti
Úrokové zmluvy
Devízové zmluvy
jeden rok alebo menej
0,35 %
1,50 %
viac ako jeden rok, ale nie viac ako dva roky
0,75 %
3,75 %
dodatková hodnota pre každý ďalší rok
0,75 %
2,25 %
4. V prípade úrokových zmlúv si inštitúcie môžu so súhlasom príslušných orgánov vybrať buď pôvodnú, alebo zostatkovú dobu splatnosti.
Oddiel 8
Položky v obchodnej knihe
Článok 299
Položky v obchodnej knihe
1. Na účely uplatňovania tohto článku obsahuje príloha II odkaz na derivátové nástroje pre prenos kreditného rizika, ako sa uvádza v bode 8 oddielu C prílohy I k smernici 2004/39/ES.
2. Pri výpočte hodnôt rizikovo vážených expozícií v prípade rizika protistrany, pokiaľ ide o položky v obchodnej knihe, dodržiavajú inštitúcie tieto zásady:
a)
v prípade kreditných derivátov spojených so swapmi na celkový výnos a kreditných derivátov spojených so swapmi na kreditné zlyhanie sa na získanie hodnoty potenciálnej budúcej expozície voči kreditným rizikám podľa metódy uvedenej v oddiele 3 vynásobí nominálna hodnota nástroja týmito percentuálnymi hodnotami:
i)
5 %, ak by referenčný záväzok v prípade, že by v dôsledku tohto záväzku vznikla priama expozícia inštitúcie, bol kvalifikovanou položkou na účely tretej časti hlavy IV kapitoly 2;
ii)
10 %, ak by referenčný záväzok v prípade, že by v dôsledku tohto záväzku vznikla priama expozícia inštitúcie, nebol kvalifikovanou položkou na účely tretej časti hlavy IV kapitoly 2.
V prípade inštitúcie, ktorej expozícia vyplývajúca zo swapu na kreditné zlyhanie predstavuje dlhú pozíciu v podkladovom nástroji, možno ako percentuálnu hodnotu pre potenciálnu budúcu expozíciu voči kreditným rizikám uplatniť 0 %, pokiaľ swap na kreditné zlyhanie nepodlieha zavretiu pri platobnej neschopnosti subjektu, ktorého expozícia vyplývajúca zo swapu predstavuje krátku pozíciu v podkladovom nástroji, hoci v prípade podkladového nástroja k zlyhaniu nedošlo.
Ak kreditný derivát poskytuje zabezpečenie vo vzťahu k „n-tému zlyhaniu“ v prípade viacerých podkladových záväzkov, inštitúcia stanoví, ktorá z percentuálnych hodnôt uvedených v prvom pododseku sa uplatní vzhľadom na záväzok n-tej najnižšej kreditnej kvality, ktorý by v prípade, že by inštitúcii vznikol, bol kvalifikovanou položkou na účely tretej časti hlavy IV kapitoly 2;
b)
inštitúcie nepoužijú jednoduchú metódu nakladania s finančným kolaterálom uvedenú v článku 222 na uznanie účinkov finančného kolaterálu;
c)
v prípade repo transakcií a transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít zahrnutých do obchodnej knihy môžu inštitúcie uznať za prípustný kolaterál všetky finančné nástroje a komodity, ktoré možno zahrnúť do obchodnej knihy;
d)
v prípade expozícií vyplývajúcich z OTC derivátov zahrnutých do obchodnej knihy môžu inštitúcie uznať za prípustný kolaterál komodity, ktoré možno zahrnúť do obchodnej knihy;
e)
ak sa finančné nástroje alebo komodity, ktoré nie sú prípustné podľa kapitoly 4, požičiavajú, predávajú alebo poskytujú, či vypožičiavajú, kupujú alebo nadobúdajú prostredníctvom kolaterálu alebo iným spôsobom v rámci takejto transakcie a ak inštitúcia uplatňuje postup úprav z dôvodu volatility stanovený orgánom dohľadu podľa oddielu 3 kapitoly 4, zaobchádzajú inštitúcie na účely výpočtu úprav z dôvodu volatility s takýmito nástrojmi a komoditami rovnako ako s kapitálovými cennými papiermi nezahrnutými do hlavného indexu a kótovanými na uznanej burze;
f)
ak inštitúcia v prípade finančných nástrojov alebo komodít, ktoré nie sú prípustné podľa kapitoly 4, uplatňuje prístup úprav z dôvodu volatility založený na vlastných odhadoch podľa oddielu 3 kapitoly 4, vypočíta úpravy z dôvodu volatility pre každú jednotlivú položku. Ak inštitúcia dostala súhlas používať prístup interných modelov uvedený v kapitole 4, môže tento prístup uplatniť aj na obchodnú knihu;
g)
pokiaľ ide o uznávanie rámcových dohôd o vzájomnom započítavaní týkajúcich sa repo transakcií, transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iných transakcií na kapitálovom trhu, inštitúcie uznávajú vzájomné započítavanie medzi pozíciami v obchodnej knihe a pozíciami v neobchodnej knihe len vtedy, ak vzájomne započítané transakcie spĺňajú tieto podmienky:
i)
všetky transakcie sú denne oceňované trhovou hodnotou;
ii)
všetky položky, ktoré boli vypožičané, kúpené alebo nadobudnuté v rámci transakcií, sa môžu uznať za prípustný finančný kolaterál podľa kapitoly 4 bez toho, aby sa uplatnili písmená c) až f) tohto odseku;
h)
ak kreditný derivát zahrnutý do obchodnej knihy predstavuje časť interného hedžingu a ak je zabezpečenie uznané v súlade s článkom 204 tohto nariadenia, inštitúcie uplatňujú jeden z týchto postupov:
i)
s kreditným derivátom zaobchádzajú tak, akoby neexistovalo žiadne riziko protistrany vyplývajúce z pozície v tomto kreditnom deriváte;
ii)
ak je zabezpečenie uznané za prípustné podľa kapitoly 4, pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje pre kreditné riziko protistrany dôsledne zahŕňajú do obchodnej knihy všetky kreditné deriváty, ktoré predstavujú časť interných hedžingov alebo sa nakupujú ako zabezpečenie pre expozíciu voči CCR.
Oddiel 9
Požiadavky na vlastné zdroje pre expozície voči centrálnej protistrane
Článok 300
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto oddielu sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:
1)
„odolnosť voči konkurzu“ (bankruptcy remote) vo vzťahu k aktívam klienta znamená, že existujú účinné dojednania, na základe ktorých sa zabezpečí, že v prípade platobnej neschopnosti centrálnej protistrany (CCP) alebo zúčtovacieho člena nebudú tieto aktíva k dispozícii veriteľom CCP alebo zúčtovaciemu členovi alebo že aktíva nebudú k dispozícii zúčtovaciemu členovi na pokrytie strát v dôsledku zlyhania iného klienta alebo iných klientov, ako sú klienti, ktorí tieto aktíva poskytli;
2)
„transakcia súvisiaca s CCP“ znamená zmluvu alebo transakciu uvedenú v článku 301 ods. 1 medzi klientom a zúčtovacím členom, ktorá priamo súvisí so zmluvou alebo transakciou uvedenou v uvedenom odseku medzi týmto zúčtovacím členom a CCP;
3)
„zúčtovací člen“ znamená zúčtovací člen v zmysle článku 2 bodu 14 nariadenia (EÚ) č. 648/2012;
4)
„klient“ znamená klient v zmysle článku 2 bodu 15 nariadenia (EÚ) č. 648/2012alebo podnik, ktorý sa v súlade s článkom 4 ods. 3 uvedeného nariadenia dohodol na nepriamom zúčtovacom mechanizme so zúčtovacím členom.
Článok 301
Vecný rozsah pôsobnosti
1. Tento oddiel sa vzťahuje na nasledujúce zmluvy a transakcie, pokiaľ sú voči CCP nesplatené:
a)
zmluvy uvedené v prílohe II a kreditné deriváty;
b)
repo transakcie;
c)
transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít;
d)
transakcie s dlhou dobou vyrovnania;
e)
transakcie požičiavania s dozabezpečením.
2. Inštitúcie sa môžu rozhodnúť, či na zmluvy a transakcie nesplatené voči kvalifikovanej centrálnej protistrane uvedené v odseku 1 uplatnia jeden z týchto spôsobov zaobchádzania:
a)
zaobchádzanie s obchodnými expozíciami stanovenými v článku 297 s výnimkou odseku 1 písm. b) a zaobchádzanie s expozíciami vyplývajúcimi z príspevkov do fondu pre prípad zlyhania uvedené v článku 307;
b)
zaobchádzanie stanovené v článku 310.
3. Inštitúcie uplatňujú zaobchádzanie stanovené v článku 306, okrem zaobchádzania stanoveného v odseku 1 písm. a) uvedeného článku, a podľa potreby v článku 309 na zmluvy a transakcie nesplatené voči nekvalifikovanej CCP uvedené v odseku 1 tohto článku.
Článok 302
Monitorovanie expozícií voči centrálnym protistranám
1. Inštitúcie monitorujú všetky svoje expozície voči CCP a stanovia postupy pre pravidelné predkladanie informácií o týchto expozíciách vrcholovému manažmentu a príslušnému výboru alebo výborom riadiaceho orgánu.
2. Inštitúcie na základe náležitej analýzy scenára a na základe stresového testovania posúdia, či je výška vlastných zdrojov držaných voči expozíciám voči CCP, vrátane potenciálnych budúcich kreditných expozícií alebo expozícií z príspevkov do fondu pre prípad zlyhania a, ak banka koná ako zúčtovací člen, expozícií vyplývajúcich zo zmluvných dojednaní ustanovených v článku 304, primeraná voči inherentným rizikám vyplývajúcim z týchto expozícií.
Článok 303
Zaobchádzanie s expozíciami zúčtovacích členov voči centrálnym protistranám
1. Ak inštitúcia koná ako zúčtovací člen, buď na vlastné účely, alebo ako finančný sprostredkovateľ medzi klientom a CCP, požiadavky na vlastné zdroje pre svoje expozície voči CCP vypočíta v súlade s článkami 301 ods. 2 a 3.
2. Ak inštitúcia koná ako zúčtovací člen a v tejto funkcii koná ako finančný prostredník medzi klientom a CCP, požiadavky na vlastné zdroje pre svoje transakcie s klientom súvisiace s CCP vypočíta podľa potreby v súlade s oddielmi 1 až 8 tejto kapitoly.
3. Ak je inštitúcia klientom zúčtovacieho člena, požiadavky na vlastné zdroje pre svoje transakcie so zúčtovacím členom súvisiace s CCP vypočíta podľa potreby v súlade s oddielmi 1 až 8 tejto kapitoly.
4. Alternatívne k prístupu uvedenému v odseku 3 môže inštitúcia, ktorá je klientom, vypočítať požiadavky na vlastné zdroje pre svoje transakcie so zúčtovacím členom súvisiace s CCP v súlade s článkom 305 ods. 2, ak sú splnené obe tieto podmienky:
a)
pozície a aktíva tejto inštitúcie, ktoré súvisia s uvedenými transakciami, sú na úrovni zúčtovacieho člena a na úrovni CCP rozlíšené a oddelené v zmysle článku 39 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 od pozícií a aktív zúčtovacieho člena, ako aj ostatných klientov tohto člena, a v dôsledku tohto oddelenia sú tieto pozície a aktíva v prípade zlyhania alebo platobnej neschopnosti zúčtovacieho člena alebo jedného či viacerých z jeho ostatných klientov odolné voči konkurzu;
b)
relevantné právne predpisy, nariadenia, pravidlá a zmluvné dojednania uplatniteľné alebo záväzné pre danú inštitúciu alebo CCP zabezpečujú, aby sa v prípade zlyhania alebo platobnej neschopnosti zúčtovacieho člena previedli pozície inštitúcie, ktoré sa týkajú týchto zmlúv a transakcií, a zodpovedajúci kolaterál na iného zúčtovacieho člena v príslušnom období rizika dozabezpečenia.
5. Ak inštitúcia, ktorá koná ako zúčtovací člen, uzavrie zmluvné dojednanie s klientom iného zúčtovacieho člena s cieľom zabezpečiť pre tohto klienta prenositeľnosť aktív a pozícií uvedených v odseku 4 písm. b), môže táto inštitúcia priradiť podmienenému záväzku, ktorý vznikol na základe tohto zmluvného dojednania, nulovú hodnotu expozície.
Článok 304
Zaobchádzanie s expozíciami zúčtovacích členov voči klientom
1. Ak inštitúcia koná ako zúčtovací člen a z tohto titulu koná ako finančný sprostredkovateľ medzi klientom a CCP, vypočíta požiadavky na vlastné zdroje pre svoje transakcie s klientom súvisiace s CCP v súlade s oddielmi 1 až 8 tejto kapitoly a prípadne v súlade s hlavou VI tretej časti.
2. Ak inštitúcia konajúca ako zúčtovací člen uzavrie zmluvné dojednanie s klientom iného zúčtovacieho člena, ktorým sa v súlade s článkom 48 ods. 5 a 6 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 zabezpečuje pre tohto klienta prevod pozícií a kolaterálu uvedený v článku 305 ods. 2 písm. b) tohto nariadenia, a na základe tohto zmluvného dojednania vznikne tejto inštitúcii podmienený záväzok, táto inštitúcia môže priradiť expozíciám voči tomuto podmienému záväzku nulovú hodnotu expozície.
3. Inštitúcia konajúca ako zúčtovací člen môže uplatniť kratšie obdobie rizika, ak počíta požiadavku na vlastné zdroje pre svoje expozície voči klientovi v súlade s metódou interných modelov.
4. Inštitúcia konajúca ako zúčtovací člen môže vynásobiť svoj EAD skalárom, ak počíta požiadavku na svoje vlastné zdroje pre svoje expozície voči klientovi v súlade s metódou oceňovania trhovou hodnotou, štandardizovanou metódou alebo metódou pôvodnej expozície. Skaláre, ktoré môže inštitúcia uplatniť, sú tieto:
a)
0,71 pre obdobie rizika dozabezpečenia v trvaní päť dní;
b)
0,77 pre obdobie rizika dozabezpečenia v trvaní šesť dní;
c)
0,84 pre obdobie rizika dozabezpečenia v trvaní sedem dní;
d)
0,89 pre obdobie rizika dozabezpečenia v trvaní osem dní;
e)
0,95 pre obdobie rizika dozabezpečenia v trvaní deväť dní;
f)
1 pre obdobie rizika dozabezpečenia v trvaní desať a viac dní.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť obdobia rizika dozabezpečenia, ktoré inštitúcia môže použiť na účely odsekov 3 a 4.
EBA pri vypracúvaní uvedeného návrhu regulačných technických predpisov dodržiava tieto zásady:
a)
vymedzí obdobie rizika dozabezpečenia pre každý typ zmluvy a transakcie uvedený v článku 301 ods. 1;
b)
obdobia rizika dozabezpečenia, ktoré sa vymedzia podľa písmena a), musia zohľadňovať lehotu na zavretie (close-out period) zmlúv a transakcií uvedených v tom istom písmene.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 30. júna 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 305
Zaobchádzanie s expozíciami klientov
1. Ak je inštitúcia klientom, vypočíta požiadavky na vlastné zdroje pre svoje transakcie so svojím zúčtovacím členom súvisiace s CCP v súlade s inými predchádzajúcimi oddielmi tejto kapitoly a prípadne v súlade s hlavou VI tretej časti.
2. Bez toho, aby bol dotknutý prístup uvedený v odseku 1, ak je inštitúcia klientom, môže vypočítať požiadavky na vlastné zdroje pre svoje obchodné expozície v prípade transakcií so svojím zúčtovacím členom súvisiacich s CCP v súlade s článkom 306, a to za predpokladu, že sú splnené všetky nasledujúce podmienky:
a)
pozície a aktíva tejto inštitúcie súvisiace s uvedenými transakciami sú odlíšené a oddelené, a to na úrovni zúčtovacieho člena aj CCP, od pozícií a aktív zúčtovacieho člena aj iných klientov tohto zúčtovacieho člena a v dôsledku tohto odlíšenia a oddelenia sú tieto pozície a aktíva v prípade zlyhania alebo v prípade platobnej neschopnosti zúčtovacieho člena alebo jedného či viacerých jeho iných klientov odolné voči konkurzu;
b)
právne predpisy, nariadenia, pravidlá a zmluvné dojednania uplatniteľné alebo záväzné pre danú inštitúciu alebo CCP uľahčujú prevod klientových pozícií súvisiacich s uvedenými zmluvami a transakciami, ako aj súvisiaceho kolaterálu na iného zúčtovacieho člena v rámci uplatniteľného obdobia rizika dozabezpečenia v prípade zlyhania alebo platobnej neschopnosti pôvodného zúčtovacieho člena. Za takých okolností sa klientove pozície a kolaterál prevedú v trhovej hodnote, s výnimkou prípadu, keď klient požaduje zavrieť pozíciu za trhovú hodnotu;
c)
inštitúcia má k dispozícii nezávislé, písomné a odôvodnené právne stanovisko, v ktorom sa konštatuje, že v prípade právnej námietky by príslušné súdy a správne orgány dospeli k záveru, že klient by neznášal žiadne straty v dôsledku platobnej neschopnosti svojho zúčtovacieho člena ani ktoréhokoľvek klienta svojho zúčtovacieho člena podľa právnych predpisov jurisdikcie tejto inštitúcie, jej zúčtovacieho člena a CCP, práva upravujúceho transakcie a zmluvy, ktoré inštitúcia vyrovnáva prostredníctvom CCP, práva upravujúceho kolaterál a práva upravujúceho akúkoľvek zmluvu alebo dohodu potrebnú na splnenie podmienok uvedených v písmene b);
d)
CCP je QCCP.
3. Bez toho, aby boli dotknuté podmienky uvedené v odseku 2, ak inštitúcia, ktorá je klientom, nie je chránená pred stratami v prípade, že zúčtovací člen a iný klient zúčtovacieho člena spoločne zlyhajú, ale všetky ostatné podmienky stanovené v odseku 2 sú splnené, klient môže vypočítať požiadavky na vlastné zdroje pre svoje obchodné expozície v prípade transakcií so svojím zúčtovacím členom súvisiacich s CCP v súlade s článkom 306 za predpokladu, že 2 % rizikovú váhu uvedenú v odseku 1 písm. a) uvedeného článku nahradí 4 % rizikovou váhou.
4. Ak inštitúcia, ktorá je klientom, má v súlade s článkom 4 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 prístup k službám CCP prostredníctvom nepriameho zúčtovacieho mechanizmu, táto inštitúcia môže uplatniť zaobchádzanie stanovené v odseku 2 alebo 3 len vtedy, ak sú podmienky uvedené v každom odseku splnené na každej úrovni reťazca sprostredkovateľov.
Článok 306
Požiadavky na vlastné zdroje v súvislosti s obchodnými expozíciami
1. Inštitúcia uplatňuje nasledujúce zaobchádzanie na svoje obchodné expozície voči CCP:
a)
uplatňuje 2 % rizikovú váhu na hodnoty expozícií všetkých svojich obchodných expozícií voči QCCP;
b)
na všetky svoje obchodné expozície voči nekvalifikovaným CCP uplatňuje rizikovú váhu používanú pri štandardizovanom prístupe ku kreditnému riziku stanovenom v článku 107 ods. 2 písm. b);
c)
v prípadoch, keď inštitúcia koná ako finančný sprostredkovateľ medzi klientom a CCP a v podmienkach transakcie súvisiacej s CCP sa stanovuje, že inštitúcia nie je povinná nahradiť klientovi žiadne straty utrpené v dôsledku zmien hodnoty uvedenej transakcie v prípade, že CCP zlyhá. Hodnota expozície transakcie s CCP, ktorá zodpovedá uvedenej transakcii súvisiacej s CCP, sa rovná nule.
2. Ak sú aktíva uložené ako kolaterál pre CCP alebo zúčtovacieho člena v prípade platobnej neschopnosti CCP, zúčtovacieho člena alebo jedného či viacerých ostatných klientov zúčtovacieho člena odolné voči konkurzu, inštitúcia môže bez ohľadu na odsek 1 priradiť expozíciám voči kreditnému riziku protistrany pre tieto aktíva nulovú hodnotu expozície.
3. Inštitúcia vypočíta hodnoty expozícií svojich obchodných expozícií voči CCP podľa potreby v súlade s oddielmi 1 až 8 tejto kapitoly.
4. Na účely článku 92 ods. 3 vypočíta inštitúcia hodnotu rizikovo vážených expozícií pre svoje obchodné expozície voči CCP ako súčet hodnôt expozícií svojich obchodných expozícií voči CCP, ktorý sa vypočíta v súlade s odsekmi 2 a 3 tohto článku a vynásobí rizikovou váhou stanovenou v súlade s odsekom 1 tohto článku.
Článok 307
Požiadavky na vlastné zdroje pre predfinancované príspevky do fondu CCP pre prípad zlyhania
Inštitúcia, ktorá koná ako zúčtovací člen zaobchádza so svojimi expozíciami vyplývajúcimi z jej príspevkov do fondu CCP pre prípad zlyhania nasledovným spôsobom:
a)
Požiadavku na vlastné zdroje pre svoje predfinancované príspevky do fondu QCCP pre prípad zlyhania vypočíta v súlade s prístupom stanoveným v článku 308;
b)
požiadavku na vlastné zdroje pre svoje predfinancované príspevky do fondu nekvalifikovanej CCP vypočíta v súlade s prístupom stanoveným v článku 309.
Článok 308
Požiadavky na vlastné zdroje pre predfinancované príspevky do fondu QCCP pre prípad zlyhania
1. Hodnota expozície v prípade predfinancovaného príspevku inštitúcie do fondu CCP pre prípad zlyhania (DFi) je splatená suma alebo trhová hodnota aktív dodaných touto inštitúciou znížená o akúkoľvek sumu tohto príspevku, ktorú už QCCP použila na absorbovanie svojich strát v dôsledku zlyhania jedného alebo viacerých svojich zúčtovacích členov.
2. Inštitúcia vypočíta požiadavku na vlastné zdroje (Ki) na krytie expozície vyplývajúcej z jej predfinancovaného príspevku (DFi) takto:
kde:
β
=
faktor koncentrácie, ktorý inštitúcii oznámila CCP;
N
=
počet zúčtovacích členov, ktorý inštitúcii oznámila CCP;
DFCM
=
súčet predfinancovaných príspevkov všetkých zúčtovacích členov CCP , ktorý inštitúcii oznámila CCP;
KCM
=
súčet požiadaviek na vlastné zdroje všetkých zúčtovacích členov CCP vypočítaný v súlade s uplatniteľným vzorcom, ktorý sa uvádza v odseku 3 .
3. Inštitúcia vypočíta KCM takto:
a)
ak KCCP ≤ DFCCP , inštitúcia použije tento vzorec:
;
b)
ak DFCCP KCCP ≤DF*, inštitúcia použije tento vzorec:
;
c)
ak DF* KCCP , inštitúcia použije tento vzorec:
kde:
DFCCP
=
predfinancované finančné zdroje CCP, ktoré inštitúcii oznámila CCP;
KCCP
=
hypotetický kapitál CCP, ktorý inštitúcii oznámila CCP;
DF*
=
=
;
=
priemerný predfinancovaný príspevok,, ktorý inštitúcii oznámila CCP;
c1
=
kapitálový faktor rovnajúci sa
c2
=
kapitálový faktor rovnajúci sa 100 %;
μ
=
1,2.
4. Inštitúcia vypočíta výšku rizikovo vážených expozícií v prípade expozícií vyplývajúcich z predfinancovaného príspevku inštitúcie na účely článku 92 ods. 3 ako požiadavku na vlastné zdroje (Ki) určenú v súlade s odsekom 2 vynásobenú koeficientom 12,5.
5. Keď sa KCCP rovná nule, inštitúcie použijú pri výpočte podľa odseku 3 pre c1 hodnotu vo výške 0,16 %.
Článok 309
Požiadavky na vlastné zdroje pre predfinancované príspevky do fondu nekvalifikovanej CCP pre prípad zlyhania a pre nefinancované príspevky nekvalifikovanej CCP
1. Na výpočet požiadavky na vlastné zdroje (Ki) pre expozície vyplývajúce z predfinancovaných príspevkov do fondu nekvalifikovanej CCP pre prípad zlyhania (DFi) a z nefinancovaných príspevkov (UCi) takejto CCP uplatňuje inštitúcia tento vzorec:
kde c2·a μ sú vymedzené v článku 308 ods. 3.
2. Nefinancované príspevky sú na účely odseku 1 príspevky, ktoré sa inštitúcia konajúca ako zúčtovací člen zmluvne zaviazala poskytnúť CCP po tom, čo CCP vyčerpala svoj fond pre prípad zlyhania, na pokrytie strát, ktoré jej vznikli v dôsledku zlyhania jedného alebo viacerých svojich zúčtovacích členov.
3. Inštitúcia vypočíta výšku rizikovo vážených expozícií v prípade expozícií vyplývajúcich z predfinancovaného príspevku inštitúcie na účely článku 92 ods. 3 ako požiadavku na vlastné zdroje (Ki) určenú v súlade s odsekom 1 vynásobenú koeficientom 12,5.
Článok 310
Alternatívny výpočet požiadavky na vlastné zdroje pre expozície voči QCCP
Na výpočet požiadavky na vlastné zdroje (Ki) pre expozície vyplývajúce z obchodných expozícií a obchodných expozícií klienta (TEi) a predfinancovaných príspevkov (DFi) do fondu QCCP pre prípad zlyhania uplatňuje inštitúcia tento vzorec:
Článok 311
Požiadavky na vlastné zdroje pre expozície voči CCP, ktoré prestali spĺňať niektoré podmienky
1. Inštitúcia uplatňuje zaobchádzanie ustanovené v tomto článku, ak bola splnená jedna alebo obe nasledujúce podmienky:
a)
inštitúcia dostala od CCP oznámenie, ktoré sa vyžaduje podľa článku 50b písm. j) bodu ii) nariadenia (EÚ) č. 648/2012, o tom, že CCP prestala počítať KCCP;
b)
inštitúcia sa dozvedela na základe verejného oznámenia alebo oznámenia od príslušného orgánu CCP, ktorú inštitúcia používa, alebo od samotnej CCP, že CCP už viac nebude spĺňať podmienky pre povolenie alebo prípadne uznanie.
2. Ak bola splnené len podmienka uvedená v odseku 1 písm. a), príslušný orgán inštitúcie overí dôvody, pre ktoré CCP prestala počítať KCCP.
Ak sa príslušný orgán domnieva, že dôvody uvedené v prvom pododseku sú platné, môže inštitúciám vo svojom členskom štáte povoliť na ich obchodné expozície a príspevky do fondu tejto CCP pre prípad zlyhania uplatňovať zaobchádzanie ustanovené v článku 310. Ak takéto povolenie udelí, zverejní aj dôvody svojho rozhodnutia.
Ak sa príslušný orgán domnieva, že dôvody uvedené v prvom pododseku nie sú platné, všetky inštitúcie v jeho členskom štáte bez ohľadu na zaobchádzanie, pre ktoré sa rozhodli v súlade s článkom 301 ods. 2, uplatňujú zaobchádzanie ustanovené v odseku 3 písm. a) až d) tohto článku.
3. Ak bola splnená podmienka uvedená v odseku 1 písm. b), a to bez ohľadu na to, či bola splnená podmienka uvedená v odseku 1 písm. a), inštitúcia do troch mesiacov od vzniku okolností uvedených písmene b) uvedeného odseku alebo skôr, ak to vyžaduje príslušný orgán inštitúcie, vykoná v súvislosti so svojimi expozíciami voči danej CCP nasledovné:
a)
prestane uplatňovať zaobchádzanie, pre ktoré sa rozhodla v súlade s článkom 301 ods. 2;
b)
uplatňuje zaobchádzanie ustanovené v článku 306 ods. 1 písm. b) na svoje obchodné expozície voči danej CCP;
c)
uplatňuje zaobchádzanie ustanovené v článku 309 na svoje predfinancované do fondu CCP pre prípad zlyhania a na svoje nefinancované príspevky do tejto CCP;
d)
zaobchádza s inými expozíciami, než sú expozície uvedené v písmenách b) a c), voči danej CCP ako s expozíciami voči spoločnosti v súlade so štandardizovaným prístupom pre kreditné riziko stanoveným v kapitole 2.
HLAVA III
POŽIADAVKY NA VLASTNÉ ZDROJE PRE OPERAČNÉ RIZIKO
KAPITOLA 1
Všeobecné zásady upravujúce používanie rôznych prístupov
Článok 312
Povolenie a oznamovanie
1. Štandardizovaný prístup môžu používať iba inštitúcie, ktoré spĺňajú popri všeobecných zásadách riadenia rizík uvedených v článkoch 74 a 85 smernice 2013/36/EÚ aj kritériá uvedené v článku 320. Inštitúcie musia pred použitím štandardizovaného prístupu informovať príslušný orgán.
Príslušné orgány povolia inštitúciám používať alternatívny príslušný ukazovateľ pre obchodné línie „retailové bankovníctvo“ a „komerčné bankovníctvo“, ak sú splnené podmienky stanovené v článku 319 ods. 2 a článku 320.
2. Príslušné orgány povolia inštitúciám používať pokročilé prístupy merania založené na ich vlastných systémoch merania operačného rizika, ak sú splnené všetky kvalitatívne a kvantitatívne štandardy uvedené v článku 321 a 322 a ak inštitúcie spĺňajú všeobecné štandardy v oblasti riadenia rizík uvedené v článkoch 74 a 85 smernice 2013/36/EÚ a v oddiele II kapitole 3 hlave VII uvedenej smernice.
Inštitúcie musia požiadať svoje príslušné orgány o povolenie aj v prípade, že chcú podstatne rozšíriť a zmeniť uvedené pokročilé prístupy merania. Príslušné orgány udelia toto povolenie len vtedy, ak inštitúcie aj po tomto podstatnom rozšírení a zmenách spĺňajú štandardy uvedené v prvom pododseku.
3. Inštitúcie oznámia príslušným orgánom všetky zmeny svojich modelov pokročilých prístupov merania.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
metodiku posudzovania, podľa ktorej príslušné orgány povoľujú inštitúciám používať pokročilé prístupy merania;
b)
podmienky posudzovania závažnosti rozšírenia a zmien pokročilých prístupov merania;
c)
spôsoby oznámenia vyžadovaného podľa odseku 3.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 313
Návrat k používaniu menej sofistikovaných prístupov
1. Inštitúcie, ktoré používajú štandardizovaný prístup, sa nesmú vrátiť k používaniu prístupu základného ukazovateľa, ak nie sú splnené podmienky uvedené v odseku 3.
2. Inštitúcie, ktoré používajú pokročilé prístupy merania, sa nesmú vrátiť k používaniu štandardizovaného prístupu alebo prístupu základného ukazovateľa, ak nie sú splnené podmienky uvedené v odseku 3.
3. Inštitúcia sa môže vrátiť k používaniu menej sofistikovaných prístupov pre operačné riziko, ak sú splnené obe tieto podmienky:
a)
inštitúcia preukázala k spokojnosti príslušného orgánu, že používanie menej sofistikovaného prístupu sa nenavrhuje v snahe znížiť požiadavky inštitúcie na vlastné zdroje v súvislosti s operačným rizikom, že je potrebné vzhľadom na povahu a komplexnosť inštitúcie a že nebude mať závažný nepriaznivý vplyv na platobnú schopnosť inštitúcie alebo jej schopnosť účinne riadiť operačné riziko;
b)
inštitúcia dostala vopred udelené povolenie príslušného orgánu.
Článok 314
Kombinované používanie rôznych prístupov
1. Inštitúcie môžu používať kombináciu prístupov, ak dostanú povolenie od príslušných orgánov. Príslušné orgány udelia takéto povolenie, ak sú splnené požiadavky uvedené v odsekoch 2 až 4.
2. Inštitúcia môže používať pokročilý prístup merania v kombinácii s prístupom základného ukazovateľa alebo so štandardizovaným prístupom, ak sú splnené obidve tieto podmienky:
a)
kombinácia prístupov používaných inštitúciou zahŕňa všetky jej operačné riziká a príslušné orgány sú spokojné s metodikou, ktorú inštitúcia používa, aby zohľadnila rôzne činnosti, geografické oblasti, právne štruktúry alebo iné interne stanovené podstatné rozdelenia;
b)
kritériá uvedené v článku 320 a štandardy uvedené v článkoch 321 a 322 sú splnené, pokiaľ ide o činnosti, na ktoré sa vzťahuje štandardizovaný prístup alebo pokročilé prístupy merania.
3. Príslušné orgány uložia inštitúciám, ktoré chcú používať pokročilý prístup merania v kombinácii s prístupom základného ukazovateľa alebo štandardizovaným prístupom, tieto dodatočné podmienky na udelenie povolenia:
a)
k dátumu zavedenia pokročilého prístupu merania zahŕňa tento prístup podstatnú časť operačných rizík inštitúcie;
b)
inštitúcia sa zaviaže, že pokročilý prístup merania bude uplatňovať na podstatnú časť svojich operácií podľa časového harmonogramu, ktorý bol predložený jej príslušným orgánom a ktorý tieto orgány schválili.
4. Inštitúcia môže požiadať príslušný orgán o povolenie používať kombináciu prístupu základného ukazovateľa a štandardizovaného prístupu len vo výnimočných prípadoch, akými je napríklad nadobudnutie nových obchodných činností v nedávnej minulosti, ktoré si môžu vyžadovať prechodné obdobie na uplatnenie štandardizovaného prístupu.
Príslušný orgán udelí takéto povolenie len v prípade, že sa inštitúcia zaviazala uplatňovať pokročilý prístup merania podľa časového harmonogramu, ktorý bol predložený príslušnému orgánu a ktorý tento orgán schválil.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
podmienky, ktoré budú príslušné orgány zohľadňovať pri posudzovaní metodiky uvedenej v odseku 2 písm. a);
b)
podmienky, ktoré budú príslušné orgány zohľadňovať pri rozhodovaní, či uložiť dodatočné podmienky uvedené v odseku 3.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2016.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
KAPITOLA 2
Prístup základného ukazovateľa
Článok 315
Požiadavka na vlastné zdroje
1. Podľa prístupu základného ukazovateľa sa požiadavka na vlastné zdroje pre operačné riziko rovná 15 % trojročného priemeru príslušného ukazovateľa stanoveného v článku 316.
Inštitúcie vypočítajú trojročný priemer príslušného ukazovateľa na základe posledných troch dvanásťmesačných pozorovaní ku koncu finančného roka. Ak nie sú k dispozícii overené údaje, inštitúcie môžu použiť obchodné odhady.
2. Ak inštitúcia vykonáva svoju činnosť kratšie ako tri roky, môže pri výpočte príslušného ukazovateľa použiť predpokladané obchodné odhady, a to za predpokladu, že začne používať historické údaje hneď, ako budú k dispozícii.
3. Ak vie inštitúcia svojmu príslušnému orgánu preukázať, že z dôvodu splynutia/zlúčenia, nadobudnutia alebo odpredaja subjektov alebo činností viedlo použitie trojročného priemeru na výpočet príslušného ukazovateľa k zaujatému odhadu požiadavky na vlastné zdroje pre operačné riziko, príslušný orgán môže inštitúciám povoliť upraviť výpočet tak, aby sa takéto prípady zohľadnili, a náležite o tom informuje EBA. Príslušný orgán môže za takýchto okolností z vlastného podnetu od inštitúcie tiež požadovať, aby upravila výpočet.
4. Ak je v prípade niektorého pozorovania príslušný ukazovateľ záporný alebo sa rovná nule, inštitúcie túto hodnotu pri výpočte trojročného priemeru nezohľadnia. Inštitúcie vypočítajú trojročný priemer ako súčet kladných hodnôt vydelený počtom kladných hodnôt.
Článok 316
Príslušný ukazovateľ
1. V prípade inštitúcií, ktoré uplatňujú účtovné štandardy stanovené v smernici 86/635/EHS, sa príslušný ukazovateľ počíta ako súčet položiek uvedených v tabuľke 1 tohto odseku, a to na základe účtovných položiek výkazu ziskov a strát inštitúcií podľa článku 27 uvedenej smernice. Inštitúcie zahrnú do súčtu každú položku s jej kladným alebo záporným znamienkom.
Tabuľka 1
1
Výnosy z úrokov a podobné výnosy
2
Náklady na úroky a podobné náklady
3
Výnosy z akcií a iných cenných papierov s premenlivým/pevným výnosom
4
Výnosy z provízií a poplatkov
5
Náklady na provízie a poplatky
6
Čistý zisk alebo čistá strata z finančných operácií
7
Ostatné prevádzkové výnosy
Inštitúcie upravia tieto položky tak, aby zohľadňovali tieto požiadavky:
a)
inštitúcie vypočítajú príslušný ukazovateľ pred odpočítaním akýchkoľvek rezerv a prevádzkových nákladov. Inštitúcie zahrnú do prevádzkových nákladov poplatky za outsourcingové služby poskytované tretími stranami, ktoré nie sú ani materskou, ani dcérskou spoločnosťou inštitúcie, ani dcérskou spoločnosťou materskej spoločnosti, ktorá je zároveň materskou spoločnosťou inštitúcie. Inštitúcie môžu použiť náklady na outsourcingové služby poskytované tretími stranami na zníženie príslušného ukazovateľa, ak tieto náklady vznikli podniku, ktorý podlieha predpisom v zmysle tohto nariadenia alebo rovnocenným predpisom;
b)
inštitúcie nepoužívajú pri výpočte príslušného ukazovateľa:
i)
realizované zisky a straty z predaja položiek nezahrnutých do obchodnej knihy;
ii)
výnosy z mimoriadnych alebo nepravidelných položiek;
iii)
výnosy z poistenia;
c)
ak je precenenie obchodovateľných položiek súčasťou výkazu ziskov a strát, môžu inštitúcie toto precenenie zahrnúť do výpočtu. Ak inštitúcie uplatňujú článok 36 ods. 2 smernice 86/635/EHS, do výpočtu zahrnú precenenie zaúčtované vo výkaze ziskov a strát.
2. Ak inštitúcie uplatňujú iné účtovné štandardy, ako sú štandardy stanovené v smernici 86/635/EHS, príslušný ukazovateľ vypočítajú na základe údajov, ktoré najlepšie zodpovedajú vymedzeniu uvedenému v tomto článku.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom určiť metodiku výpočtu príslušného ukazovateľa uvedeného v odseku 2.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2017.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
KAPITOLA 3
Štandardizovaný prístup
Článok 317
Požiadavka na vlastné zdroje
1. Podľa štandardizovaného prístupu rozdelia inštitúcie svoje činnosti do obchodných línií uvedených v odseku 4 tabuľke 2 a v súlade so zásadami stanovenými v článku 318.
2. Inštitúcie vypočítajú požiadavku na vlastné zdroje pre operačné riziko ako trojročný priemer súčtu ročných požiadaviek na vlastné zdroje vo všetkých obchodných líniách uvedených v odseku 4 tabuľke 2. Ročná požiadavka na vlastné zdroje každej obchodnej línie sa rovná súčinu zodpovedajúceho beta faktora uvedeného v danej tabuľke a časti príslušného ukazovateľa priradenej k príslušnej obchodnej línii.
3. V ktoromkoľvek danom roku môžu inštitúcie bez obmedzenia vyrovnať záporné požiadavky na vlastné zdroje vyplývajúce zo zápornej časti príslušného ukazovateľa v ktorejkoľvek obchodnej línii s kladnými požiadavkami na vlastné zdroje v ostatných obchodných líniách. Ak je však súhrnná požiadavka na vlastné zdroje vo všetkých obchodných líniách v danom roku záporná, inštitúcie dosadia do čitateľa za daný rok nulovú hodnotu.
4. Inštitúcie vypočítajú trojročný priemer súčtu v zmysle odseku 2 na základe posledných troch dvanásťmesačných pozorovaní ku koncu účtovného roka. Ak nie sú k dispozícii overené údaje, inštitúcie môžu použiť obchodné odhady.
Ak vie inštitúcia svojmu príslušnému orgánu preukázať, že z dôvodu splynutia/zlúčenia, nadobudnutia alebo odpredaja subjektov alebo činností viedlo použitie trojročného priemeru pri výpočte príslušného ukazovateľa k zaujatému odhadu požiadavky na vlastné zdroje pre operačné riziko, príslušný orgán môže inštitúciám povoliť upraviť výpočet tak, aby sa takéto prípady zohľadnili, a náležite o tom informuje EBA. Príslušný orgán môže za takýchto okolností z vlastného podnetu od inštitúcie tiež požadovať, aby upravila výpočet.
Ak inštitúcia vykonáva svoju činnosť kratšie ako tri roky, môže pri výpočte príslušného ukazovateľa použiť predpokladané obchodné odhady, a to za predpokladu, že začne používať historické údaje hneď, ako budú k dispozícii.
Tabuľka 2
Obchodná línia
Zoznam činností
Percentuálna hodnota
(beta faktor)
Podnikové financie
Upisovanie finančných nástrojov alebo umiestňovanie finančných nástrojov so záväzkom
Služby spojené s upisovaním
Investičné poradenstvo
Poradenstvo podnikom vo veci kapitálovej štruktúry a odvetvovej stratégie a v súvisiacich otázkach, poradenstvo a služby v oblasti splynutia/zlúčenia a kúpy podnikov
Výskum v oblasti investovania a finančná analýza a iné formy všeobecne platných odporúčaní týkajúcich sa transakcií s finančnými nástrojmi
18 %
Obchodovanie na finančných trhoch
Obchodovanie na vlastný účet
Sprostredkovanie na peňažnom trhu
Prijímanie a prevod príkazov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov
Vykonávanie príkazov v mene klientov
Umiestňovanie finančných nástrojov bez záväzku
Prevádzka multilaterálnych systémov obchodovania
18 %
Retailové maklérstvo
(Činnosti spojené s jednotlivými fyzickými osobami alebo s MSP, ktoré spĺňajú kritériá stanovené v článku 123, týkajúce sa triedy retailových expozícií)
Prijímanie a prevod príkazov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov
Vykonávanie príkazov v mene klientov
Umiestňovanie finančných nástrojov bez záväzku
12 %
Komerčné bankovníctvo
Prijímanie vkladov a iných návratných zdrojov
Poskytovanie úverov
Finančný lízing
Záruky a prísľuby
15 %
Retailové bankovníctvo
(Činnosti spojené s jednotlivými fyzickými osobami alebo s MSP, ktoré spĺňajú kritériá stanovené v článku 123, týkajúce sa triedy retailových expozícií)
Prijímanie vkladov a iných návratných zdrojov
Poskytovanie úverov
Finančný lízing
Záruky a prísľuby
12 %
Platobný styk a vyrovnanie
Služby spojené s prevodom peňazí
Vydávanie a správa platobných prostriedkov
18 %
Služby z poverenia
Úschova a správa finančných nástrojov na účet klientov vrátane zvereneckej správy a s tým spojených služieb, ako napríklad spravovanie peňažných prostriedkov a kolaterálov
15 %
Správa aktív
Správa portfólia
Správa PKIPCP
Iné formy správy aktív
12 %
Článok 318
Zásady zaraďovania do obchodných línií
1. Inštitúcie stanovia a zdokumentujú konkrétne zásady a kritériá zaraďovania príslušného ukazovateľa pre aktuálne obchodné línie a činnosti do štandardizovaného rámca podľa článku 317. Inštitúcie tieto zásady a kritériá preskúmajú a podľa potreby upravia so zreteľom na nové alebo meniace sa obchodné činnosti a riziká.
2. Inštitúcie uplatňujú pri zaraďovaní do obchodných línií tieto zásady:
a)
inštitúcie zaradia všetky činnosti do obchodných línií tak, aby nedochádzalo k vzájomnému prekrývaniu a aby sa nevynechala žiadna činnosť;
b)
inštitúcie zaradia každú činnosť, ktorú nemožno jednoznačne zaradiť do žiadnej z obchodnej línií príslušného rámca, ktorá však predstavuje pomocnú činnosť nejakej inej činnosti zahrnutej do tohto rámca, do obchodnej línie, ktorú podporuje. Ak pomocná činnosť podporuje viaceré obchodné línie, inštitúcie použijú pri zaraďovaní objektívne kritérium;
c)
ak sa nejaká činnosť nedá zaradiť do konkrétnej obchodnej línie, inštitúcie použijú obchodnú líniu s najvyššou percentuálnou hodnotou. Do tej istej obchodnej línie sa zaradí aj každá pomocná činnosť, ktorá s uvedenou činnosťou súvisí;
d)
inštitúcie môžu pri zaraďovaní príslušného ukazovateľa k jednotlivým obchodným líniám použiť interné metódy oceňovania. Náklady vzniknuté v jednej obchodnej línii, ktoré vecne súvisia s inou obchodnou líniou, sa môžu preradiť do obchodnej línie, s ktorou vecne súvisia;
e)
zaraďovanie činností do obchodných línií na účely výpočtu kapitálovej požiadavky pre operačné riziko musí byť v súlade s kategóriami, ktoré inštitúcie používajú pre kreditné a trhové riziko;
f)
za zásady zaraďovania zodpovedá vrcholový manažment pod kontrolou riadiaceho orgánu inštitúcie;
g)
inštitúcie podrobia postup zaraďovania do obchodných línií nezávislému preskúmaniu.
3. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom určiť podmienky uplatňovania zásad zaraďovania do obchodných línií uvedených v tomto článku.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 31. decembra 2017.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 319
Alternatívny štandardizovaný prístup
1. Inštitúcie uplatňujú pri alternatívnom štandardizovanom prístupe pre obchodné línie „retailové bankovníctvo“ a „komerčné bankovníctvo“ tieto podmienky:
a)
príslušný ukazovateľ je normalizovaný ukazovateľ príjmov, ktorý sa rovná nominálnej hodnote úverov a preddavkov vynásobenej koeficientom 0,035;
b)
úvery a preddavky pozostávajú z celkových čerpaných súm v príslušných úverových portfóliách. Pri obchodnej línii „komerčné bankovníctvo“ zahŕňajú inštitúcie do nominálnej hodnoty úverov a preddavkov aj cenné papiere držané v neobchodnej knihe.
2. Na získanie povolenia používať alternatívny štandardizovaný prístup musí inštitúcia spĺňať všetky tieto podmienky:
a)
na činnosti retailového alebo komerčného bankovníctva pripadá najmenej 90 % jej príjmov;
b)
značnú časť jej činností retailového alebo komerčného bankovníctva tvoria úvery s vysokou PD;
c)
alternatívny štandardizovaný prístup je vhodným základom pre výpočet jej požiadavky na vlastné zdroje pre operačné riziko.
Článok 320
Kritériá pre štandardizovaný prístup
V článku 312 ods. 1 prvom pododseku sa odkazuje na tieto kritériá:
a)
inštitúcie majú dobre zdokumentovaný systém hodnotenia a riadenia operačného rizika a presne stanovené povinnosti v rámci tohto systému. Zistia svoje expozície voči operačnému riziku a priebežne sledujú údaje týkajúce sa operačného rizika, ako aj údaje o podstatných stratách. Tento systém podlieha pravidelnému nezávislému preskúmaniu, ktoré vykonáva interný alebo externý subjekt disponujúci poznatkami, ktoré sú na vykonanie takéhoto preskúmania potrebné;
b)
systém hodnotenie operačného rizika inštitúcie musí byť dôsledne integrovaný do postupov riadenia rizík tejto inštitúcie. Jeho výsledky musí byť neoddeliteľnou súčasťou procesu monitorovania a kontroly profilu operačného rizika inštitúcie;
c)
inštitúcie zavedú systém podávania správ vrcholovému manažmentu, v rámci ktorého sa príslušným útvarom inštitúcií poskytujú správy o operačnom riziku. Inštitúcie disponujú aj postupmi, prostredníctvom ktorých prijímajú v súlade s informáciami v správach adresovaných manažmentu primerané opatrenia.
KAPITOLA 4
Pokročilé prístupy merania
Článok 321
Kvalitatívne štandardy
V článku 312 ods. 2 sa odkazuje na tieto kvalitatívne štandardy:
a)
interný systém inštitúcie na meranie operačného rizika je dôsledne integrovaný do jej každodenných postupov riadenia rizík inštitúcie;
b)
inštitúcia má nezávislý útvar zodpovedný za riadenie operačného rizika;
c)
inštitúcia má zavedené pravidelné predkladanie správ o expozíciách voči operačnému riziku a o zaznamenaných stratách, ako aj postupy prijímania primeraných nápravných opatrení;
d)
systém riadenia rizík inštitúcie je riadne zdokumentovaný. Inštitúcia má zavedené postupy na zabezpečenie dodržiavania pravidiel a zásady, ako postupovať v prípade ich nedodržiavania;
e)
inštitúcia podrobuje svoje postupy riadenia operačného rizika a systémy merania pravidelnému preskúmaniu, ktoré vykonávajú interní a/alebo externí audítori;
f)
interné postupy validácie musia fungovať spoľahlivo a účinne;
g)
toky údajov a postupy spojené so systémom inštitúcie na meranie rizík musia byť transparentné a dostupné.
Článok 322
Kvantitatívne štandardy
1. Kvantitatívne štandardy uvedené v článku 312 ods. 2 zahŕňajú štandardy týkajúce sa postupov, interných údajov, externých údajov, analýz scenárov, podnikateľského prostredia a faktorov vnútornej kontroly stanovené v odsekoch 2 až 6.
2. Tieto štandardy sa týkajú postupov:
a)
inštitúcia vypočíta svoju požiadavku na vlastné zdroje tak, aby zahŕňala očakávanú aj neočakávanú stratu, pokiaľ očakávaná strata nie je primerane zachytená v jej interných obchodných postupoch. Meranie operačného rizika zahŕňa možné extrémne udalosti z konca rozdelenia a dosahuje úroveň spoľahlivosti porovnateľnú s 99,9 % intervalom spoľahlivosti v priebehu jedného roka;
b)
systém inštitúcie na meranie operačného rizika zahŕňa používanie interných údajov, externých údajov, analýzy scenárov a faktory odzrkadľujúce obchodné prostredie a systémy vnútornej kontroly, ako sa uvádza v odsekoch 3 až 6. Inštitúcia má zavedený riadne zdokumentovaný prístup váženia používania týchto štyroch prvkov vo svojom celkovom systéme merania operačného rizika;
c)
systém inštitúcie na meranie rizika zohľadňuje hlavné rizikové faktory, ktoré majú vplyv na tvar okrajov krivky odhadovaného rozdelenia strát;
d)
inštitúcia uznáva korelácie strát z operačného rizika medzi jednotlivými odhadmi operačného rizika len v prípade, že jej systémy merania korelácií sú spoľahlivé, že sa uplatňujú jednotne a že sa v nich zohľadňuje neistota, ktorú takéto odhady korelácií so sebou prinášajú najmä v obdobiach stresu. Inštitúcia validuje platnosť svojich predpokladov korelácie pomocou primeraných kvantitatívnych a kvalitatívnych techník;
e)
systém inštitúcie na meranie rizika je vnútorne konzistentný a vyhýba sa viacnásobnému započítavaniu kvalitatívnych hodnotení alebo techník zmierňovania rizika uznaných v iných častiach tohto nariadenia.
3. Tieto štandardy sa týkajú interných údajov:
a)
inštitúcia vychádza pri internom meraní operačného rizika z minimálne päťročného obdobia pozorovania. Ak inštitúcia prvýkrát použije pokročilý prístup merania, môže použiť trojročné obdobie pozorovania;
b)
inštitúcia je schopná priradiť svoje historické interné údaje o stratách k obchodným líniám vymedzeným v článku 317 a ku kategóriám udalostí vymedzeným v článku 324 a na požiadanie poskytnúť tieto údaje príslušným orgánom. Vo výnimočných prípadoch môže inštitúcia priradiť straty, ktoré majú vplyv na celú inštitúciu, k dodatočnej obchodnej línii „podnikové položky“. Inštitúcia má zavedené zdokumentované objektívne kritériá, na základe ktorých priraďujú straty k presne vymedzeným obchodným líniám a kategóriám udalostí. Inštitúcia zaznamenáva straty z operačného rizika, ktoré sa týkajú kreditného rizika a ktoré v minulosti zahŕňali do interných databáz kreditného rizika, v databázach operačného rizika a označuje ich oddelene. Takéto straty nepodliehajú požiadavke na vlastné zdroje pre operačné riziko, ak sa od inštitúcie vyžaduje, aby na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje naďalej zaobchádzala ako s kreditným rizikom. Inštitúcia zahŕňa straty z operačného rizika, ktoré sa týkajú trhových rizík, do požiadavky na vlastné zdroje pre operačné riziko;
c)
interné údaje inštitúcie o stratách sú úplné, t. j. zohľadňujú všetky významné činnosti a expozície zo všetkých príslušných podsystémov a geografických oblastí. Inštitúcia je schopná zdôvodniť, že akékoľvek nezahrnuté činnosti alebo expozície, či už jednotlivo alebo v kombinácii, by nemali významný vplyv na celkové odhady rizika. Inštitúcia stanoví pre zber interných údajov o stratách primerané minimálne prahy strát;
d)
popri informáciách o hrubej výške strát musí inštitúcia zbierať informácie o dátume stratovej udalosti, akýchkoľvek realizovaných náhradách hrubých strát, ako aj popisné informácie o faktoroch a príčinách stratových udalostí;
e)
inštitúcia má zavedené presne vymedzené kritériá pre priraďovanie údajov o stratách vyplývajúcich zo stratových udalostí v centralizovanom útvare alebo z činnosti, ktorá sa týka viac ako jednej obchodnej línie, ako aj zo vzájomne súvisiacich udalostí v priebehu istého času;
f)
inštitúcia má zavedené zdokumentované postupy posudzovania pretrvajúcej relevantnosti historických údajov o stratách, pričom sa posudzujú situácie, v ktorých sa môže použiť osobný úsudok, škálovanie alebo iné úpravy, v akom rozsahu sa môžu použiť a kto je oprávnený o ich použití rozhodnúť.
4. Tieto kvalifikačné štandardy sa týkajú externých údajov:
a)
v systéme inštitúcie na meranie operačného rizika sa relevantné externé údaje používajú najmä vtedy, ak existuje dôvod domnievať sa, že inštitúcia je vystavená zriedkavým, ale potenciálne závažným stratám. Inštitúcia má systematický postup, na základe ktorého určí situácie, v ktorých sa použijú externé údaje, a metodiky začleňovania týchto údajov do svojho systému merania;
b)
inštitúcia pravidelne skúma podmienky a postupy používania externých údajov, dokumentuje ich a podrobuje pravidelnému nezávislému prieskumu.
5. Inštitúcia používa analýzy scenárov na základe znaleckého posudku spolu s externými údajmi, aby vyhodnotila svoju expozíciu voči udalostiam, ktoré majú veľmi vážne následky so závažnými následkami. Inštitúcie priebežne validujú a prehodnocujú také hodnotenia prostredníctvom porovnania so skutočnými zaznamenanými stratami, aby sa zaistila výpovedná hodnota týchto hodnotení.
6. Tieto kvalifikačné štandardy sa týkajú faktorov obchodného prostredia a vnútornej kontroly:
a)
metodika hodnotenia rizík na úrovni celej inštitúcie zahŕňa kľúčové faktory obchodného prostredia a vnútornej kontroly, ktoré môžu zmeniť jej operačný rizikový profil;
b)
inštitúcia odôvodní opodstatnenosť výberu každého faktora, ktorý podstatne ovplyvňuje riziko, na základe skúseností a odborného posudku odborníkov z dotknutých obchodných oblastí;
c)
inštitúcia je schopné zdôvodniť príslušným orgánom citlivosť odhadov rizika na zmeny faktorov a pomernú váhu jednotlivých faktorov. Okrem zaznamenania zmien rizika v dôsledku zlepšeného riadenia rizík zaznamenáva rámec merania rizík inštitúcie aj potenciálny nárast rizika v dôsledku narastajúcej komplexnosti činností alebo väčšieho objemu obchodných činností;
d)
inštitúcia dokumentuje svoj rámec merania rizika a podrobuje ho nezávislému preskúmaniu v rámci inštitúcie i zo strany príslušných orgánov. Inštitúcie priebežne validujú a prehodnocujú postupy a výsledky prostredníctvom porovnania so skutočnými internými zaznamenanými stratami a relevantnými externými údajmi.
Článok 323
Vplyv poistenia a iných mechanizmov prenosu rizika
1. Príslušné orgány povolia inštitúciám zohľadniť vplyv poistenia, ak sa dodržiavajú podmienky stanovené v odsekoch 2 až 5, ako aj ďalšie mechanizmy prenosu rizika, pokiaľ inštitúcia môže preukázať, že sa dosiahol viditeľný účinok zmierňovania rizika.
2. Poskytovateľ poistenia je oprávnený poskytovať poistenie alebo zaistenie a od ECAI má minimálne ratingové hodnotenie platobnej schopnosti, ktoré podľa EBA zodpovedá tretiemu alebo vyššiemu stupňu kreditnej kvality podľa pravidiel rizikového váženia expozícií voči inštitúciám v zmysle hlavy II kapitoly 2.
3. Poistenie a rámec poistenia inštitúcií musia spĺňať všetky tieto podmienky:
a)
počiatočná doba platnosti poistnej zmluvy predstavuje aspoň jeden rok. V prípade zmlúv, ktorých zostatková doba platnosti je kratšia ako jeden rok, musí inštitúcia uplatniť primerané haircuty, ktoré odzrkadľujú skracujúcu sa zostatkovú dobu platnosti zmluvy, a to až do výšky 100 % pri zmluvách, ktorých zostatková doba platnosti je 90 dní alebo kratšia;
b)
minimálna výpovedná lehota na zrušenie poistnej zmluvy je 90 dní;
c)
poistná zmluva neobsahuje žiadne ustanovenia o vylúčení či obmedzení v dôsledku intervencie orgánu dohľadu alebo o vylúčení či obmedzení, ktoré v prípade zlyhania inštitúcie bránia správcovi konkurznej podstaty tejto inštitúcie alebo likvidátorovi vymáhať náhradu za škody alebo výdavky, ktoré jej vznikli, s výnimkou udalostí, ktoré sa nastali po začatí konkurzného konania alebo nútenej správy v súvislosti s touto inštitúciou. Poistná zmluva však môže vylúčiť akúkoľvek pokutu, sankciu alebo náhradu škody vyplývajúcu z intervencie príslušných orgánov;
d)
výpočty účinkov zmierňovania rizika zohľadňujú poistné krytie transparentným a konzistentným spôsobom vo vzťahu k skutočnej pravdepodobnosti a vplyvu strát použitých pri celkovom výpočte kapitálovej požiadavky pre operačné riziko;
e)
poistenie poskytuje tretia strana. Ak poistenie poskytujú kaptívne poisťovne a pridružené spoločnosti, expozícia sa musí preniesť na nezávislú tretiu stranu, ktorá spĺňa kritériá spôsobilosti uvedené v odseku 2;
f)
rámec na uznávanie poistenia je riadne odôvodnený a zdokumentovaný.
4. Metodikou uznávania poistenia sa prostredníctvom diskontov alebo haircutov, ktoré sa uplatňujú pri uznávaní poistenia, zohľadňujú všetky tieto prvky:
a)
zostatková doba platnosti poistnej zmluvy, ak je kratšia ako jeden rok;
b)
podmienky zrušenia zmluvy, ak je kratšia ako jeden rok;
c)
platobná neistota, ako aj nesúlad v pokrytí poistnými zmluvami.
5. Zníženie požiadaviek na vlastné zdroje vyplývajúce z uznania poistenia a iných mechanizmov prenosu rizika nesmie presiahnuť 20 % požiadavky na vlastné zdroje pre operačné riziko pred uznaním techník zmierňovania rizika.
Článok 324
Klasifikácia druhov stratových udalosti
Druhy stratových udalostí uvedené v článku 322 ods. 3 písm. b) sú:
Tabuľka 3
Kategória druhu udalosti
Vymedzenie pojmu
Interný podvod
Straty spôsobené konaním s úmyslom podviesť, spreneveriť majetok alebo obísť právne predpisy a interné predpisy spoločnosti, s výnimkou prípadov diverzity alebo diskriminácie, na ktorom sa zúčastňuje aspoň jedna interná strana spoločnosti.
Externý podvod
Straty spôsobené konaním tretej strany s úmyslom podviesť, spreneveriť majetok alebo obísť právne predpisy.
Postupy pri zamestnávaní a bezpečnosť na pracovisku
Straty spôsobené konaním, ktoré je v rozpore s právnymi predpismi alebo dohodami týkajúcimi sa zamestnávania, ochrany zdravia a bezpečnosti, straty spôsobené platbami súvisiacimi s nárokmi v dôsledku ujmy na zdraví alebo z dôvodu diverzity alebo diskriminácie.
Klienti, produkty a obchodné postupy
Straty spôsobené neúmyselným konaním alebo nedbalosťou pri plnení profesionálnych povinností vo vzťahu k určitým klientom (vrátane požiadaviek týkajúcich sa dôvernosti a primeranosti konania) alebo straty spôsobené povahou alebo štruktúrou produktu.
Poškodenie hmotného majetku
Straty spôsobené stratou alebo poškodením hmotného majetku následkom prírodnej katastrofy alebo iných udalostí.
Prerušenie obchodných činností a zlyhanie systémov
Straty spôsobené prerušením obchodných činností a zlyhaním systémov.
Vykonávanie transakcií, dodávky a riadenie procesov
Straty spôsobené chybami pri spracovaní transakcií alebo riadení procesov, straty vyplývajúce zo vzťahov s obchodnými partnermi a dodávateľmi.
HLAVA IV
POŽIADAVKY NA VLASTNÉ ZDROJE PRE TRHOVÉ RIZIKO
KAPITOLA 1
Všeobecné ustanovenia
Článok 325
Zníženie požiadaviek pri konsolidovaných požiadavkách
1. S výhradou odseku 2 a len na účely výpočtu čistých pozícií a požiadaviek na vlastné zdroje v súlade s touto hlavou na konsolidovanom základe môžu inštitúcie použiť pozície v jednej inštitúcii alebo podniku na kompenzovanie pozícií v druhej inštitúcii alebo podniku.
2. Inštitúcie môžu uplatniť odsek 1 len s výhradou povolenia od príslušných orgánov, ktoré sa udelí, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
vlastné zdroje sú v rámci skupiny uspokojivo alokované;
b)
regulatórny, právny alebo zmluvný rámec, v rámci ktorého inštitúcie vykonávajú činnosť, zaručuje vzájomnú finančnú podporu v rámci skupiny.
3. Ak sa podniky nachádzajú v tretích krajinách, musia byť popri podmienkach uvedených v odseku 2 splnené všetky tieto podmienky:
a)
týmto podnikom bolo udelené povolenie v tretej krajine a buď zodpovedajú vymedzeniu pojmu úverová inštitúcia, alebo sú uznanými investičnými spoločnosťami tretej krajiny;
b)
tieto podniky spĺňajú na individuálnom základe požiadavky na vlastné zdroje, ktoré sú rovnocenné s požiadavkami ustanovenými v tomto nariadení;
c)
v príslušných tretích krajinách neexistujú predpisy, ktoré by mohli významne ovplyvniť prevod zdrojov v rámci skupiny.
KAPITOLA 2
Požiadavky na vlastné zdroje pre pozičné riziko
Oddiel 1
Všeobecné ustanovenia a špecifické nástroje
Článok 326
Požiadavky na vlastné zdroje pre pozičné riziko
Požiadavka na vlastné zdroje inštitúcie na pokrytie pozičného rizika je súčtom požiadaviek na vlastné zdroje na pokrytie všeobecného a špecifického rizika jej pozícií v dlhových a kapitálových nástrojoch. So sekuritizačnými pozíciami v obchodnej knihe sa zaobchádza ako s dlhovými nástrojmi.
Článok 327
Vzájomné započítavanie
1. Absolútna hodnota prebytku dlhých (krátkych) pozícií inštitúcie nad jej krátkymi (dlhými) pozíciami v tých istých emisiách kapitálových, dlhových a konvertibilných cenných papierov a identických finančných futures, opciách, warantoch a krytých warantoch je jej čistou pozíciou v každom z týchto jednotlivých nástrojov. Pri výpočte čistej pozície sa s pozíciami v derivátových nástrojoch zaobchádza podľa článkov 328 až 330. Vlastné dlhové nástroje inštitúcií, ktoré majú tieto inštitúciu v držbe, sa pri výpočte kapitálových požiadaviek pre špecifické riziko podľa článku 336 neberú do úvahy.
2. Vzájomné započítavanie medzi konvertibilným cenným papierom a kompenzačnou pozíciou v nástroji, ktorý je jeho podkladom, nie je dovolené v prípade, keď príslušné orgány neprijali postup, pri ktorom sa berie do úvahy pravdepodobnosť, že určitý konvertibilný cenný papier sa konvertuje, alebo ak nepožadujú, aby požiadavka na vlastné zdroje pokryla akúkoľvek stratu, ktorú by konverzia mohla spôsobiť. Takéto prístupy alebo požiadavky na vlastné zdroje sa oznámia EBA. EBA monitoruje okruh postupov v tejto oblasti a v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydáva usmernenia.
3. Všetky čisté pozície bez ohľadu na ich znamienka sa musia denne prepočítať na menu vykazovania inštitúcie v prevládajúcom spotovom výmennom kurze pred ich celkovým súčtom.
Článok 328
Úrokové futures a forwardy
1. S úrokovými futures, dohodami o budúcej úrokovej sadzbe (FRA - forward-rate agreement) a forwardovými záväzkami kúpiť alebo predať dlhové nástroje sa zaobchádza ako s kombináciami dlhých a krátkych pozícií. S dlhými pozíciami úrokových futures sa teda zaobchádza ako s kombináciou vypožičania so splatnosťou v deň dodania futures a držania aktív s dátumom splatnosti rovnajúcim sa dátumu splatnosti podkladového nástroja alebo podkladovej pomyselnej pozície pre príslušné futures. Podobne s predanou FRA sa zaobchádza ako s dlhou pozíciou s dátumom splatnosti rovnajúcim sa dátumu vyrovnania plus zmluvné obdobie a s krátkou pozíciou so splatnosťou rovnajúcou sa dátumu vyrovnania. Vypožičanie aj držanie aktív musí byť zahrnuté v prvej kategórii stanovenej v tabuľke 1 v článku 336, aby sa vypočítala požiadavka na vlastné zdroje pre krytie špecifického rizika pre úrokové futures a FRA. S forwardovým záväzkom kúpiť dlhový nástroj sa zaobchádza ako s kombináciu vypožičania so splatnosťou v deň dodania a dlhej (spotovej) pozície v samotnom dlhovom nástroji. Vypožičanie sa na účely špecifického rizika zahrnie do prvej kategórie stanovenej v tabuľke 1 v článku 336 a dlhový nástroj do zodpovedajúceho stĺpca v tej istej tabuľke.
2. Na účely tohto článku pojem „dlhá pozícia“ je pozícia, v ktorej inštitúcia stanovila úrok, ktorý dostane niekedy v budúcnosti, a „krátka pozícia“ je pozícia, v ktorej inštitúcia stanovila úrok, ktorý zaplatí niekedy v budúcnosti.
Článok 329
Opcie a waranty
1. S opciami a warantmi na úrokové sadzby, dlhové nástroje, kapitálové cenné papiere, akciové indexy, finančné futures, swapy a cudzie meny sa zaobchádza tak, ako keby boli pozíciami v hodnote rovnajúcej sa sume podkladového nástroja, na ktorý sa opcia vzťahuje, vynásobenej na účely tejto kapitoly svojím delta faktorom. Uvedené pozície možno započítať voči akýmkoľvek kompenzačným pozíciám v identických podkladových cenných papieroch alebo derivátoch. Použitý delta faktor je delta faktor príslušnej burzy. V prípade OTC opcií, alebo keď delta faktor nie je od príslušnej burzy k dispozícii, môže s výhradou povolenia príslušných orgánov delta faktor vypočítať samotná inštitúcia, pričom použije vhodný model. Povolenie sa udelí, ak tento model poskytuje primerané odhady miery zmeny hodnoty opcie alebo warantu v súvislosti s malými zmenami trhovej ceny podkladového nástroja.
2. Inštitúcie primerane zohľadnia ďalšie riziká spojené s opciami, okrem rizika delta, v požiadavkách na vlastné zdroje.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorých sa stanoví škála metód na to, ako v požiadavkách na vlastné zdroje zohľadniť ďalšie riziká, okrem rizika delta, uvedené v odseku 2, spôsobom, ktorý je primeraný rozsahu a zložitosti činností inštitúcií s opciami a warantmi.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2013.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
4. Pred nadobudnutím účinnosti technických predpisov uvedených v odseku 3 môžu príslušné orgány naďalej uplatňovať existujúce vnútroštátne zaobchádzanie, ak príslušné orgány uplatňovali dané zaobchádzanie pred 31. decembrom 2013.
Článok 330
Swapy
So swapmi sa na účely úrokového rizika zaobchádza rovnako ako s nástrojmi uvedenými v súvahe. S úrokovým swapom, pri ktorom inštitúcia dostáva pohyblivý úrok a platí pevný úrok, sa preto zaobchádza ako s ekvivalentom dlhej pozície v nástroji s pohyblivou úrokovou sadzbou so splatnosťou ekvivalentnou obdobiu až do najbližšieho stanovenia úroku a krátkej pozície v nástroji s pevnou úrokovou sadzbou s rovnakou splatnosťou ako samotný swap.
Článok 331
Úrokové riziko pri derivátových nástrojoch
1. Inštitúcie, ktoré svoje pozície oceňujú podľa trhovej hodnoty a riadia úrokové riziko pri derivátových nástrojov uvedených v článkoch 328 až 330 na základe diskontovaných peňažných tokov, smú s povolením príslušných orgánov použiť modely citlivosti na výpočet pozícií uvedených v daných článkoch a smú ich použiť na akýkoľvek dlhopis, ktorý je amortizovaný počas svojej zostatkovej životnosti, a nie prostredníctvom jednej konečnej splátky istiny. Povolenie sa udelí, ak tieto modely vytvárajú pozície, ktoré majú rovnakú citlivosť na zmeny úrokovej sadzby ako podkladové peňažné toky. Táto citlivosť sa musí posúdiť vzhľadom na nezávislé pohyby vo vzorkových sadzbách naprieč výnosovou krivkou, s aspoň jedným bodom citlivosti v každom z pásem splatnosti uvedených v tabuľke 2 v článku 339. Pozície sa zahŕňajú do výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre všeobecné riziko dlhových nástrojov.
2. Inštitúcie, ktoré nepoužívajú modely podľa odseku 1, smú považovať akékoľvek pozície derivátových nástrojov, na ktoré sa vzťahujú články 328 až 330, za plne kompenzačné, ak spĺňajú aspoň tieto podmienky:
a)
pozície majú rovnakú hodnotu a sú denominované v rovnakej mene;
b)
referenčná sadzba (pre pozície s pohyblivou sadzbou) alebo kupón (pre pozície s pevnou sadzbou) sa tesne kryjú;
c)
nasledujúci dátum stanovenia úroku, alebo v prípade fixných kupónových pozícií zostatková splatnosť, zodpovedá týmto ohraničeniam:
i)
menej než jeden mesiac od daného dňa: ten istý deň;
ii)
medzi jedným mesiacom a jedným rokom od daného dňa: do siedmich dní;
iii)
viac než jeden rok od daného dňa: do tridsiatich dní.
Článok 332
Kreditné deriváty
1. Pri výpočte požiadavky na vlastné zdroje pre všeobecné a špecifické riziko strany, ktorá preberá kreditné riziko („predávajúci zabezpečenia“), sa použije pomyselná hodnota zo zmluvy o kreditnom deriváte, ak nie je uvedené inak. Bez ohľadu na prvú vetu sa inštitúcia môže rozhodnúť, že pomyselnú hodnotu nahradí pomyselnou hodnotou plus čistá zmena trhovej hodnoty kreditného derivátu od začatia obchodovania, čo je z pohľadu predávajúceho zabezpečenia čistá zmena nadol, ktorá má záporné znamienko. Na účely výpočtu požiadavky na krytie špecifického rizika, ktorá sa netýka swapu na celkový výnos, sa namiesto splatnosti záväzku uplatní splatnosť zmluvy o kreditnom deriváte. Pozície sa stanovujú takto:
a)
swap na celkový výnos vytvára dlhú pozíciu vo všeobecnom riziku referenčného záväzku a krátku pozíciu vo všeobecnom riziku štátneho dlhopisu so splatnosťou ekvivalentnou obdobiu do nasledujúceho stanovenia úroku, pričom sa mu podľa hlavy II kapitoly 2 priradí riziková váha 0 %. Rovnako vytvorí dlhú pozíciu v špecifickom riziku referenčného záväzku;
b)
swap na kreditné zlyhanie nevytvára pozíciu pre všeobecné riziko. Na účely špecifického rizika musí inštitúcia zaznamenať syntetickú dlhú pozíciu v záväzku referenčného subjektu, s výnimkou prípadu, keď derivát má externý rating a spĺňa podmienky pre prípustnú dlhovú položku, pričom v tom prípade sa zaznamená dlhá derivátová pozícia. Ak sú súčasťou produktu prémie alebo úrokové platby, tieto peňažné toky musia predstavovať pomyselné pozície v štátnych dlhopisoch;
c)
dlhový nástroj viazaný na úver zmierňujúci kreditné riziko len jednej zmluvnej strany vytvára dlhú pozíciu vo všeobecnom riziku samotného dlhového nástroja ako úrokový produkt. Na účely špecifického rizika je v záväzku referenčného subjektu vytvorená syntetická dlhá pozícia. Ďalšia dlhá pozícia je vytvorená v prípade emitenta dlhového nástroja. Keď dlhový nástroj viazaný na úver má externý rating a spĺňa podmienky pre prípustnú dlhovú položku, musí sa zaznamenať len jedna dlhá pozícia so špecifickým rizikom dlhového nástroja;
d)
popri dlhej pozícii v špecifickom riziku emitenta dlhového nástroja dlhový nástroj viazaný na úver zmierňujúci kreditné riziko viacerých subjektov, ktorý poskytuje proporcionálne zabezpečenie, vytvára pozíciu v každom referenčnom subjekte s celkovou pomyselnou hodnotou zmluvy priradenou pozíciám podľa pomeru celkovej pomyselnej hodnoty, ktorú predstavuje každá expozícia voči referenčnému subjektu. Ak môže byť vybratý viac než jeden záväzok referenčného subjektu, špecifické riziko je určené záväzkom s najvyššou rizikovou váhou;
e)
Kreditný derivát pre prvé zlyhanie aktív vytvára pozíciu pre pomyselnú hodnotu v záväzku každého referenčného subjektu. Ak je výška maximálnej platby v prípade kreditnej udalosti nižšia než požiadavka na vlastné zdroje podľa postupu uvedeného v prvej vete tohto odseku, výška maximálnej platby sa môže považovať za požiadavku na vlastné zdroje pre špecifické riziko.
Kreditný derivát pre n-té zlyhanie aktív vytvára pozíciu pre pomyselnú hodnotu v záväzku každého referenčného subjektu mínus n-1 referenčných subjektov s najnižšou požiadavkou na vlastné zdroje pre špecifické riziko. Ak je výška maximálnej platby v prípade kreditnej udalosti nižšia než požiadavka na vlastné zdroje podľa postupu uvedeného v prvej vete tohto odseku, táto hodnota sa môže považovať za požiadavku na vlastné zdroje pre špecifické riziko.
Ak má kreditný derivát pre n-té zlyhanie externý rating, predávajúci zabezpečenie vypočíta požiadavku na vlastné zdroje pre špecifické riziko použitím ratingu derivátu a prípadne uplatní príslušné sekuritizačné váženie rizika.
2. Pre stranu, ktorá presúva kreditné riziko („kupujúci zabezpečenie“), sa pozície určujú podľa zásady zrkadlového obrazu (mirror principle) predávajúceho zabezpečenie, s výnimkou dlhového nástroja viazaného na úver (kde voči emitentovi nevzniká krátka pozícia). Pri výpočte požiadavky na vlastné zdroje pre kupujúceho zabezpečenie sa používa pomyselná hodnota zo zmluvy o kreditnom deriváte. Bez ohľadu na prvú vetu sa inštitúcia môže rozhodnúť, že pomyselnú hodnotu nahradí pomyselnou hodnotou plus čistá zmena trhovej hodnoty kreditného derivátu od začatia obchodovania, čo je z pohľadu predávajúceho zabezpečenie čistá zmena nadol, ktorá má záporné znamienko. Ak v danom momente existuje kúpna opcia skombinovaná s klauzulou o zvýšení, tento moment sa považuje za splatnosť zabezpečenia.
3. Kreditné deriváty v súlade s článkom 338 ods. 1 alebo 3 sa zahrnú len do stanovenia požiadavky na vlastné zdroje pre špecifické riziko v súlade s článkom 338 ods. 4.
Článok 333
Cenné papiere predané v rámci zmluvy o repo transakciách alebo požičané
Strana prevádzajúca cenné papiere alebo zaručené práva, ktoré sa týkajú vlastníckych práv k cenným papierom pri zmluve o repo transakciách, a požičiavateľ cenných papierov pri požičiavaní cenných papierov zahrnú tieto cenné papiere do výpočtu svojej požiadavky na vlastné zdroje podľa tejto kapitoly za predpokladu, že takéto cenné papiere predstavujú pozície v obchodnej knihe.
Oddiel 2
Dlhové nástroje
Článok 334
Čisté pozície v dlhových nástrojoch
Čisté pozície sa klasifikujú podľa meny, v ktorej sú denominované, a na ich základe sa vypočíta požiadavka na vlastné zdroje pre všeobecné a špecifické riziko pre každú jednotlivú menu samostatne.
Pododdiel 1
Špecifické riziko
Článok 335
Horné ohraničenie pre požiadavku na vlastné zdroje pre čistú pozíciu
Inštitúcia môže stanoviť horné ohraničenie pre požiadavku na vlastné zdroje na pokrytie špecifického rizika čistej pozície v dlhovom nástroji vo výške maximálnej možnej straty súvisiacej s rizikom zlyhania. Pri krátkej pozícii sa tento limit môže vypočítať ako zmena hodnoty v dôsledku toho, že nástroj alebo prípadne podkladové referenčné tituly okamžite prestanú niesť riziko zlyhania.
Článok 336
Požiadavka na vlastné zdroje pre nesekuritizačné dlhové nástroje
1. Inštitúcia priradí svoje čisté pozície v obchodnej knihe v nástrojoch, ktoré nie sú sekuritizačnými pozíciami, na základe výpočtu v súlade s článkom 327 k príslušným kategóriám v tabuľke 1 podľa ich emitenta alebo dlžníka, externého alebo interného ratingového hodnotenia a zostatkovej splatnosti, a následne ich vynásobí váhami uvedenými v danej tabuľke. Sčíta svoje vážené pozície vyplývajúce z uplatnenia tohto článku bez ohľadu na to, či sú dlhé alebo krátke, aby vypočítala svoju požiadavku na vlastné zdroje pre špecifické riziko.
Tabuľka 1
Kategórie
Požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické riziko
Dlhové cenné papiere, ktoré by podľa štandardizovaného prístupu pre kreditné riziko dostali rizikovú váhu 0 %.
0 %
Dlhové cenné papiere, ktoré by podľa štandardizovaného prístupu pre kreditné riziko dostali rizikovú váhu 20 % alebo 50 %, a iné prípustné položky vymedzené v odseku 4.
0,25 % (zostatkové obdobie do konečnej splatnosti šesť mesiacov alebo menej)
1,00 % (zostatkové obdobie do konečnej splatnosti viac než 6 mesiacov a menej než 24 mesiacov vrátane)
1,60 % (zostatkové obdobie do konečnej splatnosti viac než 24 mesiacov)
Dlhové cenné papiere, ktoré by podľa štandardizovaného prístupu pre kreditné riziko dostali rizikovú váhu 100 %.
8,00 %
Dlh, ktorý by bol podľa štandardizovaného prístupu pre kreditné riziko dostal rizikovú váhu 150 %.
12,00 %
2. Na to, aby inštitúcie, ktoré uplatnia prístup IRB na triedu expozícií, ku ktorej emitent dlhového nástroja patrí, splnili kritériá pre rizikovú váhu podľa štandardizovaného prístupu pre kreditné riziko, ako sa uvádza v odseku 1, musí mať emitent expozície interný rating s PD zodpovedajúcou alebo nižšou než je PD, ktorá zodpovedá primeranému stupňu kreditnej kvality podľa štandardizovaného prístupu.
3. Inštitúcie môžu vypočítať požiadavky pre špecifické riziko pre všetky dlhopisy, pre ktoré je v súlade so zaobchádzaním stanoveným v článku 129 ods. 4, 5 a 6 prípustná riziková váha 10 %, ako polovicu z požiadavky na vlastné zdroje pre špecifické riziko, ktorá sa vzťahuje na druhú kategóriu v tabuľke 1.
4. Ďalšie kvalifikačné položky sú tieto:
a)
dlhé a krátke pozície v aktívach, pri ktorých nie je k dispozícii ratingové hodnotenie ECAI a ktoré spĺňajú všetky tieto podmienky:
i)
dotknutá inštitúcia ich považuje za dostatočne likvidné;
ii)
ich investičná kvalita sa na základe vlastného rozhodnutia inštitúcie prinajmenšom rovná investičnej kvalite aktív uvedených v druhom riadku v tabuľke 1;
iii)
sú kótované aspoň na jednom regulovanom trhu v členskom štáte alebo na burze cenných papierov v tretej krajine za predpokladu, že takáto burza je uznaná príslušnými orgánmi príslušného členského štátu;
b)
dlhé a krátke pozície v aktívach emitovaných inštitúciami, ktoré podliehajú požiadavkám na vlastné zdroje stanoveným v tomto nariadení, ktoré príslušná inštitúcia považuje za dostatočne likvidné a ktorých investičná kvalita je na základe vlastného rozhodnutia inštitúcie prinajmenšom ekvivalentná investičnej kvalite aktív uvedených v druhom riadku v tabuľke 1;
c)
cenné papiere emitované inštitúciami, ktorých kreditná kvalita sa považuje za ekvivalentnú alebo vyššiu než v prípade inštitúcií, ktorých kreditná kvalita zodpovedá stupňu 2 podľa štandardizovaného prístupu pre kreditné riziko expozícií voči inštitúciám a ktoré podliehajú režimom dohľadu a regulácie porovnateľným s tými, ktoré sú stanovené podľa tohto nariadenia a smernice 2013/36/EÚ.
Inštitúcie, ktoré využívajú ustanovenia uvedené v písmene a) alebo b), musia mať zavedenú zdokumentovanú metodiku posudzovania, či aktíva spĺňajú požiadavky uvedené v týchto písmenách, a oznámia túto metodiku príslušným orgánom.
Článok 337
Požiadavka na vlastné zdroje pre sekuritizačné nástroje
1. V prípade nástrojov v obchodnej knihe, ktoré sú sekuritizačnými pozíciami, inštitúcia priradí váhu svojim čistým pozíciám na základe výpočtu v súlade s článkom 327 ods. 1 takto:
a)
pre sekuritizačné pozície, na ktoré by sa v neobchodnej knihe tej istej inštitúcie vzťahoval štandardizovaný prístup pre kreditné riziko, 8 % z rizikovej váhy podľa štandardizovaného prístupu stanoveného v hlave II kapitole 5 oddiele 3;
b)
pre sekuritizačné pozície, na ktoré by sa v neobchodnej knihe tej istej inštitúcie vzťahoval prístup IRB, 8 % z rizikovej váhy podľa prístupu IRB, ako sa ustanovuje v hlave II kapitole 5 oddiele 3.
2. Metóda založená na vzorci stanovenom orgánom dohľadu ustanovená v článku 262 sa môže použiť, ak inštitúcia dokáže vytvárať odhady PD a prípadne aj hodnotu expozície a LGD ako vstupné údaje pre metódu založenú na vzorci stanovenom orgánom dohľadu v súlade s požiadavkami na odhad týchto parametrov podľa prístupu IRB v súlade s hlavou II kapitolou 3.
Inštitúcia, ktorá nie je originátor a ktorá by ju mohla uplatniť pre tú istú sekuritizačnú pozíciu vo svojej neobchodnej knihe, môže túto metódu použiť len na základe povolenia od príslušných orgánov, ktoré sa udelí vtedy, keď inštitúcia spĺňa podmienku uvedenú v prvom pododseku.
Odhady PD a LGD ako vstupné údaje pre metódu založenú na vzorci stanovenom orgánom dohľadu sa môžu alternatívne určiť aj na základe odhadov, ktoré sú odvodené od prístupu IRC inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie používať interný model pre špecifické riziko dlhových nástrojov. Táto druhá alternatíva sa môže používať len na základe povolenia od príslušných orgánov, ktoré sa udelí vtedy, keď tieto odhady spĺňajú kvantitatívne požiadavky pre prístup IRB uvedené v hlave II kapitole 3.
V súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá EBA usmernenia o používaní odhadov PD a LGD ako vstupných údajov, keď sú tieto odhady založené na IRC prístupe.
3. Na sekuritizačné pozície, na ktoré sa v súlade s článkom 407 vzťahuje dodatočná riziková váha, sa uplatňuje 8 % z celkovej rizikovej váhy.
S výnimkou sekuritizačných pozícií, s ktorými sa zaobchádza v súlade s článkom 338 ods. 4, inštitúcia sčíta svoje vážené pozície vyplývajúce z uplatnenia tohto článku (bez ohľadu na to, či sú dlhé alebo krátke), aby vypočítala svoju požiadavku na vlastné zdroje na pokrytie špecifického rizika.
4. Odchylne od odseku 3 druhého pododseku inštitúcia za prechodné obdobie končiace sa 31. decembrom 2014 sčíta samostatne svoje vážené čisté dlhé pozície a svoje vážené čisté krátke pozície. Vyššia z týchto súm predstavuje požiadavku na vlastné zdroje pre špecifické riziko. Inštitúcia však štvrťročne oznamuje príslušnému orgánu domovského členského štátu celkový súčet svojich vážených čistých dlhých a čistých krátkych pozícií rozdelených podľa druhu podkladových aktív.
5. Ak inštitúcia, ktorá je originátorom tradičnej sekuritizácie, nespĺňa podmienky na presun významného rizika podľa článku 243, zahrnie do výpočtu požiadavky na vlastné zdroje podľa tohto článku sekuritizované expozície namiesto svojich sekuritizačných pozícií, ktoré má v rámci tejto sekuritizácie.
Ak inštitúcia, ktorá je originátorom syntetickej sekuritizácie, nespĺňa podmienky na presun významného rizika podľa článku 244, zahrnie do výpočtu požiadavky na vlastné zdroje podľa tohto článku sekuritizované expozície, ktoré má v rámci tejto sekuritizácie, ale nezahrnie žiadne kreditné zabezpečenie získané pre sekuritizované portfólio.
Článok 338
Požiadavka na vlastné zdroje pre korelačné obchodné portfólio
1. Korelačné obchodné portfólio pozostáva zo sekuritizačných pozícií a kreditných derivátov pre n-té zlyhanie, ktoré spĺňajú všetky tieto kritériá:
a)
pozície nie sú ani resekuritizačnými pozíciami, ani opciami na sekuritizačné tranže, ani inými derivátmi sekuritizačných expozícií, ktoré neposkytujú pomerný podiel na výnosoch zo sekuritizačnej tranže;
b)
všetky referenčné nástroje zodpovedajú jednému z týchto druhov:
i)
nástroje zmierňujúce kreditné riziko len jednej zmluvnej strany vrátane kreditných derivátov zmierňujúcich kreditné riziko len jednej zmluvnej strany, pre ktoré existuje likvidný obojsmerný trh;
ii)
bežne obchodované indexy založené na týchto referenčných subjektoch.
Obojsmerný trh sa pokladá za existujúci, keď existujú nezávislé ponuky na kúpu a predaj v dobrej viere, takže v rámci jedného dňa možno stanoviť cenu, ktorá sa primerane vzťahuje na poslednú predajnú cenu alebo aktuálne konkurencieschopné kotácie ponuky a dopytu v dobrej viere, a za takúto cenu uskutočniť vyrovnanie v pomerne krátkom čase v súlade s obchodnými zvyklosťami.
2. Súčasťou korelačného obchodného portfólia nie sú pozície, ktoré sa týkajú:
a)
podkladového nástroja, ktorý môže byť zaradený do triedy expozícií „retailové expozície“ alebo do triedy expozícií „expozície zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok“ podľa štandardizovaného prístupu pre kreditné riziko v neobchodnej knihe inštitúcie;
b)
pohľadávky voči účelovej jednotke, priamo alebo nepriamo zabezpečenej pozíciou, ktorá by sama osebe nebola prípustná na začlenenie do korelačného obchodného portfólia v súlade s odsekom 1 a týmto odsekom.
3. Inštitúcia môže zaradiť do korelačného obchodného portfólia pozície, ktoré nie sú ani sekuritizačnými pozíciami ani kreditnými derivátmi pre n-té zlyhanie, ale ktoré predstavujú hedžing ostatných pozícií tohto portfólia, a to pod podmienkou, že pre tento nástroj alebo jeho podkladové nástroje existuje likvidný obojsmerný trh uvedený v odseku 1 poslednom pododseku.
4. Inštitúcia určí pre korelačné obchodné portfólio vyššiu z nasledujúcich súm ako požiadavku na vlastné zdroje pre špecifické riziko:
a)
celková požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické riziko, ktorá by sa uplatnila len na čisté dlhé pozície korelačného obchodného portfólia;
b)
celková požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické riziko, ktorá by sa uplatnila len na čisté krátke pozície korelačného obchodného portfólia.
Pododdiel 2
Všeobecné riziko
Článok 339
Výpočet všeobecného rizika na základe splatnosti
1. Na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre všeobecné riziko sa všetky pozície vážia podľa splatnosti, ako sa vysvetľuje v odseku 2, aby sa vypočítala suma vlastných zdrojov požadovaných vo vzťahu k nim. Táto požiadavka sa zníži, ak sa vážená pozícia drží spolu s opačnou váženou pozíciou v rámci toho istého pásma splatnosti. Požiadavka sa zníži takisto v prípade, keď opačne vážené pozície patria do rôznych pásem splatnosti, pričom veľkosť tohto zníženia závisí od toho, či tieto dve pozície patria alebo nepatria do tej istej zóny, a od toho, do ktorej konkrétnej zóny patria.
2. Inštitúcia zaradí svoje čisté pozície do príslušných pásem splatnosti uvedených v stĺpci 2 alebo prípadne 3 v tabuľke 2 v odseku 4. Zaradenie vykoná na základe zostatkovej splatnosti v prípade nástrojov s pevnou úrokovou sadzbou a na základe času zostávajúceho do ďalšieho stanovenia úrokovej sadzby v prípade nástrojov, ktorých úroková sadzba je pohyblivá pred ich konečnou splatnosťou. Rozlišuje aj medzi dlhovými nástrojmi, ktorých kupón má hodnotu 3 % alebo vyššiu, a dlhovými nástrojmi s kupónom s hodnotou nižšou než 3 % a podľa toho ich zaradí do stĺpca 2 alebo 3 v tabuľke 2. Potom každý z nich vynásobí váhou pre príslušné pásmo splatnosti v stĺpci 4 v tabuľke 2.
3. Inštitúcia potom vypočíta súčet vážených dlhých pozícií a súčet vážených krátkych pozícií v každom pásme splatnosti. Hodnota vážených dlhých pozícií, ktoré sú spárované s váženými krátkymi pozíciami v danom pásme splatnosti, je spárovaná vážená pozícia v danom pásme a zostávajúca dlhá alebo krátka pozícia je nespárovaná vážená pozícia pre to isté pásmo. Potom sa vypočíta celkový súčet spárovaných vážených pozícií vo všetkých pásmach.
4. Inštitúcia vypočíta celkové súčty nespárovaných vážených dlhých pozícií pre pásma zahrnuté v každej zo zón v tabuľke 2 s cieľom odvodiť nespárované vážené dlhé pozície pre každú zónu. Podobne sa stanoví súčet nespárovaných vážených krátkych pozícií pre každé pásmo v danej zóne, aby sa vypočítala nespárovaná vážená krátka pozícia pre túto zónu. Tá časť nespárovanej váženej dlhej pozície pre danú zónu, ktorá je spárovaná nespárovanou váženou krátkou pozíciou pre tú istú zónu, je spárovaná vážená pozícia pre túto zónu. Tá časť nespárovanej váženej dlhej alebo nespárovanej váženej krátkej pozície pre zónu, ktorá takto nemôže byť spárovaná, je nespárovaná vážená pozícia pre túto zónu.
Tabuľka 2
Zóna
Pásmo splatnosti
Váženie (v %)
Predpokladaná zmena úrokovej miery (v %)
kupón 3 % alebo viac
kupón pod 3 %
Jedna
0 ≤ 1 mesiac
0 ≤ 1 mesiac
0,00
-
1 ≤ 3 mesiace
1 ≤ 3 mesiace
0,20
1,00
3 ≤ 6 mesiacov
3 ≤ 6 mesiacov
0,40
1,00
6 ≤ 12 mesiacov
6 ≤ 12 mesiacov
0,70
1,00
Dva
1 ≤ 2 roky
1,0 ≤ 1,9 roka
1,25
0,90
2 ≤ 3 roky
1,9 ≤ 2,8 roka
1,75
0,80
3 ≤ 4 roky
2,8 ≤ 3,6 roka
2,25
0,75
Tri
4 ≤ 5 rokov
3,6 ≤ 4,3 roka
2,75
0,75
5 ≤ 7 rokov
4,3 ≤ 5,7 roka
3,25
0,70
7 ≤ 10 rokov
5,7 ≤ 7,3 roka
3,75
0,65
10 ≤ 15 rokov
7,3 ≤ 9,3 roka
4,50
0,60
15 ≤ 20 rokov
9,3 ≤ 10,6 roka
5,25
0,60
20 rokov
10,6 ≤ 12,0 rokov
6,00
0,60
12,0 ≤ 20,0 rokov
8,00
0,60
20 rokov
12,50
0,60
5. Suma nespárovanej váženej dlhej alebo krátkej pozície v zóne jedna, ktorá je spárovaná nespárovanou váženou krátkou alebo dlhou pozíciou v zóne dva, je potom spárovanou váženou pozíciou medzi zónami jedna a dva. Rovnaký výpočet sa potom vykoná vzhľadom na tú časť nespárovanej váženej pozície v zóne dva, ktorá sa zvýši, a nespárovanú váženú pozíciu v zóne tri, aby sa vypočítala spárovaná vážená pozícia medzi zónami dva a tri.
6. Inštitúcia môže obrátiť poradie v odseku 5, aby vypočítala spárovanú váženú pozíciu medzi zónami dva a tri skôr, než vypočíta spárovanú váženú pozíciu medzi zónami jedna a dva.
7. Zostatok nespárovanej váženej pozície v zóne jedna sa potom spáruje s tým, čo zostane z nespárovanej váženej pozície pre zónu tri po jej spárovaní so zónou dva, aby sa odvodila spárovaná vážená pozícia medzi zónami jedna a tri.
8. Po vykonaní troch oddelených výpočtov na určenie spárovaných a nespárovaných pozícií, uvedených v odsekoch 5, 6 a 7, sa zostávajúce pozície sčítajú.
9. Požiadavka inštitúcie na vlastné zdroje sa vypočíta ako súčet:
a)
10 % zo súčtu spárovaných vážených pozícií vo všetkých pásmach splatnosti;
b)
40 % zo spárovanej váženej pozície v zóne jedna;
c)
30 % zo spárovanej váženej pozície v zóne dva;
d)
30 % zo spárovanej váženej pozície v zóne tri;
e)
40 % zo spárovanej váženej pozície medzi zónami jedna a dva a medzi zónami dva a tri;
f)
150 % zo spárovanej váženej pozície medzi zónami jedna a tri;
g)
100 % zo zostávajúcich nespárovaných vážených pozícií.
Článok 340
Výpočet všeobecného rizika na základe durácie
1. Inštitúcie môžu namiesto prístupu stanoveného v článku 339 používať na výpočet požiadavky na vlastné zdroje pre všeobecné riziko dlhových nástrojov prístup, ktorý odzrkadľuje duráciu, ak ho inštitúcia používa konzistentne.
2. Podľa prístupu založeného na durácii, ktorý je uvedený v odseku 1, použije inštitúcia trhovú hodnotu každého dlhového nástroja s pevnou sadzbou, a potom vypočíta jeho výnos do splatnosti, ktorý je implikovanou diskontnou sadzbou pre tento nástroj. V prípade nástrojov s pohyblivou sadzbou použije inštitúcia trhovú hodnotu každého nástroja, a potom vypočíta jeho výnos za predpokladu, že istina je splatná vtedy, keď sa najbližšie môže meniť úroková sadzba.
3. Inštitúcia potom vypočíta modifikovanú duráciu každého dlhového nástroja na základe tohto vzorca:
kde:
D
=
durácia vypočítaná podľa tohto vzorca:
kde:
R
=
výnos do splatnosti;
Ct
=
platba v hotovosti v čase t;
M
=
celková splatnosť.
Pri výpočte modifikovanej durácie dlhových nástrojov, na ktoré sa vzťahuje riziko predčasného splatenia, sa vykoná korekcia. EBA v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá usmernenia o spôsobe uplatnenia takýchto korekcií.
4. Inštitúcia potom zaradí každý dlhový nástroj do príslušnej zóny v tabuľke 3. Urobí tak na základe modifikovanej durácie každého nástroja.
Tabuľka 3
Zóna
Modifikovaná durácia
(v rokoch)
Predpokladaný úrok (zmena v %)
Jedna
0 ≤ 1,0
1,0
Dva
1,0 ≤ 3,6
0,85
Tri
3,6
0,7
5. Inštitúcia potom vypočíta duráciou váženú pozíciu pre každý nástroj vynásobením jeho trhovej ceny jeho modifikovanou duráciou a predpokladanou zmenou úrokovej sadzby pre nástroj s touto príslušnou modifikovanou duráciou (pozri stĺpec 3 v tabuľke 3).
6. Inštitúcia vypočíta svoje duráciou vážené dlhé a svoje duráciou vážené krátke pozície v každej zóne. Výška duráciou vážených dlhých pozícií, ktoré sú spárované duráciou váženými krátkymi pozíciami v každej zóne, je spárovanou duráciou váženou pozíciou pre túto zónu.
Inštitúcia potom vypočíta nespárované duráciou vážené pozície pre každú zónu. Potom pokračuje podľa postupov stanovených pre nespárované vážené pozície v článku 339 ods. 5 až 8.
7. Požiadavka inštitúcie na vlastné zdroje sa potom vypočíta ako súčet týchto položiek:
a)
2 % spárovanej duráciou váženej pozície pre každú zónu;
b)
40 % spárovaných duráciou vážených pozícií medzi zónami jedna a dva a medzi zónami dva a tri;
c)
150 % spárovaných duráciou vážených pozícií medzi zónami jedna a tri;
d)
100 % zostávajúcich nespárovaných duráciou vážených pozícií.
Oddiel 3
Kapitálové nástroje
Článok 341
Čisté pozície v kapitálových nástrojoch
1. Inštitúcia samostatne spočíta všetky svoje čisté dlhé pozície a všetky svoje čisté krátke pozície podľa článku 327. Súčet absolútnych hodnôt týchto dvoch číselných údajov je jej celkovou brutto pozíciou.
2. Inštitúcia vypočíta samostatne za každý trh rozdiel medzi súčtom čistých dlhých pozícií a čistých krátkych pozícií. Súčet absolútnych hodnôt týchto rozdielov je jej celkovou čistou pozíciou.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorom sa vymedzí pojem trh uvedený odseku 2.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v predchádzajúcom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 342
Špecifické riziko kapitálových nástrojov
Inštitúcia vynásobí svoju celkovú brutto pozíciu koeficientom 8 %, aby vypočítala svoju požiadavku na vlastné zdroje na krytie špecifického rizika.
Článok 343
Všeobecné riziko kapitálových nástrojov
Požiadavka na vlastné zdroje na krytie všeobecného rizika je celkovou čistou pozíciou inštitúcie vynásobenou koeficientom 8 %.
Článok 344
Akciové indexy
1. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov, v ktorom sa uvedie zoznam akciových indexov, v súvislosti s ktorými sú k dispozícii postupy uvedené v odseku 4 druhej vete.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
2. Pred nadobudnutím účinnosti technických predpisov uvedených v odseku 1 môžu inštitúcie pokračovať v uplatňovaní zaobchádzania stanoveného v odsekoch 3 a 4, ak príslušné orgány uplatňovali toto zaobchádzanie pred 1. januárom 2014.
3. Futures na akciový index, delta vážené ekvivalenty opcií na futures na akciový index a akciové indexy, ktoré sa ďalej spoločne označujú ako „futures na akciový index“, možno rozdeliť na pozície v každej z kapitálových cenných papierov tvoriacich ich súčasť. S týmito pozíciami možno zaobchádzať ako s podkladovými pozíciami v príslušných kapitálových cenných papieroch a môžu byť započítané voči opačným pozíciám v samotných podkladových kapitálovým cenným papierom. Inštitúcie oznámia príslušnému orgánu, že využívajú toto zaobchádzanie.
4. Keď futures na akciový index nie sú rozčlenené na svoje podkladové pozície, zaobchádza sa s nimi tak, ako keby boli jednotlivou akciou. Špecifické riziko tejto jednotlivej akcie je však možné nezohľadniť, ak príslušné futures na akciový index sú obchodované na burze a reprezentuje relevantný primerane diverzifikovaný index.
Oddiel 4
Upisovanie
Článok 345
Znižovanie čistých pozícií
1. V prípade upisovania dlhových a kapitálových nástrojov môže inštitúcia pri výpočte svojich požiadaviek na vlastné zdroje používať nasledujúci postup. Inštitúcia najprv vypočíta čisté pozície odpočítaním pozícií v prevzatých nových emisiách, ktoré sú upísané alebo podupísané tretími osobami na základe formálnych dohôd. Inštitúcia potom zníži čisté pozície o redukčné koeficienty uvedené v tabuľke 4 a vypočíta svoje požiadavky na vlastné zdroje s použitím znížených pozícií z upísania.
Tabuľka 4
Pracovný deň 0:
100 %
Pracovný deň 1:
90 %
Pracovné dni 2 až 3:
75 %
Pracovný deň 4:
50 %
Pracovný deň 5:
25 %
po pracovnom dni 5:
0 %.
Pracovný deň 0 je pracovný deň, keď sa inštitúcia bezpodmienečne zaviaže prijať známe množstvo cenných papierov za dohodnutú cenu.
2. Inštitúcie oznámia príslušným orgánom uplatňovanie odseku 1.
Oddiel 5
Požiadavky na vlastné zdroje pre špecifické riziko pri pozíciách hedžovaných kreditnými derivátmi
Článok 346
Zníženie požiadaviek pri hedžingu kreditnými derivátmi
1. V prípade hedžingu poskytnutom kreditnými derivátmi sa umožňuje zníženie požiadaviek na vlastné zdroje v súlade so zásadami stanovenými v odsekoch 2 až 6.
2. Inštitúcie zaobchádzajú s pozíciou v kreditnom deriváte ako s jednou „vetvou“ a s hedžovanou pozíciou, ktorá má tú istú nominálnu, prípadne pomyselnú hodnotu, ako s druhou „vetvou“.
3. Úplné zníženie požiadaviek na vlastné zdroje sa poskytne vtedy, keď sa hodnoty daných dvoch častí transakcie pohybujú vždy opačným smerom a väčšinou v rovnakom rozsahu. Takýto prípad môže nastať v týchto situáciách:
a)
obidve časti transakcie pozostávajú z úplne totožných nástrojov;
b)
dlhá pozícia v peňažnej hotovosti je hedžovaná swapom na celú mieru výnosu (alebo naopak) a existuje úplný súlad medzi referenčným záväzkom a podkladovou expozíciou (t. j. pozíciou v peňažnej hotovosti). Splatnosť samotného swapu sa môže líšiť od splatnosti podkladovej expozície.
V týchto situáciách sa požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické riziko neuplatňuje na žiadnu zo strán pozície.
4. Vzájomné započítanie vo výške 80 % sa uplatní, keď sa hodnoty obidvoch častí transakcie pohybujú vždy opačným smerom a ak existuje úplný súlad, pokiaľ ide o referenčný záväzok, splatnosť referenčného záväzku a kreditného derivátu a menu podkladovej expozície. Okrem toho hlavné body zmluvy o kreditnom deriváte nesmú spôsobovať pohyb ceny kreditného derivátu, ktorý by sa podstatne odchyľoval od pohybov ceny pozície v peňažnej hotovosti. So zreteľom na mieru, v akej táto transakcia presúva riziko, sa vzájomné započítanie vo výške 80 % na účely špecifického rizika uplatní na tú stranu transakcie, ktorá má vyššiu požiadavku na vlastné zdroje, pričom požiadavky týkajúce sa špecifického rizika na druhej strane transakcie sa stanovia na nulu.
5. Odhliadnuc od situácií uvedených v odsekoch 3 a 4 sa čiastočné zníženie požiadaviek na vlastné zdroje vykoná v týchto situáciách:
a)
pozícia spadá pod odsek 3 písm. b), avšak existuje nesúlad aktív medzi referenčným záväzkom a podkladovou expozíciou. Pozície však spĺňajú tieto požiadavky:
i)
referenčný záväzok je v rovnakom alebo nižšom poradí vyrovnania ako podkladový záväzok;
ii)
podkladový záväzok a referenčný záväzok majú rovnakého dlžníka a majú právne vymožiteľné ustanovenia o cross-defaulte alebo o cross-acceleration;
b)
pozícia spĺňa podmienky podľa odseku 3 písm. a) alebo odseku 4, ale existuje nesúlad z hľadiska meny alebo splatnosti medzi zabezpečením a podkladovým aktívom. Takýto nesúlad z hľadiska meny sa zahrnie do požiadavky na vlastné zdroje pre devízové riziko;
c)
pozícia spadá pod odsek 4, ale existuje nesúlad aktív medzi pozíciou v peňažnej hotovosti a kreditným derivátom. Podkladové aktíva sú však zahrnuté v (dodateľných) záväzkoch v dokumentácii ku kreditnému derivátu.
S cieľom poskytnúť čiastočné zníženie požiadaviek na vlastné zdroje sa namiesto pridania požiadaviek na vlastné zdroje pre špecifické riziko ku každej strane transakcie uplatňuje len vyššia z daných dvoch požiadaviek na vlastné zdroje.
6. Vo všetkých situáciách, ktoré nespadajú pod odseky 3 až 5, sa požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické riziko počíta samostatne pre obe strany pozícií.
Článok 347
Zníženie požiadaviek pri hedžingu kreditnými derivátmi pre prvé zlyhanie a pre n-té zlyhanie
V prípade kreditných derivátov pre prvé zlyhanie a kreditných derivátov pre n-té zlyhanie sa na zníženie požiadaviek na vlastné zdroje, ktoré sa má poskytnúť v súlade s článkom 346, uplatňuje toto zaobchádzanie:
a)
keď inštitúcia získa zabezpečenie pre niekoľko referenčných subjektov, ktoré sú podkladom kreditného derivátu, za takých podmienok, že prvé zlyhanie medzi aktívami aktivuje platbu a že sa touto kreditnou udalosťou ukončí zmluva, inštitúcia môže kompenzovať špecifické riziko pre referenčný subjekt, voči ktorému sa podľa tabuľky 1 v článku 336 uplatňuje najnižšia percentuálna sadzba pre špecifické riziko medzi podkladovými referenčnými subjektmi;
b)
keď n-té zlyhanie medzi expozíciami aktivuje platbu v rámci zabezpečenia, kupujúci zabezpečenie môže kompenzovať špecifické riziko, iba ak bolo zabezpečenie získané aj pre zlyhania 1 až n-1, alebo ak už nastalo n-1 zlyhaní. V takýchto prípadoch sa metodika stanovená v písmene a) pre kreditné deriváty pre prvé zlyhanie bude po primeranej zmene používať aj pre produkty pre n-té zlyhanie.
Oddiel 6
Požiadavky na vlastné zdroje pre pki
Článok 348
Požiadavky na vlastné zdroje pre PKI
1. Bez toho, aby boli dotknuté ostatné ustanovenia v tomto oddiele, pozície v PKI podliehajú požiadavkám na vlastné zdroje pre pozičné riziko na úrovni 32 % zahŕňajúce špecifické a všeobecné riziko. Bez toho, aby bol dotknutý článok 353 spolu so zmeneným zaobchádzaním so zlatom stanoveným v článku 352 ods. 4 a článok 367 ods. 2 písm. b), pozície v PKI podliehajú požiadavke na vlastné zdroje pre pozičné riziko, zahŕňajúce špecifické a všeobecné riziko, a devízové riziko na úrovni 40 %.
2. Ak nie je uvedené inak v článku 350, medzi podkladovými investíciami PKI a ostatnými pozíciami držanými inštitúciou nie je povolené žiadne vzájomné započítavanie.
Článok 349
Všeobecné kritériá pre PKI
PKI sú oprávnené pre prístup stanovený v článku 350, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
prospekt alebo ekvivalentný dokument PKI musí zahŕňať všetky tieto položky:
i)
kategórie aktív, do ktorých je PKI oprávnený investovať;
ii)
ak sa uplatňujú investičné limity, príslušné limity a metodika ich výpočtu;
iii)
ak je povolená finančná páka, maximálnu výšku finančnej páky;
iv)
ak je povolené uzatváranie transakcií s OTC finančnými derivátmi, repo transakcií alebo požičiavanie alebo vypožičiavanie cenných papierov, postup na obmedzenie rizika protistrany vyplývajúceho z týchto transakcií;
b)
obchodovanie PKI sa vykazuje v polročných a ročných správach, aby sa mohli vyhodnotiť aktíva a pasíva, príjmy a operácie za vykazované obdobie;
c)
podiely PKI sú splatné v hotovosti z aktív podniku na dennej báze na žiadosť držiteľa podielu;
d)
investície v PKI sú oddelené od aktív správcu PKI;
e)
investujúca inštitúcia vykoná adekvátne posúdenie rizika PKI;
f)
PKI musia byť riadené osobami, nad ktorými sa vykonáva dohľad v súlade so smernicou 2009/65/ES alebo rovnocennými právnymi predpismi.
Článok 350
Špecifické metódy pre PKI
1. Ak je inštitúcia denne oboznamovaná s podkladovými investíciami PKI, môže tieto podkladové investície jednotlivo zohľadniť pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje pre pozičné riziko zahŕňajúce všeobecné a špecifické riziko. Podľa takéhoto prístupu sa s pozíciami v PKI zaobchádza ako s pozíciami v podkladových investíciách PKI. Vzájomné započítavanie medzi pozíciami v podkladových investíciách PKI a inými pozíciami držanými inštitúciou je povolené, pokiaľ inštitúcia drží dostatočné množstvo podielov na majetku v kolektívnom investovaní, aby ich mohla splatiť/vytvoriť výmenou za podkladové investície.
2. Inštitúcie môžu vypočítať požiadavky na vlastné zdroje pre pozičné riziko, zahŕňajúce špecifické a všeobecné riziko, pre pozície v PKI tak, že sa predpokladajú pozície, ktoré predstavujú pozície potrebné na replikáciu zloženia a výkonnosť externe generovaného indexu alebo fixného koša kapitálových cenných papierov alebo dlhových cenných papierov uvedených v písmene a), na základe týchto podmienok:
a)
účelom mandátu PKI je replikovať zloženie a výkonnosť externe generovaného indexu alebo fixného koša kapitálových cenných papierov alebo dlhových cenných papierov;
b)
minimálny korelačný koeficient medzi dennými výnosmi PKI a indexom alebo košom kapitálových cenných papierov alebo dlhových cenných papierov, ktoré sleduje, vo výške 0,9 môže byť jasne stanovená na obdobie minimálne šiestich mesiacov.
3. Ak inštitúcia nie je denne oboznamovaná s podkladovými investíciami PKI, môže vypočítať požiadavky na vlastné zdroje pre pozičné riziko, zahŕňajúce špecifické a všeobecné riziko, na základe týchto podmienok:
a)
predpokladá sa, že PKI najprv investuje v maximálnej miere, ktorú jeho mandát povoľuje, do tried aktív, na ktoré sa vzťahuje najvyššia požiadavka na vlastné zdroje pre všeobecné riziko a špecifické riziko samostatne, a potom pokračuje v investovaní zostupne až do dosiahnutia maximálneho limitu pre celkové investície. S pozíciou v PKI sa zaobchádza ako s priamym podielom v predpokladanej pozícii;
b)
pri výpočte svojej požiadavky na vlastné zdroje pre špecifické riziko a všeobecné riziko samostatne inštitúcie zohľadňujú maximálnu nepriamu expozíciu, ktorú by mohli dosiahnuť zaujatím pozícií s využitím pákového efektu prostredníctvom PKI, a to tým, že úmerne zvýšia pozície v PKI až do úrovne maximálnej expozície voči položkám podkladových investícií vyplývajúcim z mandátu;
c)
ak by požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické a všeobecné riziko spolu v súlade s týmto odsekom presahovala požiadavku stanovenú v článku 348 ods. 1, bude požiadavka na vlastné zdroje znížená na uvedenú úroveň.
4. Inštitúcie sa môžu pri výpočte a vykazovaní požiadaviek na vlastné zdroje pre pozičné riziko pre pozície v PKI spĺňajúcich podmienky odsekov 1 až 4 v súlade s postupmi stanovenými v tejto kapitole spoliehať na tieto tretie strany:
a)
depozitár PKI za predpokladu, že PKI investuje výhradne do cenných papierov a ukladá všetky cenné papiere u tohto depozitára;
b)
v prípade ostatných PKI správcovská spoločnosť PKI, za predpokladu, že správcovská spoločnosť PKI spĺňa kritériá stanovené v článku 132 ods. 3 písm. a).
Správnosť výpočtu potvrdí externý audítor.
KAPITOLA 3
Požiadavky na vlastné zdroje pre devízové riziko
Článok 351
De minimis a váhy pre devízové riziko
Ak súčet celkovej čistej devízovej pozície inštitúcie a jej čistej pozície v zlate, ktorý je vypočítaný v súlade s postupom stanoveným v článku 352, vrátane akejkoľvek devízovej pozície a pozície v zlate, pre ktoré sa požiadavky na vlastné zdroje počítajú s použitím interného modelu, prevyšuje 2 % jej celkových vlastných zdrojov, inštitúcia vypočíta požiadavku na vlastné zdroje pre devízové riziko. Požiadavka na vlastné zdroje pre devízové riziko je súčtom jej celkovej čistej devízovej pozície a jej čistej pozície v zlate v mene vykazovania vynásobeným koeficientom 8 %.
Článok 352
Výpočet celkovej čistej devízovej pozície
1. Čistá otvorená pozícia inštitúcie v každej mene (vrátane meny vykazovania) a v zlate sa počíta ako súčet týchto prvkov (kladných alebo záporných):
a)
čistá spotová pozícia (t. j. všetky položky aktív mínus všetky položky pasív, vrátane vzniknutého úroku, v príslušnej mene, alebo v prípade zlata čistá spotová pozícia v zlate);
b)
čistá forwardová pozícia, ktorá predstavuje všetky sumy, ktoré majú byť prijaté, mínus všetky sumy, ktoré majú byť zaplatené na základe devízových forwardových transakcií a forwardových transakcií so zlatom, vrátane menových futures, futures so zlatom a istiny pri menových swapoch, ktoré nie sú zahrnuté v spotovej pozícii;
c)
neodvolateľné záruky a podobné nástroje, ktoré budú určite vyžiadané a pravdepodobne budú neodvolateľné;
d)
čistý delta ekvivalent alebo ekvivalent, ktorý je vypočítaný na základe delty, celého portfólia devízových opcií a opcií na zlato;
e)
trhová hodnota ostatných opcií.
Delta faktor použitý na účely písmena d) je delta faktor príslušnej burzy. V prípade OTC opcií, alebo keď delta faktor nie je od príslušnej burzy k dispozícii, môže s výhradou povolenia príslušných orgánov delta faktor vypočítať samotná inštitúcia, pričom použije vhodný model. Povolenie sa udelí, ak tento model poskytuje primerané odhady miery zmeny hodnoty opcie alebo warantu v súvislosti s malými zmenami trhovej ceny podkladového nástroja.
Inštitúcia môže zahrnúť čisté budúce príjmy/výdavky, ktoré zatiaľ nevznikli, ale ktoré sú už plne hedžované, ak to vykonáva systematicky.
Inštitúcia môže rozložiť čisté pozície v zložených menách na jednotlivé meny podľa platných kvót.
2. Z výpočtu čistej otvorenej menovej pozície možno s povolením príslušných orgánov vylúčiť všetky pozície, ktoré inštitúcia vedome prevzala na účely hedžingu proti nepriaznivým vplyvom výmenného kurzu na jej ukazovatele v súlade s článkom 92 ods. 1. Takéto pozície musia mať neobchodnú alebo štrukturálnu povahu a všetky odchýlky od podmienok ich vylúčenia si vyžadujú osobitný súhlas príslušných orgánov. Rovnaké zaobchádzanie podliehajúce rovnakým podmienkam sa môže uplatniť na pozície, ktoré inštitúcia má a ktoré sa týkajú položiek, ktoré už boli odpočítané pri výpočte vlastných zdrojov.
3. Inštitúcia môže používať čistú súčasnú hodnotu pri výpočte čistej otvorenej pozície v každej mene a v zlate, ak inštitúcia uplatňuje tento prístup systematicky.
4. Čistá krátka a dlhá pozícia v každej inej mene, než je mena vykazovania, a čistá dlhá alebo krátka pozícia v zlate sa konvertujú za použitia spotových kurzov do meny vykazovania. Potom sa sčítajú oddelene a vytvoria súčet čistých krátkych pozícií a súčet čistých dlhých pozícií. Vyšší z týchto dvoch súčtov je celkovou čistou devízovou pozíciou inštitúcie.
5. Inštitúcie v požiadavkách na vlastné zdroje primerane zohľadnia okrem delta rizika aj iné riziká spojené s opciami.
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorom sa stanoví škála metód na zohľadnenie iných rizík ako delta rizika v požiadavkách na vlastné zdroje spôsobom, ktorý je primeraný rozsahu a zložitosti činností inštitúcií s opciami.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2013.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Pred nadobudnutím účinnosti technických predpisov uvedených v prvom pododseku môžu príslušné orgány naďalej uplatňovať existujúce vnútroštátne zaobchádzanie, ak príslušné orgány uplatňovali dané zaobchádzanie pred 31. decembrom 2013.
Článok 353
Devízové riziko PKI
1. Na účely článku 352 sa v súvislosti s PKI zohľadňujú skutočné devízové pozície PKI.
2. Inštitúcie sa môžu pri vykazovaní devízových pozícií v PKI spoľahnúť na vykazovanie týchto tretích strán:
a)
depozitárna inštitúcia podniku kolektívneho investovania za predpokladu, že tento PKI investuje výhradne do cenných papierov a ukladá všetky cenné papiere v tejto depozitárnej inštitúcii;
b)
v prípade ostatných PKI správcovská spoločnosť podniku kolektívneho investovania za predpokladu, že daná správcovská spoločnosť PKI spĺňa kritériá stanovené v článku 132 ods. 3 písm. a).
Správnosť výpočtu potvrdí externý audítor.
3. Ak inštitúcia nie je oboznámená s devízovými pozíciami v PKI, predpokladá sa, že PKI v maximálnej miere povolenej v rámci mandátu PKI investoval do devízových nástrojov a inštitúcie v prípade pozícií v obchodnej knihe zohľadnia pri výpočte svojej požiadavky na vlastné zdroje pre devízové riziko maximálnu nepriamu expozíciu, ktorú by mohli dosiahnuť zaujatím pozícií s využitím pákového efektu prostredníctvom PKI. To sa uskutoční úmerným zvýšením pozície v PKI na úroveň maximálnej expozície voči položkám podkladovej investície vyplývajúcim z investičného mandátu. S predpokladanou pozíciou PKI v cudzej mene sa zaobchádza ako so samostatnou menou tak, ako sa zaobchádza s investíciami do zlata, s výhradou pripočítania celkovej dlhovej pozície k celkovej dlhej otvorenej devízovej pozícii a pripočítania celkovej krátkej pozície k celkovej krátkej otvorenej devízovej pozícii, ak je známe smerovanie investícií PKI. Vzájomné započítanie medzi takými pozíciami pred výpočtom nie je dovolené.
Článok 354
Úzko korelované meny
1. Inštitúcie môžu stanoviť nižšie požiadavky na vlastné zdroje vo vzťahu k pozíciám v relevantných, úzko korelovaných menách. Menový pár sa môže považovať za úzko korelovaný iba vtedy, ak strata - vypočítaná na základe denných údajov o výmenných kurzoch za predchádzajúce tri roky alebo päť rokov - vyskytujúca sa na rovnakých a opačných pozíciách v takýchto menách počas nasledujúcich 10 pracovných dní, ktorá je 4 % alebo menej z hodnoty príslušnej spárovanej pozície (hodnotenej v mene vykazovania), má pravdepodobnosť najmenej 99 %, ak sa použije obdobie pozorovania dlhé tri roky, a 95 %, ak sa použije obdobie pozorovania dlhé päť rokov. Požiadavka na vlastné zdroje pre spárované pozície v dvoch úzko korelovaných menách je 4 % vynásobené hodnotou spárovanej pozície.
2. Pri výpočte požiadaviek podľa tejto kapitoly môžu inštitúcie vynechať pozície v menách, na ktoré sa vzťahuje právne záväzná medzivládna dohoda, aby sa obmedzili jej odchýlky vo vzťahu k iným menám, na ktoré sa vzťahuje tá istá dohoda. Inštitúcie vypočítajú svoje spárované pozície v takýchto menách a stanovia pre ne požiadavku na vlastné zdroje vo výške minimálne polovice maximálnej povolenej odchýlky stanovenej v príslušnej medzivládnej dohode o príslušných menách.
3. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov, v ktorých sa uvedú meny, v prípade ktorých je k dispozícii postup stanovený v odseku 1.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
4. Požiadavka na vlastné zdroje pre spárované pozície v menách členských štátov zapojených v druhej etape hospodárskej a menovej únie sa môže vypočítať ako 1,6 % hodnoty takýchto spárovaných pozícií.
5. Do celkovej čistej otvorenej pozície v súlade s článkom 352 ods. 4 sa môžu zahrnúť len nespárované pozície v menách uvedených v tomto článku.
6. Ak z denných údajov o výmenných kurzoch za predchádzajúce tri alebo predchádzajúcich päť rokov - objavujúcich sa na rovnakých a opačných pozíciách v menovom páre počas nasledujúcich 10 pracovných dní - vyplýva, že tieto dve meny sú dokonale kladne korelované a inštitúcia môže vždy očakávať nulové rozpätie ponuka/dopyt na príslušné obchody, inštitúcia môže na základe výslovného povolenia svojho príslušného orgánu uplatňovať požiadavku na vlastné zdroje vo výške 0 % až do konca roku 2017.
KAPITOLA 4
Požiadavky na vlastné zdroje pre komoditné riziko
Článok 355
Voľba metódy pre komoditné riziko
S výhradou článkov 356 až 358 inštitúcie vypočítajú požiadavku na vlastné zdroje pre komoditné riziko jednou z metód stanovených v článkoch 359, 360 alebo 361.
Článok 356
Vedľajšie obchody s komoditami
1. Inštitúcia, ktorá vykonáva vedľajšie obchody s poľnohospodárskymi komoditami, môžu určiť požiadavky na vlastné zdroje pre svoje fyzické zásoby komodít na konci každého roka pre nasledujúci rok, keď sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
kedykoľvek počas roka drží vlastné zdroje pre toto riziko, ktoré nie sú nižšie než priemerná požiadavka na vlastné zdroje pre toto riziko, odhadnuté na konzervatívnom základe pre nasledujúci rok;
b)
na konzervatívnom základe vykonáva odhad očakávanej volatility pre hodnotu vypočítanú podľa písmena a);
c)
jej priemerná požiadavka na vlastné zdroje pre toto riziko nepresahuje 5 % jej vlastných zdrojov alebo 1 milión EUR a očakávané najvyššie požiadavky na vlastné zdroje nepresahujú 6,5 % jej vlastných zdrojov s ohľadom na volatilitu odhadnutú podľa písmena b);
d)
inštitúcia priebežne monitoruje, či odhady vykonané podľa písmen a) a b) stále odzrkadľujú realitu.
2. Inštitúcie oznámia príslušným orgánom, ako využívajú možnosť ustanovenú v odseku 1.
Článok 357
Pozície v komoditách
1. Každá pozícia v komoditách alebo komoditných derivátoch sa vyjadruje v štandardných jednotkách merania. Spotová cena každej komodity sa vyjadruje v mene vykazovania.
2. Pozície v zlate alebo derivátoch na zlato sú považované za pozície podliehajúce devízovému riziku a na účely výpočtu komoditného rizika sa s nimi zaobchádza v súlade s kapitolou 3, prípadne s kapitolou 5.
3. Na účely článku 360 ods. 1 sa prekročenie dlhej pozície inštitúcie nad jej krátku pozíciu, alebo naopak, v tej istej komodite a vo futures, opciách a warantoch na tú istú komoditu považuje za jej čistú pozíciu v každej komodite. S derivátovými nástrojmi sa podľa článku 358 zaobchádza ako s pozíciami v podkladovej komodite.
4. Na účely výpočtu pozície v komodite sa ako s pozíciami v tej istej komodite zaobchádza s týmito pozíciami:
a)
pozície v rôznych podkategóriách komodít v prípadoch, keď tieto podkategórie môžu byť dodané jedna namiesto druhej;
b)
pozície v podobných komoditách, ak sú blízkymi substitútmi a ak možno jednoznačne preukázať minimálnu koreláciu 0,9 medzi cenovými pohybmi za obdobie minimálne jedného roka.
Článok 358
Osobitné nástroje
1. Komoditné futures a forwardové záväzky na kúpu alebo predaj jednotlivých komodít sa zahrnú do systému merania ako pomyselné hodnoty v štandardných jednotkách merania a priradí sa im splatnosť vo vzťahu k dátumu uplynutia platnosti.
2. S komoditnými swapmi, pri ktorých je na jednej strane transakcie pevná cena a na druhej aktuálna trhová cena, sa zaobchádza ako so sériami pozícií rovnajúcich sa pomyselnej hodnote zmluvy, pričom jedna pozícia prípadne prislúcha každej úhrade swapu a zaradí sa do jedného z pásem splatnosti uvedených v článku 359 ods. 1. Tieto pozície sú dlhými pozíciami, ak inštitúcia platí pevnú cenu a dostane pohyblivú cenu, a krátkymi pozíciami, ak inštitúcia dostane pevnú cenu a platí pohyblivú cenu. Komoditné swapy, pri ktorých je na každej strane transakcie iná komodita, sa vykazujú v príslušnej stupnici vykazovania v postupe stupnice splatnosti.
3. Na účely tejto kapitoly sa s opciami a warantmi na komodity alebo na komoditné deriváty zaobchádza tak, ako keby boli pozíciami, ktorých hodnota sa rovná hodnote podkladového nástroja, ktorého sa opcia týka, vynásobenej príslušným delta faktorom. Tieto pozície môžu byť vzájomne započítané voči akýmkoľvek kompenzačným pozíciám v identickej podkladovej komodite alebo komoditnom deriváte. Použitý delta faktor je delta faktor príslušnej burzy. V prípade OTC opcií, alebo keď delta faktor nie je od príslušnej burzy k dispozícii, môže s výhradou povolenia príslušných orgánov delta faktor vypočítať samotná inštitúcia, pričom použije vhodný model. Povolenie sa udelí, ak tento model poskytuje primerané odhady miery zmeny hodnoty opcie alebo warantu v súvislosti s malými zmenami trhovej ceny podkladového nástroja.
Inštitúcie v požiadavkách na vlastné zdroje primerane zohľadnia okrem delta rizika aj iné riziká spojené s opciami.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorom sa stanoví škála metód na zohľadnenie iných rizík ako delta riziko v požiadavkách na vlastné zdroje spôsobom, ktorý je primeraný rozsahu a zložitosti činností inštitúcií s opciami.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2013.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Pred nadobudnutím účinnosti technických predpisov uvedených v prvom pododseku môžu príslušné orgány naďalej uplatňovať existujúce vnútroštátne zaobchádzanie, ak príslušné orgány uplatňovali dané zaobchádzanie pred 31. decembrom 2013.
5. Inštitúcia do výpočtu svojej požiadavky na vlastné zdroje pre komoditné riziko zahŕňa príslušné komodity, ak je jedným z nasledujúcich subjektov:
a)
strana prevádzajúca komodity alebo zaručené práva týkajúce sa vlastníckeho práva ku komoditám uvedeným v zmluve o repo obchode;
b)
požičiavateľ komodít uvedených v zmluve o požičaní komodít.
Článok 359
Postup stupnice splatnosti
1. Inštitúcia použije pre každú komoditu osobitnú stupnicu splatnosti v súlade s tabuľkou 1. Všetky pozície v danej komodite sa zaradia do príslušného pásma splatnosti. Fyzické zásoby sa zaradia do prvého pásma splatnosti od 0 do 1 mesiaca vrátane.
Tabuľka 1
Pásmo splatnosti
(1)
Rozpätie (v %)
(2)
0 ≤ 1 mesiac
1,50
1 ≤ 3 mesiace
1,50
3 ≤ 6 mesiace
1,50
6 ≤ 12 mesiace
1,50
1 ≤ 2 roky
1,50
2 ≤ 3 roky
1,50
3 roky
1,50
2. Pozície v tej istej komodite sa môžu navzájom započítavať? a zaradiť ako čisté pozície do zodpovedajúcich pásem splatnosti, a to pre:
a)
pozície zmlúv splatné v ten istý deň;
b)
pozície zmlúv splatné v rámci 10 dní po sebe, ak sa so zmluvami obchoduje na trhoch, na ktorých sa dodanie uskutočňuje každý deň.
3. Inštitúcia potom v každom pásme splatnosti vypočíta súčet dlhých pozícií a súčet krátkych pozícií. Objem dlhých pozícií, ktoré sú spárované krátkymi pozíciami v danom pásme splatnosti, predstavuje spárovanú pozíciu v danom pásme, zatiaľ čo zostávajúca dlhá alebo krátka pozícia predstavuje nespárovanú pozíciu pre to isté pásmo.
4. Časť nespárovanej dlhej pozície pre dané pásmo splatnosti, ktorá je spárovaná nespárovanou krátkou pozíciou, alebo naopak, pre ďalšie pásmo splatnosti, je spárovanou pozíciou medzi dvoma pásmami splatnosti. Časť nespárovanej dlhej alebo nespárovanej krátkej pozície, ktorú nie je možné takto spárovať, je nespárovanou pozíciou.
5. Požiadavka inštitúcie na vlastné zdroje pre každú komoditu sa vypočíta na základe príslušnej stupnice splatnosti, ako súčet:
a)
súčtu spárovaných dlhých a krátkych pozícií, vynásobeného príslušným rozpätím (spread rate), ktorá je uvedená v druhom stĺpci v tabuľke 1 pre každé pásmo splatnosti, a spotovou cenou komodity;
b)
spárovanej pozície medzi dvoma pásmami splatnosti pre každé pásmo splatnosti, do ktorého sa prenáša nespárovaná pozícia, vynásobenej koeficientom 0,6 %, ktorý predstavuje sadzbu „carry rate“, a spotovou cenou komodity;
c)
zostávajúcich nespárovaných pozícií vynásobených koeficientom 15 %, ktorý predstavuje sadzbu „outright rate“, a spotovou cenou komodity.
6. Celková požiadavka inštitúcie na vlastné zdroje pre komoditné riziko sa vypočíta ako súčet požiadaviek na vlastné zdroje vypočítaných pre každú komoditu v súlade s odsekom 5.
Článok 360
Zjednodušený postup
1. Požiadavka inštitúcie na vlastné zdroje pre každú komoditu sa vypočíta ako súčet:
a)
15 % čistej pozície, dlhej alebo krátkej, vynásobených spotovou cenou komodity;
b)
3 % brutto pozície, dlhej plus krátkej, vynásobených spotovou cenou komodity.
2. Celková požiadavka inštitúcie na vlastné zdroje pre komoditné riziko sa vypočíta ako súčet požiadaviek na vlastné zdroje vypočítaných pre každú komoditu v súlade s odsekom 1.
Článok 361
Rozšírený postup stupnice splatnosti
Inštitúcie môžu používať minimálne spread, carry a outright sadzby stanovené v tabuľke 2 namiesto sadzieb uvedených v článku 359 za predpokladu, že:
a)
vykonávajú významný objem obchodov s komoditami;
b)
majú primerane diverzifikované komoditné portfólio;
c)
zatiaľ nie sú schopné používať interné modely na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre komoditné riziko.
Tabuľka 2
Drahé kovy
(s výnimkou zlata)
Bežné kovy
Poľnohospodárske výrobky
(netrvanlivé)
Iné, vrátane energetických produktov
Rozpätie (spread rate) (%)
1,0
1,2
1,5
1,5
Sadzba držania (carry rate) (%)
0,3
0,5
0,6
0,6
Priama sadzba (outright rate) (%)
8
10
12
15
Inštitúcie oznámia svojim príslušným orgánom, ako uplatňujú tento článok spolu s dôkazom o úsilí vynaloženom na zavedenie interného modelu na účely výpočtu požiadavky na vlastné zdroje pre komoditné riziko.
KAPITOLA 5
Použitie interných modelov na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje
Oddiel 1
Povolenie a požiadavky na vlastné zdroje
Článok 362
Špecifické a všeobecné riziko
Pozičné riziko z obchodovaného dlhového alebo kapitálového nástroja alebo ich derivátov možno na účely tejto kapitoly rozdeliť na dve zložky. Prvá zložka je zložka špecifického rizika a zahŕňa riziko zmeny ceny príslušného nástroja v dôsledku skutočností spojených s jeho emitentom, alebo v prípade derivátu, emitentom podkladového nástroja. Zložka všeobecného rizika zahŕňa riziko zmeny ceny nástroja, ktoré v prípade obchodovaného dlhového nástroja alebo dlhového derivátu vznikne v dôsledku zmeny úrovne úrokových sadzieb, alebo v prípade akcie alebo akciového derivátu v dôsledku zmien na akciovom trhu zo širšieho pohľadu bez vzťahu k akýmkoľvek špecifickým atribútom jednotlivých cenných papierov.
Článok 363
Povolenie používať interné modely
1. Po preverení, či inštitúcia spĺňa požiadavky stanovené v zodpovedajúcich oddieloch 2, 3 a 4, príslušné orgány udelia inštitúciám povolenie počítať svoje požiadavky na vlastné zdroje pre jednu alebo viaceré nasledujúce kategórie rizika s použitím ich interných modelov namiesto metód uvedených v kapitolách 2 až 4, alebo v kombinácii s nimi:
a)
všeobecné riziko kapitálových nástrojov;
b)
špecifické riziko kapitálových nástrojov;
c)
všeobecné riziko dlhových nástrojov;
d)
špecifické riziko dlhových nástrojov;
e)
devízové riziko;
f)
komoditné riziko.
2. V prípade kategórií rizika, pre ktoré inštitúcia nedostala povolenie používať svoje interné modely podľa odseku 1, počíta svoje požiadavky na vlastné zdroje naďalej v súlade s kapitolami 2, 3, respektíve 4. Povolenie príslušných orgánov používať interné modely sa vyžaduje pre každú kategóriu rizika a udeľuje sa, len ak sa interný model vzťahuje na významný podiel pozícií určitej kategórie rizika.
3. Na závažné zmeny v používaní interných modelov, na ktorých používanie získala inštitúcia povolenie, rozšírenie používania interných modelov, na ktorých používanie získala inštitúcia povolenie, najmä o dodatočné kategórie rizika, a začiatočný výpočet stresovanej hodnoty v riziku v súlade s článkom 365 ods. 2 musí byť osobitné povolenie príslušného orgánu.
Inštitúcie oznámia príslušným orgánom každé iné rozšírenie alebo zmenu používania týchto interných modelov, na ktorých používanie získala inštitúcia povolenie.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
podmienky posudzovania závažnosti rozšírení a zmien v používaní interných modelov;
b)
metodiku posudzovania, na základe ktorej príslušné orgány povoľujú inštitúciám používať interné modely;
c)
podmienky, za ktorých sa podiel pozícií, na ktoré sa vzťahuje interný model, v rámci určitej kategórie rizika považuje za „významný“, ako sa uvádza v odseku 2.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 364
Požiadavky na vlastné zdroje pri používaní interných modelov
1. Každá inštitúcia, ktorá používa interný model, musí okrem požiadaviek na vlastné zdroje vypočítaných v súlade s kapitolami 2, 3 a 4 pre tie kategórie rizika, pre ktoré nebolo udelené povolenie používať interný model, spĺňať požiadavku na vlastné zdroje vyjadrenú ako súčet písmen a) a b):
a)
vyššia z týchto hodnôt:
i)
hodnota v riziku (value-at-risk) inštitúcie z predchádzajúceho dňa vypočítaná podľa článku 365 ods. 1 (VaRt-1);
ii)
priemer hodnôt denných meraní hodnoty v riziku vypočítaných podľa článku 365 ods. 1 v každom z predchádzajúcich šesťdesiatich obchodných dní (VaRavg), vynásobený multiplikačným koeficientom (mc) v súlade s článkom 366;
b)
vyššia z týchto hodnôt:
i)
najnovšia dostupná hodnota stresovanej hodnoty v riziku inštitúcie vypočítaná podľa článku 365 ods. 2 (sVaRt-1); a
ii)
priemer stresovaných hodnôt v riziku vypočítaných spôsobom a s periodickosťou uvedenou v článku 365 ods. 2 počas predchádzajúcich šesťdesiatich obchodných dní (sVaRavg), vynásobený multiplikačným koeficientom (ms) v súlade s článkom 366.
2. Inštitúcie, ktoré používajú interný model na výpočet svojej požiadavky na vlastné zdroje pre špecifické riziko dlhových nástrojov, musia spĺňať dodatočnú požiadavku na vlastné zdroje vyjadrenú ako súčet týchto písmen a) a b):
a)
požiadavka na vlastné zdroje vypočítaná v súlade s článkami 337 a 338 pre špecifické riziko sekuritizačných pozícií a kreditných derivátov pre n-té zlyhanie v obchodnej knihe s výnimkou tých, ktoré sú zahrnuté v požiadavke na vlastné zdroje pre špecifické riziko korelačného obchodného portfólia v súlade s oddielom 5, a tam, kde to prichádza do úvahy, požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické riziko podľa kapitoly 2 oddielu 6 pre tie pozície v PKI, pri ktorých nie sú splnené podmienky uvedené v článku 350 ods. 1 ani v článku 350 ods. 2;
b)
vyššia z týchto hodnôt:
i)
najnovšia hodnota inkrementálneho rizika zlyhania a rizika migrácie, vypočítaná v súlade s oddielom 3;
ii)
priemer tejto hodnoty za predchádzajúcich 12 týždňov.
3. Inštitúcie, ktoré majú korelačné obchodné portfólio, ktoré spĺňa požiadavky uvedené v článku 338 ods. 1 až 3, sa môžu rozhodnúť, že budú spĺňať požiadavku na vlastné zdroje na základe článku 377 namiesto článku 338 ods. 4 vypočítanú ako vyššia z týchto hodnôt:
a)
najnovšia hodnota rizika pre korelačné obchodné portfólio vypočítaná v súlade s oddielom 5;
b)
priemer tejto hodnoty za predchádzajúcich 12 týždňov;
c)
8 % z požiadavky na vlastné zdroje, ktorá by sa v čase výpočtu najnovšej hodnoty rizika uvedenej v písmene a) vypočítala podľa článku 338 ods. 4 pre všetky pozície, ktoré sú zahrnuté do interného modelu pre korelačné obchodné portfólio.
Oddiel 2
Všeobecné požiadavky
Článok 365
Výpočet VaR a stresovanej VaR
1. Na výpočet hodnoty v riziku uvedenej v článku 364 sa vzťahujú tieto požiadavky:
a)
denný výpočet hodnoty v riziku;
b)
99. percentil jednostranného intervalu spoľahlivosti;
c)
desaťdňová doba držania;
d)
obdobie efektívneho historického pozorovania minimálne jeden rok okrem prípadov, ak je kratšie obdobie pozorovania opodstatnené z dôvodu významného zvýšenia volatility ceny;
e)
prinajmenšom mesačné aktualizácie súboru údajov.
Inštitúcia môže využívať hodnoty v riziku vypočítané na základe kratších období držby než 10 dní, ktoré sa prepočítajú na 10 dní vhodnou metodikou, ktorá sa pravidelne skúma.
2. Okrem toho inštitúcia najmenej raz týždenne vypočíta „stresovanú hodnotu v riziku“ súčasného portfólia v súlade s požiadavkami stanovenými v odseku 1, pričom vstupy modelov hodnoty v riziku sú kalibrované podľa historických údajov z nepretržitého 12-mesačného obdobia výrazného finančného stresu týkajúceho sa portfólia inštitúcie. Výber týchto historických údajov podlieha najmenej raz ročne preskúmaniu inštitúciou, ktorá výsledok oznámi príslušným orgánom. EBA monitoruje škálu postupov výpočtu stresovanej hodnoty v riziku a v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá usmernenia o týchto postupoch.
Článok 366
Regulatórne spätné testovanie a multiplikačné koeficienty
1. Výsledky výpočtov uvedených v článku 365 sa násobia multiplikačnými koeficientmi(mc) a (ms).
2. Každý z multiplikačných koeficientov (mc) a (ms) je súčtom hodnoty najmenej 3 a sčítanca od 0 do 1 podľa tabuľky 1. Tento sčítanec závisí od počtu prekročení za posledných 250 obchodných dní preukázaných spätným testovaním hodnoty v riziku stanovenej v súlade s článkom 365 ods. 1 vykonaným inštitúciou.
Tabuľka 1
Počet prekročení
Sčítanec
menej než 5
0,00
5
0,40
6
0,50
7
0,65
8
0,75
9
0,85
10 alebo viac
1,00
3. Inštitúcie počítajú denné prekročenia na základe spätného testovania pre hypotetické a skutočné zmeny hodnoty portfólia. Za prekročenie sa považuje jednodňová zmena hodnoty portfólia, ktorá presahuje súvisiacu jednodňovú hodnotu v riziku vypočítanú za pomoci modelu inštitúcie. Na účely určenia sčítanca sa počet prekročení vyhodnocuje aspoň štvrťročne a rovná sa vyššiemu z počtu prekročení na základe hypotetických a skutočných zmien hodnoty portfólia.
Spätné testovanie na hypotetické zmeny hodnoty portfólia sa zakladá na porovnaní hodnoty portfólia na konci dňa a jeho hodnoty na konci nasledujúceho dňa za predpokladu nezmenených pozícií.
Spätné testovanie na skutočné zmeny hodnoty portfólia sa zakladá na porovnaní hodnoty portfólia na konci dňa a jeho skutočnej hodnoty na konci nasledujúceho dňa, ale bez poplatkov, provízií a čistých úrokových príjmov.
4. Príslušné orgány môžu v jednotlivých prípadoch obmedziť sčítanec na sčítanec vyplývajúci z prekročení na základe hypotetických zmien, ak počet prekročení na základe skutočných zmien nevyplýva z nedostatkov v internom modeli.
5. Inštitúcie v snahe umožniť príslušným orgánom trvale monitorovať primeranosť multiplikačných koeficientov oznámia príslušným orgánom čo najskôr, v každom prípade najneskôr do piatich pracovných dní, prekročenia, ktoré vyplývajú z ich programu spätného testovania.
Článok 367
Požiadavky na meranie rizík
1. Každý interný model používaný na výpočet kapitálových požiadaviek pre pozičné riziko, devízové riziko a komoditné riziko a každý interný model pre korelačné obchodovanie musí spĺňať všetky tieto požiadavky:
a)
model presne zachytáva všetky závažné cenové riziká;
b)
model zachytáva dostatočný počet rizikových faktorov v závislosti od úrovne aktivity inštitúcie na príslušných trhoch. Ak je rizikový faktor začlenený do modelu oceňovania inštitúcie, ale nie do modelu merania rizika, musí inštitúcia tento nedostatok odôvodniť k spokojnosti príslušného orgánu. Model merania rizika zachytáva nelineárnosti opcií a iných produktov, ako aj riziko korelácie a bázické riziko. Ak sa pre rizikové faktory použijú proxy údaje, musia pre konkrétnu držanú pozíciu vykazovať spoľahlivé záznamy o minulom vývoji.
2. Každý interný model používaný na výpočet kapitálových požiadaviek pre pozičné riziko, devízové riziko alebo komoditné riziko spĺňa všetky tieto požiadavky:
a)
model obsahuje súbor rizikových faktorov zodpovedajúcich úrokovým sadzbám v každej mene, v ktorej má inštitúcia súvahové alebo podsúvahové pozície citlivé na úrokové sadzby. Inštitúcia modeluje výnosové krivky pomocou jedného zo všeobecne akceptovaných prístupov. Pre podstatné expozície voči úrokovému riziku v hlavných menách a na hlavných trhoch je výnosová krivka rozdelená aspoň do šiestich segmentov splatnosti, aby sa zachytávali odchýlky volatility sadzieb pozdĺž výnosovej krivky. Model musí zachytávať aj riziko nie úplne korelovaných pohybov medzi rôznymi výnosovými krivkami;
b)
model obsahuje rizikové faktory zodpovedajúce zlatu a jednotlivým cudzím menám, v ktorých sú denominované pozície inštitúcie. Pri PKI sa berú do úvahy skutočné devízové pozície PKI. Inštitúcie sa môžu spoliehať na vykazovanie devízových pozícií PKI treťou stranou, keď je primerane zabezpečená správnosť tohto vykazovania. Ak inštitúcia nie je oboznámená s devízovými pozíciami PKI, táto pozícia sa vynechá a zaobchádza sa s ňou v súlade s článkom 353 ods. 3;
c)
model využíva samostatný rizikový faktor minimálne pre každý akciový trh, na ktorom inštitúcia drží významné pozície;
d)
model využíva samostatný rizikový faktor minimálne pre každú komoditu, v ktorej inštitúcia drží významné pozície. Model musí zachytávať aj riziko nie úplne korelovaných pohybov medzi podobnými, ale nie identickými komoditami a expozíciu voči zmenám forwardových cien vyplývajúcim z nesúladu splatností. Zohľadňuje aj charakteristiku trhu, najmä dátumy dodania a možnosti poskytnuté obchodníkom na zatvorenie pozícií;
e)
interný model inštitúcie konzervatívne hodnotí riziko vyplývajúce z menej likvidných pozícií a z pozícií s obmedzenou transparentnosťou cien pri realistických trhových scenároch. Interný model musí okrem toho spĺňať minimálne štandardy pre údaje. Proxy údaje musia byť primerane konzervatívne a používajú sa len v prípade, keď dostupné údaje sú nedostatočné, alebo keď tieto údaje neodzrkadľujú skutočnú volatilitu pozície alebo portfólia.
3. Inštitúcie môžu v každom internom modeli používanom na účely tejto kapitoly používať empirické korelácie v rámci kategórií rizika a medzi kategóriami rizika, len ak prístup inštitúcie k meraniu korelácií je spoľahlivý a uplatňuje sa integrovane.
Článok 368
Kvalitatívne požiadavky
1. Každý interný model používaný na účely tejto kapitoly musí byť koncepčne správny a musí sa uplatňovať integrovane, a predovšetkým musí spĺňať všetky tieto kvalitatívne požiadavky:
a)
každý interný model používaný na výpočet kapitálových požiadaviek pre pozičné riziko, devízové riziko alebo komoditné riziko je dôsledne integrovaný do každodenného procesu riadenia rizík inštitúcie a slúži ako základ pre vykazovanie rizikových expozícií vrcholovému manažmentu;
b)
inštitúcia má útvar kontroly rizika, ktorý je nezávislý od obchodných útvarov a podlieha priamo vrcholovému manažmentu. Tento útvar zodpovedá za vytvorenie a implementáciu interného modelu používaného na účely tejto kapitoly. Vykonáva počiatočnú a priebežnú validáciu akéhokoľvek interného modelu používaného na účely tejto kapitoly, pričom zodpovedá za celý systém riadenia rizík. Zostavuje a analyzuje denné správy o výstupoch z akéhokoľvek interného modelu používaného na výpočet kapitálových požiadaviek pre pozičné riziko, devízové riziko a komoditné riziko a o príslušných opatreniach, ktoré je potrebné prijať na obmedzenie obchodovania;
c)
riadiaci orgán inštitúcie a vrcholový manažment sa aktívne zapájajú do procesu kontroly rizika a denné správy vypracovávané útvarom kontroly rizika vyhodnocujú riadiaci pracovníci, ktorí majú dostatočné právomoci presadiť tak zníženie pozícií jednotlivých obchodníkov, ako aj zníženie celkovej rizikovej expozície inštitúcie;
d)
inštitúcia má dostatočný počet pracovníkov, ktorí vedia pracovať so zložitými internými modelmi vrátane modelov používaných na účely tejto kapitoly v oblasti obchodovania, kontroly rizika, auditu a back officu;
e)
inštitúcia zaviedla postupy na monitorovanie a zabezpečenie dodržiavania písomných interných zásad a kontrol týkajúcich sa celkového fungovania jej interných modelov vrátane modelov používaných na účely tejto kapitoly;
f)
bola preukázaná prijateľná presnosť akéhokoľvek interného modelu používaného na účely tejto kapitoly pri meraní rizík;
g)
inštitúcia často vykonáva prísny program stresového testovania vrátane obráteného stresového testovania, do ktorého je zahrnutý každý interný model používaný na účely tejto kapitoly, a výsledky týchto testov vyhodnocuje vrcholový manažment, ktorý ich potom zohľadňuje v postupoch a limitoch, ktoré stanovuje. Tento proces sa týka predovšetkým nelikvidity trhov v stresových trhových podmienkach, rizika koncentrácie, jednosmerných trhov, rizika udalosti a rizika náhleho zlyhania, nelinearity produktov, pozícií hlboko mimo peňazí, pozícií podliehajúcich absencii cien a ďalších rizík, ktoré interné modely nemusia primerane zohľadňovať. Použité šoky odzrkadľujú povahu portfólií a čas, ktorý by bol potrebný na hedžing alebo riadenie rizík v nepriaznivých trhových podmienkach;
h)
inštitúcia vykonáva ako súčasť svojho riadneho procesu interného auditu nezávislé preskúmanie svojich interných modelov vrátane modelov používaných na účely tejto kapitoly.
2. Preskúmanie uvedené v odseku 1 písm. h) sa týka tak činností obchodných útvarov, ako aj nezávislého útvaru kontroly rizika. Najmenej raz ročne inštitúcia preskúma celý svoj proces riadenia rizík. Toto preskúmanie sa zameriava na:
a)
primeranosť dokumentácie systému a procesu riadenia rizík a organizácie útvaru kontroly rizika;
b)
integráciu opatrení zameraných na riziká do každodenného riadenia rizík a integritu manažérskeho informačného systému;
c)
proces, ktorý inštitúcia používa pri schvaľovaní modelov oceňovania rizík a systémov oceňovania, ktoré používajú pracovníci front officu a back officu;
d)
rozsah rizík, ktoré zachytáva model merania rizika, a validáciu všetkých významných zmien v procese merania rizika;
e)
presnosť a úplnosť údajov o pozíciách, správnosť a primeranosť predpokladov volatility a korelácie a presnosť oceňovania a výpočtov citlivosti na riziko;
f)
overovací proces, ktorý inštitúcia používa na hodnotenie konzistentnosti, časovej presnosti a spoľahlivosti zdrojov údajov používaných pri interných modeloch vrátane nezávislosti takýchto zdrojov údajov;
g)
overovací postup, ktorý inštitúcia používa na vyhodnotenie spätného testovania, ktoré sa vykonáva na účely stanovenia presnosti modelov.
3. S vývojom techník a osvedčených postupov uplatňujú inštitúcie tieto nové techniky a osvedčené postupy v každom internom modeli, ktorý sa používa na účely tejto kapitoly.
Článok 369
Interná validácia
1. Inštitúcie majú zavedené postupy na zaistenie toho, že ich interné modely používané na účely tejto kapitoly boli primerane validované vhodne kvalifikovanými stranami, ktoré sa nezúčastnili na vytvorení modelov, aby sa tak zaistila ich koncepčná správnosť a schopnosť primerane zohľadňovať všetky významné riziká. Validácia sa uskutočňuje po počiatočnom vytvorení interného modelu a vtedy, keď dôjde k jeho významnej zmene. Validácia sa okrem toho vykonáva pravidelne, no najmä vtedy, keď dôjde k akýmkoľvek významným štrukturálnym zmenám na trhu alebo zmenám v zložení portfólia, ktoré by mohli viesť k tomu, že interný model už nebude primeraný. Inštitúcie uplatnia výsledky pokroku, ktorý nastal vo vývoji techník a osvedčených postupov internej validácie. Validácia interného modelu sa neobmedzuje iba na spätné testovanie, ale zároveň pozostáva aspoň z týchto prvkov:
a)
testy na preukázanie toho, že všetky predpoklady prijaté v rámci interného modelu sú primerané a nepodhodnocujú, ani nenadhodnocujú dané riziko;
b)
okrem regulatórnych programov spätného testovania vykonávajú inštitúcie v súvislosti s rizikami a štruktúrou svojich portfólií vlastné testy validácie interných modelov vrátane spätného testovania,;
c)
použitie hypotetických portfólií s cieľom zaistiť, že interný model dokáže zohľadniť konkrétne štrukturálne prvky, ktoré by mohli vzniknúť, napríklad významné bázické riziká a riziká koncentrácie.
2. Inštitúcia vykonáva spätné testovanie zamerané na skutočné, ako aj hypotetické zmeny hodnoty portfólia.
Oddiel 3
Požiadavky týkajúce sa modelovania špecifického rizika
Článok 370
Požiadavky na modelovanie špecifického rizika
Interný model používaný na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre špecifické riziko a interný model pre korelačné obchodovanie spĺňa tieto dodatočné požiadavky:
a)
vysvetľuje historické kolísanie cien v portfóliu;
b)
zachytáva koncentráciu, čo sa týka veľkosti a zmien zloženia portfólia;
c)
je odolný voči nepriaznivému prostrediu;
d)
je validovaný prostredníctvom spätného testovania zameraného na posúdenie skutočnosti, či sa presne zachytáva špecifické riziko. Ak inštitúcia vykonáva takéto spätné testovanie na základe príslušných subportfólií, tieto subportfóliá musia byť vyberané systematicky;
e)
zachytáva bázické riziko týkajúce sa titulov a predovšetkým je citlivý na podstatné idiosynkratické rozdiely medzi podobnými, ale nie identickými pozíciami;
f)
zachytáva riziko udalosti.
Článok 371
Vylúčenie pozícií z modelov pre špecifické riziko
1. Inštitúcia sa môže rozhodnúť vylúčiť z výpočtu svojej požiadavky na vlastné zdroje pre špecifické riziko, pri ktorom používa interný model, tie pozície, pre ktoré spĺňa požiadavku na vlastné zdroje pre špecifické riziko v súlade s článkom 332 ods. 1 písm. e) alebo článkom 337 s výnimkou tých pozícií, na ktoré sa vzťahuje postup stanovený v článku 377.
2. Inštitúcia sa môže rozhodnúť nezachytávať riziká zlyhania a migrácie pri obchodovaných dlhových nástrojoch vo svojom internom modeli, ak zachytáva tieto riziká prostredníctvom požiadaviek stanovených v oddiele 4.
Oddiel 4
Interný model pre inkrementálne riziko zlyhania a riziko migrácie
Článok 372
Požiadavka mať interný model IRC
Inštitúcia, ktorá používa na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre špecifické riziko obchodovaných dlhových nástrojov interný model, má zavedený aj interný model pre inkrementálne riziko zlyhania a riziko migrácie (IRC) na zachytávanie rizika zlyhania a rizika migrácie svojich pozícií v obchodnej knihe, ktoré sú inkrementálne k rizikám zachyteným pri meraní hodnoty v riziku, ako sa stanovuje v článku 365 ods. 1. Inštitúcia preukáže, že jej interný model, upravený podľa potreby tak, aby odzrkadľoval vplyv likvidity, koncentrácií, hedžingu a voliteľnosti, spĺňa za predpokladu konštantnej úrovne rizika tieto štandardy:
a)
interný model poskytuje zmysluplnú diferenciáciu rizika a presné a konzistentné odhady inkrementálneho rizika zlyhania a rizika migrácie;
b)
odhady interného modelu týkajúce sa potenciálnych strát zohrávajú zásadnú úlohu v riadení rizík inštitúcie;
c)
údaje o trhu a pozíciách používané v internom modeli sa aktualizujú a podliehajú primeranému posúdeniu kvality;
d)
požiadavky uvedené v článku 367 ods. 3, článku 368, článku 369 ods. 1 a článku 370 písm. b), c) e) a f) sú splnené.
EBA vydá usmernenia pre požiadavky uvedené v článkoch 373 až 376.
Článok 373
Rozsah interného modelu IRC
Interný model IRC zahŕňa všetky pozície, na ktoré sa vzťahuje požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické úrokové riziko, vrátane pozícií, na ktoré sa vzťahuje 0 % kapitálová požiadavka na krytie špecifického rizika podľa článku 336, ale nezahŕňa sekuritizačné pozície a kreditné deriváty pre n-té zlyhanie.
Inštitúcia sa s povolením príslušných orgánov môže rozhodnúť, že bude systematicky zahŕňať všetky pozície v kótovaných kapitálových cenných papieroch a pozície v derivátoch založených na kótovaných kapitálových cenných papieroch. Toto povolenie sa udelí, ak takéto zahrnutie je v súlade s tým, ako inštitúcia interne meria a riadi riziko.
Článok 374
Parametre interného modelu IRC
1. Inštitúcie používajú interný model na výpočet hodnoty, ktorou sa merajú straty spôsobené zlyhaním a migráciou interných alebo externých ratingov v intervale spoľahlivosti 99,9 % v horizonte jedného roka. Inštitúcie počítajú túto hodnotu najmenej raz týždenne.
2. Korelačné predpoklady sú podporené analýzou objektívnych údajov v koncepčne pevnom rámci. Interný model primerane odráža koncentrácie emitenta. Zohľadňujú sa aj koncentrácie, ktoré môžu za stresových podmienok vzniknúť v rámci tried produktov a medzi triedami produktov.
3. Interný model IRC odráža vplyv korelácií medzi udalosťami zlyhania a migrácie. Vplyv diverzifikácie medzi udalosťami zlyhania a migrácie na jednej strane a ostatnými rizikovými faktormi na strane druhej sa nezohľadňuje.
4. Interný model sa zakladá na predpoklade konštantnej úrovne rizika v horizonte jedného roka, čo znamená, že dané jednotlivé pozície alebo súbory pozícií v obchodnej knihe, ktoré zaznamenali zlyhanie alebo migráciu počas svojho horizontu likvidity, sa na konci svojho horizontu likvidity znovu vyvážia tak, aby dosiahli začiatočnú úroveň rizika. Inštitúcia sa alternatívne môže rozhodnúť, že bude konzistentne používať predpoklad jednoročnej konštantnej pozície.
5. Horizonty likvidity sa stanovia na základe času potrebného na predaj pozície alebo na hedžing všetkých závažných relevantných cenových rizík na trhu vystavenom stresu, s osobitným zreteľom na veľkosť pozície. Horizonty likvidity odzrkadľujú skutočnú prax a skúsenosti počas období systematického, ako aj idiosynkratického stresu. Horizont likvidity sa meria na základe konzervatívnych predpokladov a je dostatočne dlhý, aby samotný akt predaja alebo hedžingu nemal závažný vplyv na cenu, za ktorú sa uskutoční predaj alebo hedžing.
6. Pri určovaní vhodného horizontu likvidity pre pozíciu alebo súbor pozícií platí minimálna hranica troch mesiacov.
7. Pri určovaní vhodného horizontu likvidity pre pozíciu alebo súbor pozícií sa zohľadňujú interné politiky inštitúcie týkajúce sa úprav ocenenia a riadenia neuplatnených pozícií. Keď inštitúcia určuje horizonty likvidity skôr pre súbory pozícií ako pre jednotlivé pozície, kritériá na vymedzenie súborov pozícií sa stanovia spôsobom, ktorý účelne odzrkadľuje rozdiely v likvidite. Horizonty likvidity sú dlhšie pre pozície, ktoré sú koncentrované, čo odzrkadľuje dlhšie obdobie potrebné na likvidáciu takýchto pozícií. Horizont likvidity v prípade sekuritizačných skladov (securitisation warehouse) odzrkadľuje čas na vybudovanie, predaj a sekuritizáciu aktív alebo na hedžing závažných rizikových faktorov za stresových trhových podmienok.
Článok 375
Zohľadnenie hedžingov v internom modeli IRC
1. Do interného modelu inštitúcie na zachytávanie inkrementálneho rizika zlyhania a rizika migrácie môžu byť zahrnuté hedžingy. Pozície možno vzájomne započítavať, keď sa dlhé a krátke pozície týkajú toho istého finančného nástroja. Účinky hedžingu alebo diverzifikácie spojené s dlhými a krátkymi pozíciami zahŕňajúcimi rôzne nástroje alebo rôzne cenné papiere toho istého dlžníka, ako aj s dlhými a krátkymi pozíciami rôznych emitentov môžu byť uznané len explicitným modelovaním brutto dlhých a krátkych pozícií v rôznych nástrojoch. Inštitúcie zohľadnia vplyv závažných rizík, ktoré by mohli nastať počas intervalu medzi splatnosťou hedžingu a horizontom likvidity, ako aj potenciál závažných bázických rizík v stratégiách hedžingu podľa produktov, nadriadenosti v kapitálovej štruktúre, interného alebo externého ratingu, splatnosti, ročníka a ďalších rozdielov v nástrojoch. Inštitúcia zohľadní hedžing, len ak ho možno zachovať aj v prípade, ak sa dlžník blíži ku kreditnej alebo inej udalosti.
2. V prípade pozícií, ktoré sú hedžované dynamickými hedžingovými stratégiami, je opätovné vyváženie hedžingu v horizonte likvidity hedžovanej pozície možné uznať len za predpokladu, že inštitúcia:
a)
sa rozhodne modelovať opätovné vyváženie hedžingu konzistentne v celom príslušnom súbore pozícií v obchodnej knihe;
b)
preukáže, že zahrnutie opätovného vyváženia povedie k lepšiemu meraniu rizík;
c)
preukáže, že trhy nástrojov slúžiacich ako hedžing sú dostatočne likvidné, aby umožnili takéto opätovné vyváženie aj počas období stresu. Akékoľvek reziduálne riziká vyplývajúce z dynamických hedžingových stratégií sa premietnu do požiadavky na vlastné zdroje.
Článok 376
Osobitné požiadavky na interný model IRC
1. Interný model na zachytávanie inkrementálneho rizika zlyhania a rizika migrácie odzrkadľuje nelineárny účinok opcií, štruktúrovaných kreditných derivátov a iných pozícií s výrazným nelineárnym správaním vzhľadom na zmeny ceny. Inštitúcia riadne zohľadňuje aj veľkosť rizika modelu spojeného s oceňovaním a odhadom cenových rizík súvisiacich s takýmito produktmi.
2. Interný model sa zakladá na údajoch, ktoré sú objektívne a aktuálne.
3. Ako súčasť nezávislého preskúmania a validácie svojich interných modelov používaných na účely tejto kapitoly, a to aj na účely systému merania rizika, inštitúcia robí najmä všetky tieto úkony:
a)
validuje, že jej prístup k modelovaniu korelácií a cenových zmien je vhodný pre jej portfólio vrátane výberu a váh jej systematických rizikových faktorov;
b)
vykonáva rôzne stresové testy vrátane analýzy citlivosti a analýzy scenárov s cieľom posúdiť kvalitatívnu a kvantitatívnu opodstatnenosť interného modelu, najmä so zreteľom na zaobchádzanie s koncentráciami. Tieto testy sa nesmú obmedzovať na škálu udalostí, ktoré boli zaznamenané v minulosti;
c)
uplatňuje primeranú kvantitatívnu validáciu vrátane príslušných interných porovnávacích štandardov pre modelovanie.
4. Interný model je konzistentný s internými metodikami inštitúcie pre riadenie rizík, ktoré sa týkajú určovania, merania a riadenia rizík obchodovania.
5. Inštitúcie dokumentujú svoje interné modely tak, aby ich korelačné a iné predpoklady modelovania boli pre príslušné orgány transparentné.
6. Interný model konzervatívne hodnotí riziko vyplývajúce z menej likvidných pozícií a z pozícií s obmedzenou transparentnosťou cien pri realistických trhových scenároch. Interný model musí okrem toho spĺňať minimálne štandardy pre údaje. Proxy údaje musia byť primerane konzervatívne a môžu sa použiť len v prípade, keď existujúce údaje sú nedostatočné, alebo keď tieto údaje neodzrkadľujú skutočnú volatilitu pozície alebo portfólia.
Oddiel 5
Interný model pre korelačné obchodovanie
Článok 377
Požiadavky na interný model pre korelačné obchodovanie
1. Príslušné orgány udelia povolenie na používanie interného modelu pre požiadavku na vlastné zdroje pre korelačné obchodné portfólio namiesto požiadavky na vlastné zdroje v súlade s článkom 338 inštitúciám, ktoré smú používať interný model pre špecifické riziko dlhových nástrojov a spĺňajú požiadavky stanovené v odsekoch 2 až 6 tohto článku, v článku 367 ods. 1 a 3, článkoch 368, 369 ods. 1 a článku 370 písm. a), b), c), e) a f).
2. Inštitúcie používajú tento interný model na výpočet hodnoty, ktorá primerane zachytáva všetky cenové riziká s intervalom spoľahlivosti 99,9 % počas horizontu jedného roka za predpokladu, že sa udrží konštantná úroveň rizika, a upraví sa podľa potreby tak, aby zohľadňoval vplyv likvidity, koncentrácií, hedžingu a voliteľnosti. Inštitúcie počítajú túto hodnotu najmenej raz týždenne.
3. Model uvedený v odseku 1 primerane zachytáva tieto riziká:
a)
kumulatívne riziko vyplývajúce z viacnásobných zlyhaní vrátane rozdielneho poradia zlyhaní v tranžovaných produktoch;
b)
riziko kreditného rozpätia vrátane účinkov faktorov gamma a cross-gamma;
c)
volatilita implikovaných korelácií vrátane krížových účinkov medzi rozpätiami a koreláciami;
d)
bázické riziko vrátane:
i)
bázy medzi rozpätím indexu a rozpätiami individualizovaných titulov, z ktorých pozostáva; a
ii)
bázy medzi implikovanou koreláciou indexu a koreláciou individualizovaných portfólií;
e)
volatilita miery návratnosti, ak ide o dispozíciu miery návratnosti ovplyvňovať ceny tranží;
f)
v rozsahu, v akom meranie komplexného rizika zahŕňa prínosy dynamického hedžingu, riziko zlyhania hedžingu a potenciálne náklady na opätovné vyváženie takéhoto hedžingu;
g)
akékoľvek ďalšie závažné cenové riziká pozícií v korelačnom obchodnom portfóliu.
4. Inštitúcia používa v modeli uvedenom v odseku 1 dostatočné údaje o trhu s cieľom zabezpečiť, aby vo svojom internom prístupe v plnom rozsahu zachytávala najdôležitejšie riziká týchto expozícií v súlade s požiadavkami stanovenými v tomto článku. Musí byť schopná preukázať príslušnému orgánu prostredníctvom spätného testovania alebo iných primeraných prostriedkov, že pomocou jej modelu sa môže primerane vysvetliť historické kolísanie ceny týchto produktov.
Inštitúcia má zavedené primerané politiky a postupy, aby mohla oddeliť pozície, pre ktoré má povolenie začleniť ich do požiadavky na vlastné zdroje podľa tohto článku, od pozícií, pre ktoré takéto povolenie nemá.
5. Vzhľadom na portfólio všetkých pozícií zahrnutých v modeli uvedenom v odseku 1 inštitúcia pravidelne uplatňuje súbor špecifických, vopred stanovených stresových scenárov. Týmito stresovými scenármi sa skúmajú účinky stresu na miery zlyhania, miery návratnosti, kreditné rozpätia, bázické riziko, korelácie a iné relevantné rizikové faktory vplývajúce na korelačné obchodné portfólio. Inštitúcia uplatňuje stresové scenáre aspoň v týždňových intervaloch a príslušným orgánom minimálne štvrťročne podáva správu o výsledkoch vrátane porovnaní s požiadavkou na vlastné zdroje inštitúcie podľa tohto článku. O každom prípade, keď výsledky stresového testovania predstavujú podstatné prevýšenie požiadaviek na vlastné zdroje pre korelačné obchodné portfólio, sa musí príslušným orgánom včas podať správa. EBA vypracuje usmernenia pre uplatňovanie stresových scenárov pre korelačné obchodné portfólio.
6. Interný model konzervatívne hodnotí riziko vyplývajúce z menej likvidných pozícií a z pozícií s obmedzenou transparentnosťou cien pri realistických trhových scenároch. Interný model musí okrem toho spĺňať minimálne štandardy pre údaje. Proxy údaje musia byť primerane konzervatívne a môžu sa použiť len v prípade, keď existujúce údaje sú nedostatočné, alebo keď tieto údaje neodzrkadľujú skutočnú volatilitu pozície alebo portfólia.
HLAVA V
POŽIADAVKY NA VLASTNÉ ZDROJE PRE RIZIKO VYROVNANIA
Článok 378
Riziko vyrovnania/riziko dodania
V prípade transakcií, pri ktorých dlhové nástroje, kapitálové cenné papiere, cudzie meny a komodity, s výnimkou repo transakcií a pôžičiek či výpožičiek cenných papierov alebo komodít, nie sú vyrovnané po dátume ich riadneho dodania, inštitúcia vypočíta cenový rozdiel, ktorému je vystavená.
Cenový rozdiel sa vypočíta ako rozdiel medzi dohodnutou cenou vyrovnania za príslušný dlhový nástroj, akciu, cudziu menu alebo komoditu a jeho aktuálnou trhovou hodnotou, pričom rozdiel by mohol zahŕňať stratu pre úverovú inštitúciu.
Na výpočet požiadavky inštitúcie na vlastné zdroje pre riziko vyrovnania inštitúcia vynásobí tento cenový rozdiel príslušným koeficientom uvedeným v pravom stĺpci tabuľky 1.
Tabuľka 1
Počet pracovných dní po termíne vyrovnania
(%)
5 - 15
8
16 - 30
50
31 - 45
75
46 alebo viac
100
Článok 379
Bezodplatné dodanie
1. Od inštitúcie sa vyžaduje, aby mala vlastné zdroje tak, ako sa stanovuje v tabuľke 2, ak nastanú tieto skutočnosti:
a)
zaplatila za cenné papiere, cudzie meny alebo komodity pred ich prijatím, alebo ak dodala cenné papiere, cudzie meny alebo komodity pred prijatím úhrady za ne;
b)
v prípade cezhraničných transakcií uplynul jeden alebo viac dní odo dňa, keď uskutočnila úhradu alebo dodanie.
Tabuľka 2
Zaobchádzanie s kapitálom v prípade bezodplatného dodania
Stĺpec 1
Stĺpec 2
Stĺpec 3
Stĺpec 4
Typ transakcie
Po prvú zmluvnú platbu alebo časť dodania
Od prvej zmluvnej platby alebo časti dodania do štyroch dní po druhej zmluvnej platbe alebo časti dodania
Od piatich obchodných dní po druhej zmluvnej platbe alebo časti dodania do ukončenia transakcie
Bezodplatné dodanie
Bez kapitálovej požiadavky
Zaobchádzanie ako s expozíciou
Zaobchádzanie ako s expozíciou, ktorej sa priradí riziková váha 1 250 %
2. Pri uplatňovaní rizikovej váhy na expozície bezodplatných dodaní, s ktorými sa zaobchádza podľa stĺpca 3 v tabuľke 2, môže inštitúcia využívajúca prístup IRB stanovený v tretej časti hlave II kapitole 3 priradiť PD protistranám, voči ktorým nemá žiadnu expozíciu v neobchodnej knihe, na základe externého ratingu protistrany. Inštitúcie používajúce vlastné odhady LGD môžu uplatniť LGD stanovenú v článku 161ods. 1 na expozície bezodplatných dodaní, s ktorými sa zaobchádza podľa stĺpca 3 v tabuľke 2, za predpokladu, že ich uplatnia na všetky takéto expozície. Inštitúcia využívajúca prístup IRB stanovený v tretej časti hlave II kapitole 3 môže prípadne uplatniť rizikové váhy podľa štandardizovaného prístupu, ako sa stanovuje v tretej časti hlave II kapitole 2, za predpokladu, že ich uplatní na všetky takéto expozície, alebo môže uplatniť 100 % rizikovú váhu na všetky takéto expozície.
Ak suma kladnej expozície vyplývajúcej z transakcií bezodplatných dodaní nie je významná, inštitúcie môžu uplatniť na tieto expozície rizikovú váhu 100 % s výnimkou prípadu, keď sa podľa stĺpca 4 v tabuľke 2 v odseku 1 vyžaduje riziková váha 1 250 %.
3. Ako alternatívu k uplatneniu rizikovej váhy 1 250 % na expozície bezodplatného dodania podľa stĺpca 4 v tabuľke 2 v odseku 1 môžu inštitúcie odpočítať prevedenú hodnotu a aktuálnu kladnú expozíciu týchto expozícií od položiek vlastného kapitálu Tier 1 v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. k).
Článok 380
Oslobodenie od povinnosti
Ak nastane celosystémové zlyhanie systému vyrovnania, systému zúčtovania alebo CCP, príslušné orgány môžu upustiť od uplatňovania požiadaviek na vlastné zdroje vypočítaných v súlade s článkami 378 a 379 až do nápravy situácie. V takomto prípade sa na účely kreditného rizika nevyrovnanie obchodu protistranou nepovažuje za zlyhanie.
HLAVA VI
POŽIADAVKY NA VLASTNÉ ZDROJE PRE RIZIKO ÚPRAVY OCENENIA POHĽADÁVOK
Článok 381
Význam úpravy ocenenia pohľadávok
Na účely tejto hlavy a hlavy II kapitoly 6 znamená „úprava ocenenia pohľadávok“ úpravu portfólia transakcií s protistranou na stredné trhové ocenenie. Táto úprava zohľadňuje súčasnú trhovú hodnotu kreditného rizika protistrany voči inštitúcii, ale nezohľadňuje súčasnú trhovú hodnotu kreditného rizika inštitúcie voči protistrane.
Článok 382
Rozsah
1. Inštitúcia počíta požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok v súlade s touto hlavou pre všetky OTC derivátové nástroje týkajúce sa všetkých jej obchodných činností okrem kreditných derivátov uznaných na zníženie hodnoty rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko.
2. Inštitúcia zahrnie do výpočtu vlastných zdrojov požadovaných v odseku 1 transakcie spočívajúce vo financovaní cenných papierov, ak príslušný orgán rozhodne, že expozície inštitúcie voči riziku úpravy ocenenia pohľadávok, vyplývajúce z týchto transakcií, sú významné.
3. Transakcie s kvalifikovanou centrálnou protistranou a transakcie klienta so zúčtovacím členom, ak zúčtovací člen koná ako sprostredkovateľ medzi klientom a kvalifikovanou centrálnou protistranou, ako aj transakcie, na základe ktorých vzniká zúčtovaciemu členovi obchodná expozícia voči kvalifikovanej centrálnej protistrane, sú vylúčené z požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok.
4. Nasledujúce transakcie sú vylúčené z požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok:
a)
transakcie s nefinančnými protistranami vymedzenými v článku 2 bode 9 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 alebo s nefinančnými protistranami usadenými v tretej krajine, ak tieto transakcie neprekračujú zúčtovacie prahové hodnoty, ako sa stanovuje v článku 10 ods. 3 a 4 uvedeného nariadenia;
b)
transakcie v rámci skupiny vymedzené v článku 3 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 s výnimkou prípadu, keď členské štáty prijmú vnútroštátne právne predpisy vyžadujúce štrukturálne oddelenie v rámci bankovej skupiny, pričom v takom prípade môžu príslušné orgány vyžadovať, aby sa uvedené transakcie v rámci skupiny medzi štrukturálne oddelenými inštitúciami zahrnuli do požiadaviek na vlastné zdroje;
c)
transakcie s protistranami uvedenými v článku 2 bode 10 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 a podliehajúce prechodným ustanoveniam článku 89 ods. 2 uvedeného nariadenia, a to až dovtedy, kým sa tieto prechodné ustanovenia prestanú uplatňovať;
d)
transakcie s protistranami uvedenými v článku 1 ods. 4 písm. a) a b) a článku 1 ods. 5 písm. a) až c) nariadenia (EÚ) č. 648/2012 a transakcie s protistranami, v prípade ktorých sa v článku 115 tohto nariadenia uvádza riziková váha 0 % pre expozície voči týmto protistranám.
Výnimka týkajúca sa výšky úpravy ocenenia pohľadávok v prípade transakcií uvedených v písmene c) tohto odseku uzavretých počas prechodného obdobia ustanoveného v článku 89 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 sa vzťahuje na dĺžku trvania zmluvy danej transakcie.
5. EBA uskutoční do 1. januára 2015 a potom každé dva roky preskúmanie so zreteľom na vývoj v oblasti medzinárodnej regulácie, ktoré sa zároveň bude týkať potenciálnych metodík kalibrácie a prahových hodnôt pre uplatňovanie výšky úpravy ocenenia pohľadávok na nefinančné protistrany usadené v tretej krajine.
EBA v spolupráci s ESMA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť postupy na vylúčenie transakcií s nefinančnými protistranami usadenými v tretej krajine z požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov do šiestich mesiacov od preskúmania uvedeného v prvom pododseku.
Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v druhom pododseku v súlade článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 383
Pokročilá metóda
1. Inštitúcia, ktorá má v zmysle článku 363 ods. 1 písm. d) povolenie používať interný model pre špecifické riziko dlhových nástrojov, stanoví pre všetky transakcie, pre ktoré má v zmysle článku 283 povolenie používať IMM na určenie hodnoty expozície pre súvisiacu expozíciu voči kreditnému riziku protistrany, požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok modelovaním vplyvu zmien kreditných rozpätí protistrán na úpravy ocenenia pohľadávok všetkých protistrán týchto transakcií, pričom sa zohľadňujú hedžingy pre úpravy ocenenia pohľadávok, ktoré sú prípustné podľa článku 386.
Inštitúcia využíva svoj interný model na určovanie požiadaviek na vlastné zdroje pre špecifické riziko spojené s pozíciami v obchodovaných dlhových nástrojoch a uplatňuje interval spoľahlivosti 99 % a obdobie držby ekvivalentné desiatim dňom. Interný model sa používa tak, že simuluje zmeny v kreditných rozpätiach protistrán, ale nemodeluje citlivosť úpravy ocenenia pohľadávok voči zmenám ostatných trhových faktorov vrátane zmien hodnoty referenčného aktíva, komodity, meny alebo úrokovej sadzby derivátu.
Požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok za každú protistranu sa vypočítajú podľa tohto vzorca:
kde:
ti
=
čas i-tého precenenia, začínajúc od t0 = 0;
tT
=
najdlhšia zmluvná splatnosť v rámci skupín transakcií so vzájomným započítavaním s protistranou;
si
=
kreditné rozpätie protistrany pri lehote ti používané na výpočet úpravy ocenenia pohľadávok protistrany. Ak je k dispozícii rozpätie protistrany pre swap na kreditné zlyhanie, inštitúcia používa toto rozpätie. Ak takéto rozpätie pre swap na kreditné zlyhanie nie je k dispozícii, inštitúcia používa proxy rozpätie, ktoré je primerané s ohľadom na rating, odvetvie a región protistrany;
LGDMKT
=
LGD protistrany, ktorá sa zakladá na rozpätí trhového nástroja protistrany, ak je k dispozícii nástroj protistrany. Ak nie je k dispozícii nástroj protistrany, zakladá sa na proxy rozpätí, ktoré je primerané s ohľadom na rating, odvetvie a región protistrany.
Prvý koeficient v rámci sumy predstavuje aproximáciu hraničnej pravdepodobnosti, že zlyhanie nastane medzi časmi ti-1 a ti, odvodenú od trhu.
EEi
=
očakávaná expozícia voči zmluvnej strane v čase precenenia ti, ak sú za takúto protistranu pripočítané expozície rôznych súborov vzájomného započítavania a ak najdlhšia splatnosť každého súboru vzájomného započítavania je daná najdlhšou zmluvnou splatnosťou vnútri súboru vzájomného započítavania. Inštitúcia uplatňuje zaobchádzanie uvedené v odseku 3 v prípade maržového obchodovania, ak inštitúcia používa pre maržové obchody hodnotu EPE uvedenú v článku 285 ods. 1 písm. a) alebo b).
Di
=
diskontný koeficient bezrizikovosti v prípade zlyhania v čase ti, kde D0 = 1.
2. Inštitúcia pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok za protistranu zakladá všetky vstupy do svojho interného modelu pre špecifické riziko dlhových nástrojov na nasledujúcich vzorcoch (podľa toho, ktorý je primeraný):
a)
ak sa model zakladá na úplnom precenení, musí sa vzorec v odseku 1 používať priamo;
b)
ak sa model zakladá na citlivostiach kreditného rozpätia pre konkrétne doby splatnosti, inštitúcia zakladá každú citlivosť kreditného rozpätia („Regulatory CS01“) na nasledujúcom vzorci:
V prípade záverečnej časovej skupiny i = T sa použije tento vzorec:
c)
ak sa v modeli používajú citlivosti kreditného rozpätia voči súbežným zmenám kreditných rozpätí, inštitúcia používa tento vzorec:
d)
ak sa v modeli používajú druhostupňové citlivosti voči zmenám kreditných rozpätí (gamma rozpätia), faktory gamma sa počítajú na základe vzorca v odseku 1.
3. Inštitúcia, ktorá pri určovaní požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok podľa odseku 1 používa hodnotu EPE pre OTC deriváty zabezpečené kolaterálom uvedenú v článku 285 ods. 1 písm. a) alebo b), vykoná toto:
a)
predpokladá konštantný profil EE;
b)
stanoví EE rovnajúcu sa efektívnej očakávanej expozícii vypočítanej podľa článku 285 ods. 1 písm. b) pre splatnosť rovnajúcu sa vyššej z nasledujúcich hodnôt:
i)
polovica najdlhšej splatnosti v súbore vzájomného započítavania;
ii)
pomyselná vážená priemerná splatnosť všetkých transakcií v súbore vzájomného započítavania.
4. Inštitúcia, ktorej príslušný orgán udelil v zmysle článku 283 povolenie používať IMM na výpočet hodnôt expozície v súvislosti s väčšinou jej obchodov, ktorá však používa pre menšie portfóliá metódu stanovenú v hlave II kapitole 6 oddiele 3, oddiele 4 alebo oddiele 5, a ktorá má v zmysle článku 363 ods. 1 písm. d) povolenie používať pre špecifické riziko dlhových nástrojov interné modely pre trhové riziká, môže s povolením príslušných orgánov počítať požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok v súlade s odsekom 1 pre súbory vzájomného započítavania, pre ktoré sa nevyužíva IMM. Príslušné orgány udelia toto povolenie, len ak inštitúcia používa metódu stanovenú v hlave II kapitole 6 oddiele 3, oddiele 4 alebo oddiele 5 pre obmedzený počet menších portfólií.
Na účely výpočtu podľa predchádzajúceho pododseku a ak model IMM neposkytuje očakávaný profil expozície, inštitúcia vykoná toto:
a)
predpokladá konštantný profil EE;
b)
stanoví EE vo výške rovnej hodnote expozície vypočítanej podľa metód stanovených v hlave II kapitole 6 oddiele 3, oddiele 4 alebo oddiele 5, alebo podľa IMM pre splatnosť rovnajúcu sa vyššej z nasledujúcich hodnôt:
i)
polovica najdlhšej splatnosti v súbore vzájomného započítavania;
ii)
pomyselná vážená priemerná splatnosť všetkých transakcií v súbore vzájomného započítavania.
5. Inštitúcia určí požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok v súlade s článkom 364 ods. 1 a článkami 365 a 367 ako súčet nestresovanej a stresovanej hodnoty v riziku, ktoré sa počítajú takto:
a)
pre nestresovanú hodnotu v riziku sa použijú súčasné kalibrácie parametrov pre očakávanú expozíciu, ako sa uvádza v článku 292 ods. 2 prvom pododseku;
b)
pre stresovanú hodnotu v riziku sa použijú budúce profily EE protistrany s použitím stresovej kalibrácie, ako sa uvádza v článku 292 ods. 2 druhom pododseku. Obdobím stresu pre parametre kreditného rozpätia je obdobie najväčšieho jednoročného stresu v rámci trojročného obdobia stresu používaného pre parametre expozície;
c)
na tieto výpočty sa uplatní trojnásobný multiplikátor použitý na výpočet požiadavky vlastných zdrojov na základe hodnoty v riziku a stresovej hodnoty v riziku v súlade s článkom 364 ods. 1. EBA monitoruje z hľadiska jednotnosti všetky vlastné rozhodnutia orgánov dohľadu o uplatňovaní vyššieho multiplikátora, než je trojnásobný multiplikátor, na faktor hodnoty v riziku a faktor stresovej hodnoty v riziku pre výšku úpravy ocenenia pohľadávok. Príslušné orgány uplatňujúce multiplikátor vyšší ako tri poskytnú EBA písomné odôvodnenie;
d)
výpočet sa vykonáva aspoň mesačne a použitá EE sa vypočítava s tou istou frekvenciou. Ak sa použije nižšia ako denná frekvencia, inštitúcie na účely výpočtu uvedeného v článku 364 ods. 1 písm. a) bode ii) a článku 364 ods. 1 písm. b) bode ii) použijú priemer za tri mesiace.
6. V prípade expozícií voči protistrane, pre ktoré zo schváleného interného modelu hodnoty v riziku inštitúcie pre osobitné riziko dlhových nástrojov nevzniká proxy rozpätie, ktoré je primerané vzhľadom na kritériá ratingu, odvetvia a regiónu protistrany, inštitúcia použije na výpočet požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok metódu stanovenú v článku 384.
7. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presnejšie stanoviť:
a)
ako sa určí proxy rozpätie schváleným interným modelom hodnoty v riziku inštitúcie pre osobitné riziko dlhových nástrojov na účely stanovenia si a LGDMKT uvedených v odseku 1;
b)
počet a veľkosť portfólií, ktoré spĺňajú kritérium obmedzeného množstva menších portfólií uvedené v odseku 4.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 384
Štandardizovaná metóda
1. Inštitúcia, ktorá nepočíta požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok za svoje protistrany podľa článku 383, počíta portfóliové požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok za každú protistranu podľa nasledujúceho vzorca, pričom zohľadní hedžingy pre úpravu ocenenia pohľadávok, ktoré sú prípustné podľa článku 386:
kde:
h
=
jednoročný horizont rizika (v jednotkách roka); h = 1;
wi
=
váha vzťahujúca sa na protistranu „i“.
Protistrana „i“ sa priradí jednej zo šiestich váh wi na základe externého ratingového hodnotenia od nominovanej ECAI, ako sa uvádza v tabuľke 1. V prípade protistrany, pre ktorú ratingové hodnotenie od nominovanej ECAI nie je k dispozícii:
a)
inštitúcia používajúca prístup uvedený v hlave II kapitole 3 priradí interný rating protistrany jednému z externých ratingových hodnotení;
b)
inštitúcia používajúca prístup uvedený v hlave II kapitole 2 priradí tejto protistrane wi = 1,0 %. Ak však inštitúcia používa článok 128 na rizikové váženie expozície voči kreditnému riziku protistrany voči tejto protistrane, priradí sa wi = 3,0 %.
=
celková hodnota expozície voči kreditnému riziku protistrany za protistranu „i“ (spočítaná za všetky jej súbory vzájomného započítavania) vrátane vplyvu kolaterálu v súlade s metódami stanovenými v hlave II kapitole 6 oddieloch 3 až 6 vzťahujúcimi sa na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre kreditné riziko protistrany pre danú protistranu. Inštitúcia používajúca jednu z metód stanovených v hlave II kapitole 6 oddieloch 3 a 4 môže ako EADitotal použiť plne upravenú hodnotu expozície v súlade s článkom 223 ods. 5.
V prípade inštitúcie, ktorá nepoužíva postup stanovený v hlave II kapitole 6 oddiele 6, sa expozícia diskontuje s použitím tohto koeficientu:
Bi
=
pomyselná suma nakúpených hedžingov vo forme swapov na kreditné zlyhanie zmierňujúcich kreditné riziko len jednej protistrany (v prípade viac než jednej pozície spočítaná), ktoré obsahujú odkaz na protistranu „i“ a používajú sa na hedžing rizika úpravy ocenenia pohľadávok.
Táto pomyselná suma sa diskontuje použitím tohto koeficientu:
Bind
=
úplná pomyselná suma jedného alebo viacerých indexových swapov na kreditné zlyhanie nakúpeného zabezpečenia použitého na hedžing rizika úpravy ocenenia pohľadávok.
Táto pomyselná suma sa diskontuje použitím tohto koeficientu:
wind
=
váha vzťahujúca sa na indexový hedžing.
Inštitúcia určí wind na základe výpočtu váženého priemeru wi uplatniteľných na jednotlivé zložky indexu;
Mi
=
efektívna splatnosť transakcií s protistranou i.
V prípade inštitúcie, ktorá používa metódu stanovenú v hlave II kapitole 6 oddiele 6, sa Mi vypočíta podľa článku 162 ods. 2 písm. g). Na tento účel však Mi nie je ohraničená piatimi rokmi, ale najdlhšou zostávajúcou zmluvnou splatnosťou v súbore vzájomného započítavania.
V prípade inštitúcie, ktorá nepoužíva metódu stanovenú v hlave II kapitole 6 oddiele 6, Mi je priemerná pomyselná vážená splatnosť taká, ako sa uvádza v článku 162 ods. 2 písm. b). Na tento účel však Mi nie je ohraničená piatimi rokmi, ale najdlhšou zostávajúcou zmluvnou splatnosťou v súbore vzájomného započítavania;
=
splatnosť hedžingového nástroja s pomyselnou sumou Bi (množstvá Mi hedge Bi je potrebné spočítať, ak tieto predstavujú viaceré pozície);
Mind
=
splatnosť indexového hedžingu.
V prípade viac než jednej pozície indexového hedžingu predstavuje Mind pomyselnú váženú splatnosť.
2. Ak je protistrana zahrnutá v indexe, na ktorom sa zakladá swap na kreditné zlyhanie použitý na hedžing kreditného rizika protistrany, inštitúcia môže odpočítať pomyselnú sumu priraditeľnú k danej protistrane v súlade s váhou jej referenčného subjektu od pomyselnej sumy indexových swapov na kreditné zlyhanie a zaobchádzať s ňou ako s hedžingom zmierňujúcim kreditné riziko len jednej protistrany (Bi) individuálnej protistrany so splatnosťou založenou na splatnosti indexu.
Tabuľka 1
Stupeň kreditnej kvality
Váha wi
1
0,7 %
2
0,8 %
3
1,0 %
4
2,0 %
5
3,0 %
6
10,0 %
Článok 385
Alternatíva k použitiu metód úpravy ocenenia pohľadávok na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje
Inštitúcie, ktoré používajú metódu pôvodnej expozície stanovenú v článku 275, môžu v prípade nástrojov uvedených v článku 382 a na základe predchádzajúceho súhlasu príslušného orgánu ako alternatívu k článku 384 uplatniť multiplikačný koeficient (10) na výsledné hodnoty rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko protistrany pre dané expozície namiesto výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok.
Článok 386
Prípustné hedžingy
1. Hedžingy sú „prípustné hedžingy“ na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok v zmysle článkov 383 a 384, len ak sa používajú na účely zmiernenia rizika úpravy ocenenia pohľadávok a ako také sa spravujú, a sú jednou z týchto možností:
a)
swapy na kreditné zlyhanie zmierňujúce kreditné riziko len jednej protistrany alebo iné rovnocenné hedžingové nástroje obsahujúce priamy odkaz na protistranu;
b)
indexové swapy na kreditné zlyhanie za predpokladu, že v hodnote v riziku je k spokojnosti príslušných orgánov zohľadnená báza medzi rozpätím ktorejkoľvek jednotlivej protistrany a rozpätiami indexových hedžingov vo forme swapov na kreditné zlyhanie.
Požiadavka uvedená v písmene b), aby báza medzi rozpätím ktorejkoľvek jednotlivej protistrany a rozpätiami indexových hedžingov vo forme swapov na kreditné zlyhanie bola zohľadnené v hodnote v riziku, sa vzťahuje aj na prípady, keď sa pre rozpätie protistrany použije proxy údaj.
V prípade všetkých protistrán, pre ktoré sa použije proxy údaj, inštitúcia použije časové rady primeranej bázy z reprezentatívnej skupiny podobných titulov, pre ktoré je k dispozícii rozpätie.
Ak báza medzi rozpätím ktorejkoľvek jednotlivej protistrany a rozpätiami indexových hedžingov vo forme swapov na kreditné zlyhanie nie je zohľadnená k spokojnosti príslušného orgánu, inštitúcia zohľadní v hodnote v riziku len 50 % pomyselnej sumy indexového hedžingu.
Nadmerný hedžing expozícií spojených so swapmi na kreditné zlyhanie zmierňujúcimi kreditné riziko len jednej protistrany podľa metódy ustanovenej v článku 383 nie je povolený.
2. Inštitúcia nezohľadní pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok iné druhy hedžingov rizika protistrany. Najmä swapy na kreditné zlyhanie rozdelené do tranží alebo pre n-té zlyhanie a dlhové nástroje viazané na úver nepredstavujú prípustné hedžingy na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok.
3. Prípustné hedžingy, ktoré sú zahrnuté do výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok, sa nezahrnú do výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre špecifické riziko, ako sa uvádza v hlave IV, ani sa s nimi nezaobchádza ako so zmiernením kreditného rizika iným, než je pre kreditné riziko protistrany toho istého portfólia transakcie.
ŠTVRTÁ ČASŤ
VEĽKÁ MAJETKOVÁ ANGAŽOVANOSŤ
Článok 387
Predmet úpravy
Inštitúcie monitorujú a kontrolujú svoju veľkú majetkovú angažovanosť v súlade s touto časťou.
Článok 388
Vyňatie z rozsahu pôsobnosti
Táto časť sa nevzťahuje na investičné spoločnosti, ktoré spĺňajú kritériá stanovené v článku 95 ods. 1 alebo v článku 96 ods. 1.
Táto časť sa neuplatňuje na skupinu na základe jej konsolidovanej situácie, ak skupina pozostáva výlučne z investičných spoločností podľa článku 95 ods. 1 alebo článku 96 ods. 1 a pomocných spoločností, a ak táto skupina nezahŕňa úverové inštitúcie.
Článok 389
Vymedzenie pojmu
Na účely tejto časti je „expozícia“ akékoľvek aktívum alebo podsúvahová položka, uvedené v tretej časti hlave II kapitole 2, bez uplatnenia rizikových váh alebo stupňov rizika.
Článok 390
Výpočet hodnoty expozície
1. Expozície vyplývajúce z položiek uvedených v prílohe II sa počítajú v súlade s jednou z metód stanovených v tretej časti hlave II kapitole 6.
2. Inštitúcie, ktoré majú v zmysle článku 283 povolenie používať metódu interného modelu, môžu používať metódu interného modelu na výpočet hodnoty expozície pre repo transakcie, transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, transakcie požičiavania s dozabezpečením a transakcie s dlhou dobou vyrovnania.
3. Inštitúcie, ktoré počítajú požiadavky na vlastné zdroje pre svoje činnosti v rámci obchodnej knihy v súlade s treťou časťou hlavou IV kapitolou 2 článkom 299 a treťou časťou hlavou V a podľa vhodnosti v súlade s treťou časťou hlavou IV kapitolou 5, počítajú expozície voči jednotlivým klientom, ktoré vznikajú v obchodnej knihe, sčítaním týchto položiek:
a)
kladného previsu dlhých pozícií inštitúcie nad jej krátkymi pozíciami vo všetkých finančných nástrojoch emitovaných príslušným klientom, pričom čistá pozícia v každom z rôznych nástrojov sa vypočíta podľa metód stanovených v tretej časti hlave IV kapitole 2;
b)
čistej expozície v prípade upísania dlhového alebo kapitálového nástroja;
c)
expozícií v dôsledku transakcií, dohôd a zmlúv uvedených v článkoch 299 a 378 až 380 s príslušným klientom, pričom takéto expozície sa vypočítajú spôsobom ustanoveným v uvedených článkoch pre výpočet hodnôt expozície.
Na účely písmena b) sa čistá expozícia vypočíta tak, že sa odpočítajú tie pozície v prevzatých nových emisiách, ktoré sú upísané alebo podupísané tretími osobami na základe formálnej dohody, znížené o koeficienty uvedené v článku 345.
Na účely písmena b) inštitúcie vytvoria systémy na monitorovanie a kontrolu svojich expozícií z upísania medzi časom počiatočného záväzku a nasledujúcim pracovným dňom z hľadiska povahy rizík, ktorým sú vystavené na príslušnom trhu.
Na účely písmena c) sa tretia časť hlava II kapitola 3 vylúči z odkazu v článku 299.
4. Celkové expozície voči jednotlivým klientom alebo skupinám prepojených klientov sa počítajú spočítaním expozícií obchodnej knihy a expozícií neobchodnej knihy.
5. Expozície voči skupinám prepojených klientov sa vypočítajú sčítaním expozícií voči jednotlivým klientom v skupine.
6. Expozície nezahŕňajú:
a)
v prípade devízových transakcií expozície, ktoré sú výsledkom bežného postupu vyrovnania počas dvoch pracovných dní po platbe;
b)
v prípade transakcie kúpy alebo predaja cenných papierov expozície, ktoré sú výsledkom bežného postupu vyrovnania počas piatich pracovných dní po platbe alebo dodaní cenných papierov, a to podľa toho, čo nastane skôr;
c)
v prípade poskytovania služieb peňažného prevodu vrátane vykonávania platobných služieb, zúčtovania a vyrovnania v akejkoľvek mene a v rámci korešpondenčného bankovníctva alebo v prípade služieb zúčtovania, vyrovnania a správy finančných nástrojov pre klientov, oneskorené prijatie finančných prostriedkov a iné expozície vyplývajúce z činnosti klienta, ktoré netrvajú dlhšie než nasledujúci obchodný deň;
d)
v prípade poskytovania služieb peňažného prevodu vrátane vykonávania platobných služieb, zúčtovania a vyrovnania v akejkoľvek mene a v rámci korešpondenčného bankovníctva, expozície v rámci dňa voči inštitúciám poskytujúcim tieto služby; a
e)
expozície odpočítané od vlastných zdrojov v súlade s článkami 36, 56 a 66.
7. S cieľom zistiť celkovú expozíciu voči klientovi alebo skupine prepojených klientov v súvislosti s klientmi, voči ktorým má inštitúcia expozície prostredníctvom transakcií uvedených v článku 112 písm. m) a o) alebo prostredníctvom iných transakcií v prípade, že ide o expozíciu voči podkladovým aktívam, inštitúcia posúdi svoje podkladové expozície a zohľadní ekonomickú podstatu štruktúry transakcie a riziká obsiahnuté v samotnej štruktúre transakcie, a to s cieľom určiť, či predstavuje dodatočnú expozíciu.
8. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
podmienky a metodiky používané na určenie celkovej expozície voči klientovi alebo skupine prepojených klientov v súvislosti s druhmi expozícií uvedenými v odseku 7;
b)
podmienky, za ktorých štruktúra transakcie uvedená v odseku 7 nepredstavuje dodatočnú expozíciu.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 391
Vymedzenie pojmu inštitúcia na účely veľkej majetkovej angažovanosti
Na účely výpočtu hodnoty expozícií v súlade s touto časťou pojem „inštitúcia“ zahŕňa aj akýkoľvek súkromný alebo verejný podnik, vrátane jeho pobočiek, usadený v Únii, ktorý by zodpovedal vymedzeniu pojmu „úverová inštitúcia“ alebo „investičná spoločnosť“ a bolo mu udelené povolenie v tretej krajine, ktorá uplatňuje požiadavky prudenciálneho dohľadu a regulácie, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uplatňovaným v Únii.
Článok 392
Vymedzenie veľkej majetkovej angažovanosti
Expozícia inštitúcie voči klientovi alebo skupine prepojených klientov sa považuje za veľkú majetkovú angažovanosť, ak jej hodnota dosiahne alebo prekročí 10 % jej prípustného kapitálu.
Článok 393
Schopnosť zistiť a riadiť veľkú majetkovú angažovanosť
Inštitúcia používa náležité administratívne a účtovné postupy a primerané mechanizmy vnútornej kontroly na účely zisťovania, riadenia, monitorovania, vykazovania a evidencie všetkých prípadov veľkej majetkovej angažovanosti a ich následných zmien, a to v súlade s týmto nariadením.
Článok 394
Požiadavky na podávanie správ
1. Inštitúcia o každom prípade veľkej majetkovej angažovanosti vrátane veľkej majetkovej angažovanosti vyňatej z pôsobnosti článku 395 ods. 1 oznamuje príslušným orgánom tieto informácie:
a)
identifikáciu klienta alebo skupiny prepojených klientov, voči ktorým má inštitúcia veľkú majetkovú angažovanosť;
b)
hodnotu expozície pred zohľadnením prípadného vplyvu zmierňovania kreditného rizika;
c)
druh financovaného alebo nefinancovaného zabezpečenia v prípade, že sa použilo;
d)
hodnotu expozície po zohľadnení vplyvu zmierňovania kreditného rizika vypočítaného na účely článku 395 ods. 1.
Ak sa na inštitúciu vzťahuje tretia časť hlava II kapitola 3, poskytne príslušným orgánom údaje o svojich 20 najväčších expozíciách na konsolidovanom základe, ale bez expozícií vyňatých z pôsobnosti článku 395 ods. 1.
2. Okrem informácií uvedených v odseku 1 oznamuje inštitúcia príslušným orgánom tieto informácie v súvislosti so svojimi 10 najväčšími expozíciami na konsolidovanom základe voči inštitúciám, ako aj svojich 10 najväčších expozícií na konsolidovanom základe voči neregulovaným finančným subjektom, vrátane veľkej majetkovej angažovanosti vyňatej z uplatňovania článku 395 ods. 1:
a)
identifikáciu klienta alebo skupiny prepojených klientov, voči ktorým má inštitúcia veľkú majetkovú angažovanosť;
b)
hodnotu expozície pred zohľadnením prípadného vplyvu zmierňovania kreditného rizika;
c)
druh financovaného alebo nefinancovaného zabezpečenia v prípade, že sa použilo;
d)
hodnotu expozície po zohľadnení vplyvu zmierňovania kreditného rizika vypočítaného na účely článku 395 ods. 1;
e)
očakávané znižovanie expozície vyjadrené ako suma splácaná v rámci mesačných skupín splátok až do jedného roka, štvrťročných skupín splátok až do troch rokov a následne ročne.
3. Správy sa podávajú aspoň dvakrát ročne.
4. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
jednotné formáty pre podávanie správ podľa odseku 3, ktoré musia byť primerané povahe, rozsahu a zložitosti činností inštitúcií, a pokyny na používanie týchto formátov;
b)
častosť a dátumy podávania správ podľa odseku 3;
c)
riešenia v oblasti informačných technológií, ktoré sa majú uplatňovať pri podávaní správ podľa odseku 3.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 395
Limity veľkej majetkovej angažovanosti
1. Inštitúcii nesmie po zohľadnení účinku zmierňovania kreditného rizika v zmysle článkov 399 až 403 vzniknúť voči klientovi alebo skupine prepojených klientov expozícia, ktorej hodnota presahuje 25 % jej prípustného kapitálu. Ak je takýto klient inštitúciou, alebo ak skupina prepojených klientov zahŕňa jednu alebo viaceré inštitúcie, táto hodnota nesmie presiahnuť 25 % prípustného kapitálu inštitúcie alebo 150 miliónov EUR, podľa toho, ktorá hodnota je vyššia, pod podmienkou, že súčet hodnôt expozícií po zohľadnení účinku zmierňovania kreditného rizika v zmysle článkov 399 až 403 voči všetkým prepojeným klientom, ktorí nie sú inštitúciami, nepresahuje 25 % prípustného kapitálu inštitúcie.
Ak je suma 150 miliónov EUR vyššia ako 25 % prípustného kapitálu inštitúcie, hodnota expozície po zohľadnení účinku zmierňovania kreditného rizika v súlade s článkami 399 až 403 nesmie presiahnuť primeraný limit z hľadiska prípustného kapitálu inštitúcie. Tento limit si s cieľom riešiť a kontrolovať riziko koncentrácie stanoví inštitúcia v súlade s politikami a postupmi uvedenými v článku 81 smernice 2013/36/EÚ. Tento limit nesmie byť vyšší než 100 % prípustného kapitálu inštitúcie.
Príslušné orgány môžu stanoviť nižší limit než 150 miliónov EUR a informujú o tom orgán EBA a Komisiu.
2. EBA v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, berúc do úvahy vplyv zmierňovania kreditného rizika v súlade s článkami 399 až 403, ako aj výsledky vývoja v oblasti tieňového bankovníctva a veľkej majetkovej angažovanosti na úrovni Únie a medzinárodnej úrovni, vypracuje do 31. decembra 2014 usmernenia s cieľom stanoviť vhodné súhrnné limity pre takéto expozície alebo prísnejšie jednotlivé limity pre expozície voči subjektom tieňového bankovníctva, ktoré vykonávajú bankové činnosti mimo regulovaného rámca.
EBA pri vypracúvaní týchto usmernení zváži, či by zavedenie dodatočných limitov malo významný odrádzajúci účinok na rizikový profil inštitúcií usadených v Únii, na poskytovanie úverov reálnej ekonomike alebo na stabilitu a riadne fungovanie finančných trhov.
Komisia do 31. decembra 2015 posúdi vhodnosť a vplyv limitov stanovených pre expozície voči subjektom tieňového bankovníctva, ktoré vykonávajú bankové činnosti mimo regulovaného rámca, pričom zohľadní vývoj v Únii a medzinárodný vývoj v oblasti tieňového bankovníctva a veľkej majetkovej angažovanosti, ako aj zmierňovanie kreditného rizika v súlade s článkami 399 až 403. Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade správu, ku ktorej podľa potreby pripojí legislatívny návrh o limitoch expozícií voči subjektom tieňového bankovníctva, ktoré vykonávajú bankové činnosti mimo regulovaného rámca.
3. S výhradou článku 396 musí inštitúcia vždy spĺňať príslušný limit stanovený v odseku 1.
4. Aktíva predstavujúce pohľadávky a ostatné expozície voči uznaným investičným spoločnostiam z tretích krajín môžu podliehať rovnakému zaobchádzaniu, ako sa stanovuje v odseku 1.
5. Limity stanovené v tomto článku sa môžu prekročiť v prípade expozícií v obchodnej knihe inštitúcie, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
expozícia v neobchodnej knihe voči klientovi alebo príslušnej skupine prepojených klientov neprevyšuje limit stanovený v odseku 1, pričom tento limit sa vypočítava so zreteľom na prípustný kapitál tak, že prekročenie vzniká výlučne v obchodnej knihe;
b)
inštitúcia spĺňa dodatočnú požiadavku na vlastné zdroje na sumy prevyšujúce limit stanovený v odseku 1, ktorá sa vypočíta v súlade s článkami 397 a 398;
c)
keď uplynulo 10 dní alebo menej od vtedy, keď došlo k prekročeniu, expozícia v obchodnej knihe voči klientovi alebo skupine prepojených klientov nesmie presiahnuť 500 % prípustného kapitálu inštitúcie;
d)
ktorékoľvek z prekročení, ktoré trvali viac než 10 dní, nesmie v celkovej hodnote presiahnuť 600 % prípustného kapitálu inštitúcie.
V každom prípade, v ktorom bol prekročený limit, inštitúcia bez odkladu oznámi príslušným orgánom sumu prekročenia prípadne meno príslušnej skupiny prepojených klientov.
6. Štrukturálne opatrenia sú na účely tohto odseku opatrenia, ktoré prijal členský štát a ktoré vykonávajú relevantné príslušné orgány tohto členského štátu až do nadobudnutia účinnosti právneho aktu jasne harmonizujúceho takéto opatrenia, na základe ktorých sa od úverových inštitúcií, ktorým bolo v uvedenom členskom štáte udelené povolenie, vyžaduje, aby znížili svoje expozície voči jednotlivým právnickým osobám v závislosti od ich činností, bez ohľadu na to, kde sa tieto činnosti vykonávajú, s cieľom chrániť vkladateľov a zachovať finančnú stabilitu.
Bez ohľadu na odsek 1 tohto článku a článok 400 ods. 1 písm. f), v prípade, že členské štáty prijmú vnútroštátne právne predpisy vyžadujúce, aby sa v rámci bankovej skupiny prijali štrukturálne opatrenia, príslušné orgány môžu od inštitúcií danej bankovej skupiny, ktoré vedú vklady kryté systémom ochrany vkladov v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 94/19/ES z 30. mája 1994 o systémoch ochrany vkladov (30) alebo rovnocenným systémom ochrany vkladov v tretej krajine, požadovať, aby uplatnili limit veľkej majetkovej angažovanosti nižší ako 25 % ale nie nižší ako 15 % medzi 31 decembra 2014 a 30. júnom 2015, a nie nižší ako 10 % od 1. júla 2015 na subkonsolidovanom základe, v súlade s článkom 11 ods. 5 pre expozície v rámci skupiny, ak tieto expozície pozostávajú z expozícií voči subjektu, ktorý nepatrí k tej istej podskupine, pokiaľ ide o štrukturálne opatrenia.
Na účely tohto odseku musia byť splnené tieto podmienky:
a)
všetky subjekty, ktoré patria k tej istej podskupine, pokiaľ ide o štrukturálne oparenia, sa považujú za jedného klienta alebo skupinu prepojených klientov;
b)
príslušné orgány uplatňujú jednotný limit na expozície uvedené v prvom pododseku.
Uplatňovaním tohto prístupu nie je dotknutý účinný dohľad na konsolidovanom základe a uplatňovanie tohto prístupu nesmie mať nepriaznivý vplyv na celý finančný systém alebo jeho časti v iných členských štátoch či v Únii ako celku a nesmie ani predstavovať či vytvárať prekážku fungovania vnútorného trhu.
7. Príslušné orgány pred prijatím konkrétnych štrukturálnych opatrení, ako sa uvádza v odseku 6, týkajúcich sa veľkej majetkovej angažovanosti oznámia Komisii, Rade, dotknutým príslušným orgánom a EBA najmenej dva mesiace pred uverejnením rozhodnutia o prijatí štrukturálnych opatrení všetky nasledovné skutočnosti a predložia relevantné kvantitatívne a kvalitatívne dôkazy, ktoré s nimi súvisia:
a)
rozsah činností, na ktoré sa štrukturálne opatrenia vzťahujú;
b)
vysvetlenie, prečo sa takéto navrhované opatrenia považujú za vhodné, účinné a primerané na ochranu vkladateľov;
c)
posúdenie pravdepodobného pozitívneho alebo negatívneho vplyvu opatrení na vnútorný trh, a to na základe informácií, ktoré sú členskému štátu dostupné.
8. Komisii konajúcej v súlade s postupom uvedeným v článku 464 ods. 2. sa udeľuje právomoc prijať vykonávací akt na schválenie alebo zamietnutie navrhovaných vnútroštátnych opatrení uvedených v odseku 7.
EBA do jedného mesiaca po prijatí oznámenia uvedeného v odseku 7 poskytne Komisii, Rade a dotknutému členskému štátu svoje stanovisko k bodom uvedeným v uvedenom odseku. Stanoviská k bodom uvedeným v uvedenom odseku môžu Komisii, Rade a príslušnému členskému štátu poskytnúť aj dotknuté príslušné orgány.
Berúc v maximálnej možnej miere do úvahy stanoviská uvedené v druhom pododseku a v prípade, že existujú spoľahlivé a presvedčivé dôkazy o tom, že opatrenia majú negatívny vplyv na vnútorný trh, ktorý prevažuje nad prínosmi z hľadiska finančnej stability, Komisia do dvoch mesiacov po prijatí oznámenia navrhované vnútroštátne opatrenia zamietne. V opačnom prípade Komisia akceptuje navrhované vnútroštátne opatrenia na počiatočné obdobie 2 rokov a v prípade, že je to vhodné, sa tieto opatrenia môžu zmeniť a doplniť.
Komisia môže navrhované vnútroštátne opatrenia zamietnuť len vtedy, ak sa domnieva, že majú neprimeraný nepriaznivý vplyv na celý finančný systém alebo jeho časti v iných členských štátoch či v Únii ako celku, čím predstavujú alebo vytvárajú prekážku fungovania vnútorného trhu alebo voľného pohybu kapitálu v súlade s ustanoveniami ZFEÚ.
Komisia pri svojom posudzovaní zohľadní stanovisko EBA, ako aj dôkazy predložené v súlade s odsekom 7.
Príslušné orgány môžu pred skončením platnosti opatrení navrhnúť nové opatrenia na predĺžené obdobie uplatňovania, pričom dodatočné obdobie trvá vždy 2 roky. V takom prípade informujú Komisiu, Radu, dotknuté príslušné orgány a EBA. Schválenie nových opatrení podlieha postupu stanovenému v tomto článku. Týmto článkom nie je dotknutý článok 458.
Článok 396
Dodržiavanie požiadaviek týkajúcich sa veľkej majetkovej angažovanosti
1. Ak expozície vo výnimočných prípadoch presiahnu limit stanovený v článku 395 ods. 1, inštitúcia musí hodnotu expozície bezodkladne ohlásiť príslušným orgánom, ktoré v prípade, keď to okolnosti umožňujú, môžu inštitúcii povoliť obmedzenú lehotu na splnenie požadovaného limitu.
Ak sa uplatňuje suma 150 miliónov EUR uvedená v článku 395 ods. 1, príslušné orgány môžu v jednotlivých prípadoch povoliť prekročenie limitu stanoveného vo výške 100 % prípustného kapitálu inštitúcie.
2. Ak sa na inštitúciu podľa článku 7 ods. 1 neuplatňuje na individuálnom alebo subkonsolidovanom základe dodržiavanie povinností stanovených v tejto časti, alebo sa uplatňujú ustanovenia článku 9 v prípade materských inštitúcií v členskom štáte, musia sa prijať opatrenia, ktorými sa zabezpečí uspokojivá alokácia rizík v rámci skupiny.
Článok 397
Výpočet dodatočných požiadaviek na vlastné zdroje pre veľké majetkové angažovanosti v obchodnej knihe
1. Prekročenie uvedené v článku 395 ods. 5 písm. b) sa vypočíta výberom tých prvkov celkovej expozície v obchodnej knihe voči klientovi alebo príslušnej skupine prepojených klientov, na ktoré sa vzťahujú najvyššie požiadavky na špecifické riziko v tretej časti hlave IV kapitole 2 a/alebo požiadavky v článku 299 a v tretej časti hlave V, ktorých súčet sa rovná objemu prekročenia uvedenému v článku 395 ods. 5 písm. a).
2. Ak toto prekročenie netrvalo viac než 10 dní, dodatočná požiadavka na vlastné zdroje je pre tieto prvky 200 % z požiadaviek uvedených v odseku 1.
3. Po uplynutí 10 dní po prekročení sú prvky prekročenia, vybrané podľa odseku 1, zaradené do príslušného riadku v stĺpci 1 v tabuľke 1 vo vzostupnom poradí požiadaviek na špecifické riziko v tretej časti hlave IV kapitole 2 a/alebo požiadaviek v článku 299 a v tretej časti hlave V. Dodatočná požiadavka na vlastné zdroje sa rovná súčtu požiadaviek pre špecifické riziko uvedených v tretej časti hlave IV kapitole 2 a/alebo požiadaviek v článku 299 a v tretej časti hlave V pre tieto prvky, vynásobenému zodpovedajúcim koeficientom uvedeným v tabuľke 1 stĺpci 2.
Tabuľka 1
Stĺpec 1: Prekročenie limitov
(ako percentuálny podiel prípustného kapitálu)
Stĺpec 2: Koeficienty
do 40 %
200 %
od 40 % do 60 %
300 %
od 60 % do 80 %
400 %
od 80 % to 100 %
500 %
od 100 % do 250 %
600 %
nad 250 %
900 %
Článok 398
Postupy na zabránenie inštitúciám obchádzať dodatočnú požiadavku na vlastné zdroje
Inštitúcie sa nesmú zámerne vyhýbať dodatočným požiadavkám na vlastné zdroje stanoveným v článku 397, ktoré by sa na ne inak vzťahovali a ktoré sa týkajú expozícií presahujúcich limit stanovený v článku 395 ods. 1, ak tieto expozície trvali viac než 10 dní, a to prostredníctvom dočasného prevodu daných expozícií na inú spoločnosť, či už v rovnakej skupine alebo nie, a/alebo vykonaním umelých transakcií na zatvorenie expozície počas obdobia 10 dní a vytvorenie novej expozície.
Inštitúcie prevádzkujú systémy, ktoré zabezpečia, aby sa každý prevod s účinkom uvedeným v prvom pododseku ihneď oznámil príslušným orgánom.
Článok 399
Prípustné postupy zmierňovania kreditného rizika
1. Na účely článkov 400 až 403 zahŕňa pojem „záruka“ kreditné deriváty uznané podľa tretej časti hlavy II kapitoly 4, ktoré nie sú dlhovými nástrojmi viazanými na úver.
2. S výhradou odseku 3 tohto článku, keď sa podľa článkov 400 až 403 povoľuje uznanie financovaného alebo nefinancovaného zabezpečenia, musí toto povolenie podliehať splneniu požiadaviek prípustnosti a iných požiadaviek uvedených v tretej časti hlave II kapitole 4.
3. Keď inštitúcia využíva článok 401 ods. 2, uznanie financovaného zabezpečenia podlieha príslušným požiadavkám podľa tretej časti hlavy II kapitoly 3. Na účely tejto časti inštitúcia nezohľadňuje kolaterál uvedený v článku 199 ods. 5 až 7, s výnimkou prípadu, keď je to povolené podľa článku 402.
4. Inštitúcie v najväčšej možnej miere analyzujú svoje expozície voči emitentom kolaterálu, poskytovateľom nefinancovaného zabezpečenia a podkladovým aktívam podľa článku 390 ods. 7 z hľadiska možných koncentrácií a v prípade potreby prijmú opatrenia a oznámia všetky významné zistenia svojmu príslušnému orgánu.
Článok 400
Výnimky
1. Z uplatňovania článku 395 ods. 1 sú vyňaté tieto expozície:
a)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči ústredným vládam, centrálnym bankám alebo subjektom verejného sektora, ktorým by sa ako nezabezpečeným priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %;
b)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči medzinárodným organizáciám alebo mnohostranným rozvojovým bankám, ktorým by sa ako nezabezpečeným priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %;
c)
aktíva predstavujúce pohľadávky spojené s výslovnými zárukami ústredných vlád, centrálnych bánk, medzinárodných organizácií, mnohostranných rozvojových bánk alebo subjektov verejného sektora, v súvislosti s ktorými by sa nezabezpečeným pohľadávkam voči subjektu poskytujúcemu záruku priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %;
d)
ostatné expozície voči ústredným vládam, centrálnym bankám, medzinárodným organizáciám, mnohostranným rozvojovým bankám alebo subjektom verejného sektora, alebo expozície, za ktoré uvedené subjekty ručia, v súvislosti s ktorými by sa nezabezpečeným pohľadávkam voči subjektu, voči ktorému existuje expozícia alebo ktorý za ňu ručí, priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %;
e)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom členských štátov, ak by sa týmto pohľadávkam priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %, a ostatné expozície voči takýmto regionálnym vládam alebo miestnym orgánom, alebo expozície, za ktoré takéto regionálne vlády alebo miestne orgány ručia, ak by sa pohľadávkam voči nim priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %;
f)
expozície voči protistranám uvedené v článku 113 ods. 6 alebo 7, ak by sa im priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %. S expozíciami, ktoré nespĺňajú tieto kritériá, sa bez ohľadu na to, či sú oslobodené od uplatňovania článku 395 ods. 1, zaobchádza ako s expozíciami voči tretej strane;
g)
aktíva a iné expozície, ktoré sú zabezpečené kolaterálom vo forme peňažných vkladov u požičiavajúcej inštitúcie alebo u inštitúcie, ktorá je materskou spoločnosťou alebo dcérskou spoločnosťou požičiavajúcej inštitúcie;
h)
aktíva a iné expozície, ktoré sú zabezpečené kolaterálom vo forme vkladových listov vydaných požičiavajúcou inštitúciou alebo inštitúciou, ktorá je materskou spoločnosťou alebo dcérskou spoločnosťou požičiavajúcej inštitúcie, a ktoré sú uložené u niektorej z nich;
i)
expozície vyplývajúce z nevyčerpaných kreditných facilít, ktoré sú klasifikované ako nízkorizikové podsúvahové položky v prílohe I, za predpokladu, že sa zatvorila dohoda s klientom alebo skupinou prepojených klientov, na základe ktorej sa facilita môže čerpať, len ak sa zistí, že sa tým nespôsobí prekročenie limitu uplatniteľného podľa článku 395 ods. 1;
j)
obchodné expozície voči centrálnym protistranám a príspevky do fondu pre prípad zlyhania voči centrálnej protistrane;
k)
expozície voči systémom ochrany vkladov podľa smernice 94/19/ES, vyplývajúce z financovania týchto systémov, ak členské inštitúcie systému majú zákonnú alebo zmluvnú povinnosť financovať tento systém.
Peňažné prostriedky prijaté v rámci dlhových nástrojov viazaných na úver emitovaných inštitúciou a úvery a vklady protistrany inštitúcii alebo u inštitúcie, ktoré sú predmetom dohody o vzájomnom započítavaní v súvahe, uznanej podľa tretej časti hlavy II kapitoly 4, sa považujú za prostriedky, na ktoré sa vzťahuje písmeno g).
2. Príslušné orgány môžu udeliť úplnú alebo čiastočnú výnimku týmto expozíciám:
a)
kryté dlhopisy v zmysle článku 129 ods. 1, 3 a 6;
b)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči regionálnym vládam a miestnym orgánom členských štátov, ak by sa týmto pohľadávkam priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 20 %, a ostatné expozície voči takýmto regionálnym vládam alebo miestnym orgánom, alebo expozície, za ktoré takéto regionálne vlády alebo miestne orgány ručia, ak by sa pohľadávkam voči nim priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 20 %;
c)
expozície, a to vrátane účastí alebo iných druhov držaných aktív, inštitúcie voči jej materskej spoločnosti, voči iným dcérskym spoločnostiam tejto materskej spoločnosti alebo voči jej vlastným dcérskym spoločnostiam, ak sa na tieto podniky vzťahuje dohľad na konsolidovanom základe, ktorému podlieha aj sama inštitúcia, v súlade s týmto nariadením, smernicou 2002/87/ES alebo podobnými predpismi platnými v tretej krajine; s expozíciami, ktoré nespĺňajú tieto kritériá, sa bez ohľadu na to, či sú oslobodené od uplatňovania článku 395 ods. 1, zaobchádza ako s expozíciami voči tretej strane;
d)
aktíva predstavujúce pohľadávky a iné expozície, a to vrátane účastí alebo iných druhov držaných aktív, voči regionálnym alebo ústredným úverovým inštitúciám, s ktorými je úverová inštitúcia spojená v sieti v súlade so zákonnými alebo štatutárnymi ustanoveniami a ktoré sú podľa týchto ustanovení zodpovedné za peňažné zúčtovanie v rámci siete;
e)
aktíva predstavujúce pohľadávky a iné expozície voči úverovým inštitúciám, ktoré vznikli úverovým inštitúciám, z ktorých jedna pôsobí na nekonkurenčnom základe a poskytuje úvery alebo ručí za úvery na základe legislatívnych programov alebo svojich stanov na podporu určených odvetví hospodárstva, ktoré podliehajú určitej forme vládneho dohľadu a obmedzeniam týkajúcim sa využitia úverov, za predpokladu, že príslušné expozície vzniknú z takýchto úverov, ktoré sa prenášajú na príjemcov prostredníctvom úverových inštitúcií, alebo zo záruk za tieto úvery;
f)
aktíva predstavujúce pohľadávky a iné expozície voči inštitúciám za predpokladu, že tieto expozície nepredstavujú vlastné zdroje takýchto inštitúcií, netrvajú dlhšie než do nasledujúceho obchodného dňa a nie sú denominované v niektorej hlavnej mene obchodovania;
g)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči centrálnym bankám vo forme vyžadovaných minimálnych rezerv, ktoré majú tieto centrálne banky v držbe a ktoré sú denominované v ich národných menách;
h)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči ústredným vládam vo forme štátnych cenných papierov, ktoré sú držané z dôvodu splnenia požiadaviek na likviditu vyplývajúcich zo zákona a ktoré sú denominované a financované v ich národných menách za predpokladu, že príslušný orgán môže na základe vlastného uváženia rozhodnúť, že ratingové hodnotenie týchto ústredných vlád udelené nominovanou ECAI predstavuje investičný stupeň;
i)
50 % stredne rizikových alebo nízkorizikových podsúvahových dokumentárnych akreditívov a stredne rizikových alebo nízkorizikových podsúvahových nevyčerpaných kreditných facilít uvedených v prílohe I, a v prípade súhlasu príslušných orgánov 80 % záruk okrem záruk na úvery, ktoré majú právny alebo regulačný základ a ktoré poskytujú za svojich členov schémy vzájomného ručenia, ktoré majú postavenie úverovej inštitúcie;
j)
zákonom vyžadované záruky, ktoré sa využívajú v prípade, keď sa hypotekárny úver financovaný vydaním hypotekárnych záložných listov vyplatí príjemcovi hypotéky pred konečnou registráciou hypotéky v katastri, a to za predpokladu, že sa záruka nepoužije na zníženie rizika pri výpočte rizikovo vážených expozícií;
k)
aktíva predstavujúce pohľadávky a iné expozície voči uznaným burzám.
3. Príslušné orgány môžu uplatniť výnimku stanovenú v odseku 2 len vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
osobitná povaha expozície, protistrany alebo vzťahu medzi inštitúciou a protistranou vylučujú alebo obmedzujú riziko expozície; a
b)
akékoľvek zostávajúce riziko koncentrácie sa môže riešiť inými, rovnako účinnými prostriedkami, ako sú napríklad opatrenia, postupy a mechanizmy stanovené v článku 79 smernice 2013/36/EÚ.
Príslušné orgány informujú EBA, či majú v úmysle uplatniť niektorú z výnimiek stanovených v odseku 2 v súlade s písmenami a) a b) tohto odseku, a o tomto rozhodnutí sa poradia s EBA.
Článok 401
Výpočet vplyvu používania postupov zmierňovania kreditného rizika
1. Pre výpočet hodnoty expozícií na účely článku 395 ods. 1 môže inštitúcia využiť „plne upravenú hodnotu expozície“ vypočítanú podľa tretej časti hlavy II kapitoly 4 pri zohľadnení zmierňovania kreditného rizika, úprav z dôvodu volatility a akéhokoľvek nesúladu splatnosti (E*).
2. Inštitúcia, ktorej bolo udelené povolenie používať vlastné odhady LGD a konverzných faktorov pre triedu expozícií podľa tretej časti hlavy II kapitoly 3, môže s povolením príslušných orgánov zohľadniť pri výpočte hodnoty expozícií na účely článku 395 ods. 1 účinky finančného kolaterálu.
Príslušné orgány udelia povolenie uvedené v predchádzajúcom pododseku, len ak je inštitúcia schopná odhadnúť účinky finančného kolaterálu na jej expozície oddelene od ostatných relevantných aspektov LGD.
Odhady, ktoré vypracovala inštitúcia, musia byť dostatočne vhodné na zníženie hodnoty expozície na účely dodržiavania ustanovení článku 395.
Ak bolo inštitúcii udelené povolenie používať vlastné odhady účinkov finančného kolaterálu, používa ich konzistentne s prístupom prijatým na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje v súlade s týmto nariadením.
Inštitúcie, ktorým bolo udelené povolenie používať vlastné odhady LGD a konverzných faktorov pre triedu expozícií podľa tretej časti hlavy II kapitoly 3 a ktoré nevypočítavajú hodnotu svojich expozícií pomocou metódy uvedenej v prvom pododseku tohto odseku, môžu na výpočet hodnoty expozícií používať súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom alebo prístup stanovený v článku 403 ods. 1 písm. b).
3. Inštitúcia, ktorá používa súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom alebo získala povolenie používať metódu uvedenú v odseku 2 tohto článku pri výpočte hodnoty expozícií na účely článku 395 ods. 1, vykonáva pravidelné stresové testy svojich koncentrácií kreditného rizika, a to aj vo vzťahu k realizovateľnej hodnote akéhokoľvek prijatého kolaterálu.
Tieto pravidelné stresové testovania uvedené v prvom pododseku sa zaoberajú rizikami vyplývajúcimi z potenciálnych zmien trhových podmienok, ktoré by mohli mať nepriaznivý vplyv na primeranosť vlastných zdrojov inštitúcií, a rizikami vyplývajúcimi z realizácie kolaterálu v stresových situáciách.
Vykonávané stresové testovania sú primerané a vhodné pre posudzovanie takýchto rizík.
Ak pravidelné stresové testovanie poukazuje na nižšiu realizovateľnú hodnotu prevzatého kolaterálu, než by bolo povolené zohľadniť pri využití súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom, respektíve metódy uvedenej v odseku 2, hodnota povoleného kolaterálu, ktorá má byť uznaná pri výpočte hodnoty expozícií na účely článku 395 ods. 1, sa zodpovedajúco zníži.
Inštitúcie uvedené v prvom pododseku zahŕňajú do svojich stratégií na riešenie rizika koncentrácie tieto prvky:
a)
politiky a postupy na riešenie rizík vyplývajúcich z nesúladu splatnosti medzi expozíciami a každým zabezpečením pri týchto expozíciách;
b)
politiky a postupy v situácii, keď stresové testovanie poukazuje na nižšiu realizovateľnú hodnotu kolaterálu než tú, ktorá sa berie do úvahy pri využití súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom alebo metódy opísanej v odseku 2;
c)
politiky a postupy týkajúce sa rizika koncentrácie vyplývajúceho z uplatňovania postupov zmierňovania kreditného rizika, a najmä veľkých nepriamych expozícií voči kreditnému riziku, napríklad voči jednotlivému emitentovi cenných papierov prijatých ako kolaterál.
Článok 402
Expozície vyplývajúce z hypotekárneho financovania
1. Na výpočet hodnoty expozícií na účely článku 395 môže inštitúcia znížiť hodnotu expozície alebo akejkoľvek časti expozície plne zabezpečenej nehnuteľným majetkom v súlade s článkom 125 ods. 1 o založenú trhovú hodnotu dotknutej nehnuteľnosti alebo o jej hodnotu poskytnutého hypotekárneho financovania, avšak nie o viac ako 50 % trhovej hodnoty alebo 60 % hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania, v tých členských štátoch, ktoré ustanovili prísne kritériá na posudzovanie hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania v štatutárnych alebo regulatórnych ustanoveniach, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
príslušné orgány členského štátu nestanovili pre expozície alebo časti expozícií zabezpečené nehnuteľným majetkom určeným na bývanie vyššiu rizikovú váhu ako 35 % v súlade s článkom 124 ods. 2;
b)
expozícia alebo časť expozície je plne zabezpečená:
i)
hypotékou na nehnuteľný majetok určený na bývanie; alebo
ii)
nehnuteľným majetkom určeným na bývanie v rámci nájomnej transakcie, pri ktorej si prenajímateľ ponecháva plné vlastnícke právo k nehnuteľnému majetku určenému na bývanie a nájomca ešte neuplatnil svoju kúpnu opciu;
c)
požiadavky uvedené v článku 208 a článku 229 ods. 1 sú splnené.
2. Na výpočet hodnoty expozícií na účely článku 395 môže inštitúcia znížiť hodnotu expozície alebo akejkoľvek časti expozície plne zabezpečenej nehnuteľným majetkom v súlade s článkom 126 ods. 1 o založenú trhovú hodnotu dotknutej nehnuteľnosti alebo o jej hodnotu poskytnutého hypotekárneho financovania, avšak nie o viac ako 50 % trhovej hodnoty alebo 60 % hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania, v tých členských štátoch, ktoré ustanovili prísne kritériá na posudzovanie hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania v štatutórnych alebo regulatórnych ustanoveniach, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
príslušné orgány členského štátu nestanovili pre expozície alebo časti expozícií zabezpečené nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie vyššiu rizikovú váhu ako 50 % v súlade s článkom 124 ods. 2;
b)
expozícia je plne zabezpečená:
i)
hypotékou na kancelárske alebo iné priestory určené na podnikanie; alebo
ii)
kancelárskymi alebo inými priestormi určenými na podnikanie a expozíciami týkajúcimi sa transakcií, ktorých predmetom je prenájom nehnuteľností;
c)
požiadavky uvedené v článku 126 ods. 2 písm. a), v článku 208 a článku 229 ods. 1 sú splnené;
d)
nehnuteľný majetok určený na podnikanie je stavebne v plnom rozsahu dokončený.
3. Inštitúcia môže zaobchádzať s expozíciou voči protistrane, ktorá je výsledkom zmluvy o obrátených repo transakciách, na základe ktorej inštitúcia kúpila od protistrany nezávislé samostatné hypotekárne záložné práva na nehnuteľný majetok tretích strán (non accessory independent mortgage liens), ako s niekoľkými individuálnymi expozíciami voči každej z týchto tretích strán za predpokladu, že sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
protistrana je inštitúciou;
b)
expozícia je plne zabezpečená záložnými právami na nehnuteľný majetok uvedených tretích strán, ktoré inštitúcia kúpila, a inštitúcia je schopná tieto práva uplatniť;
c)
inštitúcia zabezpečila, že požiadavky vyplývajúce z článku 208 a článku 229 ods. 1 sú splnené;
d)
inštitúcia sa stáva príjemcom nárokov, ktoré má protistrana voči tretím stranám v prípade zlyhania, platobnej neschopnosti alebo likvidácie protistrany;
e)
inštitúcia v súlade s článkom 394 oznamuje príslušným orgánom celkovú sumu expozícií voči každej inej inštitúcii, s ktorými sa zaobchádza v súlade s týmto odsekom.
Na tieto účely inštitúcia predpokladá, že má expozíciu voči každej z uvedených tretích strán vo výške nároku, ktorý má protistrana voči tretej strane, namiesto zodpovedajúcej sumy expozície voči protistrane. So zostatkom expozície voči protistrane, ak nejaký existuje, sa naďalej zaobchádza ako s expozíciou voči protistrane.
Článok 403
Substitučný prístup
1. Ak za expozíciu voči klientovi ručí tretia strana, alebo je táto expozícia zabezpečená kolaterálom emitovaným treťou stranou, inštitúcia môže:
a)
s tou časťou expozície, za ktorú je prevzatá záruka, zaobchádzať tak, ako keby vznikla voči ručiteľovi, a nie voči klientovi, za predpokladu, že by sa nezabezpečenej expozícii voči ručiteľovi priradila rovnaká alebo nižšia riziková váha ako riziková váha nezabezpečenej expozície voči klientovi podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2;
b)
s tou časťou expozície, ktorá je zabezpečená uznaným kolaterálom v trhovej hodnote, zaobchádzať tak, ako keby vznikla voči tretej strane, a nie voči klientovi, ak je expozícia zabezpečená kolaterálom a za predpokladu, že by sa kolaterálom zabezpečenej časti expozície priradila rovnaká alebo nižšia riziková váha ako riziková váha nezabezpečenej expozície voči klientovi podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2.
Prístup uvedený v prvom pododseku písmene b) inštitúcia nevyužíva v prípade nesúladu medzi splatnosťou expozície a splatnosťou zabezpečenia.
Na účely tejto časti môže inštitúcia použiť súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom, ako aj zaobchádzanie ustanovené v prvom pododseku písmene b), len ak má povolenie používať súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom, ako aj jednoduchú metódu nakladania s finančným kolaterálom na účely článku 92.
2. Ak inštitúcia uplatňuje odsek 1 písm. a):
a)
ak je záruka denominovaná v inej mene, než v ktorej je denominovaná expozícia, hodnota expozície, ktorá sa považuje za krytú, sa vypočíta v súlade s ustanoveniami o zaobchádzaní s nesúladom mien pre nefinancované zabezpečenie stanovenými v tretej časti hlave II kapitole 4;
b)
s nesúladom medzi splatnosťou expozície a splatnosťou zabezpečenia sa zaobchádza v súlade s ustanoveniami o zaobchádzaní s nesúladom splatností stanovenými v tretej časti hlave II kapitole 4;
c)
čiastočné krytie môže byť uznané v súlade so zaobchádzaním stanovenými v tretej časti hlave II kapitole 4.
PIATA ČASŤ
EXPOZÍCIE VOČI PRESUNUTÉMU KREDITNÉMU RIZIKU
HLAVA I
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA PRE TÚTO ČASŤ
Článok 404
Rozsah uplatňovania
Hlavy II a III sa uplatňujú na nové sekuritizácie, ktoré sa vydajú 1. januára 2011 alebo po tomto dátume. Hlavy II a III sa uplatňujú od 31. decembra 2014 na existujúce sekuritizácie, ak po tomto dátume dôjde k pridaniu nových podkladových expozícií alebo nahradeniu podkladových expozícií.
HLAVA II
POŽIADAVKY NA INŠTITÚCIE V POSTAVENÍ INVESTORA
Článok 405
Ponechaný podiel emitenta
1. Inštitúcia, okrem prípadov, keď koná ako originátor, sponzor alebo pôvodný veriteľ, je exponovaná voči kreditnému riziku vyplývajúcemu zo sekuritizačnej pozície vo svojej obchodnej alebo neobchodnej knihe, len ak originátor, sponzor alebo pôvodný veriteľ inštitúcii explicitne oznámil, že si trvalo ponechá významný čistý hospodársky podiel, ktorý v žiadnom prípade nie je nižší než 5 %.
Požiadavku ponechania si významného čistého hospodárskeho podielu vo výške minimálne 5 % spĺňajú len tieto prípady:
a)
ponechanie si minimálne 5 % nominálnej hodnoty každej tranže predanej alebo prevedenej investorovi;
b)
v prípade sekuritizácií revolvingových expozícií, ponechanie si podielu originátora vo výške minimálne 5 % nominálnej hodnoty sekuritizovaných expozícií;
c)
ponechanie si náhodne zvolených expozícií, ktoré predstavujú minimálne 5 % nominálnej hodnoty sekuritizovaných expozícií v prípade, keď by sa inak tieto expozície sekuritizovali, pod podmienkou, že počet potenciálne sekuritizovaných expozícií nie je pri vzniku nižší než 100;
d)
ponechanie si tranže prvej straty a v prípade potreby iných tranží, ktoré majú rovnaký alebo vyšší rizikový profil ako tranže prevedené alebo predané investorovi a ktorých splatnosť nenastáva skôr než splatnosť tranží prevedených alebo predaných investorovi, a to tak, že ponechanie predstavuje celkom minimálne 5 % nominálnej hodnoty sekuritizovaných expozícií;
e)
ponechanie si expozície prvej straty vo výške minimálne 5 % z každej sekuritizovanej expozície v sekuritizácii.
Čistý hospodársky podiel sa meria pri vzniku a trvalo sa zachováva. Na čistý hospodársky podiel, zahŕňajúci ponechané pozície, podiely alebo expozície, sa neuplatňuje nijaké zmierňovanie kreditného rizika, ani nijaké krátke pozície či hedžing, a nesmie sa predať. Čistý hospodársky podiel sa určuje ako pomyselná hodnota podsúvahových položiek.
Viacnásobné uplatnenie požiadaviek na ponechanie nie je možné pri žiadnej sekuritizácii.
2. Keď materská úverová inštitúcia v EÚ, finančná holdingová spoločnosť v EÚ, zmiešaná finančná holdingová spoločnosť v EÚ alebo jedna z jej dcérskych spoločností ako originátor alebo sponzor sekuritizuje expozície viacerých úverových inštitúcií, investičných spoločností alebo iných finančných inštitúcií, ktoré sú zahrnuté do dohľadu na konsolidovanom základe, požiadavka uvedená v odseku 1 sa môže splniť na základe konsolidovanej situácie prepojenej materskej úverovej inštitúcie v EÚ, finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ.
Prvý pododsek sa uplatňuje len vtedy, keď sa úverové inštitúcie, investičné spoločnosti alebo finančné inštitúcie, ktoré vytvorili sekuritizované expozície, zaviazali, že budú dodržiavať požiadavky ustanovené v článku 408 a originátorovi alebo sponzorovi a materskej úverovej inštitúcii v EÚ alebo finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ včas poskytujú informácie potrebné na dodržiavanie požiadaviek uvedených v článku 409.
3. Odsek 1 sa neuplatňuje, ak sekuritizované expozície predstavujú expozície voči nasledujúcim subjektom, alebo ak sú týmito subjektmi v plnej výške, bezpodmienečne a neodvolateľne zaručené:
a)
ústredné vlády alebo centrálne banky;
b)
regionálne vlády, miestne orgány a subjekty verejného sektora členských štátov;
c)
inštitúcie, ktorým sa podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 priraďuje riziková váha 50 % alebo menej;
d)
multilaterálne rozvojové banky.
4. Odsek 1 sa neuplatňuje na transakcie, ktoré vychádzajú z jasného, transparentného a prístupného indexu, v ktorom sú podkladové referenčné subjekty identické so subjektmi, ktoré tvoria index subjektov, s ktorým sa obchoduje vo veľkom rozsahu, alebo ktoré sú inými obchodovateľnými cennými papiermi, ktoré nie sú sekuritizačnými pozíciami.
Článok 406
Náležitá starostlivosť
1. Pred tým, ako sú inštitúcie vystavené rizikám sekuritizácie, a podľa potreby aj potom, musia byť schopné preukázať príslušným orgánom v prípade každej zo svojich sekuritizačných pozícií, že dokonale a úplne chápu a uplatňujú formálne politiky a postupy analýzy a evidencie, ktoré sú vhodné z hľadiska ich obchodnej a neobchodnej knihy a primerané z hľadiska rizikového profilu ich investícií do sekuritizovaných pozícií, pokiaľ ide o:
a)
informácie, ktoré podľa článku 405 ods. 1 poskytujú originátori, sponzori alebo pôvodní veritelia na účely konkretizácie čistého hospodárskeho podielu, ktorý si v sekuritizácii trvalo zachovávajú;
b)
rizikové charakteristiky individuálnej sekuritizačnej pozície;
c)
rizikové charakteristiky podkladových expozícií sekuritizačnej pozície;
d)
dobrú povesť a zaznamenanú stratu v predchádzajúcich sekuritizáciách originátorov alebo sponzorov v príslušných triedach podkladových expozícií sekuritizačnej pozície;
e)
vyhlásenia a zverejnenia originátorov alebo sponzorov, alebo ich zástupcov či poradcov, o ich náležitej starostlivosti v súvislosti so sekuritizovanými expozíciami a prípadne s kvalitou podporného kolaterálu sekuritizovaných expozícií;
f)
prípadne metódy a koncepty, na ktorých sa zakladá oceňovanie sprievodného kolaterálu sekuritizovaných expozícií, a opatrenia prijaté originátorom alebo sponzorom s cieľom zabezpečiť nezávislosť oceňovateľa;
g)
všetky štrukturálne charakteristiky sekuritizácie, ktoré môžu mať významný vplyv na výkonnosť sekuritizačnej pozície inštitúcie, ako napríklad hierarchizácia zmlúv a s ňou súvisiace spúšťacie faktory, zvýšenie kreditnej kvality, zlepšenie likvidity, spúšťacie faktory súvisiace s trhovou hodnotou a špecifické definície zlyhania pre danú zmluvu.
Inštitúcie pravidelne vykonávajú vlastné stresové testy primerané svojim sekuritizačným pozíciám. Inštitúcie pritom môžu vychádzať z finančných modelov, ktoré vytvorili ECAI, a to za predpokladu, že dokážu na požiadanie preukázať, že pred investovaním s náležitou starostlivosťou validovali relevantné predpoklady a štruktúrovanie v súvislosti s modelmi a že rozumejú metodike, predpokladom a výsledkom.
2. Inštitúcie, okrem prípadov, keď konajú ako originátori, sponzori alebo pôvodní veritelia, zavedú formálne postupy, ktoré sú vhodné z hľadiska ich obchodnej a neobchodnej knihy a primerané z hľadiska rizikového profilu ich investícií do sekuritizovaných pozícií, na priebežné a včasné monitorovanie informácií o výkonnosti podkladových expozícií svojich sekuritizačných pozícií. To podľa potreby zahŕňa typ expozície, percentuálny podiel úverov po splatnosti viac než 30, 60 a 90 dní, miery zlyhania, miery predčasného splatenia, úvery, na ktoré sa vzťahuje zabavenie majetku, druhy a využitie kolaterálu, distribúciu početnosti úverového hodnotenia alebo iného merania kreditnej bonity podkladových expozícií, odvetvovú a geografickú diverzifikáciu, distribúciu početnosti pomeru úverov k hodnote kolaterálu v rozpätiach, ktoré umožňujú vhodnú analýzu citlivosti. V prípadoch, keď sú samotné podkladové expozície sekuritizačnými pozíciami, inštitúcie získavajú informácie stanovené v tomto pododseku nielen o podkladových sekuritizačných tranžiach, ako je napríklad názov emitenta a kreditná kvalita, ale aj o charakteristikách a výkonnosti skupín podkladových expozícií pre tieto sekuritizačné tranže.
Inštitúcie tiež uplatňujú rovnaké štandardy analýzy na účasti alebo upisovania v rámci emisií sekuritizácií odkúpených od tretích strán bez ohľadu na to, či tieto účasti alebo upisovania musia byť držané v ich obchodnej alebo neobchodnej knihe.
Článok 407
Dodatočná riziková váha
Ak inštitúcia nespĺňa požiadavky uvedené v článkoch 405, 406 alebo 409 v nejakej dôležitej súvislosti z dôvodu nedbalosti alebo opomenutia inštitúcie, príslušné orgány uložia primeranú dodatočnú rizikovú váhu v hodnote minimálne 250 % rizikovej váhy (s hornou hranicou vo výške 1 250 %), ktorá sa uplatňuje na príslušné sekuritizačné pozície spôsobom stanoveným v článku 245 ods. 6 alebo v článku 337 ods. 3. Dodatočná riziková váha sa progresívne zvyšuje po každom následnom porušení ustanovení o náležitej starostlivosti.
Príslušné orgány zohľadnia výnimky pre určité sekuritizácie uvedené v článku 405 ods. 3 prostredníctvom zníženia rizikovej váhy, ktorú by inak v rámci tohto článku uložili v súvislosti so sekuritizáciou, na ktorú sa vzťahuje článok 405 ods. 3.
HLAVA III
POŽIADAVKY NA INŠTITÚCIE V POSTAVENÍ SPONZORA A ORIGINÁTORA
Článok 408
Kritériá poskytovania úverov
Inštitúcie, ktoré sú sponzormi alebo originátormi, uplatňujú na expozície, ktoré sa majú sekuritizovať, tie isté prísne a dobre vymedzené kritériá poskytovania úverov v súlade s požiadavkami článku 79 smernice 2013/36/EÚ, aké uplatňujú na expozície, ktoré majú držať vo svojej vlastnej neobchodnej knihe. Inštitúcie, ktoré sú sponzormi a originátormi, uplatňujú na tento účel rovnaké postupy pre schvaľovanie a prípadne zmenu, obnovenie a refinancovanie úverov.
Ak požiadavky uvedené v prvom pododseku tohto článku nie sú splnené, inštitúcia, ktorá je originátorom, nesmie uplatniť článok 245 ods. 1 a nesmie sa jej povoliť, aby vylúčila sekuritizované expozície z výpočtu svojich kapitálových požiadaviek podľa tohto nariadenia.
Článok 409
Poskytovanie informácií investorom
Inštitúcie, ktoré konajú ako originátor, sponzor alebo pôvodný veriteľ, oznámia investorom úroveň svojho záväzku podľa článku 405 zachovať si čistý hospodársky podiel v sekuritizácii. Inštitúcie, ktoré sú sponzormi a originátormi, zabezpečia, aby mali budúci investori jednoduchý prístup ku všetkým príslušným dôležitým údajom o kreditnej kvalite a výkonnosti jednotlivých podkladových expozícií, peňažných tokoch a sprievodnom kolaterále sekuritizačnej expozície, ako aj k informáciám, ktoré sú nevyhnutné na vykonanie úplného a kvalifikovaného stresového testovania peňažných tokov a hodnôt sprievodného kolaterálu podkladových expozícií. Na tento účel sa príslušné dôležité údaje určia ku dňu zatvorenia sekuritizácie, a ak je to potrebné z dôvodu charakteru sekuritizácie, neskôr.
Článok 410
Jednotná podmienka uplatňovania
1. EBA podáva každoročne Komisii správu o opatreniach, ktoré prijali príslušné orgány na zabezpečenie dodržiavania požiadaviek hláv II a III inštitúciami.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom podrobnejšie stanoviť:
a)
požiadavky uvedené v článkoch 405 a 406, ktoré sa uplatňujú na inštitúcie vystavené riziku sekuritizácie;
b)
požiadavku ponechania si vrátane kvalifikačného kritéria pre ponechanie si významného čistého hospodárskeho podielu, ako sa uvádza v článku 405, a výšku tohto podielu;
c)
požiadavky náležitej starostlivosti uvedené v článku 406 pre inštitúcie vystavené sekuritizačnej pozícii; a
d)
požiadavky uvedené v článkoch 408 a 409, ktoré sa uplatňujú na inštitúcie, ktoré sú sponzormi a originátormi.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
3. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov na uľahčenie zbližovania postupov dohľadu v súvislosti s vykonávaním článku 407 vrátane opatrení, ktoré sa majú prijať v prípade porušenia povinností týkajúcich sa náležitej starostlivosti a riadenia rizík.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
ŠIESTA ČASŤ
LIKVIDITA
HLAVA I
VYMEDZENIE POJMOV A POŽIADAVKA NA KRYTIE LIKVIDITY
Článok 411
Vymedzenie pojmov
Na účely tejto časti sa uplatňujú tieto pojmy:
1)
„Finančný klient“ je klient, ktorý vykonáva jednu alebo viaceré činnosti uvedené v prílohe I k smernici 2013/36/EÚ ako svoju hlavnú obchodnú činnosť, alebo je niektorým z týchto subjektov:
a)
úverovou inštitúciou;
b)
investičnou spoločnosťou;
c)
SSPE;
d)
PKI;
e)
uzavretou investičnou schémou;
f)
poisťovňou;
g)
finančnou holdingovou spoločnosťou alebo zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou.
2)
„Retailový vklad“ je záväzok voči fyzickej osobe alebo MSP, ak sa táto fyzická osoba alebo MSP kvalifikuje na triedu retailových expozícií podľa štandardizovaného prístupu alebo prístupu IRB pre kreditné riziko, alebo záväzok voči spoločnosti, v súvislosti s ktorou je prípustné zaobchádzanie stanovené v článku 153 ods. 4, a ak celkové vklady všetkých takýchto podnikov na skupinovom základe nepresahujú 1 milión EUR.
Článok 412
Požiadavka na krytie likvidity
1. Inštitúcie majú v držbe likvidné aktíva, ktorých súčet hodnôt pokrýva záporný tok likvidity mínus kladný tok likvidity za stresových podmienok, s cieľom zabezpečiť, aby inštitúcie zachovávali úrovne vankúšov likvidity, ktoré sú primerané na vyrovnanie sa s akoukoľvek možnou nerovnováhou medzi kladným a záporným tokom likvidity za závažne stresových podmienok počas obdobia tridsiatich dní. Inštitúcie môžu počas stresového obdobia použiť svoje likvidné aktíva na pokrytie svojich čistých záporných tokov likvidity.
2. Inštitúcie nepočítajú dvojmo kladné toky likvidity a likvidné aktíva.
3. Inštitúcie môžu použiť likvidné aktíva uvedené v odseku 1 na splnenie svojich záväzkov za stresových okolností, ako sa uvádza v článku 414.
4. Ustanovenia uvedené v hlave II sa uplatňujú výlučne na účely stanovenia povinností týkajúcich sa vykazovania stanovených v článku 415.
5. Členské štáty môžu zachovať alebo zaviesť vnútroštátne ustanovenia v oblasti požiadaviek na krytie likvidity predtým, ako sa v Únii stanovia a úplne zavedú záväzné minimálne štandardy pre požiadavky na krytie likvidity v súlade s článkom 460. Členské štáty alebo príslušné orgány môžu od inštitúcií, ktorým bolo udelené povolenie na vnútroštátnej úrovni, alebo od podskupiny týchto inštitúcií vyžadovať, aby dodržiavali vyššiu požiadavku na krytie likvidity do výšky 100 %, až kým sa v súlade s článkom 460 úplne nezavedie záväzný minimálny štandard pre krytie na úrovni 100 %.
Článok 413
Stabilné financovanie
1. Inštitúcie zabezpečia, aby sa dlhodobé záväzky primerane plnili pomocou rozličných stabilných nástrojov financovania, a to za obvyklých aj stresových podmienok.
2. Ustanovenia uvedené v hlave III sa uplatňujú výlučne na účely upresnenia povinností týkajúcich sa vykazovania stanovených v článku 415.
3. Členské štáty môžu zachovať alebo zaviesť vnútroštátne ustanovenia v oblasti požiadaviek stabilného financovania predtým, ako sa v Únii stanovia a zavedú záväzné minimálne štandardy pre čisté požiadavky stabilného financovania v súlade s článkom 510.
Článok 414
Dodržiavanie požiadaviek likvidity
Ak inštitúcia nespĺňa, alebo očakáva, že nesplní, požiadavku stanovenú v článku 412 alebo všeobecný záväzok uvedený v článku 413 ods. 1, a to aj počas stresového obdobia, bezodkladne informuje príslušné orgány a bez zbytočného meškania im predloží plán na včasné obnovenie súladu s článkom 412 alebo článkom 413 ods. 1. Kým sa súlad neobnoví, inštitúcia vykazuje položky uvedené v hlave II alebo prípadne v hlave III denne do konca každého obchodného dňa, ak príslušný orgán nepovolí nižšiu častosť vykazovania a dlhší interval vykazovania. Príslušné orgány udelia tieto povolenia len na základe individuálnej situácie inštitúcie a po zohľadnení rozsahu a komplexnosti činností inštitúcie. Monitorujú vykonávanie plánu obnovy a v prípade potreby vyžadujú rýchlejšie načasovanie obnovy.
HLAVA II
VYKAZOVANIE LIKVIDITY
Článok 415
Povinnosť vykazovania a forma vykazovania
1. Inštitúcie vykazujú v jednotnej mene príslušným orgánom položky uvedené v hlavách II a III a ich zložky vrátane zloženia svojich likvidných aktív v súlade s článkom 416, a to bez ohľadu na skutočnú denomináciu položiek. Kým sa požiadavka na krytie likvidity uvedená v šiestej časti v plnom rozsahu nešpecifikuje a nevykonáva ako minimálny štandard v súlade s článkom 460, vykazujú inštitúcie položky stanovené v hlave II a prílohe III. Inštitúcie vykazujú položky uvedené v hlave III. Častosť vykazovania je v prípade položiek uvedených v hlave II a v prílohe III najmenej mesačná a v prípade položiek uvedených v hlave III najmenej štvrťročná.
Formáty vykazovania musia zahŕňať všetky potrebné informácie a musia umožniť EBA posúdiť, či zabezpečené pôžičky a transakcie swapu kolaterálu, v prípade ktorých sa likvidné aktíva uvedené v článku 416 ods. 1 písm. a), b) a c) získali voči kolaterálu, ktorý sa nekvalifikuje podľa článku 416 ods. 1 písm. a), b) a c), boli náležite ukončené.
2. Inštitúcia vykazuje oddelene príslušným orgánom domovského členského štátu položky uvedené v odseku 1 v nižšie uvedenej mene, ak má:
a)
celkové záväzky v inej mene, ako je mena vykazovania podľa odseku 1, vo výške rovnej alebo väčšej ako 5 % celkových záväzkov inštitúcie alebo jedinej likviditnej podskupiny, alebo
b)
dôležitú pobočku v súlade s článkom 52 smernice 2013/36/EÚ v hostiteľskom členskom štáte, ktorý používa inú menu, ako je mena vykazovania vymedzená v odseku 1 tohto článku.
3. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
jednotné formáty vykazovania a riešení v oblasti informačných technológií a s nimi súvisiace pokyny pre častosť, referenčné dátumy a dátumy zasielania. Formáty a častosť vykazovania sú primerané povahe, rozsahu a zložitosti rôznych činností inštitúcií a zahŕňajú vykazovanie požadované v súlade s odsekmi 1 a 2;
b)
požadované dodatočné ukazovatele na sledovanie likvidity, s cieľom umožniť príslušným orgánom získať komplexný prehľad o profile rizika likvidity, ktorý je primeraný povahe, rozsahu a zložitosti činností inštitúcie.
EBA predloží Komisii návrh týchto vykonávacích technických predpisov pre položky uvedené v písmene a) Komisii do 1 februára 2015 a pre položky uvedené v písmene b) do 1. januára 2014.
Do úplného zavedenia záväzných požiadaviek likvidity môžu príslušné orgány naďalej zbierať informácie prostredníctvom monitorovacích nástrojov na účely zosúladenia monitorovania s existujúcimi vnútroštátnymi normami likvidity.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
4. Príslušné orgány domovského členského štátu na požiadanie poskytnú včas a elektronickými prostriedkami príslušným orgánom a národným centrálnym bankám hostiteľských členských štátov a EBA jednotlivé výkazy podľa tohto článku.
5. Príslušné orgány, ktoré vykonávajú dohľad na konsolidovanom základe v súlade s článkom 112 smernice 2013/36/EÚ, na požiadanie včas poskytnú elektronickými prostriedkami všetky výkazy, ktoré inštitúcia predložila v súlade s jednotnými formátmi vykazovania uvedenými v odseku 3 týmto orgánom:
a)
príslušným orgánom a národnej centrálnej banke hostiteľských členských štátov, v ktorých sa nachádzajú dôležité pobočky v súlade s článkom 52 smernice 2013/36/EÚ, materskej inštitúcie alebo inštitúcií kontrolovaných tou istou materskou finančnou holdingovou spoločnosťou;
b)
príslušným orgánom, ktoré udelili povolenie dcérskym spoločnostiam materskej inštitúcie alebo inštitúcií kontrolovaných tou istou materskou finančnou holdingovou spoločnosťou, a centrálnej banke toho istého členského štátu;
c)
EBA;
d)
ECB.
6. Príslušné orgány, ktoré udelili povolenie inštitúcii, ktorá je dcérskou spoločnosťou materskej inštitúcie alebo materskej finančnej holdingovej spoločnosti, na požiadanie poskytnú včas a elektronickými prostriedkami na požiadanie príslušným orgánom, ktoré vykonávajú dohľad na konsolidovanom základe v súlade s článkom 111 smernice 2013/36/EÚ, centrálnej banke členského štátu, v ktorom bolo inštitúcii udelené povolenie, a EBA všetky výkazy predložené inštitúciou v súlade s jednotnými formátmi vykazovania uvedenými v odseku 3.
Článok 416
Vykazovanie likvidných aktív
1. Inštitúcie vykazujú ako likvidné aktíva tieto položky, ak nie sú vyňaté podľa odseku 2 a len ak spĺňajú podmienky uvedené v odseku 3:
a)
hotovosť a expozície voči centrálnym bankám, pokiaľ tieto expozície možno vybrať kedykoľvek v čase stresu. Pokiaľ ide o vklady v držbe centrálnych bánk, príslušný orgán a centrálna banka sa usilujú dosiahnuť zhodu v tom, do akej miery možno minimálne rezervy vyberať v čase stresu;
b)
iné prevoditeľné aktíva, ktoré majú mimoriadne vysokú likviditu a kreditnú kvalitu;
c)
prevoditeľné aktíva predstavujúce pohľadávky voči nasledujúcim subjektom alebo zaručené týmito subjektmi:
i)
ústrednou vládou členského štátu, regiónu s fiškálnou autonómiou pri určovaní a vyberaní daní alebo tretej krajiny v domácej mene ústrednej alebo regionálnej vlády, ak inštitúcii v tomto členskom štáte alebo v tejto tretej krajine vzniká riziko likvidity, ktoré pokrýva držbou uvedených likvidných aktív;
ii)
centrálnymi bankami a subjektmi verejného sektora, ktoré nepatria k ústrednej vláde, v domácej mene centrálnej banky a subjektov verejného sektora;
iii)
Bankou pre medzinárodné zúčtovanie, Medzinárodným menovým fondom, Komisiou a mnohostrannými rozvojovými bankami;
iv)
Európskemu nástroju finančnej stability a Európskemu mechanizmu pre stabilitu;
d)
prevoditeľné aktíva, ktoré majú vysokú likviditu a kreditnú kvalitu;
e)
pohotovostné kreditné facility poskytnuté centrálnymi bankami v rámci menovej politiky, pokiaľ tieto facility nie sú zabezpečené kolaterálom vo forme likvidných aktív, a s výnimkou núdzovej pomoci na zabezpečenie likvidity;
f)
ak úverová inštitúcia patrí do siete v súlade so zákonnými alebo štatutárnymi ustanoveniami, zákonné alebo štatutárne minimálne vklady v ústrednej úverovej inštitúcii a iné štatutárne alebo zmluvne dostupné likvidné finančné prostriedky od ústrednej úverovej inštitúcie alebo inštitúcií, ktoré sú členmi siete uvedenej v článku 113 ods. 7, alebo sú oprávnené na výnimku podľa článku 10, pokiaľ tieto finančné prostriedky nie sú zabezpečené kolaterálom vo forme likvidných aktív.
Až do jednotného vymedzenia vysokej a mimoriadne vysokej likvidity a kreditnej kvality v zmysle článku 460 inštitúcie samy stanovia v danej mene prevoditeľné aktíva, ktoré sú vysokej alebo mimoriadne vysokej likvidity a kreditnej kvality. Až do jednotného vymedzenia môžu príslušné orgány s ohľadom na kritériá uvedené v článku 509 ods. 3, 4 a 5 poskytnúť všeobecné pokyny, ktoré musia inštitúcie dodržiavať pri stanovení aktív vysokej a mimoriadne vysokej likvidity a kreditnej kvality. Až do poskytnutia týchto pokynov inštitúcie používajú na tento účel transparentné a objektívne kritériá, a to aj niektoré alebo všetky kritériá uvedené v článku 509 ods. 3, 4 a 5.
2. Za likvidné aktíva sa nepovažujú tieto položky:
a)
aktíva emitované úverovou inštitúciou, s výnimkou prípadu, keď spĺňajú jednu z týchto podmienok:
i)
predstavujú dlhopisy oprávnené na zaobchádzanie stanovené v článku 129 ods. 4 alebo 5 alebo nástroje podložené aktívami, ak je preukázané, že majú najvyššiu kreditnú kvalitu, ako stanovila EBA, podľa kritérií uvedených v článku 509 ods.3, 4 a 5;
ii)
predstavujú dlhopisy uvedené v článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES, ktoré nie sú uvedené v tomto písmene bode i);
iii)
úverovú inštitúciu zriadil orgán ústrednej alebo regionálnej vlády členského štátu, ktorý má povinnosť ochraňovať ekonomickú základňu inštitúcie a zachovávať jej životaschopnosť počas celej jej existencie, alebo tento orgán za aktívum explicitne ručí, alebo aspoň za 90 % úverov, ktoré poskytla inštitúcia, priamo alebo nepriamo ručí uvedená vláda a aktívum sa používa najmä na financovanie podporných úverov poskytovaných na nesúťažnom a neziskovom základe s cieľom podporovať ciele verejného záujmu tohto orgánu;
b)
aktíva, ktoré sú poskytnuté ako kolaterál inštitúcii v rámci obrátenej repo transakcie a transakcie spočívajúcej vo financovaní cenných papierov a ktoré inštitúcia drží iba na účely zmiernenia kreditného rizika, pričom nie sú právne a zmluvne dostupné na použitie inštitúciou;
c)
aktíva emitované ktorýmkoľvek z týchto subjektov:
i)
investičnou spoločnosťou;
ii)
poisťovňou;
iii)
finančnou holdingovou spoločnosťou;
iv)
zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou;
v)
akýmkoľvek iným subjektom, ktorý vykonáva ako svoju hlavnú činnosť jednu alebo viaceré činnosti uvedené v prílohe I k smernici 2013/36/EÚ.
3. V súlade s odsekom 1 vykazujú inštitúcie aktíva, ktoré spĺňajú tieto podmienky ako likvidné aktíva:
a)
sú nezaťažené alebo dostupné v rámci skupín kolaterálu, ktoré sa majú použiť pri získavaní dodatočných finančných prostriedkov na základe záväzných, ale ešte nefinancovaných úverových liniek, ktoré sú inštitúcii k dispozícii;
b)
nie sú emitované samotnou inštitúciou, jej materskou ani dcérskou inštitúciou ani inou dcérskou spoločnosťou jej materských inštitúcií alebo materskej finančnej holdingovej spoločnosti;
c)
ich cena je vo všeobecnosti výsledkom dohody účastníkov trhu a je možné jednoducho ju pozorovať na trhu alebo ich cenu možno určiť pomocou vzorca, ktorý sa dá ľahko vypočítať na základe verejne dostupných vstupných údajov, a táto cena nezávisí od výrazných predpokladov, ako je tomu zvyčajne pri štruktúrovaných alebo exotických produktoch;
d)
predstavujú prípustný kolaterál pre štandardné operácie centrálnej banky zamerané na likviditu v niektorom členskom štáte, alebo ak sú likvidné aktíva držané na účely krytia záporných tokov likvidity v mene tretej krajiny, centrálnej banky danej tretej krajiny;
e)
sú kótované na uznanej burze alebo sú obchodovateľné na aktívnych trhoch priameho predaja alebo prostredníctvom jednoduchej zmluvy o repo transakciách na schválených trhoch s repo transakciami. Tieto kritériá sa posúdia samostatne pre každý trh.
Podmienky uvedené v písmenách c), d) a e) prvého pododseku sa neuplatňujú na aktíva uvedené v odseku 1 písm. e).
Podmienka uvedená v písmene d) prvého pododseku sa neuplatňuje v prípade likvidných aktív slúžiacich na krytie záporného peňažného toku likvidity v mene, v ktorej existuje mimoriadne úzke vymedzenie oprávnenosti centrálnej banky. V prípade likvidných aktív denominovaných v menách tretích krajín sa táto výnimka uplatňuje iba vtedy, ak rovnakú alebo rovnocennú výnimku uplatňujú aj príslušné orgány danej tretej krajiny.
4. Bez ohľadu na ustanovenia odsekov 1, 2 a 3 inštitúcie dovtedy, kým sa neupresní záväzná požiadavka likvidity v súlade s článkom 460 a v súlade s odsekom 1 druhým pododsekom tohto článku vykazujú:
a)
iné aktíva, ktoré nie sú prípustné z hľadiska centrálnej banky, ale sú obchodovateľné, ako napríklad akcie a zlato, a to na základe transparentných a objektívnych kritérií vrátane niektorých alebo všetkých kritérií uvedených v článku 509 ods. 3, 4 a 5;
b)
iné aktíva, ktoré sú prípustné z hľadiska centrálnej banky a sú obchodovateľné, ako napríklad aktívami podložené nástroje najvyššej kreditnej kvality, ako stanovila EBA, podľa kritérií uvedených v článku 509 ods. 3, 4 a 5;
c)
iné aktíva, ktoré sú prípustné z hľadiska centrálnej banky, ale nie sú obchodovateľné, ako napríklad úverové pohľadávky, ako stanovila EBA, podľa kritérií uvedených v článku 509 ods. 4.
5. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov, v ktorých sa uvedú meny, ktoré spĺňajú podmienky uvedené v odseku 3 treťom pododseku.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 31. marca 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Pred nadobudnutím účinnosti technických predpisov uvedených v treťom pododseku môžu inštitúcie pokračovať v uplatňovaní zaobchádzania stanoveného v odseku 3 druhom pododseku, ak príslušné orgány uplatňovali uvedené zaobchádzanie pred 1 januára 2014.
6. S podielmi na majetku v PKI možno zaobchádzať ako s likvidnými aktívami do absolútnej výšky 500 miliónov EUR v portfóliu likvidných aktív každej inštitúcie za predpokladu, že sú splnené požiadavky uvedené v článku 132 ods. 3 a že PKI, okrem derivátov na zmiernenie úrokového rizika, kreditného rizika alebo menového rizika investuje len do likvidných aktív uvedených v odseku 1 tohto článku.
Použitie (alebo potenciálne použitie) derivátových nástrojov zo strany PKI na hedžovanie rizík povolených nástrojov nebráni tomu, aby sa tento PKI posudzoval ako oprávnený. Ak hodnotu podielov na majetku PKI nestanovujú pravidelne podľa trhových cien tretie strany uvedené v článku 418 ods. 4 písm. a) a b) a príslušný orgán dospel k záveru, že inštitúcia nevytvorila spoľahlivú metódu a postup pre takéto oceňovanie, ako sa stanovuje v prvej vete článku 418 ods. 4, s podielmi na majetku v danej PKI sa nezaobchádza ako s likvidnými aktívami.
7. Ak likvidné aktívum prestane byť oprávnené v skupine likvidných aktív, inštitúcia ho môže napriek tomu považovať za likvidné aktívum počas dodatočného obdobia 30 kalendárnych dní. Ak likvidné aktívum v PKI prestane byť oprávnené na zaobchádzanie stanovené v odseku 6, môže sa napriek tomu považovať za likvidné aktívum počas dodatočného obdobia 30 dní za predpokladu, že tieto aktíva nepresiahnu 10 % podielov na aktívach v PKI.
Článok 417
Prevádzkové požiadavky týkajúce sa držby likvidných aktív
Inštitúcia vykazuje ako likvidné aktíva len tie držané likvidné aktíva, ktoré spĺňajú tieto podmienky:
a)
sú primerane diverzifikované. Diverzifikácia sa nevyžaduje, pokiaľ ide o aktíva zodpovedajúce článku 416 ods. 1 písm. a), b) a c);
b)
sú právne a prakticky jednoducho dostupné kedykoľvek počas nasledujúcich 30 dní na likvidáciu prostredníctvom priameho predaja alebo prostredníctvom jednoduchých zmlúv o repo transakciách na schválenom trhu s repo transakciami na účely splnenia záväzkov v čase ich splatnosti. Likvidné aktíva uvedené v článku 416 ods. 1 písm. c), ktoré sú držané v tretích krajinách, v ktorých existujú obmedzenia prevodu, alebo ktoré sú denominované v nekonvertibilných menách, sa považujú za dostupné len v rozsahu, v akom zodpovedajú záporným peňažným tokom v tretej krajine alebo v príslušnej mene, s výnimkou prípadu, keď inštitúcia môže príslušným orgánom preukázať, že primerane hedžovala súvisiace menové riziko;
c)
likvidné aktíva sú kontrolované útvarom riadenia likvidity;
d)
časť likvidných aktív s výnimkou tých, ktoré sa uvádzajú v článku 416 ods. 1 písm. a), c) a e), sa pravidelne a aspoň raz ročne likviduje priamym predajom alebo prostredníctvom jednoduchých zmlúv o repo transakciách na schválených trhoch s repo transakciami na tieto účely:
i)
na testovanie prístupu týchto aktív na trh;
ii)
na testovanie účinnosti postupov na likvidáciu aktív;
iii)
na testovanie použiteľnosti aktív;
iv)
na minimalizáciu rizika negatívnych signálov počas obdobia stresu;
e)
cenové riziká spojené s aktívami môžu byť hedžované, ale na likvidné aktíva sa vzťahujú vhodné interné mechanizmy, ktoré zabezpečujú, že sú v prípade potreby ľahko dostupné útvaru treasury a najmä že sa nepoužívajú v iných prebiehajúcich operáciách, ktoré zahŕňajú:
i)
hedžing alebo iné obchodné stratégie;
ii)
poskytovanie zvýšenia kreditnej kvality v štruktúrovaných transakciách;
iii)
krytie prevádzkových nákladov;
f)
denominácia likvidných aktív je zlučiteľná s menovým zložením záporných tokov likvidity po odpočítaní kladných tokov.
Článok 418
Ocenenie likvidných aktív
1. Hodnota likvidného aktíva, ktoré sa má vykazovať, je jeho trhová hodnota, na ktorú sa uplatnia primerané haircuty, ktoré zohľadňujú aspoň trvanie, kreditné riziko a riziko likvidity, a zvyčajné haircuty na podkladový nástroj v repo obchode v obdobiach všeobecného trhového stresu. V prípade aktív uvedených v článku 416 ods. 1 písm. d) výška haircutov nemôže byť nižšia než 15 %. Ak inštitúcia hedžuje cenové riziko spojené s aktívom, zohľadní peňažné toky vyplývajúce z potenciálneho zavretia hedžingu.
2. Na podiely na majetku v PKI uvedené v článku 416 ods. 6 sa uplatňujú haircuty, pričom sa podkladové aktíva posudzujú takto:
a)
0 % pre aktíva uvedené v článku 416 ods. 1 písm. b) a c);
b)
5 % pre aktíva uvedené v článku 416 ods. 1 písm. b) a c);
c)
20 % pre aktíva uvedené v článku 416 ods. 1 písm. d).
3. Transparentný prístup (look-through approach) uvedený v odseku 2 sa uplatňuje takto:
a)
ak je inštitúcia oboznámená s podkladovými expozíciami PKI, môže posúdiť tieto podkladové expozície s cieľom priradiť ich k písmenám a) až d) v článku 416 ods. 1;
b)
ak inštitúcia nie je oboznámená s podkladovými expozíciami PKI, predpokladá sa, že PKI investuje v maximálnej výške, ktorú mu povoľuje jeho mandát, v zostupnom poradí do aktív typov uvedených v článku 416 ods. 1 písm. a) až d), kým sa nedosiahne maximálny celkový investičný limit.
4. Inštitúcie vypracujú spoľahlivé metodiky a postupy výpočtu a oznamovania trhovej hodnoty a haircutov pre podiely na majetku v PKI. Len v prípade, že inštitúcie môžu k spokojnosti príslušného orgánu preukázať, že významnosť expozície nie je dôvodom na vypracovanie ich vlastných metodík, môžu sa pri výpočte a vykazovaní haircutov pre podiely na majetku v PKI v súlade s metódami stanovenými v odseku 3 písm. a) a b) opierať o tieto tretie strany:
a)
depozitná inštitúcia podniku kolektívneho investovania za predpokladu, že tento PKI investuje výhradne do cenných papierov a ukladá všetky cenné papiere v tejto depozitnej inštitúcii;
b)
v prípade ostatných PKI správcovská spoločnosť PKI, za predpokladu, že správcovská spoločnosť PKI spĺňa kritériá stanovené v článku 132 ods. 3 písm. a).
Správnosť výpočtov depozitnej inštitúcie alebo správcovskej spoločnosti PKI potvrdzuje externý audítor.
Článok 419
Meny s obmedzeniami týkajúcimi sa dostupnosti likvidných aktív
1. EBA posudzuje, či sú pre inštitúcie dostupné likvidné aktíva uvedené v článku 416 ods. 1 písm. b) v menách, ktoré sú pre inštitúcie usadené v Únii relevantné.
2. Ak odôvodnené potreby likvidných aktív vzhľadom na požiadavky uvedené v článku 412 prekračujú dostupnosť týchto likvidných aktív v určitej mene, uplatňuje sa jedna alebo viaceré z týchto výnimiek:
a)
odchylne od článku 417 písm. f) môže byť denominácia likvidných aktív v nesúlade s distribúciou záporných tokov likvidity podľa meny po odpočítaní kladných tokov;
b)
v prípade mien členského štátu alebo tretích krajín sa môžu vyžadované likvidné aktíva nahradiť úverovými linkami od centrálnej banky uvedeného členského štátu alebo tretej krajiny, ktoré sú zmluvne neodvolateľne záväzné na nasledujúcich 30 dní a sú primerane ocenené nezávisle od aktuálne čerpanej sumy, a to za predpokladu, že príslušné orgány uvedeného členského štátu alebo tretej krajiny vykonajú to isté a že uvedený členský štát alebo tretia krajina majú zavedené porovnateľné požiadavky na vykazovanie.
3. Výnimky uplatnené v súlade s odsekom 2 musia byť nepriamo úmerné dostupnosti relevantných aktív. Odôvodnené potreby inštitúcií sa posudzujú pri zohľadnení ich schopnosti znížiť na základe zdravého riadenia likvidity potrebu týchto likvidných aktív a takéto aktíva v držbe iných účastníkov trhu.
4. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov, v ktorých uvedie meny, ktoré spĺňajú podmienky stanovené v tomto článku.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 31. marca 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť výnimky uvedené v odseku 2 vrátane podmienok ich uplatnenia.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. marca 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 420
Záporné toky likvidity
1. Až do upresnenia požiadavky likvidity v súlade s článkom 460 záporné toky likvidity, ktoré sa majú vykazovať, zahŕňajú:
a)
aktuálny stav retailových vkladov, ako sa stanovuje v článku 421;
b)
aktuálny stav ostatných záväzkov, ktoré sú splatné, ktorých splatenie môže byť vyžiadané emitujúcimi inštitúciami alebo poskytovateľom finančných prostriedkov alebo ktoré zahŕňajú implicitné očakávanie poskytovateľa finančných prostriedkov, že inštitúcia splatí záväzok počas nasledujúcich 30 dní, ako sa stanovuje v článku 422;
c)
dodatočné záporné peňažné toky uvedené v článku 423;
d)
maximálnu sumu, ktorá sa môže čerpať počas nasledujúcich 30 dní z nevyčerpaných záväzných kreditných facilít a facilít likvidity, ako sa stanovuje v článku 424;
e)
dodatočné záporné peňažné toky stanovené v posúdení v súlade s odsekom 2.
2. Inštitúcie pravidelne posudzujú pravdepodobnosť a potenciálny objem záporných tokov likvidity počas nasledujúcich 30 dní, pokiaľ ide o produkty alebo služby, ktoré nie sú zachytené v článkoch 422, 423 a 424 a ktoré poskytujú alebo sponzorujú, alebo ktoré by potenciálni kupujúci považovali za spojené s týmito inštitúciami, vrátane - ale nielen - záporných peňažných tokov likvidity vyplývajúcich zo zmluvných dojednaní, ako sú ostatné podsúvahové a podmienené záväzky financovania vrátane - ale nielen - záväzných facilít financovania, nevyčerpaných úverov a záloh veľkým (wholesale) protistranám, hypoték, ktoré boli dohodnuté, ale sú ešte nečerpané, kreditných kariet, kontokorentných úverov, plánovaných záporných peňažných tokov súvisiacich s obnovou alebo predĺžením nových retailových úverov alebo úverov veľkým (wholesale) klientom, plánovaných derivátových záväzkov a produktov súvisiacich s podsúvahovým obchodným financovaním uvedeným v článku 429 a v prílohe I. Tieto záporné peňažné toky sa posudzujú za predpokladu kombinovaného idiosynkratického a celotrhového stresového scenára.
Inštitúcie zohľadňujú pri tomto posudzovaní najmä závažné poškodenie dobrej povesti, ku ktorému by mohlo dôjsť, keby neposkytli takýmto produktom alebo službám podporu likvidity. Inštitúcie najmenej raz ročne vykazujú príslušným orgánom produkty a služby, v prípade ktorých sú pravdepodobnosť a potenciálny objem záporných tokov likvidity, ako sa uvádzajú v prvom pododseku, významné, a príslušné orgány určia záporné peňažné toky, ktoré sa majú priradiť. Príslušné orgány môžu uplatniť mieru záporného peňažného toku až do výšky 5 % v prípade produktov súvisiacich s podsúvahovým obchodným financovaním uvedeným v článku 429 a v prílohe I.
Príslušné orgány minimálne raz ročne podajú EBA správu o druhoch produktov alebo služieb, za ktoré určili záporné peňažné toky na základe výkazov inštitúcií. V tejto správe vysvetlia aj metodiku použitú na určenie záporných peňažných tokov.
Článok 421
Záporné toky retailových vkladov
1. Inštitúcie vykazujú samostatne sumu retailových vkladov krytých systémom ochrany vkladov v súlade so smernicou 94/19/ES alebo rovnocenným systémom ochrany vkladov v tretej krajine, a vynásobia ju koeficientom aspoň 5 %, ak je daný vklad buď:
a)
súčasťou zriadeného vzťahu, v rámci ktorého je výber vysoko nepravdepodobný;
b)
vedie sa na transakčnom účte vrátane účtov, v prospech ktorých sa pravidelne pripisujú mzdy.
2. Retailové vklady, ktoré nie sú uvedené v odseku 1, inštitúcie vynásobia koeficientom minimálne 10 %.
3. EBA zohľadní správanie miestnych vkladateľov podľa odporúčania príslušných vnútroštátnych orgánov a do 31. decembra 2013 uverejní usmernenia pre kritériá na stanovenie podmienok uplatňovania odsekov 1 a 2 v súvislosti s určením retailových vkladov, ktoré sú vystavené rôznym záporným peňažným tokom, ako aj na stanovenie vymedzení týchto produktov na účely tejto hlavy. V týchto usmerneniach sa zohľadní pravdepodobnosť, že tieto vklady budú viesť k záporným m tokom likvidity počas nasledujúcich 30 dní. Tieto záporné toky sa posudzujú za predpokladu kombinovaného idiosynkratického a celotrhového stresového scenára.
4. Bez ohľadu na odseky 1 a 2, inštitúcie vynásobia retailové vklady, ktoré prijali v tretích krajinách, vyššou percentuálnou hodnotou, než sa ustanovuje v uvedených odsekoch, ak je táto percentuálna hodnota stanovená v porovnateľných požiadavkách tretej krajiny na vykazovanie.
5. Inštitúcie môžu vylúčiť z výpočtu záporných peňažných tokov určité presne vymedzené kategórie retailových vkladov, pokiaľ úplne vo všetkých prípadoch inštitúcia dôsledne uplatňuje nasledujúce požiadavky na celú kategóriu týchto vkladov, s výnimkou prípadov individuálne odôvodnenej ťažkej situácie vkladateľa:
a)
vkladateľ nesmie vybrať vklad do tridsiatich dní; alebo
b)
v prípade predčasného výberu do tridsiatich dní musí vkladateľ zaplatiť sankciu, ktorá zahŕňa stratené úroky za obdobie medzi dátumom výberu a dátumom zmluvnej splatnosti a samotnú sankciu, ktorá nemusí presiahnuť splatný úrok za čas, ktorý uplynul medzi dátumom vkladu a dátumom výberu.
Článok 422
Záporné toky iných záväzkov
1. Inštitúcie vynásobia záväzky, ktoré vyplývajú z vlastných prevádzkových nákladov inštitúcie, koeficientom 0 %.
2. Inštitúcie vynásobia záväzky vyplývajúce zo zabezpečených pôžičiek a transakcií orientovaných na kapitálový trh v zmysle článku 192 bode 3 koeficientom:
a)
0 % do hodnoty likvidných aktív v súlade s článkom 418, ak sú zabezpečené aktívami, ktoré by sa kvalifikovali ako likvidné aktíva v súlade s článkom 416;
b)
100 % nad hodnotu likvidných aktív v súlade s článkom 418, ak sú zabezpečené aktívami, ktoré by sa kvalifikovali ako likvidné aktíva v súlade s článkom 416;
c)
100 %, ak sú zabezpečené kolaterálom vo forme aktív, ktoré by sa nekvalifikovali ako likvidné aktíva v súlade s článkom 416, s výnimkou transakcií, na ktoré sa vzťahujú písmená c) a d);
d)
25 %, ak sú zabezpečené kolaterálom vo forme aktív, ktoré by sa nekvalifikovali ako likvidné aktíva v súlade s článkom 416 a veriteľom je ústredná vláda, subjekt verejného sektora členského štátu, v ktorom bolo úverovej inštitúcii udelené povolenie alebo v ktorom si zriadila pobočku, alebo mnohostranná rozvojová banka. Subjekty verejného sektora, s ktorými sa takto zaobchádza, sa obmedzujú na tie subjekty, ktorých riziková váha je 20 % alebo nižšia v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2;
e)
0 %, ak je veriteľ centrálnou bankou.
3. Inštitúcie vynásobia záväzky vyplývajúce z vkladov, ktoré:
a)
musí vkladateľ viesť, aby získal od inštitúcie služby zúčtovania, správy finančných nástrojov alebo pokladničného manažmentu alebo iné porovnateľné služby;
b)
sa musia viesť v súvislosti so spoločným plnením úloh v rámci schémy inštitucionálneho zabezpečenia, ktorý spĺňa požiadavky článku 113 ods. 7, alebo ako zákonom alebo stanovami predpísaný minimálny vklad iného subjektu, ktorý je členom tej istej schémy inštitucionálneho zabezpečenia;
c)
musí vkladateľ viesť v kontexte iného zriadeného prevádzkového vzťahu, ako je vzťah uvedený v písmene a);
d)
musí vkladateľ viesť, aby získal služby hotovostného zúčtovania a služby centrálnej úverovej inštitúcie a ak úverová inštitúcia patrí do siete v súlade so zákonnými a štatutárnymi ustanoveniami;
koeficientom 5 % v prípade písmena a) v miere, v akej sa na ne vzťahuje systém ochrany vkladov v súlade so smernicou 94/19/ES alebo rovnocenný systém ochrany vkladov v tretej krajine, a inak koeficientom 25 %.
Vklady od úverových inštitúcií umiestnené v centrálnych úverových inštitúciách, ktoré sa v súlade s článkom 416 ods. 1 písm. f) považujú za likvidné aktíva, sa vynásobia 100 % mierou záporného peňažného toku.
4. Služby zúčtovania, správy finančných nástrojov alebo pokladničného manažmentu alebo iné porovnateľné služby uvedené v odseku 3 písm. a) a d) zahŕňajú takéto služby len v takej miere, v akej sa poskytujú v súvislosti so zriadeným vzťahom, od ktorého vkladateľ významne závisí. Nespočívajú iba v službách korešpondenčného bankovníctva alebo službách prime brokerage a inštitúcia má dôkazy, že klient nie je schopný vybrať sumy, ktoré sú z právneho hľadiska splatné v horizonte 30 dní, bez ohrozenia funkčnosti svojej prevádzky.
Kým sa jednotne nevymedzí zriadený prevádzkový vzťah stanovený v odseku 3 písm. c), inštitúcie pre seba stanovia kritériá na určenie zriadeného prevádzkového vzťahu, pri ktorom majú dôkaz, že klient nie je schopný vybrať sumy, ktoré sú z právneho hľadiska splatné v horizonte 30 dní, bez ohrozenia funkčnosti svojej prevádzky, a tieto kritériá oznámia príslušným orgánom. Príslušné orgány môžu v prípade, že neexistuje jednotné vymedzenie, vydať pre inštitúcie všeobecné usmernenie, ktorého sa inštitúcie budú pridŕžať pri určovaní vkladov vedených vkladateľom v rámci zriadeného prevádzkového vzťahu.
5. Inštitúcie vynásobia záväzky vyplývajúce z vkladov klientov, ktorí nie sú finančnými klientmi, v miere, v akej nespadajú do pôsobnosti odsekov 3 a 4, koeficientom 40 % a vynásobia sumu týchto záväzkov krytých systémom ochrany vkladov v súlade so smernicou 94/19/ES alebo rovnocenným systémom ochrany vkladov v tretej krajine koeficientom 20 %.
6. Inštitúcie zohľadňujú záporné peňažné toky a kladné peňažné toky očakávané v horizonte 30 dní zo zmlúv uvedených v prílohe II na čistom základe medzi protistranami a vynásobia ich koeficientom 100 % v prípade čistého záporného peňažného toku. Čistý základ znamená aj po zohľadnení kolaterálu, ktorý má byť prijatý a ktorý sa kvalifikuje ako likvidné aktíva podľa článku 416.
7. Inštitúcie vykazujú samostatne ostatné záväzky, na ktoré sa nevzťahujú odseky 1 až 5.
8. Príslušné orgány môžu v jednotlivých prípadoch udeliť povolenie uplatňovať nižšie percento záporného peňažného toku, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
vkladateľ je:
i)
materská alebo dcérska inštitúcia inštitúcie alebo iná dcérska spoločnosť tej istej materskej inštitúcie;
ii)
prepojený s inštitúciou vzťahom v zmysle článku 12 ods. 1 smernice 83/349/EHS;
iii)
inštitúcia, na ktorú sa vzťahuje rovnaká schéma inštitucionálneho zabezpečenia, aká spĺňa požiadavky uvedené v článku 113 ods. 7;
iv)
centrálna inštitúcia alebo člen siete vyhovujúcej ustanoveniu článku 400 ods. 2 písm. d);
b)
existujú dôvody očakávať nižší záporný peňažný tok počas nasledujúcich 30 dní, a to aj pri kombinovanom idiosynkratickom a celotrhovom stresovom scenári;
c)
vkladateľ uplatňuje odchylne od článku 425 zodpovedajúci symetrický alebo konzervatívnejší kladný peňažný tok;
d)
inštitúcia a vkladateľ sú zriadení v tom istom členskom štáte.
9. Príslušné orgány môžu upustiť od podmienok stanovených v odseku 8 písm. d), ak sa uplatňuje článok 20 ods. 1 písm. b). V takom prípade sa musia splniť ďalšie objektívne kritériá stanovené v delegovanom akte uvedenom v článku 460. Ak sa povolí uplatnenie takéhoto nižšieho záporného peňažného toku, príslušné orgány informujú EBA o výsledku postupu uvedeného v článku 20 ods. 1 písm. b). Príslušné orgány pravidelne skúmajú plnenie podmienok takýchto nižších záporných peňažných tokov.
10. EBA do 1. januára 2015 vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorom sa upresnia dodatočné objektívne kritériá uvedené v odseku 9.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 15. januára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 423
Dodatočné záporné peňažné toky
1. Kolaterál, ktorý je iný ako aktíva uvedené v článku 416 ods. 1 písm. a), b) a c) a ktorý inštitúcia zloží pre zmluvy uvedené v prílohe II a kreditné deriváty podlieha dodatočnému zápornému peňažnému toku vo výške 20 %.
2. Inštitúcie príslušným orgánom oznámia všetky uzatvorené zmluvy obsahujúce zmluvné podmienky, ktoré vedú v rámci 30 dní v dôsledku závažného zhoršenia kreditnej kvality inštitúcie k záporným tokom likvidity alebo dodatočným potrebám kolaterálu. Ak príslušné orgány považujú takéto zmluvy za významné v súvislosti s potenciálnymi zápornými tokmi likvidity inštitúcie, požiadajú inštitúciu, aby pripočítala dodatočný záporný peňažný tok v súvislosti s týmito zmluvami vrátane zodpovedajúcich dodatočných potrieb kolaterálu, ktoré vyplývajú zo závažného zhoršenia kreditnej kvality inštitúcie, akým je zhoršenie jej externého ratingového hodnotenia o tri pozície. Inštitúcia pravidelne preskúma mieru tohto závažného zhoršenia vzhľadom na prvky, ktoré sú relevantné podľa zmlúv, ktoré uzatvorila, a výsledky svojho preskúmania oznámi príslušným orgánom.
3. Inštitúcia pripočíta dodatočný záporný peňažný tok zodpovedajúci potrebám kolaterálu, ktoré by vyplývali z vplyvu negatívneho trhového scenára na transakcie inštitúcie s derivátmi, jej finančné transakcie a iné zmluvy, ak sú významné.
EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov na určenie podmienok uplatňovania v súvislosti s pojmom významnosti a metódami merania tohto dodatočného záporného peňažného toku.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. marca 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v druhom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
4. Inštitúcia pripočíta dodatočný záporný peňažný tok prislúchajúci trhovej hodnote cenných papierov alebo iných aktív predaných nakrátko, ktoré majú byť dodané v horizonte 30 dní, okrem prípadu, ak inštitúcia vlastní cenné papiere, ktoré sa majú dodať, alebo ich vypožičala za podmienok, ktoré vyžadujú ich vrátenie až po horizonte 30 dní, a tieto cenné papiere netvoria súčasť likvidných aktív inštitúcie.
5. Inštitúcia pripočíta dodatočný záporný peňažný tok zodpovedajúci:
a)
nadmernému kolaterálu, ktorý inštitúcia drží a o ktorého splatenie na základe zmluvy môže protistrana kedykoľvek požiadať;
b)
kolaterálu, ktorý sa má vrátiť protistrane;
c)
kolaterálu, ktorý zodpovedá aktívam, ktoré by sa kvalifikovali ako likvidné aktíva na účely článku 416 a ktorý možno nahradiť aktívami zodpovedajúcimi aktívam, ktoré by sa nekvalifikovali ako likvidné aktíva na účely článku 416 bez súhlasu inštitúcie.
6. Vklady prijaté ako kolaterál sa nepovažujú za záväzky na účely článku 422, ale v prípade potreby sa na ne vzťahujú ustanovenia tohto článku.
Článok 424
Záporné peňažné toky z kreditných facilít a facilít likvidity
1. Inštitúcie vykazujú záporné peňažné toky zo záväzných kreditných facilít a záväzných facilít likvidity, ktoré sa stanovujú ako percento z maximálnej sumy, ktorú možno čerpať v rámci nasledujúcich 30 dní. Táto maximálna suma, ktorú možno čerpať, sa smie stanoviť po odpočítaní akejkoľvek požiadavky likvidity, ktorá by sa stanovila ako povinná podľa článku 420 ods. 2 pre podsúvahové položky obchodného financovania apo odpočítaní hodnoty kolaterálu v súlade s článkom 418, ktorý sa má poskytnúť, ak inštitúcia môže opätovne použiť kolaterál a ak je kolaterál v držbe vo forme likvidných aktív v súlade s článkom 416. Kolaterálom, ktorý sa má poskytnúť, nie sú aktíva emitované protistranou facility alebo jedným z jej pridružených subjektov. Ak inštitúcia má k dispozícii potrebné informácie, maximálna suma, ktorú možno čerpať pre kreditné facility alebo facility likvidity, sa určí ako maximálna suma, ktorá by sa mohla čerpať vzhľadom na vlastné záväzky protistrany alebo vzhľadom na vopred stanovený zmluvný harmonogram čerpania, ktoré by sa stali splatnými počas nasledujúcich 30 dní.
2. Maximálna suma, ktorú možno čerpať z nevyčerpaných záväzných kreditných facilít a nevyčerpaných záväzných facilít likvidity v rámci nasledujúcich 30 dní, sa vynásobí koeficientom 5 %, ak sa tieto kvalifikujú pre triedu retailových expozícií podľa štandardizovaného prístupu alebo prístupu IRB pre kreditné riziko.
3. Maximálna suma, ktorú možno čerpať z nevyčerpaných záväzných kreditných facilít a nevyčerpaných záväzných facilít likvidity v rámci nasledujúcich 30 dní, sa vynásobí koeficientom 10 %, ak spĺňajú tieto podmienky:
a)
nekvalifikujú sa pre triedu retailových expozícií podľa štandardizovaného prístupu alebo prístupu IRB pre kreditné riziko;
b)
boli poskytnuté klientom, ktorí nie sú finančnými klientmi;
c)
neboli poskytnuté na účel nahradenia finančných prostriedkov klienta v situáciách, keď nie je schopný získať požadované finančné prostriedky na finančných trhoch.
4. Záväzná suma facility likvidity, ktorá sa poskytla SSPE, aby sa jej umožnilo nakúpiť od klientov, ktorí nie sú finančnými klientmi, aktíva, ktoré nie sú cennými papiermi, sa vynásobí koeficientom 10 %, pokiaľ neprevýši sumu aktív, ktoré sú v v danom čase nakúpené od klientov, pričom maximálna suma, ktorú možno čerpať, je zmluvne obmedzená na sumu aktív, ktoré sú v danom čase nakúpené.
5. Inštitúcie vykazujú maximálnu sumu, ktorú možno čerpať z ostatných nevyčerpaných záväzných kreditných facilít a nevyčerpaných záväzných facilít likvidity v rámci nasledujúcich 30 dní. Vzťahuje sa to najmä na:
a)
facility likvidity, ktoré inštitúcia poskytla SSPE okrem prípadov uvedených v odseku 3 písm. b);
b)
dohody, na základe ktorých je inštitúcia povinná kúpiť alebo zameniť aktíva od SSPE;
c)
facility predĺžené na úverové inštitúcie;
d)
facility predĺžené na finančné inštitúcie a investičné spoločnosti.
6. Odchylne od odseku 5 inštitúcie, ktoré boli zriadené a sú sponzorované aspoň jednou ústrednou alebo regionálnou vládou členského štátu, môžu odchylne od odseku 4 požiadať o zaobchádzanie stanovené v odsekoch 2 a 3 aj pre kreditné facility a facility likvidity, ktoré sú inštitúciám poskytnuté na jediný účel priameho alebo nepriameho financovania podporných úverov, ktoré sa kvalifikujú pre triedy expozícií uvedené v tých odsekoch. Odchylne od článku 425 ods. 2 písm. d) ak sa tieto podporné úvery predĺžia prostredníctvom inej inštitúcie ako sprostredkovateľa (pass through loans - postupované úvery), môžu inštitúcie uplatňovať symetrický kladný a záporný peňažný tok. Tieto podporné úvery sú k dispozícii len osobám, ktoré nie sú finančnými klientmi, na nesúťažnom a neziskovom základe v záujme podpory cieľov verejného záujmu Únie a/alebo danej ústrednej alebo regionálnej vlády členského štátu. Čerpať z týchto facilít možno len v nadväznosti na odôvodnene očakávanú požiadavku na podporný úver a len do výšky tejto požiadavky spojenej s následným vykazovaním použitia vyplatených finančných prostriedkov.
Článok 425
Kladné peňažné toky
1. Inštitúcie vykazujú svoje kladné toky likvidity. Obmedzené kladné toky likvidity sú kladné toky likvidity obmedzené na 75 % záporných tokov likvidity. Inštitúcie môžu vyňať z tohto obmedzenia kladné toky likvidity z vkladov umiestnených v iných inštitúciách, ktoré sa kvalifikujú na zaobchádzanie stanovené v článku 113 ods. 6 alebo 7. Inštitúcie môžu vyňať z tohto obmedzenia kladné toky likvidity z peňazí splatných dlžníkmi a investormi do dlhopisov súvisiace s hypotekárnymi úvermi financovanými dlhopismi prípustnými na zaobchádzanie stanovené v článku 129 ods. 4, 5, alebo 6 alebo dlhopismi uvedenými v článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES. Inštitúcie môžu vyňať kladné peňažné toky z podporných úverov, ktoré inštitúcia postúpila. Na základe predchádzajúceho schválenia príslušným orgánom zodpovedným za individuálny dohľad môže inštitúcia úplne alebo čiastočne vyňať kladné peňažné toky, ak je poskytovateľom materská alebo dcérska inštitúcia tejto inštitúcie alebo iná dcérska spoločnosť tej istej materskej inštitúcie, alebo je prepojená s touto inštitúciou vzťahom v zmysle článku 12 ods. 1 smernice 83/349/EHS.
2. Kladné toky likvidity sa merajú počas nasledujúcich 30 dní. Zahŕňajú iba zmluvné kladné peňažné toky z expozícií, ktoré nie sú po termíne splatnosti a vo vzťahu ku ktorým inštitúcia nemá dôvod očakávať nesplnenie podmienok v horizonte 30 dní. Kladné toky likvidity sa vykazujú v plnom rozsahu, pričom samostatne sa vykazujú tieto kladné toky likvidity:
a)
peniaze splatné klientmi, ktorí nie sú finančnými klientmi, sa na účely platby istiny znížia o 50 % ich hodnoty alebo o zmluvné prísľuby týmto klientom na poskytnutie finančných prostriedkov, podľa toho, čo je vyššie. To sa nevzťahuje na peniaze splatné zo zabezpečených pôžičiek alebo transakcií orientovaných na kapitálový trh vymedzených v článku 192 bode 3, ktoré sú zabezpečené kolaterálom vo forme likvidných aktív podľa článku 416, ako sa uvádza v písmene d) tohto odseku.
Odchylne od prvého pododseka tohto bodu môžu inštitúcie, ktoré získali prísľub uvedený v článku 424 ods. 6, aby mohli poskytnúť podporný úver konečnému príjemcovi, zohľadniť kladný peňažný tok až do výšky záporného peňažného toku, ktorý uplatňujú na príslušný prísľub, s cieľom predĺžiť takéto podporné úvery;
b)
peniaze splatné z transakcií uvedených v článku 162 ods. 3 písm. b) druhom pododseku so zostatkovou dobou splatnosti do 30 dní sa zohľadnia v plnom rozsahu ako kladné peňažné toky;
c)
aktíva bez stanoveného zmluvného konečného dátumu sa zohľadnia s 20 % kladným peňažným tokom za predpokladu, že zmluva umožňuje banke ukončiť zmluvný vzťah a požadovať úhradu do 30 dní;
d)
peniaze splatné zo zabezpečených pôžičiek alebo transakcií orientovaných na kapitálový trh vymedzených v článku 192 bode 3, ak sú zabezpečené kolaterálom vo forme likvidných aktív, ako sa uvádza v článku 416 ods. 1, sa nezohľadňujú do hodnoty likvidných aktív znížených o haircuty a vo vzťahu k zostávajúcim splatným peniazom sa zohľadňujú v plnom rozsahu;
e)
splatné peniaze, s ktorými inštitúcia, ktorá dlhuje tieto peniaze, zaobchádza v súlade s článkom 422 ods. 3 a 4, sa vynásobia zodpovedajúcim symetrickým kladným peňažným tokom;
f)
peniaze splatné z pozícií v kapitálových nástrojoch viazaných na významný index, a to za predpokladu, že nedochádza k dvojitému započítavaniu s likvidnými aktívami;
g)
akékoľvek nevyčerpané kreditné facility alebo facility likvidity a akékoľvek iné prijaté prísľuby sa nezohľadňujú.
3. Záporné peňažné toky a kladné peňažné toky očakávané v horizonte 30 dní zo zmlúv uvedených v prílohe II sa zohľadňujú na čistom základe medzi protistranami a vynásobia sa 100 % čistého kladného peňažného toku. Čistý základ znamená aj po zohľadnení kolaterálu, ktorý má byť prijatý a ktorý sa kvalifikuje ako likvidné aktíva podľa článku 416.
4. Odchylne od odseku 2 písm. g) môžu príslušné orgány udeliť v jednotlivých prípadoch povolenie uplatňovať vyšší kladný peňažný tok pre kreditné facility a facility likvidity, keď sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
existujú dôvody očakávať vyšší kladný peňažný tok aj za podmienok kombinovaného trhového a idiosynkratického stresu poskytovateľa;
b)
protistrana je materská alebo dcérska inštitúcia inštitúcie, alebo iná dcérska spoločnosť tej istej materskej inštitúcie, alebo je prepojená s touto inštitúciou vzťahom v zmysle článku 12 ods. 1 smernice 83/349/EHS, alebo je členom tej istej schémy inštitucionálneho zabezpečenia, ako sa uvádza v článku 113 ods. 7 tohto nariadenia, alebo je centrálnou inštitúciou, alebo je členom siete, na ktorého sa vzťahuje výnimka uvedená v článku 10 tohto nariadenia;
c)
odchylne od článkov 422, 423 a 424 protistrana uplatňuje zodpovedajúci symetrický alebo konzervatívnejší záporný peňažný tok;
d)
inštitúcia a protistrana sú usadení v tom istom členskom štáte.
5. Príslušné orgány môžu upustiť od podmienok stanovených v písmene d), ak sa uplatňuje článok 20 ods. 1 písm. b). V takom prípade sa musia splniť ďalšie objektívne kritériá stanovené v delegovanom akte uvedenom v článku 460. Ak sa povolí uplatnenie takéhoto vyššieho kladného peňažného toku, príslušné orgány informujú EBA o výsledku postupu uvedeného v článku 20 ods. 1 písm. b). Príslušné orgány pravidelne skúmajú plnenie podmienok pre takéto vyššie kladné peňažné toky.
6. EBA do 1. januára 2015 vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom ďalej upresniť dodatočné objektívne kritériá uvedené v odseku 5.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1. januára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
7. Inštitúcie nevykazujú kladné peňažné toky zo žiadnych likvidných aktív vykázaných v súlade s článkom 404 iné než sú splatné platby z aktív, ktoré nie sú zohľadnené v trhovej hodnote aktíva.
8. Inštitúcie nevykazujú kladné peňažné toky zo žiadnych novonadobudnutých dlhopisov.
9. Inštitúcie zohľadňujú kladné toky likvidity, ktoré majú byť prijaté v tretích krajinách, v ktorých existujú obmedzenia prevodu, alebo ktoré sú denominované v nekonvertibilných menách, len v rozsahu, v akom zodpovedajú záporným peňažným tokom v tretej krajine alebo v príslušnej mene.
Článok 426
Aktualizácia budúcich požiadaviek likvidity
EBA môže po tom, čo Komisia prijme delegovaný akt upresňujúci požiadavku likvidity v súlade s článkom 460, vypracovať návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom upresniť podmienky stanovené v článku 421 ods. 1, článku 422 okrem odsekov 8, 9 a 10 uvedeného článku a článku 424, aby sa zohľadnili medzinárodne dohodnuté štandardy.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
HLAVA III
VYKAZOVANIE STABILNÉHO FINANCOVANIA
Článok 427
Položky poskytujúce stabilné financovanie
1. Inštitúcie príslušným orgánom oznamujú v súlade s požiadavkami na vykazovanie ustanovenými v článku 415 ods. 1 a jednotnými formátmi vykazovania uvedenými v článku 415 ods. 3 tieto položky a ich zložky s cieľom umožniť hodnotenie dostupnosti stabilného financovania:
a)
vlastné zdroje po prípadnom odpočítaní:
i)
nástrojov vlastného kapitálu Tier 1;
ii)
nástrojov vlastného kapitálu Tier 2;
iii)
iných prioritných akcií a kapitálových nástrojov nad rámec prípustného objemu kapitálu Tier 2, ktorých efektívna splatnosť je minimálne jeden rok;
b)
tieto záväzky, ktoré nie sú zahrnuté v písmene a):
i)
retailové vklady, ktoré sa kvalifikujú na zaobchádzanie stanovené v článku 421 ods. 1;
ii)
retailové vklady, ktoré sa kvalifikujú na zaobchádzanie stanovené v článku 421 ods. 2;
iii)
vklady, ktoré sa kvalifikujú na zaobchádzanie stanovené v článku 422 ods. 3 a 4;
iv)
z vkladov uvedených v bode iii) tie, na ktoré sa vzťahuje systém ochrany vkladov v súlade so smernicou 94/19/ES alebo rovnocenný systém tretej krajiny na ochranu vkladov v zmysle článku 421 ods. 2;
v)
z vkladov uvedených v bode iii) tie, ktoré sú zahrnuté do článku 422 ods. 3 písm. b);
vi)
z vkladov uvedených v bode iii) tie, na ktoré sa vzťahuje článok 422 ods. 3 písm. d);
vii)
vložené sumy, na ktoré sa nevzťahujú body i), ii) ani iii), ak ich neuložili finanční klienti;
viii)
všetky finančné prostriedky získané od finančných klientov;
ix)
oddelene od súm, ktoré spadajú pod bod vii) a prípadne viii), finančné prostriedky zo zabezpečených pôžičiek a transakcií orientovaných na kapitálový trh vymedzených v článku 192 bode 3:
-
zabezpečené kolaterálom vo forme aktív, ktoré by sa kvalifikovali ako likvidné aktíva v súlade s článkom 416;
-
zabezpečené kolaterálom vo forme iných aktív;
x)
záväzky vyplývajúce z emitovaných cenných papierov, ktoré sa kvalifikujú na zaobchádzanie stanovené v článku 129 ods. 4 alebo 5 alebo ktoré sú uvedené v článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES;
xi)
tieto ostatné záväzky vyplývajúce z emitovaných cenných papierov, na ktoré sa nevzťahuje písmeno a):
-
záväzky vyplývajúce z cenných papierov emitovaných s efektívnou splatnosťou minimálne jeden rok;
-
záväzky vyplývajúce z cenných papierov emitovaných s efektívnou splatnosťou menej ako jeden rok;
xii)
všetky ostatné záväzky.
2. Ak to prichádza do úvahy, všetky položky sa predkladajú v ďalej uvedených piatich skupinách podľa najbližšieho dátumu z dátumu ich splatnosti a najskoršieho dátumu, ku ktorému sa môže na základe zmluvy požadovať ich splatenie:
a)
do troch mesiacov;
b)
od troch do šiestich mesiacov;
c)
od šesť do deväť mesiacov;
d)
od deväť do 12 mesiacov;
e)
po 12 mesiacoch.
Článok 428
Položky vyžadujúce stabilné financovanie
1. Nasledujúce položky, ak nie sú odpočítané z vlastných zdrojov, sa vykazujú príslušným orgánom samostatne s cieľom umožniť hodnotenie potrieb stabilného financovania:
a)
aktíva, ktoré by sa kvalifikovali ako likvidné aktíva v súlade s článkom 416, členené podľa druhu aktív;
b)
tieto cenné papiere a nástroje peňažného trhu nezahrnuté v písmene a):
i)
aktíva, ktoré sa kvalifikujú pre stupeň kreditnej kvality 1 podľa článku 122;
ii)
aktíva, ktoré sa kvalifikujú pre stupeň kreditnej kvality 2 podľa článku 122;
iii)
iné aktíva;
c)
majetkové cenné papiere nefinančných subjektov kótované vo významnom indexe na uznávanej burze;
d)
ostatné majetkové cenné papiere;
e)
zlato;
f)
ostatné drahé kovy;
g)
neobnoviteľné úvery a obchodné pohľadávky a osobitne tie neobnoviteľné úvery a obchodné pohľadávky, pri ktorých vypožičiavateľmi sú:
i)
fyzické osoby iné, než je fyzické osoby - podnikatelia a obchodné spoločnosti;
ii)
MSP, ktoré sa kvalifikujú pre retailové expozície v rámci štandardizovaného prístupu alebo prístupu IRB pre kreditné riziko, alebo spoločnosť, ktorá je prípustná na zaobchádzanie stanovené v článku 153 ods. 4, ak celkový vklad vložený týmto klientom alebo skupinou prepojených klientov je nižší než 1 milión EUR;
iii)
krajiny, centrálne banky a subjekty verejného sektora;
iv)
klienti, ktorí nie sú uvedení v bodoch i) a ii) a nie sú finančnými klientmi;
v)
klienti, ktorí nie sú uvedení v bodoch i), ii) a iii) a ktorí sú finančnými klientmi, a osobitne tí, ktorí sú úverovými inštitúciami a inými finančnými klientmi;
h)
neobnoviteľné úvery a obchodné pohľadávky uvedené v písmene g), osobitne tie, ktoré sú:
i)
zabezpečené kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie;
ii)
zabezpečené kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie;
iii)
krytie financované (pass through) prostredníctvom dlhopisov prípustných na zaobchádzanie stanovené v článku 129 ods. 4 alebo 5, alebo prostredníctvom dlhopisov uvedených v článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES;
i)
deriváty predstavujúce pohľadávky;
j)
všetky ostatné aktíva;
k)
nevyčerpané záväzné kreditné facility, ktoré sa kvalifikujú ako také, ktoré predstavujú „stredné riziko“ alebo „stredné/nízke riziko“ podľa prílohy I.
2. Ak to prichádza do úvahy, všetky položky sa predkladajú v piatich skupinách uvedených v článku 427 ods. 2.
SIEDMA ČASŤ
FINANČNÁ PÁKA
Článok 429
Výpočet ukazovateľa finančnej páky
1. Inštitúcie počítajú svoj ukazovateľ finančnej páky v súlade s metodikou stanovenej v odsekoch 2 až 11.
2. Ukazovateľ finančnej páky sa vypočíta ako miera kapitálu inštitúcie vydelená veľkosťou celkovej expozície tejto inštitúcie a vyjadruje sa v percentách.
Inštitúcie vypočítajú ukazovateľ finančnej páky ako jednoduchý aritmetický priemer mesačných ukazovateľov finančnej páky za štvrťrok.
3. Na účely odseku 2 je mierou kapitálu kapitál Tier 1.
4. Veľkosťou celkovej expozície je súčet hodnôt expozície všetkých aktív a podsúvahových položiek, ktoré neboli odpočítané pri určení miery kapitálu uvedenej v odseku 3.
Ak inštitúcie zahŕňajú subjekty finančného sektora, v ktorých majú v držbe významné investície v súlade s článkom 43, do svojej konsolidácie podľa uplatniteľného účtovného rámca, ale nie do svojej prudenciálnej konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavy II kapitoly 2, určia hodnotu expozície pre významné investície nie v súlade s odsekom 5 písm. a) tohto článku, ale ako sumu, ktorá sa získa vynásobením sumy vymedzenej v písmene a) tohto pododseku súčiniteľom vymedzeným v písmene b) tohto pododseku:
a)
súčet hodnôt expozície všetkých expozícií subjektu finančného sektora, v ktorom sú v držbe významné investície;
b)
v prípade všetkých priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie tvoriacich nástroje vlastného kapitálu Tier 1 subjektu finančného sektora celkový súčet takýchto položiek neodpočítaných podľa článku 47 a článku 48 ods. 1 písm. b) vydelený celkovou sumou takýchto položiek.
5. Inštitúcie určia hodnotu expozície aktív v súlade s týmito zásadami:
a)
hodnoty expozície aktív s vylúčením zmlúv uvedených v prílohe II a kreditných derivátov znamenajú hodnoty expozície v súlade s článkom 111 ods. 1 prvej vete;
b)
nefinančný alebo finančný kolaterál, záruky alebo nakúpené zmiernenie kreditného rizika sa nepoužívajú na zníženie hodnôt expozície aktív;
c)
úvery a vklady sa vzájomne nezapočítavajú.
6. Inštitúcie určia hodnotu expozície zmlúv uvedených v prílohe II a kreditných derivátov, vrátane tých, ktoré sú podsúvahové, v súlade s metódou stanovenou v článku 274.
Inštitúcie pri určovaní hodnoty expozície zmlúv uvedených v prílohe II a kreditných derivátov zohľadňujú účinky zmlúv o novácii a iných dohôd o vzájomnom započítavaní okrem dohôd o krížovom vzájomnom započítavaní produktov v súlade s článkom 295.
7. Odchylne od odseku 6 môžu inštitúcie používať metódu stanovenú v článku 275 na určenie hodnoty expozície zmlúv uvedených v bodoch 1 a 2 prílohy II, len ak používajú túto metódu aj na určenie hodnoty expozície týchto zmlúv na účely splnenia požiadaviek na vlastné zdroje stanovených v článku 92.
8. Inštitúcie pri určovaní potenciálnej budúcej expozície kreditných derivátov voči kreditným rizikám uplatňujú zásady ustanovené v článku 299 ods. 2 na všetky svoje kreditné deriváty, nielen tie, ktoré sú zaradené do obchodnej knihy.
9. Inštitúcie určia hodnotu expozície v prípade repo transakcií, transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, transakcií s dlhou dobou vyrovnania a transakcií požičiavania s dozabezpečením vrátane tých, ktoré sú podsúvahové, v súlade s článkom 220 ods. 1 až 3 a článkom 222 a zohľadnia účinky rámcových dohôd o vzájomnom započítaní s výnimkou dohôd o krížovom vzájomnom započítaní v súlade článkom 206.
10. Inštitúcie určia hodnotu expozície podsúvahových položiek okrem položiek uvedených v odsekoch 6 a 9 tohto článku v súlade s článkom 111 ods. 1 s nasledujúcimi zmenami úprav konverzných faktorov uvedených v danom článku:
a)
konverzný faktor, ktorý sa má uplatniť na nominálnu hodnotu pre nevyčerpané kreditné facility, ktoré možno kedykoľvek bezpodmienečne zrušiť bez výpovede, uvedené v prílohe I odseku 4 písmen. a) a b), je 10 %;
b)
konverzný faktor pre podsúvahové položky uvedené v prílohe I bode 3 písm. a) súvisiace so stredne/nízko rizikovým obchodom alebo pre podsúvahové položky uvedené v prílohe I bode 3 písm. b) bode i) súvisiace s oficiálne podporovaným financovaním vývozu, je 20 %;
c)
konverzný faktor pre podsúvahové položky uvedené v prílohe I odseku 2 písm. a) a v odseku 2 písm. b) bode i) súvisiace so stredne rizikovým obchodom alebo pre podsúvahové položky uvedené v prílohe I bode 2 písm. b) bode ii) súvisiace s oficiálne podporovaným financovaním exportu, je 50 %;
d)
konverzný faktor pre všetky ostatné podsúvahové položky uvedené v prílohe I, je 100 %.
11. Ak sa v súlade s článkom 10 smernice 86/635/EHS v rámci národných všeobecne uznávaných účtovných zásad vykazujú spravované aktíva v súvahe, tieto aktíva ich možné vylúčiť z veľkosti celkovej expozície ukazovateľa finančnej páky pod podmienkou, že aktíva spĺňajú kritériá pre nevykazovanie medzinárodného účtovného štandardu (IAS) 39 uplatniteľného podľa nariadenia (ES) č. 1606/2002 a prípadne kritériá pre nekonsolidáciu medzinárodného štandardu finančného výkazníctva (IFRS) 10 uplatniteľného podľa nariadenia (ES) č. 1606/2002.
Článok 430
Požiadavky na vykazovanie
1. Inštitúcie predložia príslušným orgánom všetky potrebné informácie o ukazovateli finančnej páky a jeho zložkách v súlade s článkom 429. Príslušné orgány zohľadnia tieto informácie pri vykonávaní preskúmania orgánom dohľadu uvedeného v článku 97 smernice 2013/36/EÚ.
Inštitúcie predložia príslušným orgánom aj informácie vyžadované na účely prípravy správy uvedenej v článku 511.
Príslušné orgány na požiadanie predložia EBA informácie prijaté od inštitúcií v snahe uľahčiť preskúmanie uvedené v článku 511.
2. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom určiť na účely požiadavky na vykazovanie stanovenej v odseku 1 jednotný vzor pre vykazovanie, pokyny, ako používať takýto vzor, frekvenciu a termíny vykazovania a riešenia v oblasti informačných technológií.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
ÔSMA ČASŤ
ZVEREJŇOVANIE INFORMÁCIÍ INŠTITÚCIAMI
HLAVA I
VŠEOBECNÉ ZÁSADY
Článok 431
Rozsah pôsobnosti požiadaviek na zverejňovanie informácií
1. Inštitúcie zverejňujú informácie stanovené v hlave II, pričom dodržiavajú ustanovenia uvedené v článku 432.
2. Povolenie nástrojov a metodík uvedených v hlave III udelené príslušnými orgánmi podľa tretej časti je podmienené zverejňovaním informácií stanovených v uvedenej hlave inštitúciami.
3. Inštitúcie prijmú formálny postup na dosiahnutie súladu s požiadavkami na zverejňovanie informácií stanovenými v tejto časti a zavedú postupy hodnotenia primeranosti zverejňovaných informácií vrátane ich overovania a častosti zverejňovania. Inštitúcie zavedú aj postupy na posúdenie, či nimi zverejňované údaje poskytujú účastníkom trhu úplné informácie o ich rizikovom profile.
Keď sa zverejnením údajov neposkytnú účastníkom trhu úplné informácie o rizikovom profile, inštitúcie zverejnia potrebné informácie popri informáciách požadovaných podľa odseku 1. Zverejňujú však iba tie informácie, ktoré sú podstatné a nie sú interné alebo dôverné v súlade s článkom 432.
4. Inštitúcie svoje rozhodnutia o ratingu vysvetlia na požiadanie MSP a iným firemným žiadateľom o úvery, a na požiadanie poskytnú aj písomné vysvetlenie. Administratívne náklady na poskytnutie vysvetlenia sú primerané veľkosti úveru.
Článok 432
Nepodstatné, interné alebo dôverné informácie
1. Inštitúcie môžu vynechať jedno alebo viac zverejnení informácií uvedených v hlave II, ak sa informácie poskytnuté v takýchto zverejneniach nepovažujú za podstatné, s výnimkou zverejnení stanovených v článku 435 ods. 2 písm. c), článku 437, a článku 450.
Zverejnená informácia sa považuje za podstatnú, ak by jej vynechanie alebo nesprávne uvedenie mohlo zmeniť alebo ovplyvniť hodnotenie alebo rozhodnutie používateľa, ktorý na nej zakladá svoje hospodárske rozhodnutia.
EBA v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá do 31. decembra 2014 usmernenia o tom, ako musia inštitúcie uplatňovať zásadu podstatnosti vo vzťahu k požiadavkám na zverejňovanie uvedeným v hlave II.
2. Inštitúcie môžu tiež vynechať jeden alebo viac druhov informácií obsiahnutých v zverejneniach uvedených v hlavách II a III, ak tieto druhy informácií obsahujú informácie, ktoré sa v súlade s druhým a tretím pododsekom považujú za interné alebo dôverné, s výnimkou zverejnení stanovených v článkoch 437 a 450.
Informácia sa považuje za internú pre inštitúciu, ak by jej zverejnenie ohrozilo jej konkurenčnú pozíciu. Môže sem patriť informácia týkajúca sa produktov alebo systémov, ktorá by v prípade poskytnutia konkurentom znížila hodnotu investícií inštitúcie.
Informácia sa považuje za dôvernú, ak sa inštitúcia vo vzťahu ku klientom alebo k inej protistrane zaviazala zachovávať dôvernosť.
EBA v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá do 31. decembra 2014 usmernenia o tom, ako musia inštitúcie uplatňovať zásadu interných a dôverných informácií vo vzťahu k požiadavkám na zverejňovanie informácií uvedených v hlave II a III.
3. Vo výnimočných prípadoch uvedených v odseku 2 dotknutá inštitúcia uvedie vo svojich zverejneniach skutočnosť, že určité informácií nie sú zverejnené, dôvod nezverejnenia týchto informácií, a uverejní všeobecnejšie informácie o predmete požiadavky na zverejnenie, ak sa tieto nepovažujú za interné alebo dôverné.
4. Odsekmi 1, 2 a 3 nie je dotknutý rozsah zodpovednosti za nezverejnenie podstatných informácií.
Článok 433
Častosť zverejňovania informácií
Inštitúcie zverejňujú informácie požadované podľa tejto časti aspoň raz za rok.
Ročne zverejňované informácie sa uverejňujú v spojitosti s dátumom uverejnenia účtovnej závierky.
Inštitúcie posudzujú potrebu zverejňovania niektorých alebo všetkých informácií častejšie než raz za rok so zreteľom na príslušné charakteristiky svojej činnosti, akými sú rozsah operácií, škála činností, prítomnosť v rôznych krajinách a rôznych finančných sektoroch, ako aj účasť na medzinárodných finančných trhoch, platobných systémoch a systémoch zúčtovania a vyrovnania. V tomto posúdení sa venuje osobitná pozornosť možnej potrebe častejšieho zverejňovania informácií stanovených v článku 437 a článku 438 písm. c) až f), informácií týkajúcich sa rizikovej expozície a iných informácií, ktoré majú sklon sa rýchlo meniť.
EBA v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá do 31. decembra 2014 usmernenia o tom, ako musia inštitúcie posudzovať častejšie zverejňovanie informácií uvedených v hlave II a hlave III.
Článok 434
Prostriedky zverejňovania informácií
1. Inštitúcie môžu určiť vhodné médium, miesto a spôsoby overovania, aby boli účinne splnené požiadavky na zverejňovanie informácií stanovené v tejto časti. Ak je to uskutočniteľné, všetky zverejňované informácie sa poskytujú v jednom médiu alebo na jednom mieste. Ak sa podobná informácia zverejní v dvoch alebo viacerých médiách, v každom médiu sa uvedie odkaz na totožnú informáciu v ostatných médiách.
2. Ekvivalentné zverejňovanie informácií inštitúciami podľa účtovných, burzových alebo iných požiadaviek sa môže považovať za spĺňajúce požiadavky tejto časti. Ak zverejnené informácie nie sú zahrnuté v účtovnej závierke, inštitúcie v nej jasne uvedú, kde ich možno nájsť.
HLAVA II
TECHNICKÉ KRITÉRIÁ TÝKAJÚCE SA TRANSPARENTNOSTI A ZVEREJŇOVANIA INFORMÁCIÍ
Článok 435
Ciele a politiky riadenia rizík
1. Inštitúcie zverejňujú svoje ciele a politiky týkajúce sa riadenia rizík za každú kategóriu rizika vrátane rizík uvedených v tejto hlave. Predmetom tohto zverejnenia sú:
a)
stratégie a postupy súvisiace s riadením týchto rizík;
b)
štruktúra a organizácia príslušného subjektu riadenia rizika vrátane informácií o jeho právomoci a postavení alebo iné vhodné opatrenia;
c)
rozsah a charakter systémov vykazovania a merania rizík;
d)
politiky týkajúce sa hedžingu a zmierňovania rizika a stratégie a postupy monitorovania trvajúcej efektívnosti nástrojov hedžingu a zmierňovania rizika;
e)
vyhlásenie schválené riadiacim orgánom o primeranosti opatrení riadenia rizika inštitúcie, ktoré poskytuje ubezpečenie, že zavedené systémy riadenia rizika sú primerané vzhľadom na profil a stratégiu inštitúcie;
f)
stručné vyhlásenie o riziku schválené riadiacim orgánom, v ktorom je výstižne opísaný celkový profil inštitúcie z hľadiska rizika spolu so stratégiou podnikania. Toto vyhlásenie obsahuje základné pomerové ukazovatele a číselné údaje, ktoré poskytujú externým zainteresovaným stranám komplexný pohľad na riadenie rizika inštitúciou, vrátane pohľadu na vzájomné väzby medzi rizikovým profilom inštitúcie a toleranciou voči riziku stanovenou riadiacim orgánom.
2. Inštitúcie zverejňujú tieto informácie, ktoré zahŕňajú pravidelné, minimálne ročné aktualizácie, týkajúce sa mechanizmu riadenia:
a)
počet riadiacich funkcií zastávaných členmi riadiaceho orgánu;
b)
politika prijímania pracovníkov pre výber členov riadiaceho orgánu a ich skutočné vedomosti, zručnosti a odborné znalosti;
c)
politiku rôznorodosti v súvislosti s výberom členov riadiaceho orgánu, jej ciele a všetky príslušné operatívne ciele stanovené v tejto politike, a mieru, v akej sa tieto ciele splnili;
d)
či inštitúcia zriadila osobitný výbor pre riziká a počet zasadnutí tohto výboru;
e)
opis toku informácií o riziku pre riadiaci orgán.
Článok 436
Rozsah uplatňovania
Inštitúcie zverejňujú tieto informácie týkajúce sa rozsahu uplatňovania požiadaviek tohto nariadenia v súlade so smernicou 2013/36/EÚ:
a)
názov inštitúcie, na ktorú sa uplatňujú požiadavky tohto nariadenia;
b)
prehľad rozdielov v základoch konsolidácie na účtovné účely a účely prudencie, s krátkym opisom subjektov, ktorých sa to týka, a s vysvetlením, či sú:
i)
plne konsolidované;
ii)
proporcionálne konsolidované;
iii)
odpočítané od vlastných zdrojov;
iv)
nie sú konsolidované ani odpočítané;
c)
akékoľvek súčasné alebo predpokladané významné vecné alebo právne prekážky, ktoré bránia okamžitému prevodu vlastných zdrojov alebo splateniu záväzkov medzi materskou spoločnosťou a jej dcérskymi spoločnosťami;
d)
celková hodnota rozdielu, o ktorý sú skutočné vlastné zdroje vo všetkých dcérskych spoločnostiach nezahrnutých do konsolidácie nižšie než požadovaná výška týchto zdrojov, a názov alebo názvy týchto dcérskych spoločností;
e)
v prípade potreby okolnosť uplatnenia ustanovení uvedených v článkoch 7 a 9.
Článok 437
Vlastné zdroje
1. Inštitúcie zverejňujú tieto informácie v súvislosti s ich vlastnými zdrojmi:
a)
úplné zosúhlasenie položiek vlastného kapitálu Tier 1 (Common Equity Tier 1), položiek dodatočného kapitálu Tier 1, položiek kapitálu Tier 2 a filtrov a odpočtov uplatňovaných podľa článkov 32 až 35, 36, 56, 66 a 79 na vlastné zdroje inštitúcie so súvahou v účtovnej závierke inštitúcie overenej audítorom;
b)
opis hlavných charakteristík nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 a dodatočného kapitálu Tier 1 a nástrojov kapitálu Tier 2 emitovaných inštitúciou;
c)
kompletné podmienky všetkých nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2;
d)
osobitné zverejňovanie povahy a výšky:
i)
každého prudenciálneho filtra uplatňovaného podľa článkov 32 až 35;
ii)
každého odpočtu vykonávaného podľa článkov 36, 56 a 66;
iii)
položiek, ktoré sa v súlade s článkami 47, 48, 56, 66 a 79 neodpočítavajú;
e)
opis všetkých obmedzení uplatňovaných na výpočet vlastných zdrojov v súlade s týmto nariadením a nástrojov, prudenciálnych filtrov a zrážok, na ktoré sa tieto obmedzenia uplatňujú;
f)
ak inštitúcie zverejňujú ukazovatele kapitálovej primeranosti vypočítané s použitím prvkov vlastných zdrojov určených na inom základe než na základe stanovenom v tomto nariadení, úplné vysvetlenie, na akom základe sa počítajú tieto ukazovatele kapitálovej primeranosti.
2. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť jednotné vzory na zverejňovanie informácií podľa odseku 1 písm. a), b), d) a e).
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 438
Kapitálové požiadavky
Inštitúcie zverejňujú tieto informácie týkajúce sa dodržiavania požiadaviek stanovených v článku 92 tohto nariadenia a v článku 73 smernice 2013/36/EÚ inštitúciou:
a)
súhrnné informácie o prístupe inštitúcie k hodnoteniu primeranosti jej interného kapitálu na pokrytie jej súčasných a budúcich činností;
b)
na žiadosť relevantného príslušného orgánu výsledok interného procesu inštitúcie na posudzovanie kapitálovej primeranosti vrátane zloženia dodatočných požiadaviek na vlastné zdroje založených na postupe preskúmania dohľadom uvedenom v článku 104 ods. 1 písm. a) smernice 2013/36/EÚ;
c)
8 % hodnôt rizikovo vážených expozícií pre každú triedu expozícií uvedenú v článku 112 v prípade, že inštitúcie počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2;
d)
8 % hodnôt rizikovo vážených expozícií pre každú triedu expozícií uvedenú v článku 147 v prípade, že inštitúcie počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 3. V prípade triedy retailových expozícií sa táto požiadavka uplatňuje na každú kategóriu expozícií, ktorej zodpovedajú rozličné korelácie uvedené v článku 154 ods. 1 až 4. V prípade triedy kapitálových expozícií sa táto požiadavka vzťahuje na:
i)
každý z prístupov stanovených v článku 155;
ii)
expozície obchodované na burze, expozície vo forme verejne neobchodovateľných akcií v dostatočne diverzifikovaných portfóliách a iné expozície;
iii)
expozície, ktoré v oblasti požiadaviek na vlastné zdroje podliehajú prechodným pravidlám dohľadu;
iv)
expozície, ktoré v oblasti požiadaviek na vlastné zdroje podliehajú ustanoveniam týkajúcim sa zachovania predchádzajúceho stavu;
e)
požiadavky na vlastné zdroje vypočítané v súlade s článkom 92 ods. 3 písm. b) a c);
f)
požiadavky na vlastné zdroje vypočítané v súlade s treťou časťou hlavou III kapitolami 2, 3 a 4 a zverejnené samostatne.
Inštitúcie, ktoré počítajú rizikovo vážené expozície v súlade s článkom 153 ods. 5 alebo článkom 155 ods. 2, zverejňujú expozície priradené k jednotlivým kategóriám v tabuľke 1 v článku 153 ods. 5 alebo k jednotlivým rizikovým váham uvedeným v článku 155 ods. 2.
Článok 439
Expozícia voči kreditnému riziku protistrany
Inštitúcie zverejňujú tieto informácie týkajúce sa expozície inštitúcie voči kreditnému riziku protistrany uvedeného v tretej časti hlave II kapitole 6:
a)
diskusiu o metodike použitej na priradenie interného kapitálu a kreditných limitov pre expozície voči kreditným rizikám protistrany;
b)
diskusiu o politikách zabezpečenia kolaterálu a zriaďovania kreditných rezerv;
c)
diskusiu o politikách týkajúcich sa expozícií voči riziku korelácie (riziko nesprávnej voľby);
d)
diskusiu o vplyve hodnoty kolaterálu, ktorý by musela inštitúcia poskytnúť za predpokladu, že by nastalo zníženie jej kreditného ratingu;
e)
hrubá kladná reálna hodnota zmlúv, prínos zo vzájomného započítavania, započítaná aktuálna expozícia voči kreditným rizikám, držaný kolaterál a čistá derivátová expozícia voči kreditným rizikám. Čistá derivátová expozícia voči kreditným rizikám je expozícia voči kreditným rizikám pri derivátových transakciách po zohľadnení prínosov z právne vymožiteľných dohôd o vzájomnom započítavaní a dohôd o kolaterále;
f)
merania hodnôt expozícií podľa metód stanovených v tretej časti hlave II kapitole 6 oddieloch 3 až 6, bez ohľadu na to, ktorá z nich sa uplatní;
g)
pomyselná hodnota hedžingu kreditnými derivátmi a rozdelenie aktuálnej expozície voči kreditným rizikám podľa typov expozície voči kreditným rizikám;
h)
pomyselné sumy transakcií s kreditnými derivátmi rozlíšené podľa použitia pre vlastné úverové portfólio inštitúcie a pre jej sprostredkovateľské činnosti vrátane rozdelenia použitých produktov kreditných derivátov rozdelených ďalej podľa kúpeného a predaného zabezpečenia v rámci každej skupiny produktov;
i)
odhad α, ak inštitúcia má povolenie príslušných orgánov urobiť odhad α.
Článok 440
Kapitálové vankúše
1. V súvislosti s dodržiavaním požiadavky na proticyklické kapitálové vankúše uvedené v hlave VII kapitole 4 smernice 2013/36/EÚ inštitúcia zverejňuje tieto informácie:
a)
geografické rozdelenie jej expozícií voči kreditným rizikám, relevantné na účely výpočtu jej proticyklických kapitálových vankúšov;
b)
výšku jej proticyklických kapitálových vankúšov špecifických pre inštitúciu.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorých sa presne stanovia požiadavky na zverejňovanie informácií uvedené v odseku 1.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia EÚ č. 1093/2010.
Článok 441
Ukazovatele globálneho systémového významu
1. Inštitúcie identifikované ako G-SII v súlade s článkom 131 smernice 2013/36/EÚ každoročne zverejňujú hodnoty ukazovateľov používaných na určenie vyhodnotenia inštitúcií v súlade s metódou identifikácie stanovenou v uvedenom článku.
2. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť jednotné formáty a dátum na účely zverejňovania uvedeného v odseku 1. EBA pri vypracúvaní týchto technických predpisov zohľadní medzinárodné predpisy.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. júla 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 442
Úpravy kreditného rizika
Inštitúcie zverejňujú nasledujúce informácie týkajúce sa expozície inštitúcie voči kreditnému riziku a riziku zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov:
a)
vymedzenie pojmov „po termíne splatnosti“ a „zhoršenej kvality“ na účely účtovania pohľadávok;
b)
opis prístupov a metód prijatých na účely stanovenia špecifických a všeobecných úprav kreditného rizika;
c)
celková hodnota expozícií po účtovnom započítaní a bez zohľadnenia účinkov zmierňovania kreditného rizika a priemerná hodnota expozícií za dané obdobie v členení podľa rôznych tried expozícií;
d)
geografické rozdelenie expozícií, ktoré je v dôležitých oblastiach rozčlenené podľa významných tried expozícií, prípadne ďalšie podrobnosti;
e)
rozdelenie expozícií podľa hospodárskeho odvetvia alebo druhu protistrany rozčlenené podľa tried expozícií vrátane uvedenia expozície voči MSP, prípadne ďalšie podrobnosti;
f)
rozdelenie všetkých expozícií podľa zostatkovej doby splatnosti rozčlenené podľa tried expozícií, prípadne ďalšie podrobnosti;
g)
pre každé významné hospodárske odvetvie alebo druh protistrany, hodnota:
i)
expozícií zhoršenej kvality a expozícií po termíne splatnosti, uvedených osobitne;
ii)
špecifických a všeobecných úprav kreditného rizika;
iii)
kapitálových požiadaviek pre špecifické a všeobecné úpravy kreditného rizika počas vykazovaného obdobia;
h)
objem expozícií zhoršenej kvality a expozícií po termíne splatnosti, uvedených osobitne a rozdelených podľa významných geografických oblastí a ak je to možné, aj objemy špecifických a všeobecných úprav kreditného rizika týkajúcich sa každej geografickej oblasti;
i)
zosúhlasenie zmien špecifických a všeobecných úprav kreditného rizika pre expozície zhoršenej kvality, uvádzané osobitne. Tieto informácie obsahujú:
i)
opis typu špecifických a všeobecných úprav kreditného rizika;
ii)
otváracie zostatky;
iii)
sumy prijaté proti úpravám kreditného rizika počas vykazovaného obdobia;
iv)
vyčlenené alebo stornované sumy na odhadované pravdepodobné straty z expozícií počas vykazovaného obdobia, akékoľvek iné úpravy vrátane úprav v dôsledku rozdielov výmenných kurzov, kombinácie podnikov, akvizícií a predaja dcérskych spoločností a prevody medzi úpravami kreditného rizika;
v)
uzatváracie zostatky.
Špecifické úpravy kreditného rizika a náhrady zaznamenané priamo do výkazu ziskov a strát sa zverejňujú osobitne.
Článok 443
Nezaťažené aktíva
EBA vydá do 30. júna 2014 usmernenia, v ktorých upresní zverejňovanie nezaťažených aktív, pričom zohľadní odporúčanie Európskeho výboru pre systémové riziká ESRB/2012/2 z 20. decembra 2012 o financovaní úverových inštitúcií (31) a najmä odporúčanie D - trhová transparentnosť vo vzťahu k zaťaženosti aktív. Usmernenia sa prijmú v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom upresniť zverejňovanie bilančnej hodnoty podľa triedy expozície a kvality aktív a celkovú sumu bilančnej hodnoty, ktorá je nezaťažená, pričom zohľadní odporúčanie ESRB/2012/2, ak EBA vo svojej správe usúdi, že takéto dodatočné zverejnenie ponúka spoľahlivé a zmysluplné informácie.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1. januára 2016.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 444
Používanie ECAI
Inštitúcie, ktoré počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2, zverejňujú za každú triedu expozícií uvedenú v článku 112 tieto informácie:
a)
názvy nominovaných externých ratingových agentúr (ECAI) a agentúr na podporu exportu (ECA), ako aj dôvody akýchkoľvek zmien;
b)
triedy expozícií, pre ktoré sa použijú ECAI alebo ECA;
c)
opis postupu, ktorý sa používa na prenos ratingového hodnotenia emitenta a emisií na položky, ktoré nie sú zahrnuté v obchodnej knihe;
d)
priradenie externého ratingu od každej nominovanej ECAI alebo ECA do stupňa kreditnej kvality stanoveného v tretej časti hlave II kapitole 2, pričom sa táto informácia nemusí zverejniť, ak inštitúcia spĺňa štandardný spôsob priraďovania uverejnený Európskym orgánom pre bankovníctvo (EBA);
e)
hodnoty expozície pred zmierňovaním kreditného rizika a po ňom priradené každému stupňu kreditnej kvality stanovenému v tretej časti hlave II kapitole 2, ako aj tie, ktoré sa odpočítali od vlastných zdrojov.
Článok 445
Expozície voči trhovému riziku
Inštitúcie, ktoré počítajú svoje požiadavky na vlastné zdroje v súlade s článkom 92 ods. 3 písm. b) a c), zverejňujú tieto požiadavky osobitne pre každé riziko uvedené v daných ustanoveniach. Okrem toho sa osobitne zverejňuje požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické úrokové riziko sekuritizačných pozícií.
Článok 446
Operačné riziko
Inštitúcie zverejňujú prístupy k hodnoteniu požiadaviek na vlastné zdroje pre operačné riziko, ktoré sú im prístupné; opis metodiky stanovenej v článku 312 ods. 2, ak ju inštitúcia používa, vrátane analýzy príslušných interných a externých faktorov, ktoré inštitúcia pri tomto prístupe merania zohľadňuje, a v prípade čiastočného použitia rozsah a oblasť pôsobnosti rôznych používaných metodík.
Článok 447
Expozície voči kapitálovým cenným papierom, ktoré nie sú zahrnuté v obchodnej knihe
V prípade expozícií voči kapitálovým cenným papierom, ktoré nie sú zahrnuté v obchodnej knihe, inštitúcie zverejňujú tieto informácie:
a)
rozlíšenie expozícií na základe ich účelu, ako aj kapitálových ziskov a strategických dôvodov a prehľad použitých účtovných techník a metodík ocenenia vrátane základných predpokladov a postupov ovplyvňujúcich ocenenie, či akýchkoľvek významných zmien v týchto postupoch;
b)
hodnota v súvahe, reálna cena a pri expozíciách obchodovaných na burze porovnanie s trhovou cenou v prípade, že sa významne odlišuje od reálnej ceny;
c)
druh, charakter a hodnota expozícií obchodovaných na burze, expozícií vo forme verejne neobchodovateľných akcií v dostatočne diverzifikovaných portfóliách a iných expozícií;
d)
kumulatívne realizované zisky alebo straty vyplývajúce z predaja a zatvorenia pozície počas daného obdobia; a
e)
celkové nerealizované zisky alebo straty, celkové zisky alebo straty vyplývajúce zo skrytého precenenia a ktorákoľvek z týchto hodnôt zahrnutá do pôvodných alebo dodatočných vlastných zdrojov.
Článok 448
Expozície voči úrokovému riziku pozícií, ktoré nie sú zahrnuté v obchodnej knihe
Pokiaľ ide o expozície voči úrokovému riziku pozícií, ktoré nie sú zahrnuté v obchodnej knihe, inštitúcie zverejňujú tieto informácie:
a)
povaha úrokového rizika a základné predpoklady (vrátane predpokladov týkajúcich sa predčasného splatenia úverov a vývoja vkladov splatných na požiadanie) a častosť merania úrokového rizika;
b)
zmena v príjmoch, zmena ekonomickej hodnoty alebo inej relevantnej veličiny použitej manažmentom pre šok smerom nahor alebo nadol v súlade s metódou manažmentu pre meranie úrokového rizika, rozčlenené podľa meny.
Článok 449
Expozície voči sekuritizačným pozíciám
Inštitúcie, ktoré vypočítavajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 5, alebo požiadavky na vlastné zdroje v súlade s článkom 337 alebo článkom 338, zverejňujú tieto informácie podľa možnosti osobitne za svoju obchodnú a neobchodnú knihu:
a)
opis cieľov inštitúcie v súvislosti so sekuritizačnou činnosťou;
b)
povahu ďalších rizík vrátane rizika likvidity spojeného so sekuritizovanými aktívami;
c)
druh rizík z hľadiska poradia vyrovnania podkladových sekuritizačných pozícií a z hľadiska aktív, ktoré sú podkladom týchto sekuritizačných pozícií prevzatých a udržiavaných resekuritizačnou činnosťou;
d)
rôzne úlohy, ktoré inštitúcia zohráva v sekuritizačnom procese;
e)
mieru účasti inštitúcie pri zohrávaní každej úlohy uvedenej v písmene d);
f)
opis postupov zavedených na monitorovanie zmien kreditného rizika a trhového rizika sekuritizačných expozícií vrátane toho, ako správanie podkladových aktív vplýva na sekuritizačné expozície, a opis toho, ako sa tieto postupy odlišujú v prípade resekuritizačných expozícií;
g)
opis politiky, ktorú inštitúcia uplatňuje pri používaní hedžingu a nefinancovaného zabezpečenia na zmiernenie rizík ponechaných sekuritizačných a resekuritizačných expozícií vrátane určenia významných protistrán poskytujúcich hedžing podľa príslušného druhu rizikovej expozície;
h)
prístupy k výpočtu hodnôt rizikovo vážených expozícií, ktoré inštitúcia uplatňuje pri svojej sekuritizačnej činnosti, vrátane druhov sekuritizačných expozícií, na ktoré sa každý prístup uplatňuje;
i)
druhy SSPE, ktoré inštitúcia ako sponzor využíva na sekuritizáciu expozícií tretích strán, vrátane toho, či inštitúcia má expozície voči týmto SSPE, a ak áno, v akej forme a v akom rozsahu, a to osobitne za súvahové a podsúvahové expozície, ako aj zoznam subjektov, ktoré inštitúcia riadi alebo ktorým poskytuje poradenstvo a ktoré investujú buď do sekuritizačných pozícií, ktoré sekuritizovala inštitúcia, alebo do SSPE, ktoré inštitúcia sponzoruje;
j)
súhrnný prehľad účtovných metód, ktoré inštitúcia využíva pri svojej sekuritizačnej činnosti, vrátane:
i)
informácie, či sa s transakciami zaobchádza ako s predajom alebo ako s financovaním;
ii)
vykazovania ziskov z predaja;
iii)
metód, základných predpokladov, vstupov a zmien z predchádzajúceho obdobia pri oceňovaní sekuritizačných pozícií;
iv)
zaobchádzania so syntetickými sekuritizáciami, ak nie je obsiahnuté v iných účtovných metódach;
v)
spôsobu, akým sa oceňujú aktíva čakajúce na sekuritizáciu, a či sú zaevidované v neobchodnej knihe alebo v obchodnej knihe inštitúcie;
vi)
politík vykazovania záväzkov v súvahe pri dohodách, v prípade ktorých by sa mohlo od inštitúcie vyžadovať, aby poskytla finančnú podporu pre sekuritizované aktíva;
k)
názvy ECAI používaných pri sekuritizácii a druhy expozícií, pre ktoré sa jednotlivé ratingové agentúry používajú;
l)
v náležitých prípadoch opis prístupu interného hodnotenia, ako je stanovený v tretej časti hlave II kapitole 5 oddiele 3, vrátane štruktúry procesu interného hodnotenia a vzťahu medzi interným hodnotením a externými ratingmi, použitia interného hodnotenia na iné účely než na výpočet kapitálu podľa prístupu interného hodnotenia, kontrolných mechanizmov pre proces interného posudzovania vrátane diskusie o nezávislosti, zodpovednosti a preskúmania procesu interného posudzovania, druhy expozícií, na ktoré sa proces interného posudzovania uplatňuje, a stresové faktory používané na určenie úrovní zvýšenia kreditnej kvality, podľa druhov expozícií;
m)
vysvetlenie významných zmien ktorýchkoľvek kvantitatívnych údajov zverejňovaných podľa písmen n) až q) od posledného vykazovaného obdobia;
n)
osobitne za obchodnú a neobchodnú knihu tieto informácie členené podľa druhu expozície:
i)
celkovú nesplatenú hodnotu expozícií sekuritizovaných inštitúciou, osobitne za tradičné a syntetické sekuritizácie a za sekuritizácie, pri ktorých inštitúcia koná len ako sponzor;
ii)
celkovú hodnotu ponechaných alebo odkúpených sekuritizačných pozícií v súvahe a sekuritizačných expozícií v podsúvahe;
iii)
celkovú hodnotu aktív čakajúcich na sekuritizáciu;
iv)
pri sekuritizovaných facilitách, na ktoré sa vzťahuje režim predčasného splatenia, celkové čerpané expozície priradené k podielu originátora, alebo k podielu investorov, celkové kapitálové požiadavky, ktoré vznikli inštitúcii voči podielu originátora, a celkové kapitálové požiadavky, ktoré vznikli inštitúcii voči podielom investora na čerpaných zostatkoch a nečerpaných linkách;
v)
hodnotu sekuritizačných pozícií, ktoré sa odpočítajú od vlastných zdrojov alebo ktorým sa priradí riziková váha 1 250 %;
vi)
súhrnný prehľad sekuritizačnej činnosti počas daného obdobia vrátane hodnoty sekuritizovaných expozícií a priznaného zisku alebo straty z predaja;
o)
osobitne za obchodnú knihu a za neobchodnú knihu tieto informácie:
i)
za každý použitý prístup ku kapitálovým požiadavkám celkovú hodnotu ponechaných alebo odkúpených sekuritizačných pozícií a s nimi spojených kapitálových požiadaviek rozdelených na sekuritizačné a resekuritizačné expozície a ďalej rozdelených na účelný počet pásem rizikových váh alebo pásem kapitálových požiadaviek;
ii)
celkovú hodnotu ponechaných alebo odkúpených resekuritizačných pozícií rozdelených podľa expozície pred hedžingom/poistením a po ňom a podľa expozície voči finančným ručiteľom, ďalej rozdelenej podľa kategórií kreditnej spoľahlivosti ručiteľov alebo podľa mena ručiteľa;
p)
za neobchodnú knihu a v súvislosti s expozíciami sekuritizovanými inštitúciou hodnotu sekuritizovaných aktív zhoršenej kvality/po termíne splatnosti a strát, ktoré inštitúcia vykázala počas daného obdobia, v oboch prípadoch rozdelené podľa druhu expozície;
q)
za obchodnú knihu celkové nesplatené expozície sekuritizované inštitúciou, na ktoré sa vzťahuje kapitálová požiadavka pre trhové riziko, rozdelené na tradičné/syntetické a podľa druhu expozície;
r)
v náležitých prípadoch, či inštitúcia poskytla podporu v zmysle článku 248 ods. 1 a vplyv na vlastné zdroje.
Článok 450
Politika odmeňovania
1. V súvislosti s politikou a postupmi odmeňovania inštitúcie pre tie kategórie pracovníkov, ktorých profesionálne činnosti majú významný vplyv na jej rizikový profil, inštitúcie zverejňujú aspoň tieto informácie:
a)
informácie týkajúce sa rozhodovacieho procesu použitého pri určení politiky odmeňovania, ako aj počet zasadnutí riadiaceho orgánu, ktorý vykonáva dohľad nad odmeňovaním, počas finančného roka, vrátane prípadných informácií o zložení a mandáte výboru pre odmeňovanie, externého poradcu, ktorého služby sa použili pri určení politiky odmeňovania, a úlohy príslušných zúčastnených strán;
b)
informácie týkajúce sa väzby medzi odmenou a výkonnosťou;
c)
najdôležitejšie koncepčné vlastnosti systému odmeňovania vrátane informácií o kritériách použitých na meranie výkonnosti a zohľadnenie rizika, politika odkladu a kritériá nadobúdania práv;
d)
pomery medzi pevnou a pohyblivou zložkou odmeňovania stanovené v článku 94 ods. 1 písm. g) smernice 2013/36/EÚ;
e)
informácie o výkonnostných kritériách, na ktorých sa zakladá nárok na akcie, opcie alebo pohyblivé zložky odmeňovania;
f)
hlavné parametre a zdôvodnenie akéhokoľvek systému pohyblivých zložiek a všetkých ďalších nepeňažných výhod;
g)
súhrnné kvantitatívne informácie o odmeňovaní rozčlenené podľa obchodnej oblasti;
h)
súhrnné kvantitatívne informácie o odmeňovaní rozčlenené podľa vrcholového manažmentu a pracovníkov, ktorých činnosti majú významný vplyv na profil inštitúcie z hľadiska rizika, týkajúce sa:
i)
výšky odmien za finančný rok rozdelených na pevnú a pohyblivú odmenu a počtu príjemcov;
ii)
výšky a formy pohyblivej odmeny rozdelenej na peňažnú hotovosť, akcie, nástroje, ktoré súvisia s akciami, a ďalšie formy;
iii)
výšky zostávajúceho odloženého odmeňovania rozdeleného na nárokovateľné a nenárokovateľné časti;
iv)
sumy odloženého odmeňovania priznaného počas účtovného obdobia, vyplateného a zníženého v dôsledku úprav na základe dosiahnutých výsledkov;
v)
nových platieb v súvislosti s prijatím do zamestnania a odstupným vyplatených počas účtovného obdobia a počtu príjemcov takýchto platieb;
vi)
výšky odstupného priznaného počas účtovného obdobia, počtu príjemcov a najvyššej takejto platby priznanej jednotlivcovi;
i)
počet osôb, ktorým boli vyplatené odmeny v sume 1 milión EUR alebo vyššej za finančný rok, v prípade odmien v sume od 1 do 5 miliónov EUR v členení na pásma po 500 000 EUR a v prípade odmien v sume 5 miliónov EUR a viac v členení na pásma po 1 milióne EUR;
j)
na žiadosť členského štátu alebo príslušného orgánu celkovú odmenu každého člena riadiaceho orgánu alebo vrcholového manažmentu.
2. V prípade inštitúcií, ktoré sú významné z hľadiska ich veľkosti, vnútornej organizácie a povahy, rozsahu a zložitosti ich činností, sa kvantitatívne informácie uvedené v tomto článku sprístupňujú aj na úrovni členov riadiaceho orgánu inštitúcie.
Požiadavky ustanovené v tomto článku inštitúcie dodržiavajú spôsobom, ktorý je primeraný ich veľkosti, vnútornej organizácii, ako aj povahe, rozsahu a zložitosti ich činností, a bez toho, aby bola dotknutá smernica 95/46/ES.
Článok 451
Finančná páka
1. Inštitúcie zverejňujú tieto informácie týkajúce sa ich ukazovateľa finančnej páky vypočítaného v súlade s článkom 429 a ich riadenia rizika nadmerného využívania finančnej páky:
a)
ukazovateľ finančnej páky a spôsob uplatnenia článku 499 ods. 2 a 3 inštitúciou;
b)
členenie veľkosti celkovej expozície, ako aj zosúladenie celkovej miery expozície s relevantnými informáciami zverejnenými v uverejnenej účtovnej závierke;
c)
ak je to relevantné, sumu nevykazovaných spravovaných aktív v súlade s článkom 429 ods. 11;
d)
opis postupov používaných na riadenie rizika nadmerného využívania finančnej páky;
e)
opis faktorov, ktoré mali vplyv na ukazovateľ finančnej páky počas obdobia, ktorého sa zverejnený ukazovateľ finančnej páky týka.
2. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom určiť jednotný vzor na zverejňovanie informácií na účel zverejňovania uvedeného v odseku 1 a pokyny, ako používať takýto vzor.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 30. júna 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
HLAVA III
KVALIFIKAČNÉ POŽIADAVKY NA POUŽITIE OSOBITNÝCH NÁSTROJOV ALEBO METODÍK
Článok 452
Použitie prístupu IRB na kreditné riziko
Inštitúcie, ktoré počítajú rizikovo vážené expozície podľa prístupu IRB, zverejňujú tieto informácie:
a)
povolenie prístupu alebo odsúhlaseného prechodu príslušným orgánom;
b)
vysvetlenie a preskúmanie:
i)
štruktúry interných ratingových systémov a vzťahu medzi internými a externými ratingmi;
ii)
použitia interných odhadov, ktoré neslúžia na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 3;
iii)
procesu riadenia a zohľadňovania zmierňovania kreditného rizika;
iv)
kontrolných mechanizmov pre ratingové systémy vrátane opisu nezávislosti, zodpovednosti a preskúmania ratingových systémov;
c)
opis interného ratingového postupu osobitne pre každú z týchto tried expozícií:
i)
ústredné vlády a centrálne banky;
ii)
inštitúcie;
iii)
podnikateľské subjekty vrátane MSP, špecializovaných úverov a odkúpených podnikových pohľadávok;
iv)
retail pre každú kategóriu expozícií, ktorým zodpovedajú rôzne korelácie uvedené v článku 154 ods. 1 až 4;
v)
kapitálové cenné papiere;
d)
hodnoty expozície pre každú triedu expozícií uvedenú v článku 147. Expozície voči ústredným vládam a centrálnym bankám, inštitúciám a podnikateľským subjektom, v súvislosti s ktorými používajú inštitúcie vlastné odhady LGD alebo konverzné faktory na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií, sa zverejňujú oddelene od expozícií, v prípade ktorých inštitúcie tieto odhady nepoužívajú;
e)
pre každú z tried expozícií ústredné vlády a centrálne banky, inštitúcie, podnikateľské subjekty a akcie zverejňujú inštitúcie prostredníctvom dostatočného počtu ratingových stupňov dlžníka (vrátane zlyhania), aby sa zabezpečila dostatočná diferenciácia kreditného rizika, tieto informácie:
i)
celkové expozície (súčet nesplatených úverov a hodnôt expozícií nevyčerpaných prísľubov v prípade tried expozícií: ústredné vlády a centrálne banky, inštitúcie a podnikateľské subjekty) a nesplatenú sumu v prípade kapitálových cenných papierov;
ii)
expozíciami váženú priemernú rizikovú váhu;
iii)
hodnotu nevyčerpaných prísľubov a expozíciami vážené priemerné hodnoty expozícií pre každú triedu expozícií v prípade, že inštitúcie používajú na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií vlastné odhady konverzných faktorov;
f)
v prípade triedy retailových expozícií a všetkých kategórií stanovených v písmene c) bode iv) buď zverejňované informácie uvedené v písmene e) (v prípade potreby v skupinách) alebo analýzu expozícií (nesplatené úvery a hodnoty expozícií nevyčerpaných prísľubov) založenú na dostatočnom počte stupňov EL, aby sa zabezpečila dostatočná diferenciácia kreditného rizika (v prípade potreby v skupinách);
g)
skutočné špecifické úpravy kreditného rizika v predchádzajúcom období pre každú triedu expozícií (pri retailových expozíciách, pre všetky kategórie stanovené v písmene c) bode iv)) a informácie o tom, ako sa líšia v porovnaní so skúsenosťami z minulosti;
h)
opis faktorov, ktoré mali vplyv na zaznamenanú stratu (napríklad, či inštitúcia zaznamenala miery zlyhania alebo LGD a konverzné faktory, ktoré boli vyššie než priemer);
i)
odhady inštitúcie v porovnaní so skutočnými výsledkami za dlhšie obdobie. Obsahujú aspoň informácie o odhadoch strát v porovnaní so skutočnými stratami pre každú triedu expozícií [pri retailových expozíciách, pre všetky kategórie stanovené v písmene c) bode iv)] za dostatočne dlhé obdobie na zmysluplné hodnotenie fungovania interných ratingových postupov pre každú triedu expozícií [pri retailových expozíciách, pre všetky kategórie stanovené v písmene c) bode iv)]. V prípade potreby inštitúcie tieto informácie ďalej rozvedú s cieľom poskytnúť analýzu PD a inštitúcie, ktoré používajú vlastné odhady LGD a/alebo konverzné faktory, uvádzajú výsledky LGD a konverzných faktorov v porovnaní s odhadmi, ktoré poskytli v rámci zverejnených informácií týkajúcich sa kvantitatívneho hodnotenia rizika stanovených v tomto článku;
j)
pri všetkých triedach expozícií uvedených v článku 147 a pri každej kategórii expozície, ktorej zodpovedajú rozdielne korelácie v článku 154 ods. 1 až 4:
i)
v prípade inštitúcií, ktoré používajú vlastné odhady LGD na výpočet rizikovo vážených expozícií, expozíciou vážený priemer LGD a PD v percentuálnom vyjadrení za každé relevantné geografické umiestnenie expozícií voči kreditným rizikám;
ii)
v prípade inštitúcií, ktoré nepoužívajú vlastné odhady LGD, expozíciou vážený priemer PD v percentuálnom vyjadrení za každé relevantné geografické umiestnenie expozícií voči kreditným rizikám.
Na účely písmena c) opis obsahuje druhy expozícií zahrnuté v danej triede expozícií, vymedzenie pojmov, metódy a údaje týkajúce sa odhadov a validácie PD, a prípadne aj LGD a konverzné faktory vrátane predpokladov uplatnených pri odvodzovaní týchto premenných, ako aj opis významných odchýlok od vymedzenia pojmu zlyhanie, ako sa stanovuje v článku 178, vrátane širokých segmentov ovplyvnených týmito odchýlkami.
Relevantné geografické umiestnenie expozícií voči kreditným rizikám sú na účely písmena j) expozície v členských štátoch, v ktorých bolo inštitúcii udelené povolenie, a členské štáty alebo tretie krajiny, v ktorých inštitúcie vykonávajú činnosť prostredníctvom pobočky alebo dcérskej spoločnosti.
Článok 453
Použitie metód zmierňovania kreditného rizika
Inštitúcie, ktoré uplatňujú postupy zmierňovania kreditného rizika, zverejňujú tieto informácie:
a)
politiky a postupy pre vzájomné započítavanie v súvahe a v podsúvahe a rozsah, v ktorom inštitúcie využívajú toto vzájomné započítavanie;
b)
politiky a postupy, ktoré sa uplatňujú v rámci oceňovania a riadenia kolaterálu;
c)
opis hlavných druhov kolaterálu, ktoré inštitúcie prijímajú;
d)
hlavné kategórie ručiteľov a protistrán v prípade kreditných derivátov a ich úverovej bonity;
e)
informácie o koncentráciách trhového alebo kreditného rizika v rámci zmierňovania kreditného rizika;
f)
celkovú hodnotu expozície (v prípade potreby po vzájomnom započítavaní v súvahe alebo v podsúvahe), ktorá je po uplatnení úprav z dôvodu volatility krytá prípustným finančným kolaterálom a iným prípustným kolaterálom, a to v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade so štandardizovaným prístupom alebo prístupom IRB, ale neposkytujú vlastné odhady LGD alebo konverzné faktory vzhľadom na triedy expozícií, a to osobitne pre každú triedu expozícií;
g)
celkovú expozíciu (v prípade potreby po vzájomnom započítavaní v súvahe alebo v podsúvahe), ktorá je krytá zárukami alebo kreditnými derivátmi, a to v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade so štandardizovaným prístupom alebo prístupom IRB, a to osobitne pre každú triedu expozícií. V prípade triedy kapitálových expozícií sa táto požiadavka uplatňuje na každý z prístupov ustanovených v článku 155.
Článok 454
Použitie pokročilých prístupov merania pre operačné riziko
Inštitúcie, ktoré na výpočet svojich požiadaviek na vlastné zdroje pre operačné riziko používajú pokročilé prístupy merania stanovené v článkoch 321 až 324, zverejňujú opis použitia poistenia a ďalších mechanizmov presunu rizika na účely zmierňovania tohto rizika.
Článok 455
Použitie interných modelov pre trhové riziko
Inštitúcie, ktoré počítajú kapitálové požiadavky v súlade s článkom 363, zverejňujú tieto informácie:
a)
pre každé zahrnuté subportfólio:
i)
charakteristiky použitých modelov;
ii)
podľa potreby, v prípade interných modelov pre inkrementálne riziko zlyhania a riziko migrácie a pre korelačné obchodovanie, použité metodiky a riziká merané s použitím interného modelu vrátane opisu prístupu, ktorý inštitúcia použila na určenie horizontov likvidity, metodík používaných na docielenie toho, aby hodnotenie kapitálu spĺňalo požadovaný štandard správnosti, a prístupov použitých na validáciu modelu;
iii)
opis stresového testovania uplatneného na subportfólio;
iv)
opis prístupov použitých na spätné testovanie a validáciu presnosti a konzistentnosti interných modelov a modelových postupov;
b)
rozsah povolenia udeleného príslušným orgánom;
c)
opis miery a metodík na spĺňanie požiadaviek stanovených v článkoch 104 a 105;
d)
najvyššiu, najnižšiu a strednú hodnotu:
i)
meraní dennej hodnoty v riziku za vykazované obdobie a ku koncu obdobia;
ii)
meraní stresovanej hodnoty v riziku v za vykazované obdobie a ku koncu obdobia;
iii)
z hodnôt rizika pre inkrementálne riziko zlyhania a riziko migrácie a pre špecifické riziko korelačného obchodného portfólia za vykazované obdobie a ku koncu obdobia;
e)
prvky požiadaviek na vlastné zdroje uvedené v článku 364;
f)
vážený priemerný horizont likvidity za každé subportfólio, na ktoré sa vzťahujú interné modely pre inkrementálne riziko zlyhania a riziko migrácie a pre korelačné obchodovanie;
g)
porovnanie denných meraní hodnoty v riziku na konci dňa s jednodennými zmenami hodnoty portfólia ku koncu nasledujúceho obchodného dňa spolu s analýzou dôležitých prekročení počas vykazovaného obdobia.
DEVIATA ČASŤ
DELEGOVANÉ A VYKONÁVACIE AKTY
Článok 456
Delegované akty
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijať v súlade s článkom 462 delegované akty, týkajúce sa týchto aspektov:
a)
spresnenie vymedzenia pojmov uvedených v článkoch 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 a 411 s cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tohto nariadenia;
b)
spresnenie vymedzenia pojmov uvedených v článkoch 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 a 411 s cieľom zohľadniť pri uplatňovaní tohto nariadenia vývoj na finančných trhoch;
c)
zmeny a doplnenia zoznamu tried expozícií v článkoch 112 a 147 s cieľom zohľadniť vývoj na finančných trhoch;
d)
hodnoty stanovené v článku 123 písm. c), článku 147 ods. 5 písm. a), článku 153 ods. 4 a článku 162 ods. 4 s cieľom zohľadniť účinky inflácie;
e)
zoznam a klasifikácia podsúvahových položiek uvedených v prílohách I a II s cieľom zohľadniť vývoj na finančných trhoch;
f)
úprava kategórií investičných spoločností v článku 95 ods. 1 a v článku 96 ods. 1 s cieľom zohľadniť vývoj na finančných trhoch;
g)
spresnenie požiadavky stanovenej v článku 97 s cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tohto nariadenia;
h)
zmeny a doplnenia zmeny požiadaviek na vlastné zdroje stanovených v článkoch 301 až 311 tohto nariadenia a v článkoch 50a až 50d nariadenia (EÚ) č. 648/2012, aby sa zohľadnil vývoj alebo zmeny medzinárodných predpisov pre expozície voči centrálnej protistrane;
i)
objasnenie podmienok uvedených vo výnimkách ustanovených v článku 400;
j)
zmeny hodnôt kapitálu a veľkosti celkovej expozície ukazovateľa finančnej páky uvedeného v článku 429 ods. 2 s cieľom napraviť akékoľvek nedostatky zistené na základe vykazovania uvedeného v článku 430 ods. 1 skôr, než inštitúcie musia uverejniť ukazovateľ finančnej páky, ako sa stanovuje v článku 451 ods. 1 písm. a).
2. EBA monitoruje požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok a do 1. januára 2015 predloží Komisii správu. V správe posúdi najmä:
a)
zaobchádzanie s požiadavkou na krytie rizika úpravy ocenenia pohľadávok ako so samostatnou požiadavkou v porovnaní so zaobchádzaním s touto požiadavkou ako s integrovanou zložkou rámca trhového rizika;
b)
rozsah požiadavky na krytie rizika úpravy ocenenia pohľadávky vrátane výnimky uvedenej v článku 482;
c)
prípustné hedžingy;
d)
výpočet kapitálových požiadaviek pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok.
Komisii sa na základe tejto správy a ak to vzhľadom na zistenia bude potrebné udelí aj právomoc prijať delegovaný akt v súlade s článkom 462 s cieľom zmeniť článok 381, článok 381 ods. 1 až 3 a články 383 až 386.
Článok 457
Technické úpravy a opravy
Komisii sa udeľuje právomoc prijať delegované akty v súlade s článkom 462, vykonávať technické úpravy a opravy nepodstatných prvkov v nasledujúcich ustanoveniach s cieľom zohľadniť nový vývoj v súvislosti s novými finančnými produktmi alebo činnosťami, vykonávať úpravy na zohľadnenie vývoja po prijatí tohto nariadenia v ostatných legislatívnych aktoch Únie týkajúcich sa finančných služieb a účtovníctva vrátane účtovných štandardov vychádzajúcich z nariadenia (ES) č. 1606/2002:
a)
požiadavky na vlastné zdroje pre kreditné riziko stanovené v článkoch 111 až 134, a v článkoch 143 až 191;
b)
účinky zmierňovania kreditného rizika v súlade s článkami 193 až 241;
c)
požiadavky na vlastné zdroje na sekuritizáciu stanovené v článkoch 243 až 266;
d)
požiadavky na vlastné zdroje pre kreditné riziká protistrany v súlade s článkami 272 až 311;
e)
požiadavky na vlastné zdroje pre operačné riziko stanovené v článkoch 315 až 324;
f)
požiadavky na vlastné zdroje pre trhové riziko stanovené v článkoch 325 až 377;
g)
požiadavky na vlastné zdroje pre riziko vyrovnania stanovené v článkoch 378 a 379;
h)
požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok stanovené v článkoch 383, 384 a 386;
i)
druhá časť a článok 99 len v dôsledku vývoja účtovných štandardov alebo požiadaviek, ktorými sa zohľadňujú právne predpisy Únie.
Článok 458
Makroprudenciálne alebo systémové riziko identifikované na úrovni členského štátu
1. Členské štáty určia orgán zodpovedný za uplatňovanie tohto článku. Tento orgán je príslušný orgán alebo určený orgán.
2. Ak orgán určený podľa odseku 1 identifikuje zmeny v intenzite makroprudenciálneho alebo systémového rizika vo finančnom systéme s možnými závažnými negatívnymi dôsledkami pre finančný systém a reálnu ekonomiku v konkrétnom členskom štáte a ktoré by sa podľa uvedeného orgánu lepšie riešili prostredníctvom prísnejších vnútroštátnych opatrení, oznámi to Európskemu parlamentu, Rade, Komisii, ESRB a EBA a predloží príslušné kvantitatívne a kvalitatívne podklady týkajúce sa všetkých nasledujúcich skutočností:
a)
zmien v intenzite makroprudenciálneho alebo systémového rizika;
b)
dôvodov, prečo by tieto zmeny mohli ohroziť finančnú stabilitu na vnútroštátnej úrovni;
c)
odôvodnenie, prečo sa zistené makroprudenciálne alebo systémové riziko nemôže primerane riešiť na základe článkov 124 a 164 tohto nariadenia a článkov 101, 103, 104, 105, 133 a 136 smernice 2013/36/EÚ vzhľadom na relatívnu účinnosť týchto opatrení;
d)
návrhu vnútroštátnych opatrení pre inštitúcie, ktorým bolo udelené povolenie na vnútroštátnej úrovni, alebo pre niektorú zložku týchto inštitúcií, zameraných na zmiernenie zmien intenzity rizika a týkajúcich sa:
i)
úrovne vlastných zdrojov podľa článku 92;
ii)
požiadaviek na veľkú majetkovú angažovanosť podľa článku 392 a článkov 395 až 403;
iii)
požiadaviek na zverejňovanie podľa článkov 431 až 455;
iv)
úrovne vankúša na zachovanie kapitálu stanovenej v článku 129 smernice 2013/36/EÚ;
v)
požiadaviek likvidity stanovených v šiestej časti;
vi)
rizikových váh zameraných na majetkové bubliny v sektore nehnuteľného majetku určeného na bývanie a podnikanie; alebo
vii)
expozícií vnútri finančného sektora;
e)
vysvetlenia, prečo orgán určený v súlade s odsekom 1 považuje tieto navrhované opatrenia za vhodné, účinné a primerané na riešenie situácie; a
f)
posúdenia pravdepodobného pozitívneho alebo negatívneho vplyvu navrhovaných opatrení na vnútorný trh na základe informácií, ktoré sú dotknutému členskému štátu k dispozícii.
3. Ak sú orgány určené podľa odseku 1 oprávnené uplatniť v súlade s týmto článkom vnútroštátne opatrenia, poskytnú dotknutým príslušným orgánom alebo určeným orgánom v iných členských štátoch všetky relevantné informácie.
4. Na Radu uznášajúcu sa kvalifikovanou väčšinou sa deleguje právomoc prijať na návrh Komisie vykonávací akt s cieľom zamietnuť navrhované vnútroštátne opatrenia uvedené v odseku 2 písm. d).
ESRB a EBA do jedného mesiaca po tom, čo dostanú oznámenie uvedené v odseku 2, poskytnú Rade, Komisii a dotknutým členským štátom svoje stanoviská k bodom uvedeným v uvedenom odseku.
Komisia môže po maximálnom možnom zohľadnení stanovísk uvedených v druhom pododseku a ak existujú pevné, silné a podrobné dôkazy o tom, že opatrenie bude mať negatívny vplyv na vnútorný trh, ktorý prevažuje nad prínosmi pre finančnú stabilitu vyplývajúcimi zo zníženia identifikovaného makroprudenciálneho systémového rizika, do jedného mesiaca navrhnúť Rade vykonávací akt s cieľom zamietnuť navrhované vnútroštátne opatrenia.
Ak Komisia v uvedenej jednomesačnej lehote návrh nepredloží, dotknutý členský štát môže bezodkladne prijať opatrenia na obdobie až dvoch rokov alebo kým makroprudenciálne alebo systémové riziko neprestane existovať, ak k tomu dôjde skôr.
Rada prijíma rozhodnutie o návrhu Komisie v lehote jeden mesiac po doručení návrhu a uvedie svoje dôvody zamietnutia alebo nezamietnutia navrhovaných vnútroštátnych opatrení.
Rada zamietne navrhované vnútroštátne opatrenia len vtedy, ak sa domnieva, že jedna alebo viacero z týchto podmienok nie je splnených:
a)
zmeny v intenzite makroprudenciálneho alebo systémového rizika majú takú povahu, že predstavujú riziko pre finančnú stabilitu na vnútroštátnej úrovni;
b)
na základe článkov 124 a 164 tohto nariadenia a článkov 101, 103, 104, 105, 133, a 136 smernice 2013/36/EÚ nie je možné náležite riešiť identifikované makroprudenciálne alebo systémové riziko, pričom sa prihliada na relatívnu účinnosť týchto opatrení;
c)
navrhované vnútroštátne opatrenia sú vhodnejšie na riešenie zisteného makroprudenciálneho alebo systémového rizika a nemajú na celý finančný systém alebo jeho časti v iných členských štátov alebo v celej Únii neprimeraný nepriaznivý vplyv, čo by predstavovalo alebo vytváralo prekážku fungovania vnútorného trhu;
d)
daná záležitosť sa týka iba jedného členského štátu; a
e)
riziká sa prostredníctvom iných opatrení stanovených v tomto nariadení alebo smernici 2013/36/EÚ ešte neriešili.
Rada pri posudzovaní zohľadňuje stanovisko ESRB a EBA a vychádza z podkladov, ktoré v súlade s odsekom 2 predložil orgán určený podľa odseku 1.
Ak Rada do jedného mesiaca po doručení návrhu Komisie neprijme vykonávací akt, členský štát môže prijať opatrenia a uplatňovať ich na obdobie až dvoch rokov alebo kým makroprudenciálne alebo systémové riziko neprestane existovať, ak k tomu dôjde skôr.
5. Iné členské štáty môžu uznať opatrenia stanovené v súlade s týmto článkom a uplatňovať ich na pobočky, ktorým bolo udelené vnútroštátne povolenie, nachádzajúce sa v členskom štáte oprávnenom uplatňovať tieto opatrenia.
6. Ak členské štáty uznajú opatrenia stanovené v súlade s týmto článkom, informujú Radu, Komisiu, EBA, ESRB a členský štát oprávnený uplatňovať tieto opatrenia.
7. Členský štát pri rozhodovaní o tom, či uznať opatrenia stanovené v súlade s týmto článkom, zohľadní kritériá stanovené v odseku 4.
8. Členský štát oprávnený uplatňovať opatrenia môže požiadať ESRB, aby jednému alebo viacerým členským štátom, ktoré neuznajú opatrenia, vydal odporúčanie uvedené v článku 16 nariadenia (EÚ) č. 1092/2010.
9. Členské štáty pred uplynutím platnosti oprávnenia vydaného v súlade s odsekom 4 preskúmajú po porade s ESRB a EBA situáciu a na základe toho môžu v súlade s postupom uvedeným v odseku 4 prijať nové rozhodnutie o predĺžení obdobia uplatňovania vnútroštátnych opatrení zakaždým o jeden rok. Po prvom predĺžení Komisia po porade s ESRB a EBA preskúma situáciu aspoň raz za rok.
10. Bez ohľadu na postup stanovený v odsekoch 3 až 10 môžu členské štáty zvýšiť svoje rizikové váhy nad úroveň rizikových váh ustanovených v nariadení až do 25 % v prípade expozícií identifikovaných v odseku 2 písm. d) bod vi) a vii) tohto článku a sprísniť limit veľkej majetkovej angažovanosti uvedený v článku 395 až o 15 % na obdobie až dvoch rokov alebo kým makroprudenciálne alebo systémové riziko neprestane existovať, ak k tomu dôjde skôr, a to za predpokladu, že sú splnené podmienky a požiadavky na oznamovanie uvedené v odseku 2 tohto článku.
Článok 459
Prudenciálne požiadavky
Komisii sa udeľuje právomoc prijať v súlade s článkom 462 delegované akty na uloženie prísnejších prudenciálnych požiadaviek na obdobie jedného roka pre expozície, ak je to potrebné na zohľadnenie zmien intenzity mikroprudenciálnych a makroprudenciálnych rizík, ktoré vyplývajú z vývoja trhu v Únii alebo mimo Únie s vplyvom na všetky členské štáty, a ak na riešenie týchto rizík nepostačujú nástroje tohto nariadenia a smernice 2013/36/EÚ, a to najmä na základe odporúčania alebo stanoviska ESRB alebo EBA, týkajúcich sa:
a)
úrovne vlastných zdrojov ustanovenej v článku 92;
b)
požiadaviek na veľkú majetkovú angažovanosť ustanovených v článku 392 a článkoch 395 až 403;
c)
požiadaviek na zverejňovanie podľa článkov 431 až 455.
Komisia s pomocou ESRB aspoň raz za rok predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o vývoji na trhu, ktorý si môže vyžadovať použitie tohto článku.
Článok 460
Likvidita
1. Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať v súlade s článkom 462 delegovaný akt s cieľom podrobne upresniť všeobecnú požiadavku stanovenú v článku 412 ods. 1. Delegovaný akt prijatý v súlade s týmto odsekom vychádza z položiek, ktoré sa majú vykazovať podľa šiestej časti hlavy II a prílohy III, upresní sa v ňom, za akých okolností musia príslušné orgány stanoviť úverovým inštitúciám konkrétne úrovne kladných a záporných peňažných tokov, aby sa zachytili špecifické riziká, ktorým sú vystavené, a dodržia sa v ňom prahové hodnoty stanovené v odseku 2.
2. Požiadavka na krytie likvidity uvedená v článku 412 sa zavedie postupne takto:
a)
60 % požiadavky na krytie likvidity v roku 2015;
b)
70 % od 1. januára 2016;
c)
80 % od 1. januára 2017;
d)
100 % od 1. januára 2018.
Na tieto účely Komisia zohľadní správy uvedené v článku 509 ods. 1, 2 a 3 a medzinárodné normy vypracované medzinárodnými fórami, ako aj špecifiká Únie.
Komisia prijme delegovaný akt uvedený v odseku 1 do 30. júna 2014. Tento akt nadobudne účinnosť najneskôr do 31. decembra 2014, ale nebude sa uplatňovať pred 1. januárom 2015.
Článok 461
Preskúmanie postupného zavedenia požiadavky na krytie likvidity
1. EBA po porade s ESRB podá Komisii do 30. júna 2016 správu o tom, či by sa postupné zavedenie požiadavky na krytie likvidity uvedenej v článku 460 ods. 2 malo zmeniť. V tejto analýze sa náležite zohľadní vývoj na trhu a vývoj v oblasti medzinárodnej regulácie, ako aj špecifiká Únie.
EBA vo svojej správe posúdi najmä odklad zavedenia minimálneho záväzného štandardu na úrovni 100 % do 1. januára 2019. V správe sa zohľadnia ročné správy uvedené v článku 509 ods. 1, relevantné trhové údaje a odporúčania všetkých príslušných orgánov.
2. Na Komisiu sa v prípade, že je potrebné reagovať na vývoj na trhu a iný vývoj, deleguje právomoc prijať v súlade s článkom 462 delegovaný akt s cieľom upraviť postupné zavedenie uvedené v článku 460 a odložiť do roku 2019 zavedenie minimálneho záväzného štandardu na úrovni 100 % pre požiadavku na krytie likvidity stanovenú v článku 412 ods. 1 a uplatniť v roku 2018 minimálny záväzný štandard na úrovni 90 % pre požiadavku na krytie likvidity.
Komisia na účely posúdenia nevyhnutnosti odkladu zohľadní správu a posúdenie uvedené v odseku 1.
Delegovaný akt prijatý v súlade s týmto článkom sa neuplatňuje pred 1. januárom 2018 a nadobudne účinnosť do 30. júna 2017.
Článok 462
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článkoch 456 až 460 sa udeľuje na dobu neurčitú od 31 decembra 2014.
3. Delegovanie právomoci uvedené v článkoch 456 až 460 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článkov 456 až 460 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote troch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o tri mesiace.
Článok 463
Námietky voči regulačným technickým predpisom
Ak Komisia prijme regulačný technický predpis podľa tohto nariadenia, ktorý je rovnaký ako návrh regulačného technického predpisu, ktorý predložil EBA, lehota, počas ktorej môže Európsky parlament a Rada vzniesť námietku voči tomuto regulačnému technickému predpisu, je jeden mesiac odo dňa jeho oznámenia. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o jeden mesiac. Odchylne od článku 13 ods. 1 druhého pododseku nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 sa lehota, počas ktorej môže Európsky parlament a Rada vzniesť námietku voči uvedenému regulačnému technickému predpisu, môže v prípade potreby ďalej predĺžiť o jeden mesiac.
Článok 464
Európsky bankový výbor
1. Komisii pomáha Európsky bankový výbor zriadený rozhodnutím Komisie 2004/10/ES (32). Týmto výborom je výbor v zmysle článku 3 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
DESIATA ČASŤ
PRECHODNÉ USTANOVENIA, SPRÁVY, PRESKÚMANIA A ZMENY
HLAVA I
PRECHODNÉ USTANOVENIA
KAPITOLA 1
Požiadavky na vlastné zdroje, nerealizované zisky a straty oceňované v reálnej hodnote a odpočty
Oddiel 1
Požiadavky na vlastné zdroje
Článok 465
Požiadavky na vlastné zdroje
1. Odchylne od článku 92 ods. 1 písm. a) a b) sa uplatňujú tieto požiadavky na vlastné zdroje odo 1 januára 2014 do 31. decembra 2014:
a)
ukazovateľ vlastného kapitálu Tier 1 na úrovni, ktorá sa nachádza od 4 % do 4,5 %;
b)
ukazovateľ kapitálu Tier 1 na úrovni, ktorá sa nachádza v rozsahu od 5,5 % do 6 %.
2. Príslušné orgány určia a uverejnia úrovne ukazovateľov vlastného kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 1 v rozsahoch stanovených v odseku 1, ktoré inštitúcie musia splniť alebo prekročiť.
Článok 466
Prvé uplatnenie medzinárodných štandardov finančného výkazníctva (IFRS)
Odchylne od článku 24 ods. 2 udelia príslušné orgány inštitúciám, od ktorých sa po prvýkrát vyžaduje vykonať ocenenie aktív a podsúvahových položiek, ako aj určenie vlastných zdrojov v súlade s medzinárodnými účtovnými štandardmi uplatniteľnými podľa nariadenia (ES) č. 1606/2002, prípravný čas 24 mesiacov na zavedenie potrebných interných procesov a technických požiadaviek.
Oddiel 2
Nerealizované zisky a straty oceňované v reálnej hodnote
Článok 467
Nerealizované straty oceňované v reálnej hodnote
1. Odchylne od článku 35 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 inštitúcie zahŕňajú do výpočtu svojich položiek vlastného kapitálu Tier 1 len príslušnú percentuálnu mieru nerealizovaných strát súvisiacich s aktívami alebo záväzkami oceňovaných v reálnej hodnote a vykázaných v súvahe, okrem strát uvedených v článku 33 a všetkých ostatných nerealizovaných strát vykázaných v rámci výkazu ziskov a strát.
2. Príslušná percentuálna miera na účely odseku 1 sa nachádza v týchto pásmach:
a)
20 % až 100 % v období odo dňa začatia uplatňovania 1 januára 2014 do 31 decembra 2014;
b)
40 % až 100 % v období od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
60 % až 100 % v období od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016; a
d)
80 % až 100 % na obdobie od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017.
Odchylne od odseku 1 môžu príslušné orgány v prípadoch, v ktorých sa takéto zaobchádzanie uplatnilo pred 1 januára 2014, umožniť inštitúciám nezahrnúť do žiadneho prvku vlastných zdrojov nerealizované zisky ani straty z expozícií voči ústredným vládam zaradeným do kategórie „K dispozícii na predaj“ štandardu IAS 39, ktoré schválila EÚ.
Zaobchádzanie ustanovené v druhom pododseku sa uplatňuje dovtedy, kým Komisia neprijme nariadenie na základe nariadenia 1606/2002, ktorým sa schvália medzinárodné štandardy finančného výkazníctva nahrádzajúce IAS 39.
3. Príslušné orgány určia a uverejnia príslušnú percentuálnu mieru v pásmach stanovených v odseku 2 písm. a) až d).
Článok 468
Nerealizované zisky oceňované v reálnej hodnote
1. Odchylne od článku 35 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 inštitúcie vyradia zo svojich položiek vlastného kapitálu Tier 1 príslušnú percentuálnu časť nerealizovaných ziskov súvisiacich s aktívami alebo záväzkami oceňovaných v reálnej hodnote a vykázaných v súvahe, okrem ziskov uvedených v článku 33 a všetkých ostatných nerealizovaných ziskov s výnimkou tých, ktoré sa týkajú investičného majetku vykázaného v rámci výkazu ziskov a strát. Výsledná zostávajúca suma týchto ziskov sa nevyradí z položiek vlastného kapitálu Tier 1.
2. Na účely odseku 1 je príslušná percentuálna hodnota na úrovni 100 % počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014, a po tomto dátume je v týchto pásmach:
a)
60 % až 100 % v období od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
b)
40 % až 100 % v období od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016;
c)
20 % až 100 % na obdobie od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017.
Ak podľa článku 467 požaduje príslušný orgán od 1. januára 2015 od inštitúcií, aby do výpočtu vlastného kapitálu Tier 1 zahrnuli kapitál vo výške 100 % svojich nerealizovaných strát v reálnej hodnote, tento príslušný orgán môže tiež inštitúciám povoliť, aby do tohto výpočtu zahrnuli aj 100 % svojich nerealizovaných ziskov ocenených v reálnej hodnote.
Ak podľa článku 467 požaduje príslušný orgán od 1. januára 2015 od inštitúcií, aby do výpočtu vlastného kapitálu Tier 1 zahrnuli percentuálnu hodnotu svojich nerealizovaných strát v reálnej hodnote, tento príslušný orgán nesmie stanoviť uplatniteľnú percentuálnu hodnotu nerealizovaných ziskov podľa odseku 2 tohto článku, ktorá prevyšuje uplatniteľnú percentuálnu hodnotu nerealizovaných strát stanovenú v súlade s článkom 467.
3. Príslušné orgány určia a uverejnia príslušnú percentuálnu hodnotu nerealizovaných ziskov v pásmach stanovených v odseku 2 písm. a) až c), ktorá nie je vyradená z vlastného kapitálu Tier 1.
4. Odchylne od článku 33 ods. 1 písm. c) inštitúcie počas obdobia od 1. januára 2013 do 31. decembra 2017 zahrnú do svojich vlastných zdrojov uplatniteľné percentuálne hodnoty, ktoré sú uvedené v článku 478, svojich ziskov a strát, ktoré sú ocenené v reálnej hodnote, z derivátových záväzkov vyplývajúcich z ich vlastného kreditného rizika.
Oddiel 3
Odpočty
Pododdiel 1
Odpočty z položiek vlastného kapitálu tier 1
Článok 469
Odpočty z položiek vlastného kapitálu Tier 1
1. Odchylne od článku 36 ods. 1 sa počas obdobia odo 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 uplatňujú tieto opatrenia:
a)
inštitúcie odpočítajú od položiek vlastného kapitálu Tier 1 príslušnú percentuálnu hodnotu stanovenú v článku 478 zo súm, ktoré je podľa článku 36 ods. 1 písm. a) až h) potrebné odpočítať, ale s vylúčením odložených daňových pohľadávok, ktoré sa zakladajú na budúcej ziskovosti a vyplývajú z prechodných rozdielov;
b)
inštitúcie uplatňujú príslušné ustanovenia uvedené v článku 472 na zostatkové sumy položiek, ktoré je potrebné odpočítať podľa článku 36 ods. 1 písm. a) až h), ale bez odložených daňových pohľadávok, ktoré sa zakladajú na budúcej ziskovosti a vyplývajú z prechodných rozdielov;
c)
inštitúcie po uplatnení článku 470 odpočítajú od položiek vlastného kapitálu Tier 1 príslušnú percentuálnu hodnotu stanovenú v článku 478 z celkovej sumy, ktorú je potrebné odpočítať podľa článku 36 ods. 1 písm. c) a i);
d)
inštitúcie po uplatnení článku 470 uplatnia na celkovú zostatkovú sumu položiek, ktorú je podľa článku 36 ods. 1 písm. c) a i) potrebné odpočítať, požiadavky stanovené v článku 472 ods. 5, prípadne v článku 472 ods. 11.
2. Inštitúcie určia časť celkovej zostatkovej sumy uvedenej v odseku 1 písm. d), na ktorú sa vzťahuje článok 472 ods. 5, vydelením sumy stanovenej v písmene a) tohto odseku sumou stanovenou v písmene b) tohto odseku:
a)
suma odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti a vyplývajú z prechodných rozdielov uvedených v článku 470 ods. 2 písm. a);
b)
súčet súm uvedených v článku 470 ods. 2 písm. a) a b).
3. Inštitúcie určia časť celkovej zostatkovej sumy uvedenej v odseku 1 písm. d), na ktorú sa vzťahuje článok 472 ods. 11, vydelením sumy stanovenej v písmene a) tohto odseku sumou stanovenou v písmene b) tohto odseku:
a)
suma priamych a nepriamych podielov na nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 uvedených v článku 470 ods. 2 písm. b);
b)
súčet súm uvedených v článku 470 ods. 2 písm. a) a b).
Článok 470
Oslobodenie od odpočítania od položiek vlastného kapitálu Tier 1
1. Na účely tohto článku príslušné položky vlastného kapitálu Tier 1 zahŕňajú položky vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie vypočítané po uplatnení ustanovení článkov 32 až 35 a vykonaní odpočtov podľa článku 36 ods. 1 písm. a) až h), písm. k) bodov ii) až v) a písm. l) okrem odložených daňových pohľadávok, ktoré sa zakladajú na budúcej ziskovosti a vyplývajú z prechodných rozdielov.
2. Odchylne od článku 48 ods. 1 inštitúcie nesmú počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 odpočítať položky uvedené v písmenách a) a b) tohto odseku, ktoré sa súhrnne rovnajú 15 % príslušných položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie alebo sú nižšie:
a)
odložené daňové pohľadávky, ktoré závisia od budúcej ziskovosti a vyplývajú z prechodných rozdielov a ktoré sa súhrnne rovnajú 10 % príslušných položiek vlastného kapitálu Tier 1 alebo sú nižšie;
b)
ak inštitúcia má významnú investíciu v subjekte z finančného sektora, priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie na nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 daného subjektu, ktoré sa súhrnne rovnajú 10 % príslušných položiek vlastného kapitálu Tier 1 alebo sú nižšie.
3. Odchylne od článku 48 ods. 4, položky oslobodené od odpočítania podľa odseku 2 tohto článku sa rizikovo vážia pri sadzbe 250 %. Na položky uvedené v odseku 2 písm. b) tohto článku sa prípadne vzťahujú požiadavky uvedené v tretej časti hlave IV.
Článok 471
Výnimky z odpočítavania kapitálových podielov v poisťovniach od položiek vlastného kapitálu Tier 1
1. Odchylne od článku 49 ods. 1 môžu príslušné orgány počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2022 povoliť inštitúciám, aby neodpočítavali kapitálové podiely v poisťovniach, zaisťovniach a holdingových poisťovniach, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
podmienky ustanovené v článku 49 ods. 1 písm. a), c) a e);
b)
príslušné orgány sú spokojné s úrovňou kontroly rizika a postupmi finančnej analýzy, ktoré prijala inštitúcia s cieľom vykonávať dohľad nad investíciami do uvedených podnikov alebo holdingovej spoločnosti;
c)
kapitálové podiely inštitúcie v poisťovni, zaisťovni alebo holdingovej poisťovni nepresahujú 15 % hodnoty nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 emitovaných daným poisťovacím subjektom k 31. decembru 2012 a počas obdobia od 1. januára 2013 do 31. decembra 2022;
d)
Hodnota kapitálového podielu, ktorý nie je odpočítaný, nepresahuje hodnotu držanú v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 v poisťovni, zaisťovni alebo holdingovej poisťovni k 31. decembru 2012.
2. Kapitálové podiely, ktoré sa podľa odseku 1 neodpočítajú, sa kvalifikujú ako expozície a rizikovo sa vážia koeficientom 370 %.
Článok 472
Položky, ktoré sa neodpočítavajú od vlastného kapitálu Tier 1
1. Odchylne od článku 33 ods. 1 písm. c) a od článku 36 ods. 1 písm. a) až i) inštitúcie počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 uplatňujú tento článok na zostatkové sumy položiek uvedených v článku 468 ods. 4 a prípadne článku 469 ods. 1 písm. b) a d).
2. Zostatková suma úpravy ocenenia derivátových záväzkov vyplývajúcich z vlastného kreditného rizika inštitúcie, sa neodpočíta.
3. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu strát bežného účtovného obdobia uvedených v článku 36 ods. 1 písm. a) toto zaobchádzanie:
a)
straty, ktoré sú závažné, sa odpočítavajú od položiek kapitálu Tier 1;
b)
straty, ktoré nie sú závažné, sa neodpočítavajú.
4. Inštitúcie odpočítavajú od položiek kapitálu Tier 1 zostatkovú sumu nehmotného majetku uvedeného v článku 36 ods. 1 písm. b).
5. Zostatková suma odložených daňových pohľadávok uvedených v článku 36 ods. 1 písm. c) sa neodpočítava a vzťahuje sa na ňu riziková váha 0 %.
6. Polovica zostatkovej sumy položiek uvedených v článku 36 ods. 1 písm. d) sa odpočítava od položiek kapitálu Tier 1 a polovica od položiek kapitálu Tier 2.
7. Zostatková suma aktív dôchodkového fondu so stanovenými požitkami uvedených v článku 36 ods. 1 písm. e) sa neodpočítava od žiadneho prvku vlastných zdrojov a zahŕňa sa do položiek vlastného kapitálu Tier 1 v miere, v akej uvedená suma bola uznaná podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 57 písm. a) až ca) smernice 2006/48/ES ako pôvodné vlastné zdroje.
8. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu podielov na nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 uvedených v článku 36 ods. 1 písm. f) toto zaobchádzanie:
a)
suma priamych podielov sa odpočítava od položiek kapitálu Tier 1;
b)
suma nepriamych a syntetických podielov vrátane nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, ktoré by inštitúcia mohla byť povinná nakúpiť z dôvodu existujúcej alebo podmienenej zmluvnej povinnosti, sa neodpočítava a vzťahuje sa na ňu riziková váha v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolami 2 alebo 3 a podľa potreby požiadavky stanovené v tretej časti hlave IV.
9. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu podielov na nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektu z finančného sektora, v ktorom má inštitúcia recipročné krížové podiely uvedené v článku 36 ods. 1 písm. g), toto zaobchádzanie:
a)
ak inštitúcia nemá významnú investíciu v danom subjekte z finančného sektora, so sumou jej podielu na nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 daného subjektu sa zaobchádza ako so sumou, na ktorú sa vzťahuje článok 36 ods. 1 písm. h);
b)
ak inštitúcia má významnú investíciu v danom subjekte z finančného sektora, so sumou jej podielu na nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 daného subjektu sa zaobchádza ako so sumou, na ktorú sa vzťahuje článok 36 ods. 1 písm. i).
10. Inštitúcie uplatňujú na zostatkové sumy položiek uvedených v článku 36 ods. 1 písm. h) toto zaobchádzanie:
a)
sumy, ktoré je potrebné odpočítať a ktoré sa týkajú priamych podielov, sa polovicou odpočítajú od položiek kapitálu Tier 1 a polovicou od položiek kapitálu Tier 2;
b)
sumy, ktoré sa týkajú nepriamych a syntetických podielov, sa neodpočítavajú a vzťahujú sa na ne riziková váha v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 alebo 3, a podľa potreby požiadavky stanovené v tretej časti hlave IV.
11. Inštitúcie uplatňujú na zostatkové sumy položiek uvedených v článku 36 ods. 1 písm. i) toto zaobchádzanie:
a)
sumy, ktoré je potrebné odpočítať a ktoré sa týkajú priamych podielov, sa polovicou odpočítajú od položiek kapitálu Tier 1 a polovicou od položiek kapitálu Tier 2;
b)
sumy, ktoré sa týkajú nepriamych a syntetických podielov, sa neodpočítavajú a vzťahujú sa na ne rizikové váhy v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 alebo 3, a podľa potreby požiadavky stanovené v tretej časti hlave IV.
Článok 473
Zavedenie zmien a doplnení IAS 19
1. Odchylne od článku 481 sa počas obdobia odo 1 januára 2014 do 31. decembra 2018 môžu príslušné orgány inštitúciám povoliť, ktoré vypracúvajú svoje účtovné závierky v súlade s medzinárodnými účtovnými štandardmi prijatými v súlade s postupom ustanoveným v článku 6 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1606/2002, aby doplnili svoj vlastný kapitál Tier 1 o uplatniteľnú sumu v súlade s odsekom 2 prípadne odsekom 3 tohto článku vynásobenú koeficientom podľa odseku 4.
2. Uplatniteľná suma sa vypočíta odpočítaním sumy odvodenej v súlade s písmenom b) od sumy odvodenej v súlade s písmenom a):
a)
inštitúcie určia hodnoty aktív svojich dôchodkových fondov so stanovenými požitkami alebo prípadne programov v súlade s nariadením (ES) č. 1126/2008 (33) v znení nariadenia (EÚ) č. 1205/2011 (34). Inštitúcie následne odpočítajú od hodnôt týchto aktív hodnoty záväzkov v rámci tých istých fondov alebo programov určené podľa rovnakých účtovných pravidiel;
b)
inštitúcie určia hodnoty aktív svojich definovaných dôchodkových fondov alebo prípadne programov podľa pravidiel stanovených v nariadení (ES) č. 1126/2008. Inštitúcie následne odpočítajú od hodnoty týchto aktív hodnoty záväzkov v rámci tých istých fondov alebo programov určené podľa rovnakých účtovných pravidiel.
3. Suma určená v súlade s odsekom 2 sa obmedzuje na sumu, ktorá sa nemusí odpočítať od vlastných zdrojov pred 1 januára 2014 podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu smernice 2006/48/ES, pokiaľ by sa na tieto vnútroštátne opatrenia na transpozíciu mohlo v dotknutom členskom štáte vzťahovať zaobchádzanie stanovené v článku 481 tohto nariadenia.
4. Uplatnia sa tieto koeficienty:
a)
1 v období od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014;
b)
0,8 v období do 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
0,6 v období do 1. januára 2016 do 31. decembra 2016;
d)
0,4 v období do 1. januára 2017 do 31. decembra 2017;
e)
0,2 v období do 1. januára 2018 do 31. decembra 2018.
5. Inštitúcie zverejnia hodnoty aktív a záväzkov v súlade s odsekom 2 vo svojich uverejnených účtovných závierkách.
Pododdiel 2
Odpočty od položiek dodatočného kapitálu tier 1
Článok 474
Odpočty od položiek dodatočného kapitálu Tier 1
Odchylne od článku 56 sa počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 uplatňuje toto zaobchádzanie:
a)
inštitúcie odpočítavajú od položiek dodatočného kapitálu Tier 1 príslušnú percentuálnu hodnotu stanovenú v článku 478 zo súm, ktoré je potrebné odpočítať podľa článku 56;
b)
inštitúcie uplatňujú na zostatkové sumy položiek, ktoré je potrebné odpočítavať podľa článku 56, požiadavky ustanovené v článku 475.
Článok 475
Položky, ktoré sa neodpočítavajú od položiek dodatočného kapitálu Tier 1
1. Odchylne od článku 56 sa počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 požiadavky ustanovené v tomto článku uplatňujú na zostatkové sumy uvedené v článku 474 písm. b).
2. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu položiek uvedených v článku 56 písm. a) toto zaobchádzanie:
a)
priame podiely na nástrojoch vlastného dodatočného kapitálu Tier 1 sa odpočítavajú v účtovnej hodnote od položiek kapitálu Tier 1;
b)
nepriame a syntetické podiely na nástrojoch vlastného dodatočného kapitálu Tier 1 vrátane nástrojov vlastného dodatočného kapitálu Tier 1, ktoré by inštitúcia mohla byť povinná nakúpiť na základe existujúceho alebo podmieneného zmluvného záväzku, sa neodpočítavajú a rizikovo sa vážia v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 alebo 3 a podľa potreby sa na ne vzťahujú požiadavky tretej časti hlavy IV.
3. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu položiek uvedených v článku 56 písm. b) toto zaobchádzanie:
a)
ak inštitúcia nemá významnú investíciu v subjekte z finančného sektora, s ktorým má recipročné krížové podiely, so sumou jej priamych, nepriamych a syntetických podielov na týchto nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 tohto subjektu sa zaobchádza ako so sumou, na ktorú sa vzťahuje článok 56 písm. c);
b)
ak inštitúcia má významnú investíciu v subjekte z finančného sektora, s ktorým má recipročné krížové podiely, so sumou jej priamych, nepriamych a syntetických podielov na týchto nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 tohto subjektu sa zaobchádza ako so sumou, na ktorú sa vzťahuje článok 56 písm. d).
4. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu položiek uvedených v článku 56 písm. c) a d) toto zaobchádzanie:
a)
polovica sumy týkajúcej sa priamych podielov, ktoré je potrebné odpočítať podľa článku 56 písm. c) a d), sa odpočíta od položiek kapitálu Tier 1 a polovica od položiek kapitálu Tier 2;
b)
suma týkajúca sa nepriamych a syntetických podielov, ktoré je potrebné odpočítať podľa článku 56 písm. c) a d), sa neodpočítava a vzťahuje sa na ňu riziková váha v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 alebo 3 a prípadne požiadavky tretej časti hlavy IV.
Pododdiel 3
Odpočty od položiek kapitálu tier 2
Článok 476
Odpočty od položiek kapitálu Tier 2
Odchylne od článku 66 sa počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 uplatňuje toto zaobchádzanie:
a)
inštitúcie odpočítavajú od položiek Tier 2 príslušnú percentuálnu hodnotu stanovenú v článku 478 zo súm, ktoré je potrebné odpočítať podľa článku 66;
b)
inštitúcie uplatňujú na zostatkové sumy, ktoré je potrebné odpočítať podľa článku 66, požiadavky stanovené v článku 477.
Článok 477
Odpočty od položiek kapitálu Tier 2
1. Odchylne od článku 66 sa počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 na zostatkové sumy uvedené v článku 476 písm. b) uplatňujú požiadavky stanovené v tomto článku.
2. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu položiek uvedených v článku 66 písm. a) toto zaobchádzanie:
a)
priame podiely na nástrojoch vlastného kapitálu Tier 2 sa odpočítavajú v účtovnej hodnote od položiek Tier 2;
b)
nepriame a syntetické podiely na nástrojoch vlastného dodatočného kapitálu Tier 2 vrátane nástrojov vlastného dodatočného kapitálu Tier 2, ktoré by inštitúcia mohla byť povinná nakúpiť na základe existujúceho alebo podmieneného zmluvného záväzku, sa neodpočítavajú, a rizikovo sa vážia v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 alebo 3 a podľa potreby sa na ne vzťahujú požiadavky tretej časti hlavy IV.
3. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu položiek uvedených v článku 66 písm. b) toto zaobchádzanie:
a)
ak inštitúcia nemá významnú investíciu v subjekte z finančného sektora, s ktorým má recipročné krížové podiely, so sumou jej priamych, nepriamych a syntetických podielov na nástrojoch kapitálu Tier 2 daného subjektu sa zaobchádza ako so sumou, na ktorú sa vzťahuje článok 66 písm. c);
b)
ak inštitúcia má významnú investíciu v subjekte z finančného sektora, s ktorým má recipročné krížové podiely, so sumou jej priamych, nepriamych a syntetických podielov na týchto nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 2 tohto subjektu z finančného sektora sa zaobchádza ako so sumou, na ktorú sa vzťahuje článok 66 písm. d).
4. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu položiek uvedených v článku 66 písm. c) a d) toto zaobchádzanie:
a)
polovica sumy týkajúcej sa priamych podielov, ktoré je potrebné odpočítavať podľa článku 66 písm. c) a d), sa odpočítava od položiek Tier 1 a polovica od položiek Tier 2;
b)
suma týkajúca sa nepriamych a syntetických podielov, ktoré je potrebné odpočítavať podľa článku 66 písm. c) a d), sa neodpočítava a vzťahuje sa na ňu riziková váha na základe tretej časti hlavy II kapitoly 2 alebo 3 a prípadne požiadavky stanovené v tretej časti hlave IV.
Pododdiel 4
Príslušné percentuálne hodnoty pre odpočet
Článok 478
Príslušné percentuálne hodnoty pre odpočet z položiek vlastného kapitálu Tier 1, položiek dodatočného kapitálu Tier 1 a položiek kapitálu Tier 2
1. Príslušná percentuálna hodnota na účely článku 468 ods. 4, článku 469 ods. 1 písm. a) a c), článku 474 písm. a) a článku 476 písm. a) sa nachádza v týchto pásmach:
a)
20 % až 100 % na obdobie od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014;
b)
40 % až 100 % na obdobie od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
60 % až 100 % na obdobie od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016;
d)
80 % až 100 % na obdobie od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017.
2. Odchylne od odseku 1 sa v prípade položiek uvedených v článku 36 ods. 1 písm. c), ktoré existovali pred …, nachádza uplatniteľná percentuálna hodnota na účely článku 469 ods. 1 písm. c) v týchto pásmach:
a)
0 % až 100 % na obdobie od 1 januára 2014 do 2 januára 2015;
b)
10 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2015 do 2 januára 2016;
c)
20 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2016 do 2 januára 2017;
d)
30 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2017 do 2 januára 2018;
e)
40 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2018 do 2 januára 2019;
f)
50 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2019 do 2 januára 2020;
g)
60 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2020 do 2 januára 2021;
h)
70 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2021 do 2 januára 2022;
i)
80 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2022 do 2 januára 2023;
j)
90 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2023 do 2 januára 2024.
3. Príslušné orgány určia a uverejnia uplatniteľnú percentuálnu hodnotu v pásmach stanovených v odsekoch 1 a 2 pre každé z týchto odpočtov:
a)
jednotlivé odpočty požadované podľa článku 36 ods. 1 písm. a) až h), okrem odložených daňových pohľadávok, ktoré počítajú s budúcou ziskovosťou a vyplývajú z dočasných rozdielov;
b)
celková hodnota daňových pohľadávok, ktoré počítajú s budúcou ziskovosťou a vyplývajú z dočasných rozdielov, a položky uvedené v článku 36 ods. 1 písm. i), ktoré sa majú odpočítať podľa článku 48;
c)
každý odpočet požadovaný podľa článku 56 písm. b) až d);
d)
každý odpočet požadovaný podľa článku 66 písm. b) až d).
Oddiel 4
Menšinové účasti a nástroje dodatočného kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 emitované dcérskymi spoločnosťami
Článok 479
Zahrnutie nástrojov a položiek, ktoré nie sú kvalifikované ako menšinové účasti, do konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1
1. Odchylne od druhej časti hlavy II počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 zahrnutie položiek, ktoré by boli podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 65 smernice 2006/48/ES kvalifikované ako konsolidované zdroje, ktoré z niektorého z ďalej uvedených dôvodov nie sú kvalifikované ako konsolidovaný vlastný kapitál Tier 1, do konsolidovaných vlastných zdrojov stanovia príslušné orgány v súlade s odsekmi 2 a 3 tohto článku:
a)
nástroj nie je kvalifikovaný ako nástroj vlastného kapitálu Tier 1, a súvisiace nerozdelené zisky a emisné ážio preto nie sú kvalifikované ako položky konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1;
b)
položky nie sú kvalifikované v dôsledku článku 81 ods. 2;
c)
položky nie sú kvalifikované, keďže dcérska spoločnosť nie je inštitúcia alebo subjekt, ktorý z dôvodu uplatňovaných vnútroštátnych predpisov podlieha požiadavkám tohto nariadenia a smernice 2013/36/EÚ.
d)
položky nie sú kvalifikované, keďže dcérska spoločnosť nie je podľa prvej časti hlavy II kapitoly 2 v plnom rozsahu zahrnutá do konsolidácie.
2. Príslušná percentuálna hodnota položiek uvedených v odseku 1, ktoré by podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 65 smernice 2006/48/ES boli kvalifikované ako konsolidované rezervné zdroje, je kvalifikovaná ako konsolidovaný vlastný kapitál Tier 1.
3. Na účely odseku 2 sa príslušná percentuálna hodnota nachádza v týchto pásmach:
a)
0 % až 80 % na obdobie od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014;
b)
0 % až 60 % na obdobie od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
0 % až 40 % na obdobie od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016;
d)
0 % až 20 % na obdobie od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017.
4. Príslušné orgány určia a uverejnia príslušnú percentuálnu hodnotu v pásmach stanovených v odseku 3.
Článok 480
Zahrnutie menšinových účastí a kvalifikovaného dodatočného kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2 do konsolidovaných vlastných zdrojov
1. Odchylne od článku 84 ods. 1 písm. b), článku 85 ods. 1 písm. b) a článku 87 ods. 1 písm. b) počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 sa percentuálne hodnoty uvedené v týchto článkoch vynásobia príslušným koeficientom.
2. Na účely odseku 1 sa príslušný koeficient nachádza v týchto pásmach:
a)
0,2 až 1 v období od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014;
b)
0,4 až 1 v období od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
0,6 až 1 v období od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016;
d)
0,8 až 1 v období od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017.
3. Príslušné orgány určia a uverejnia hodnotu príslušného koeficientu v pásmach stanovených v odseku 2.
Oddiel 5
Dodatočné filtre a odpočty
Článok 481
Dodatočné filtre a odpočty
1. Odchylne od článkov 32 až 36, 56 a 66 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 inštitúcie vykonajú úpravy s cieľom zahrnúť do položiek vlastného kapitálu Tier 1, položiek kapitálu Tier 1, položiek kapitálu Tier 2 alebo položiek vlastných zdrojov alebo odpočítať od nich príslušnú percentuálnu hodnotu filtrov alebo odpočtov, ktoré sa požadujú podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článkov 57, 61, 63, 63a, 64 a 66 smernice 2006/48/ES a článkov 13 a 16 smernice 2006/49/ES a ktoré sa nepožadujú podľa druhej časti tohto nariadenia.
2. Odchylne od článku 36 ods. 1 písm. i) a článku 49 ods. 1 a 3 môžu príslušné orgány počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014 od inštitúcií vyžadovať alebo im povoliť uplatňovanie prednostne metód uvedených v článku 49 ods. 1, ak nie sú splnené požiadavky stanovené v článku 49 ods. 1 písm. b) a e), než odpočtu požadovaného podľa článku 36 ods. 1. V takýchto prípadoch sa pomerná časť podielov nástrojov vlastných zdrojov subjektu finančného sektora, v ktorom má materská spoločnosť významnú investíciu, ktorej odpočet sa v súlade s článkom 49 ods. 1 nevyžaduje, určí podľa uplatniteľného percentuálneho podielu uvedeného v odseku 4 tohto článku. Na sumu, ktorá sa neodpočíta, sa prípadne vzťahujú požiadavky uvedené v článku 49 ods. 4.
3. Na účely odseku 1 sa príslušná percentuálna hodnota nachádza v týchto pásmach:
a)
0 % až 80 % na obdobie od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014;
b)
0 % až 60 % na obdobie od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
0 % až 40 % na obdobie od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016;
d)
0 % až 20 % na obdobie od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017.
4. Na účely odseku 2 spadá uplatniteľný percentuálny podiel do pásma 0 % až 50 % na obdobie od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014.
5. V prípade každého filtra alebo odpočtu uvedených v odsekoch 1 a 2 príslušné orgány určia a uverejnia príslušné percentuálne hodnoty v pásmach stanovených v odsekoch 3 a 4.
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť kritériá a podmienky, na základe ktorých príslušné orgány určia, či by sa úpravy vykonané vo vzťahu k vlastným zdrojom alebo ich prvkom podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu smernice 2006/48/ES alebo smernice 2006/49/ES, ktoré nie sú zahrnuté v druhej časti tohto nariadenia, na účely tohto článku mali vykonať vo vzťahu k položkám vlastného kapitálu Tier 1, položkám dodatočného kapitálu Tier 1, položkám kapitálu Tier 1, položkám kapitálu Tier 2 alebo vlastným zdrojom.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 482
Rozsah uplatňovania v prípade derivátových transakcií s dôchodkovými fondmi
V súvislosti s transakciami uvedenými v článku 89 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 a uzavretými so systémami dôchodkového zabezpečenia vymedzenými v článku 2 uvedeného nariadenia inštitúcie nevypočítavajú požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok ako sa ustanovuje v článku 382 ods. 3a písm. c) nariadenia.
KAPITOLA 2
Zachovanie predchádzajúceho stavu kapitálových nástrojov
Oddiel 1
Nástroje, ktoré predstavujú štátnu pomoc
Článok 483
Zachovanie predchádzajúceho stavu nástrojov štátnej pomoci
1. Odchylne od článkov 26 až 29, 51, 52, 62 a 63 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 sa na kapitálové nástroje a položky vzťahuje tento článok, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
nástroje boli emitované pred 1 januára 2014;
b)
nástroje boli emitované v kontexte rekapitalizačných opatrení podľa pravidiel štátnej pomoci. Pokiaľ je časť nástrojov upísaná súkromne, musia sa emitovať do 30. júna 2012 a spolu s časťami, ktoré upísal členský štát;
c)
Komisia dospela k záveru, že nástroje sú zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článku 107 ZFEÚ;
d)
v prípade, že nástroje upísal členský štát aj súkromní investori, a ak sa čiastočne splatia nástroje, ktoré upísal členský štát, zachová sa v súlade s článkom 484 zodpovedajúci podiel súkromne upísanej časti nástrojov. Ak boli splatené všetky nástroje, ktoré upísal členský štát, zachová sa v súlade s článkom 484 predchádzajúci stav zostávajúcich nástrojov, ktoré upísali súkromní investori.
2. Nástroje, ktoré sa podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu kvalifikujú z hľadiska článku 57 písm. a) smernice 2006/48/ES, sa kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 bez ohľadu na ktorúkoľvek z nasledujúcich situácií:
a)
podmienky stanovené v článku 28 tohto nariadenia nie sú splnené;
b)
nástroje emitovala spoločnosť uvedená v článku 27 tohto nariadenia a podmienky stanovené v článku 28 tohto nariadenia prípadne v článku 29 tohto nariadenia nie sú splnené.
3. Nástroje uvedené v odseku 1 písm. c) tohto článku, ktoré sa podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu nekvalifikujú z hľadiska článku 57 písm. a) smernice 2006/48/ES, sa napriek tomu, že nie sú splnené požiadavky uvedené v tomto článku ods. 2 písm. a) alebo b), kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 za predpokladu, že sú splnené požiadavky uvedené v odseku 8 tohto článku.
Nástroje, ktoré sa kvalifikujú ako vlastný kapitál Tier 1 podľa prvého pododseku, sa nemôžu kvalifikovať ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 alebo ako nástroje kapitálu Tier 2 podľa odsekov 5 alebo 7.
4. Nástroje, ktoré sa podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu kvalifikujú z hľadiska článku 57 písm. ca) a článku 66 ods. 1 smernice 2006/48/ES, sa kvalifikujú ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 bez ohľadu na to, že podmienky stanovené v článku 52 ods. 1 tohto nariadenia nie sú splnené.
5. Nástroje uvedené v odseku 1 písm. c) tohto článku, ktoré sa podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu nekvalifikujú z hľadiska článku 57 písm. ca) smernice 2006/48/ES, sa napriek tomu, že nie sú splnené podmienky uvedené v článku 52 ods. 1 tohto nariadenia, kvalifikujú ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 za predpokladu, že sú splnené požiadavky uvedené v odseku 8 tohto článku.
Nástroje, ktoré sa kvalifikujú ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 podľa prvého pododseku, sa nemôžu kvalifikovať ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 alebo ako nástroje kapitálu Tier 2 podľa odsekov 3 alebo 7.
6. Položky, ktoré sa podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu kvalifikujú z hľadiska článku 57 písm. f), g) alebo h) a článku 66 ods. 1 smernice 2006/48/ES, sa kvalifikujú ako nástroje kapitálu Tier 2 bez ohľadu na to, že tieto položky nie sú uvedené v článku 62 tohto nariadenia alebo že podmienky stanovené v článku 63 tohto nariadenia nie sú splnené.
7. Nástroje uvedené v odseku 1 písm. c) tohto článku, ktoré sa podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu nekvalifikujú z hľadiska článku 57 písm. f), g) alebo h) a článku 66 ods. 1 smernice 2006/48/ES, sa napriek tomu, že tieto položky nie sú uvedené v článku 62 tohto nariadenia alebo že nie sú splnené podmienky uvedené v článku 63 tohto nariadenia, kvalifikujú ako nástroje kapitálu Tier 2 za predpokladu, že sú splnené požiadavky uvedené v odseku 8 tohto článku.
Nástroje, ktoré sa kvalifikujú ako nástroje kapitálu Tier 2 podľa prvého pododseku, sa nemôžu kvalifikovať ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 alebo ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 podľa odsekov 3 alebo 5.
8. Nástroje uvedené v odsekoch 3, 5 a 7 sa môžu kvalifikovať ako nástroje vlastných zdrojov uvedené v týchto odsekoch, len ak je splnená podmienka uvedená v odseku 1 písm. a) a ak ich emitujú inštitúcie so sídlom v členskom štáte, na ktorý sa vzťahuje program hospodárskych úprav, pričom emitovanie týchto nástrojov je dohodnuté alebo prípustné na základe tohto programu.
Oddiel 2
Nástroje, ktoré nie sú štátnou pomocou
Pododdiel 1
Oprávnenosť na zachovanie predchádzajúceho stavu a jeho obmedzenia
Článok 484
Oprávnenosť na zachovanie predchádzajúceho stavu položiek kvalifikovaných podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu smernice 2006/48/ES ako vlastné zdroje
1. Tento článok sa uplatňuje len na nástroje a položky, ktoré boli emitované alebo boli prípustné ako vlastné zdroje pred 31. decembrom 2011 a nie sú nástrojmi uvedenými v článku 483 ods. 1.
2. Odchylne od článkov 26 až 29, 51, 52, 62 a 63 sa tento článok uplatňuje počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021.
3. S výhradou článku 485 tohto nariadenia a obmedzenia ustanoveného v článku 486 ods. 2 tohto nariadenia kapitál v zmysle článku 22 smernice 86/635/EHS a súvisiace emisné ážio, ktoré sú podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 57 písm. a) smernice 2006/48/ES kvalifikované ako vlastné zdroje, sú kvalifikované ako položky vlastného kapitálu Tier 1 bez ohľadu na to, že kapitál nespĺňa podmienky stanovené v článku 28, prípadne v článku 29.
4. S výhradou obmedzenia ustanoveného v článku 486 ods. 3 tohto nariadenia nástroje a súvisiace emisné ážio, ktoré sú kvalifikované ako pôvodné vlastné zdroje podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 57 písm. ca) a článku 154 ods. 8 a 9 smernice 2006/48/ES, sú kvalifikované ako položky dodatočného kapitálu Tier 1 bez ohľadu na to, že podmienky stanovené v článku 52 tohto nariadenia sa neplnia.
5. S výhradou obmedzení stanovených v článku 486 ods. 4 tohto nariadenia položky a súvisiace emisné ážio, ktoré sú kvalifikované podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 57 písm. e), f), g) alebo h) smernice 2006/48/ES, sú kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2 bez ohľadu na to, že tieto položky nie sú zahrnuté v článku 62 tohto nariadenia alebo že podmienky stanovené v článku 63 tohto nariadenia sa neplnia.
Článok 485
Oprávnenosť zaradenia emisného ážia, ktoré súvisí s položkami kvalifikovanými ako vlastné zdroje podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu smernice 2006/48/ES, do vlastného kapitálu Tier 1
1. Tento článok sa vzťahuje len na nástroje, ktoré boli emitované pred 31. decembrom 2010 a nie sú nástrojmi uvedenými v článku 483 ods. 1.
2. Emisné ážio súvisiace s kapitálom v zmysle článku 22 smernice 86/635/EHS, ktoré sa kvalifikovalo ako pôvodné vlastné zdroje podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 57 písm. a) smernice 2006/48/ES, sa v prípade splnenia podmienok ustanovených v článku 28 písm. i) a j) tohto nariadenia kvalifikujú ako položky vlastného kapitálu Tier I.
Článok 486
Obmedzenia zachovania predchádzajúceho stavu položiek v rámci položiek vlastného kapitálu Tier 1, dodatočného kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2
1. Počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 je rozsah, v akom sú nástroje a položky uvedené v článku 484 kvalifikované ako vlastné zdroje, obmedzený v súlade s týmto článkom.
2. Suma položiek uvedených v článku 484 ods. 3, ktoré sú kvalifikované ako položky vlastného kapitálu Tier 1, je obmedzená na príslušnú percentuálnu hodnotu súčtu súm stanovených v písmenách a) a b) tohto odseku:
a)
nominálna suma kapitálu uvedeného v článku 484 ods. 3, ktorý bol v emisii 31. decembra 2012;
b)
emisné ážio vo vzťahu k položkám uvedeným v písmene a).
3. Suma položiek uvedených v článku 484 ods. 4, ktoré sú kvalifikované ako položky dodatočného kapitálu Tier 1, je obmedzená na príslušnú percentuálnu hodnotu vynásobenú výsledkom súčtu súm stanovených v písmenách c) až f) tohto odseku odpočítaných od súčtu súm stanovených v písmenách a) a b) tohto odseku:
a)
nominálna suma nástrojov uvedených v článku 484 ods. 4, ktoré boli 31. decembra 2012 stále v emisii;
b)
emisné ážio súvisiace s nástrojmi uvedenými v písmene a);
c)
suma nástrojov uvedených v článku 484 ods. 4, ktorá 31. decembra 2012 presiahla limity stanovené vo vnútroštátnych opatreniach na transpozíciu článku 66 ods. 1 písm. a) a článku 66 ods. 1a smernice 2006/48/ES;
d)
emisné ážio súvisiace s nástrojmi uvedenými v písmene c);
e)
nominálna suma nástrojov uvedených v článku 484 ods. 4, ktoré 31. decembra 2012 nie sú splatené, ktoré však nie sú podľa článku 489 ods. 4 kvalifikované ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1;
f)
emisné ážio súvisiace s nástrojmi uvedenými v písmene e).
4. Suma položiek uvedených v článku 484 ods. 5, ktoré sú kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2, je obmedzená na príslušnú percentuálnu hodnotu výsledku odpočítania súčtu súm stanovených v písmenách e) až h) tohto odseku od súčtu súm stanovených v písmenách a) až d) tohto odseku:
a)
nominálna suma nástrojov uvedených v článku 484 ods. 5, ktoré boli 31. decembra 2012 stále v emisii;
b)
emisné ážio súvisiace s nástrojmi uvedenými v písmene a);
c)
nominálna suma podriadených úverov, ktoré boli 31. decembra stále v emisii, znížená o sumu vyžadovanú podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu na účely článku 64 ods. 3 písm. c) smernice 2006/48/ES;
d)
nominálna suma položiek uvedených v článku 484 ods. 5 okrem nástrojov a podriadených úverov uvedených v tomto odseku písm. a) a c), ktoré boli 31. decembra 2012 stále v emisii;
e)
nominálna suma nástrojov a položiek uvedených v článku 484 ods. 5, ktoré boli 31. decembra 2012 stále v emisii a ktoré presahujú limity stanovené vo vnútroštátnych opatreniach na transpozíciu na účely článku 66 ods. 1 písm. a) smernice 2006/48/ES;
f)
emisné ážio súvisiace s nástrojmi uvedenými v písmene e);
g)
nominálna suma nástrojov uvedených v článku 484 ods. 5, ktoré boli 31. decembra 2012 stále v emisii a ktoré sa nekvalifikujú ako položky kapitálu Tier 2 podľa článku 490 ods. 4;
h)
emisné ážio súvisiace s nástrojmi uvedenými v písmene g).
5. Na účely tohto článku sa príslušné percentuálne hodnoty uvedené v odsekoch 2 až 4 nachádzajú v týchto pásmach:
a)
60 % až 80 % v období od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014;
b)
40 % až 70 % v období od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
20 % až 60 % v období od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016;
d)
0 % až 50 % v období od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017;
e)
0 % až 40 % v období od 1. januára 2018 do 31. decembra 2018;
f)
0 % až 30 % v období od 1. januára 2019 do 31. decembra 2019;
g)
0 % až 20 % v období od 1. januára 2020 do 31. decembra 2020;
h)
0 % až 10 % v období od 1. januára 2021 do 31. decembra 2021.
6. Príslušné orgány určia a uverejnia príslušné percentuálne hodnoty v pásmach stanovených v odseku 5.
Článok 487
Položky vylúčené zo zachovania predchádzajúceho stavu v položkách vlastného kapitálu Tier 1 alebo položkách dodatočného kapitálu Tier 1 v ostatných prvkoch vlastných zdrojov
1. Odchylne od článkov 51, 52, 62 a 63 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 môžu inštitúcie považovať za položky uvedené v článku 484 ods. 4 kapitál a súvisiace emisné ážio uvedené v článku 484 ods. 3, ktoré sú vylúčené z položiek vlastného kapitálu Tier 1, keďže presahujú príslušnú percentuálnu hodnotu stanovenú v článku 486 ods. 2, a to v miere, v akej sa zahrnutím tohto kapitálu a súvisiaceho emisného ážia neprevyšuje limit príslušnej percentuálnej hodnoty uvedený v článku 486 ods. 3.
2. Odchylne od článkov 51, 52, 62 a 63 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 môžu inštitúcie považovať nasledujúce položky za položky uvedené v článku 484 ods. 5 v miere, v akej ich zahrnutie neprevyšuje limit príslušnej percentuálnej hodnoty uvedený v článku 486 ods. 4:
a)
kapitál a súvisiace emisné ážio uvedené v článku 484 ods. 3, ktoré sú vylúčené z položiek vlastného kapitálu Tier 1 preto, že prevyšujú príslušnú percentuálnu hodnotu stanovenú v článku 486 ods. 2;
b)
nástroje a súvisiace emisné ážio uvedené v článku 484 ods. 4, ktoré prevyšujú príslušnú percentuálnu hodnotu stanovenú v článku 486 ods. 3.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, za ktorých sa nástroje vlastných zdrojov uvedené v odsekoch 1 a 2 považujú počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 za nástroje, na ktoré sa vzťahuje článok 486 ods. 4 alebo 5.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 488
Amortizácia položiek, na ktoré sa vzťahuje zachovanie predchádzajúceho stavu ako na položky kapitálu Tier 2
Na položky uvedené v článku 484 ods. 5, ktoré sú uvedené v článku 484 ods. 5 alebo článku 486 ods. 4 kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2, sa vzťahujú požiadavky stanovené v článku 61.
Pododdiel 2
Zahrnutie nástrojov s kúpnou opciou a s motiváciou na splatenie do položiek dodatočného kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2
Článok 489
Hybridné nástroje s kúpnou opciou a s motiváciou na splatenie
1. Odchylne od článkov 51 a 52 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 nástroje uvedené v článku 484 ods. 4, ktorých podmienky obsahujú kúpnu opciu s motiváciou na splatenie inštitúciou, podliehajú požiadavkám stanoveným v odsekoch 2 až 7 tohto článku.
2. Nástroje sú kvalifikované ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia bola schopná len pred 1. januárom 2013 uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia túto kúpnu opciu neuplatnila;
c)
podmienky stanovené v článku 52 sú splnené od 1. januára 2013.
3. Nástroje sú kvalifikované ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 so zníženým uznaním podľa článku 484 ods. 4 až do dátumu ich skutočnej splatnosti, a potom sú kvalifikované ako položky dodatočného kapitálu Tier 1 bez obmedzenia za predpokladu, že:
a)
inštitúcia bola schopná až 1. januára 2013 alebo po tomto dátume uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia neuplatnila túto kúpnu opciu k dátumu skutočnej splatnosti nástrojov;
c)
podmienky stanovené v článku 52 sú od dátumu skutočnej splatnosti nástrojov splnené.
4. Nástroje sa od 1 januára 2014 nekvalifikujú ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 a nevzťahuje sa na ne článok 484 ods. 4, keď sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia bola schopná od 31. decembra 2011 do 1. januára 2013 uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia neuplatnila túto kúpnu opciu k dátumu skutočnej splatnosti nástrojov;
c)
podmienky stanovené v článku 52 nie sú od dátumu skutočnej splatnosti nástrojov splnené.
5. Nástroje sa kvalifikujú ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 so zníženým uznaním v súlade s článkom 484 ods. 4 až do dátumu ich skutočnej splatnosti, a potom sa nekvalifikujú ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1, keď sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia bola schopná 1. januára 2013 alebo po tomto dátume uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia neuplatnila túto kúpnu opciu k dátumu skutočnej splatnosti nástrojov;
c)
podmienky stanovené v článku 52 nie sú od dátumu skutočnej splatnosti nástrojov splnené.
6. Nástroje sú kvalifikované ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 podľa článku 484 ods. 4, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia bola schopná len pred 31. decembrom 2011 alebo v tento deň uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia neuplatnila túto kúpnu opciu k dátumu skutočnej splatnosti nástrojov;
c)
podmienky stanovené v článku 52 neboli od dátumu skutočnej splatnosti nástrojov splnené.
Článok 490
Položky kapitálu Tier 2 s motiváciou na splatenie
1. Odchylne od článkov 62 a 63 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 položky uvedené v článku 484 ods. 5, ktoré sú kvalifikované podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 57 písm. f) alebo h) smernice 2006/48/ES a ktorých podmienky obsahujú kúpnu opciu s motiváciou na splatenie inštitúciou, podliehajú požiadavkám stanoveným v odsekoch 2 až 7 tohto článku.
2. Položky sa kvalifikujú ako nástroje kapitálu Tier 2 za predpokladu, že:
a)
inštitúcia bola schopná len pred 1. januárom 2013 uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia túto kúpnu opciu neuplatnila;
c)
od 1. januára 2013 sú podmienky stanovené v článku 63 splnené.
3. Položky sú kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2 podľa článku 484 ods. 5 až do dátumu ich skutočnej splatnosti, a potom sú kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2 bez obmedzenia za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia bola schopná až 1. januára 2013 alebo po tomto dátume uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia neuplatnila túto kúpnu opciu v deň skutočnej splatnosti položiek;
c)
podmienky stanovené v článku 63 sú splnené od dátumu skutočnej splatnosti položiek.
4. Položky nie sú kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2 od 1. januára 2013, keď sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia bola schopná len od 31. decembra 2011 do 1. januára 2013 uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia neuplatnila túto kúpnu opciu v deň skutočnej splatnosti položiek;
c)
podmienky stanovené v článku 63 nie sú splnené od dátumu skutočnej splatnosti položiek.
5. Položky sú kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2 so zníženým uznaním podľa článku 484 ods. 5 až do dátumu ich skutočnej splatnosti, a potom sa nekvalifikujú ako položky kapitálu Tier 2, ak:
a)
inštitúcia bola schopná 1. januára 2013 alebo po tomto dátume uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia túto kúpnu opciu v deň ich skutočnej splatnosti neuplatnila;
c)
podmienky stanovené v článku 63 nie sú od dátumu skutočnej splatnosti položiek splnené.
6. Položky sú kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2 podľa článku 484 ods. 5, ak:
a)
inštitúcia bola schopná len pred 31. decembrom 2011 alebo v tento deň uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia neuplatnila túto kúpnu opciu v deň skutočnej splatnosti položiek;
c)
podmienky stanovené v článku 63 nie sú splnené od dátumu skutočnej splatnosti položiek.
Článok 491
Skutočná splatnosť
Na účely článkov 489 a 490 sa skutočná splatnosť určuje takto:
a)
v prípade položiek uvedených v odsekoch 3 a 5 uvedených článkov je to dátum prvej kúpnej opcie s motiváciou na splatenie, ktorý nastal 1. januára 2013 alebo po tomto dni;
b)
v prípade položiek uvedených v odseku 4 uvedených článkov je to dátum prvej kúpnej opcie s motiváciou na splatenie, ktorý nastal medzi 31. decembrom 2011 a 1. januárom 2013;
c)
v prípade položiek uvedených v odseku 6 uvedených článkov je to dátum prvej kúpnej opcie s motiváciou na splatenie pred 31. decembrom 2011.
KAPITOLA 3
Prechodné ustanovenia o zverejňovaní informácií o vlastných zdrojoch
Článok 492
Zverejňovanie informácií o vlastných zdrojoch
1. Inštitúcie uplatňujú tento článok počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021.
2. Počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2015 inštitúcie zverejňujú rozsah, v akom úroveň vlastného kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 1 presahuje požiadavky stanovené v článku 465.
3. Počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 inštitúcie zverejnia o svojich vlastných zdrojoch tieto dodatočné informácie:
a)
povaha a účinok jednotlivých filtrov a odpočtov uplatňovaných v súlade s článkami 467 až 470, 474, 476 a 479 na vlastný kapitál Tier 1, dodatočný kapitál Tier 1, kapitál Tier 2 a vlastné zdroje;
b)
sumy menšinových účastí a nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2 a súvisiace nerozdelené zisky a emisné ážio emitované dcérskymi spoločnosťami, ktoré sú zahrnuté v konsolidovanom vlastnom kapitále Tier 1, dodatočnom kapitále Tier 1, kapitále Tier 2 a v konsolidovaných vlastných zdrojoch v súlade s kapitolou 1 oddielom 4;
c)
účinok jednotlivých filtrov a odpočtov uplatňovaných v súlade s článkom 481 na vlastný kapitál Tier 1, dodatočný kapitál Tier 1, kapitál Tier 2 a vlastné zdroje;
d)
povaha a suma položiek, ktoré sú kvalifikované ako položky vlastného kapitálu Tier 1, položky kapitálu Tier 1 a položky kapitálu Tier 2 z dôvodu uplatnenia výnimiek spresnených v kapitole 2 oddiele 2.
4. Počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 inštitúcie zverejňujú sumu nástrojov, ktoré sú kvalifikované ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1, nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 a nástroje kapitálu Tier 2 z dôvodu uplatnenia článku 484.
5. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť jednotné vzory pre zverejňovanie v súlade s týmto článkom. Vzory musia obsahovať položky uvedené v článku 437 ods. 1 písm. a), b), d) a e) upravené podľa kapitol 1 a 2 tejto hlavy.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1 februára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
KAPITOLA 4
Veľká majetková angažovanosť, požiadavky na vlastné zdroje, finančná páka a najnižšia úroveň podľa dohody Bazilej I
Článok 493
Prechodné ustanovenia o veľkej majetkovej angažovanosti
1. Ustanovenia týkajúce sa veľkej majetkovej angažovanosti uvedené v článkoch 387 až 403 sa neuplatňujú na investičné spoločnosti, ktorých hlavná obchodná činnosť spočíva výlučne v poskytovaní investičných služieb alebo vykonávaní investičných činností vo vzťahu k finančným nástrojom uvedeným v oddiele C bodoch 5, 6, 7, 9 a 10 prílohy I k smernici 2004/39/ES a na ktoré sa k 31. decembru 2006 nevzťahovala smernica Rady 93/22/EHS z 10. mája 1993 o investičných službách v oblasti cenných papierov (35). Táto výnimka platí do 31. decembra 2017 alebo do dátumu nadobudnutia účinnosti akýchkoľvek zmien podľa odseku 2 tohto článku, podľa toho, čo nastane skôr.
2. Do 31. decembra 2015 Komisia na základe verejných konzultácií a vzhľadom na prerokovanie s príslušnými orgánmi predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o:
a)
vhodnom systéme prudenciálneho dohľadu nad investičnými spoločnosťami, ktorých hlavná obchodná činnosť spočíva výlučne v poskytovaní investičných služieb alebo vykonávaní investičných činností vo vzťahu ku komoditným derivátom alebo zmluvám o derivátoch uvedeným v oddiele C bodoch 5, 6, 7, 9 a 10 prílohy I k smernici 2004/39/ES;
b)
potrebe zmeny a doplnenia smernice 2004/39/ES s cieľom vytvoriť ďalšiu kategóriu investičnej spoločnosti, ktorej hlavná obchodná činnosť spočíva výlučne v poskytovaní investičných služieb alebo vykonávaní investičných činností vo vzťahu k finančným nástrojom uvedeným v oddiele C bodoch 5, 6, 7, 9 a 10 prílohy I k smernici 2004/39/ES vo vzťahu k dodávkam energie.
Na základe tejto správy môže Komisia predložiť návrhy na zmeny tohto nariadenia.
3. Odchylne od článku 400 ods. 2 a 3 môžu členské štáty počas prechodného obdobia do nadobudnutia účinnosti právneho aktu po preskúmaní podľa článku 507, ale nie po 2 januára 2029 vyňať z uplatňovania článku 395 ods. 1 tieto expozície:
a)
kryté dlhopisy v zmysle ustanovení článku 129 ods. 1, článku 129 ods. 3 a ods. 6;
b)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom členských štátov, ak by sa týmto pohľadávkam priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 20 %, a ostatné expozície voči takýmto regionálnym vládam alebo miestnym orgánom, alebo expozície, za ktoré takéto regionálne vlády alebo miestne orgány ručia, ak by sa pohľadávkam voči nim priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 20 %;
c)
expozície, a to vrátane účastí alebo iných druhov držaných aktív, ktoré vznikli inštitúcii voči jej materskej spoločnosti, voči iným dcérskym spoločnostiam tejto materskej spoločnosti alebo voči svojim vlastným dcérskym spoločnostiam, ak sa na tieto spoločnosti vzťahuje dohľad na konsolidovanom základe, ktorému podlieha aj samotná inštitúcia, v súlade s týmto nariadením, smernicou 2002/87/ES alebo s podobnými predpismi platnými v tretej krajine. S expozíciami, ktoré nespĺňajú tieto kritériá sa bez ohľadu na to, či boli vyňaté z uplatňovania článku 395 ods. 1 tohto nariadenia, zaobchádza ako s expozíciami voči tretej strane;
d)
aktíva predstavujúce pohľadávky a iné expozície, a to vrátane účastí alebo iných druhov držaných aktív, voči regionálnym alebo ústredným úverovým inštitúciám, s ktorými je úverová inštitúcia patrí k sieti v súlade s právnymi alebo štatutárnymi ustanoveniami a ktoré sú podľa týchto ustanovení zodpovedné za peňažné zúčtovanie v rámci siete;
e)
aktíva predstavujúce pohľadávky a iné expozície voči úverovým inštitúciám, ktoré vznikli úverovým inštitúciám, z ktorých jedna pôsobí na nekonkurenčnom základe a poskytuje úvery alebo ručí za úvery na základe legislatívnych programov alebo svojich stanov na podporu určených odvetví hospodárstva, ktoré podliehajú určitej forme vládneho dohľadu a obmedzeniam týkajúcim sa využitia úverov, za predpokladu, že príslušné expozície vzniknú z takýchto úverov, ktoré sa prenášajú na príjemcov prostredníctvom úverových inštitúcií, alebo zo záruk za tieto úvery;
f)
aktíva predstavujúce pohľadávky a iné expozície voči inštitúciám za predpokladu, že tieto expozície nepredstavujú vlastné zdroje takýchto inštitúcií, netrvajú dlhšie než do nasledujúceho obchodného dňa a nie sú denominované v niektorej hlavnej mene obchodovania;
g)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči centrálnym bankám vo forme vyžadovaných minimálnych rezerv, ktoré majú tieto centrálne banky v držbe a ktoré sú denominované v ich národných menách;
h)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči ústredným vládam vo forme štátnych cenných papierov, ktoré sú držané z dôvodu splnenia požiadaviek na likviditu vyplývajúcich zo zákona a ktoré sú denominované a financované v ich národných menách za predpokladu, že príslušný orgán môže na základe vlastného uváženia rozhodnúť, že ratingové hodnotenie týchto ústredných vlád udelené nominovanou ECAI predstavuje investičný stupeň;
i)
50 % stredne rizikových alebo nízkorizikových podsúvahových dokumentárnych akreditívov a stredne rizikových alebo nízkorizikových podsúvahových nevyčerpaných kreditných facilít uvedených v prílohe I, a v prípade súhlasu príslušných orgánov 80 % záruk okrem záruk na úvery, ktoré majú právny alebo regulačný základ a ktoré poskytujú za svojich členov schémy vzájomného ručenia, ktoré majú postavenie úverovej inštitúcie;
j)
zákonom vyžadované záruky, ktoré sa využívajú v prípade, keď sa hypotekárny úver financovaný vydaním hypotekárnych záložných listov vyplatí príjemcovi hypotéky pred konečnou registráciou hypotéky v katastri, a to za predpokladu, že sa záruka nepoužije na zníženie rizika pri výpočte rizikovo vážených expozícií;
k)
položky aktív predstavujúce pohľadávky a iné expozície voči uznaným burzám.
Článok 494
Prechodné ustanovenia o prípustnom kapitále
Odchylne od článku 4 ods. 1 bodu 71 písm. b) môže prípustný kapitál zahŕňať kapitál Tier 2 až do:
a)
100 % kapitálu Tier 1 v období od 1. januára 2014 do 31. decembra 2014;
b)
75 % kapitálu Tier 1 v období od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
50 % kapitálu Tier 1 v období od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016.
Článok 495
Zaobchádzanie s kapitálovými expozíciami v rámci prístupu IRB
1. Odchylne od tretej časti kapitoly 3 môže príslušný orgán do 31. decembra 2017 vyňať z prístupu IRB určité kategórie kapitálových expozícií, ktoré inštitúcie a dcérske spoločnosti v EÚ inštitúcií v danom členskom štáte mali v držbe k 31. decembru 2007. Príslušný orgán uverejní kategórie kapitálových expozícií, ktoré majú nárok na uplatnenie tohto prístupu podľa článku 143 smernice 2013/36/EÚ.
Vyňatá pozícia sa meria ako počet akcií k 31. decembru 2007 a akýkoľvek ďalší podiel priamo vyplývajúci z držby týchto podielov, ak tieto podiely nezvyšujú pomerný podiel vlastníctva v spoločnosti pre správu portfólia.
Ak akvizícia zvyšuje pomerný podiel vlastníctva v osobitnej držbe, prevyšujúca časť držby nie je predmetom vyňatia. Vyňatie sa neuplatňuje ani na držby, ktoré boli pôvodne predmetom vyňatia, ale boli predané a potom spätne odkúpené.
Kapitálové expozície, na ktoré sa vzťahuje toto ustanovenie, podliehajú kapitálovým požiadavkám vypočítaným v súlade so štandardizovaným prístupom podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2, prípadne požiadavkám ustanoveným v tretej časti hlave IV.
Príslušné orgány oznámia Komisii a EBA vykonávanie tohto odseku.
2. Pri výpočte hodnôt rizikovo vážených expozícií na účely článku 114 ods. 4 sa až do 31. decembra 2015 priraďuje v súvislosti s expozíciami voči ústredným vládam alebo centrálnym bankám členských štátov denominovaným a financovaným v domácej mene ktoréhokoľvek členského štátu rovnaká riziková váha, aká by sa uplatnila na takéto expozície denominované a financované v ich domácej mene.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, za ktorých príslušné orgány môžu uplatniť výnimku uvedenú v odseku 1.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 30. júna 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 496
Požiadavky na vlastné zdroje pre kryté dlhopisy
1. Do 31. decembra 2017 môžu príslušné orgány udeliť úplnú alebo čiastočnú výnimku z uplatňovania limitu 10 % pre nadriadené podielové listy emitované francúzskymi fondami Fonds Communs de Créances alebo subjektmi zaoberajúcimi sa sekuritizáciou, ktoré sú rovnocenné francúzskym fondom Fonds Communs de Créances, stanoveného v článku 129 ods. 1 písm. d) a e), a to za predpokladu, že obe z týchto podmienok sú splnené:
a)
originátorom sekuritizovaných expozícií voči nehnuteľnému majetku určenému na bývanie alebo nehnuteľnému majetku určenému na podnikanie je člen rovnakej konsolidovanej skupiny ako emitent krytých dlhopisov, alebo subjekt pridružený k rovnakému ústrednému orgánu ako emitent krytých dlhopisov, pričom toto členstvo alebo pridruženie v rovnakej skupine sa určí vtedy, keď sa z nadriadených podielov vytvorí kolaterál pre kryté dlhopisy; a
b)
člen rovnakej konsolidovanej skupiny ako emitent krytých dlhopisov alebo subjekt pridružený k rovnakému ústrednému orgánu ako emitent krytých dlhopisov si ponecháva celú tranžu prvej straty podporujúcu tieto nadriadené podielové listy.
2. Nadriadené nezabezpečené expozície inštitúcií, ktoré sa pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia kvalifikovali podľa vnútroštátnych právnych predpisov na 20 % rizikovú váhu, sa do 31. decembra 2014 považujú na účely článku 129 ods. 1 písm. c) za kvalifikujúce sa do 1. stupňa kreditnej kvality.
3. Nadriadené nezabezpečené expozície inštitúcií, ktoré sa pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia kvalifikovali podľa vnútroštátnych právnych predpisov na 20 % rizikovú váhu, sa do 31. decembra 2014 považujú na účely článku 129 ods. 5 za kvalifikujúce sa na 20 % rizikovú váhu.
Článok 497
Požiadavky na vlastné zdroje pre expozície voči CCP
1. Do 15 mesiacov odo dňa nadobudnutia účinnosti posledného z jedenástich regulačných technických predpisov uvedených na konci prvého pododseku článku 89 ods. 3 nariadenia (EÚ) 648/2012, alebo do prijatia rozhodnutia podľa článku 14 uvedeného nariadenia o povolení CCP, podľa toho, čo nastane skôr, môže inštitúcia považovať túto CCP za QCCP, a to za predpokladu, že bola splnená podmienka ustanovená v prvej časti uvedeného pododseku.
2. Do 15 mesiacov odo dňa nadobudnutia účinnosti posledného z desiatich regulačných technických predpisov uvedených na konci druhého pododseku článku 89 ods. 3 nariadenia (EÚ) 648/2012, alebo do prijatia rozhodnutia podľa článku 25 uvedeného nariadenia o uznávaní CCP usadenej v tretej krajine, podľa toho, čo nastane skôr, môže inštitúcia považovať túto CCP za QCCP.
3. Komisia môže prijať vykonávací akt podľa článku 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011 na predĺženie účinnosti prechodných ustanovení uvedených v odseku 1 a 2 tohto článku o ďalších šesť mesiacov, a to za výnimočných okolností, ak je nevyhnutné a primerané zabrániť narušeniu medzinárodných finančných trhov.
4. Do lehôt vymedzených v odseku 1 a 2 a predĺžených podľa odseku 3, ak CCP nemá fond pre prípad zlyhania a nemá zavedené záväzné dohody so svojimi zúčtovacími členmi, ktoré jej umožňujú použiť celú počiatočnú maržu, ktorú prijala od svojich zúčtovacích členov, alebo jej časť, ako keby to boli predfinancované príspevky, inštitúcia nahradí správny vzorec pre výpočet požiadavky na vlastné zdroje (Ki) uvedený v článku 308 ods. 2 týmto vzorcom:
kde:
IMi = počiatočná marža, ktorú v prospech CCP zložil zúčtovací člen i
IM= celková suma počiatočnej marže, ktorú inštitúcii oznámila CCP.
Článok 498
Výnimky pre obchodníkov s komoditami
1. Ustanovenia o požiadavkách vlastných zdrojov uvedené v tomto nariadení sa nevzťahujú na investičné spoločnosti, ktorých hlavná obchodná činnosť spočíva výlučne v poskytovaní investičných služieb alebo vykonávaní investičných činností vo vzťahu k finančným nástrojom uvedeným v oddiele C bodoch 5, 6, 7, 9 a 10 prílohy I k smernici 2004/39/ES a na ktoré sa 31. decembra 2006 nevzťahovala smernica 93/22/EHS.
Táto výnimka platí do 31. decembra 2017 alebo do dátumu nadobudnutia účinnosti akýchkoľvek zmien podľa odsekov 2 a 3 podľa toho, čo nastane skôr.
2. Do 31. decembra 2015 Komisia na základe verejných konzultácií a vzhľadom na prerokovanie s príslušnými orgánmi predloží Parlamentu a Rade správu o:
a)
vhodnom systéme prudenciálneho dohľadu nad investičnými spoločnosťami, ktorých hlavná obchodná činnosť spočíva výlučne v poskytovaní investičných služieb alebo vykonávaní investičných činností vo vzťahu ku komoditným derivátom alebo zmluvám o derivátoch, uvedeným v oddiele C bodoch 5, 6, 7, 9 a 10 prílohy I k smernici 2004/39/ES;
b)
potrebe zmeny a doplnenia smernice 2004/39/ES s cieľom vytvoriť ďalšiu kategóriu investičnej spoločnosti, ktorej hlavná obchodná činnosť pozostáva výlučne z poskytovania investičných služieb alebo vykonávania investičných činností vo vzťahu k finančným nástrojom uvedeným v oddiele C bodoch 5, 6, 7, 9 a 10 prílohy I k smernici 2004/39/ES, ktoré sa týkajú dodávok energie vrátane elektrickej energie, uhlia, plynu a ropy.
3. Na základe správy uvedenej v odseku 2 môže Komisia predkladať návrhy na zmeny a doplnenia tohto nariadenia.
Článok 499
Finančná páka
1. Odchylne od článkov 429 a 430 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 inštitúcie počítajú a vykazujú ukazovateľ finančnej páky, pričom ako mieru kapitálu použijú:
a)
kapitál Tier 1;
b)
kapitál Tier 1 s výhradou výnimiek stanovených v kapitolách 1 a 2 tejto hlavy.
2. Odchylne od článku 451 ods. 1 sa inštitúcie môžu rozhodnúť, či zverejnia informácie o ukazovateli finančnej páky buď na základe len jedného vymedzenia, alebo oboch vymedzení miery kapitálu stanovených v odseku 1 písm. a) a b) tohto článku. Ak inštitúcie zmenia svoje rozhodnutie o tom, ktorý ukazovateľ finančnej páky zverejnia, prvé zverejnenie informácií, ktoré sa uskutoční po takejto zmene, obsahuje zosúladenie informácií o všetkých ukazovateľoch finančnej páky zverejnených do času zmeny.
3. Odchylne od článku 429 ods. 2 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 môžu príslušné orgány povoliť, aby inštitúcie počítali ukazovateľ finančnej páky na konci štvrťroka, keď sa domnievajú, že inštitúcie nemusia mať dostatočne kvalitné údaje na výpočet ukazovateľa finančnej páky, ktorý predstavuje aritmetický priemer mesačných ukazovateľov finančnej páky za štvrťrok.
Článok 500
Prechodné ustanovenia - najnižšia úroveň podľa dohody Bazilej I
1. Do 31. decembra 2017 inštitúcie, ktoré počítajú rizikovo vážené expozície v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 3, a inštitúcie, ktoré používajú pokročilé prístupy merania stanovené v tretej časti hlave III kapitole 4 na výpočet svojich požiadaviek na vlastné zdroje pre operačné riziko, spĺňajú obidve tieto požiadavky:
a)
majú v držbe vlastné zdroje, ako sa vyžaduje v článku 92;
b)
majú v držbe vlastné zdroje, ktoré dosahujú vždy aspoň 80 % celkovej minimálnej sumy vlastných zdrojov, ktoré by inštitúcia musela mať v držbe podľa článku 4 smernice 93/6/EHS v podobe, v akej uvedená smernica a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES z 20. marca 2000 o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií (36) existovali pred 1. januárom 2007.
2. S výhradou schválenia príslušným orgánom možno sumu uvedenú v odseku 1 písm. b) nahradiť požiadavkou mať v držbe vlastné zdroje, ktoré vždy dosahujú aspoň 80 % vlastných zdrojov, ktorých držba inštitúciou by sa vyžadovala podľa článku 92 pri počítaní hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 a treťou časťou hlavou III kapitolou 2 alebo podľa potreby 3, a nie v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 3 alebo podľa potreby treťou časťou hlavou III kapitolou 4.
3. Úverová inštitúcia môže uplatňovať odsek 2, len ak na výpočet svojich kapitálových požiadaviek začala 1. januára 2010 alebo neskôr používať prístup IRB alebo pokročilé prístupy merania.
4. Dodržiavanie požiadaviek odseku 1 písm. b) vychádza z hodnôt vlastných zdrojov plne upravených tak, aby odrážali rozdiely vo výpočte vlastných zdrojov podľa smernice 2000/12/ES a smernice 93/6/EHS v podobe, v akej tieto smernice existovali pred 1. januárom 2007, a výpočet vlastných zdrojov podľa tohto nariadenia vyplývajúci zo samostatného zaobchádzania s očakávanými a neočakávanými stratami podľa tretej časti hlavy II kapitoly 3 tohto nariadenia.
5. Príslušné orgány môžu po porade s EBA upustiť od uplatňovania odseku 1 písm. b) na inštitúcie za predpokladu, že sú splnené všetky požiadavky na prístup IRB stanovené v tretej časti hlave II oddiele 6 kapitole 3 alebo kvalifikačné kritériá používania pokročilého prístupu merania stanovené v tretej časti hlave III kapitole 4.
6. Komisia do 1. januára 2017 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o tom, či bude pri zohľadnení medzinárodného vývoja a medzinárodne dohodnutých noriem vhodné predĺžiť uplatňovanie najnižšej úrovne (Basel 1 floor) na obdobie po 31. decembri 2017 s cieľom zabezpečiť, aby existovalo obmedzenie pre interné modely. Podľa potreby sa k tejto správe pripojí samostatný legislatívny návrh.
Článok 501
Odpočet kapitálových požiadaviek pre kreditné riziko týkajúce sa expozícií voči MSP
1. Kapitálové požiadavky pre kreditné riziko týkajúce sa expozícií voči MSP sa vynásobia koeficientom 0,7619.
2. Na účely tohto článku:
a)
táto expozícia sa zahrnie do retailovej triedy alebo do triedy expozícií voči podnikom alebo do triedy expozícií zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku. Expozície v stave zlyhania sa vylúčia;
b)
MSP sú vymedzené v súlade s odporúčaním Komisie 2003/361/ES zo 6. mája 2003, o vymedzení mikro, malých a stredných podnikov (37). Z kritérií stanovených v článku 2 prílohy k uvedenému odporúčaniu sa berie do úvahy len ročný obrat;
c)
celková suma, ktorú dlhujúci klient alebo skupina prepojených klientov dlží inštitúcii a materskej spoločnosti a jej dcérskym spoločnostiam, vrátane akýchkoľvek expozícií v stave zlyhania, ale okrem pohľadávok alebo podmienených pohľadávok zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie, neprekročí podľa informácií, ktoré má inštitúcia, sumu 1,5 milióna EUR. Inštitúcia podnikne primerané kroky, aby takéto informácie získala.
3. Inštitúcie podávajú každé tri mesiace príslušným orgánom správu o celkovej sume expozícií voči MSP vypočítanej v súlade s odsekom 2.
4. Komisia do 2 januára 2017 vypracuje správu o vplyve požiadaviek na vlastné zdroje ustanovených v tomto nariadení na požičiavanie MSP a fyzickým osobám a predloží ju Európskemu parlamentu a Rade spolu s prípadným legislatívnym návrhom.
5. Na účely odseku 4 EBA predloží Komisii:
a)
analýzu vývoja trendov a podmienok poskytovania úverov MSP počas obdobia uvedeného v odseku 4;
b)
analýzu efektívnej rizikovosti MSP Únie počas celého hospodárskeho cyklu;
c)
správu o súlade požiadaviek na vlastné zdroje ustanovených v tomto nariadení pre kreditné riziko týkajúce sa expozícií voči MSP s výsledkami analýzy podľa písmen a) a b).
HLAVA II
SPRÁVY A PRESKÚMANIA
Článok 502
Cyklickosť minimálnych kapitálových požiadaviek
Komisia v spolupráci s EBA, ESRB a členskými štátmi a pri zohľadnení stanoviska ECB pravidelne sleduje, či toto nariadenie ako celok spolu so smernicou 2013/36/EÚ, má značný vplyv na hospodársky cyklus, a z hľadiska tohto preskúmania zváži, či sú dôvody na prijatie nápravných opatrení. EBA podá do 31. decembra 2013 Komisii správu, či a ako by sa metodiky inštitúcií uplatňujúcich prístup IRB mali zbližovať s cieľom zaviesť porovnateľnejšie kapitálové požiadavky a zároveň zmierniť procyklickosť.
Na základe tejto analýzy a pri zohľadnení stanoviska ECB Komisia každé dva roky vypracuje správu a predloží ju Európskemu parlamentu a Rade spolu so všetkými vhodnými návrhmi. Pri príprave správy sa v primeranej miere zohľadnia príspevky od strán prijímajúcich úvery a poskytujúcich úvery.
Komisia do 31. decembra 2014 preskúma uplatňovanie článku 33 ods. 1 písm. c) a vypracuje o ňom správu, ktorú spolu s prípadným legislatívnym návrhom predloží Európskemu parlamentu a Rade.
So zreteľom na potenciálne eliminovanie článku 33 ods. 1 písm. c) a jeho potenciálne uplatňovanie na úrovni Únie sa preskúmaním zabezpečí najmä to, aby boli zavedené dostatočné ochranné opatrenia na zaistenie finančnej stability vo všetkých členských štátoch.
Článok 503
Požiadavky na vlastné zdroje pre expozície vo forme krytých dlhopisov
1. Komisia do 31. decembra 2014 po porade s EBA podá Parlamentu a Rade správu, spolu s prípadnými vhodnými návrhmi v súvislosti s tým, či rizikové váhy stanovené v článku 129 a požiadavky na vlastné zdroje pre špecifické riziko uvedené v článku 336 ods. 3 sú primerané pre všetky nástroje, ktoré spĺňajú podmienky na toto zaobchádzanie, a či sú kritériá uvedené v článku 129 primerané.
2. V správe a návrhoch uvedených v odseku 1 sa zohľadní:
a)
rozsah, v akom sa v regulačných kapitálových požiadavkách uplatňovaných v súčasnosti na kryté dlhopisy primerane rozlišuje medzi rozdielmi v kreditnej kvalite krytých dlhopisov a kolaterálu, ktorým sú zabezpečené, vrátane rozsahu odlišností medzi členskými štátmi;
b)
transparentnosť trhu s krytými dlhopismi a rozsah, v akom uľahčuje komplexnú internú analýzu zo strany investorov, pokiaľ ide o kreditné riziko krytých dlhopisov a kolaterálu, ktorým sú zabezpečené, a oddelenie aktív v prípade platobnej neschopnosti emitenta vrátane zmierňovacích účinkov príslušného prísneho národného rámca v súlade s článkom 129 tohto nariadenia a článkom 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES na celkovú kreditnú kvalitu krytého dlhopisu a jeho vplyv na úroveň transparentnosti požadovanú investormi;
c)
rozsah, v ktorom má emitovanie krytých dlhopisov úverovou inštitúciou vplyv na kreditné riziko, ktorému sú vystavení ďalší veritelia emitujúcej inštitúcie.
3. Komisia do 31. decembra 2014 po porade s EBA podá Európskemu parlamentu a Rade správu, v ktorej uvedie, či by sa pôžičky zabezpečené lietadlami (záložné právo na lietadlo) a pôžičky na nehnuteľný majetok určený na bývanie zabezpečené zárukou, ale nezabezpečené registrovanou hypotékou, mali za určitých podmienok považovať za prípustné aktíva v súlade s článkom 129.
4. Komisia do 31. decembra 2016 preskúma vhodnosť výnimky ustanovenej v článku 496 a prípadne aj vhodnosť rozšírenia podobného zaobchádzania na akúkoľvek inú formu krytého dlhopisu. Na základe tohto preskúmania môže Komisia podľa potreby prijať delegované akty v súlade s článkom 462 na stanovenie trvalého charakteru uvedenej výnimky alebo vypracovať legislatívne návrhy na jej rozšírenie na ostatné formy krytých dlhopisov.
Článok 504
Kapitálové nástroje upísané orgánmi verejnej moci v núdzových situáciách
Komisia do 31. decembra 2016 a po porade s EBA podá Európskemu parlamentu a Rade spolu so všetkými vhodnými návrhmi správu o tom, či si zaobchádzanie stanovené v článku 31 vyžaduje úpravu alebo či by sa malo zmeniť alebo zrušiť.
Článok 505
Preskúmanie dlhodobého financovania
Komisia do 31. decembra 2014 podá Európskemu parlamentu a Rade spolu so všetkými vhodnými návrhmi správu o primeranosti požiadaviek uvedených v tomto nariadení, a to z hľadiska potreby zabezpečiť primeranú výšku zdrojov pre všetky formy dlhodobého financovania hospodárstva, vrátane projektov kritickej infraštruktúry v Únii v oblasti dopravy, energetiky a komunikácií.
Článok 506
Kreditné riziko - vymedzenie pojmu zlyhanie
EBA do 31. decembra 2017 podá Komisii správu o tom, ako nahradenie lehoty 90 dní lehotou 180 dní po termíne splatnosti, ako sa uvádza v článku 178 ods. 1 písm. b), ovplyvňuje hodnoty rizikovo vážených expozícií, ako aj o vhodnosti uplatňovania uvedeného ustanovenia v období po 31. decembri 2019.
Komisia môže na základe tejto správy predložiť legislatívne návrhy na zmeny tohto nariadenia.
Článok 507
Veľká majetková angažovanosť
Komisia preskúma do 31. decembra 2015 uplatňovanie článku 400 ods. 1 písm. j) a článku 400 ods. 2 vrátane otázky, či by sa výnimky uvedené v článku 400 ods. 2 mali udeľovať na základe voľného uváženia, a vyhotoví o tom správu, ktorú predloží Európskemu parlamentu a Rade, spolu s prípadným legislatívnym návrhom.
V súvislosti s potenciálnym obmedzením rozsahu vnútroštátnej právomoci podľa článku 400 ods. 2 písm. c) a jej prípadného uplatnenia na úrovni Únie sa pri preskúmaní osobitne zohľadní efektívnosť riadenia rizika skupiny, pričom sa zabezpečí, aby sa zaviedli dostatočné záruky s cieľom zaistiť finančnú stabilitu vo všetkých členských štátoch, v ktorých má daný subjekt skupiny svoje sídlo.
Článok 508
Úroveň uplatňovania
1. Komisia preskúma do 31. decembra 2014 uplatňovanie prvej časti hlavy II a článku 113 ods. 6 a 7 a vyhotoví o tom správu, ktorú predloží Európskemu parlamentu a Rade, spolu s prípadným legislatívnym návrhom.
2. Komisia podá do 31. decembra 2015 správu o tom, či a ako by sa požiadavka týkajúca sa krytia likviditou stanovená v šiestej časti mala vzťahovať na investičné spoločnosti, a po porade s EBA predloží túto správu Európskemu parlamentu a Rade spolu s prípadným legislatívnym návrhom.
3. Komisia po porade s EBA a ESMA a na základe rokovaní s príslušnými orgánmi podá do 31. decembra 2015 Európskemu parlamentu a Rade správu o vhodnom režime prudenciálneho dohľadu nad investičnými spoločnosťami a spoločnosťami uvedenými v článku 4 ods. 1 bode 2 písm. b) a c). V prípade potreby sa na základe tejto správy predloží legislatívny návrh.
Článok 509
Požiadavky na likviditu
1. EBA monitoruje a vyhodnocuje správy vypracované na základe článku 415 ods. 1 za jednotlivé meny a za rôzne podnikateľské modely. EBA po porade s ESRB, nefinančnými koncovými používateľmi, bankovým sektorom, príslušnými orgánmi a národnými centrálnymi bankami raz za rok a prvýkrát do 31. decembra 2013 podá Komisii správu o tom, či by stanovenie všeobecnej požiadavky týkajúcej sa krytia likvidity v šiestej časti na základe položiek, ktoré sa majú vykazovať v súlade so šiestou časťou hlavou II a prílohy III pri posúdení buď individuálne, alebo súhrnne, mohlo mať závažný škodlivý vplyv na podnikateľský a rizikový profil inštitúcií usadených v Únii, alebo na stabilitu a riadne fungovanie finančných trhov alebo na hospodárstvo a stabilitu poskytovania bankových úverov, s osobitným zameraním na úvery pre MSP a na obchodné financovanie vrátane úverov poskytovaných na základe oficiálnych schém poistenia exportných úverov.
V správe uvedenej v prvom pododseku by sa mal náležite zohľadniť vývoj na trhoch a vývoj v oblasti medzinárodnej regulácie, ako aj súvislosť tejto požiadavky na krytie likvidity s inými prudenciálnymi požiadavkami podľa tohto nariadenia, ako je napríklad pomer rizikového kapitálu stanovený v článku 92 a ukazovateľ finančnej páky.
Európskemu parlamentu a Rade sa poskytne príležitosť zaujať stanovisko k správe uvedenej v prvom pododseku.
2. EBA v správe uvedenej v odseku 1 posúdi najmä:
a)
ustanovenie mechanizmov obmedzujúcich hodnotu kladných tokov likvidity, predovšetkým so zreteľom na určenie vhodného horného ohraničenia kladného peňažného toku a určenie podmienok jeho uplatňovania, pričom zohľadní rôzne podnikateľské modely vrátane postupovaného financovania (pass through financing), faktoringu, lízingu, krytých dlhopisov, hypoték, emisie krytých dlhopisov, ako aj rozsah, v ktorom by sa toto horné ohraničenie malo upraviť alebo zrušiť, aby sa zohľadnili osobitosti špecializovaného financovania;
b)
kalibráciu kladných a záporných peňažných tokov uvedených v šiestej časti hlave II, najmä v článku 422 ods. 7 a v článku 425 ods. 2;
c)
ustanovenie mechanizmov obmedzujúcich požiadavky na krytie likvidity určitými kategóriami likvidných aktív; posúdi najmä vhodný minimálny percentuálny podiel likvidných aktív uvedených v článku 416 ods. 1 písm. a), b) a c) na celkových likvidných aktívach, pričom otestuje prahovú hodnotu 60 % a zohľadní vývoj v oblasti medzinárodnej regulácie. Aktíva, ktoré sú dlžné a splatné alebo sú splatné na požiadanie do 30 kalendárnych dní by sa nemali do tohto limitu započítavať s výnimkou prípadu, keď sa tieto aktíva získali voči kolaterálu, ktorý sa tiež kvalifikuje podľa článku 416 ods. 1 písm. a), b) a c);
d)
stanovenia konkrétnych mier nižšieho záporného peňažného toku a/alebo vyššieho kladného peňažného toku pre toky v rámci skupiny, stanovenia, za akých podmienok by boli z prudenciálneho hľadiska takéto konkrétne miery kladných alebo záporných peňažných tokov opodstatnené, a stanoví sa vysokoúrovňový opis metodiky využívajúcej objektívne kritériá a parametre na stanovenie konkrétnych úrovní kladných a záporných peňažných tokov medzi inštitúciou a protistranou, keď nie sú usadené v rovnakom členskom štáte;
e)
kalibráciu mier čerpania uplatniteľných na nečerpané záväzné kreditné facility a facility likvidity, na ktoré sa vzťahuje článok 424 ods. 3 a 5. EBA by mala najmä otestovať mieru čerpania vo výške 100 %;
f)
vymedzenie retailového vkladu v článku 411 bode 2, najmä vhodnosť zavedenia prahovej hodnoty na vklady fyzických osôb;
g)
potrebu zaviesť novú kategóriu retailového vkladu s nižším záporným peňažným tokom, a to vzhľadom na osobitné charakteristické znaky takýchto vkladov, ktoré by mohli odôvodňovať nižšiu mieru záporných peňažných tokov, a berúc do úvahy medzinárodný vývoj;
h)
výnimiek z požiadaviek na zloženie likvidných aktív, ktoré musia inštitúcie mať v držbe, ak sú súhrnné opodstatnené potreby inštitúcie vzhľadom na likvidné aktíva v určitej mene vyššie ako dostupné likvidné aktíva, a podmienok, ktorým by mali tieto výnimky podliehať;
i)
vymedzenie finančných produktov, ktoré sú v súlade s islamským právnym systémom (šaría) ako alternatívy aktív, ktoré by sa kvalifikovali ako likvidné aktíva na účely článku 416, a to na použitie bankami, ktoré sú v súlade s islamským právnym systémom;
j)
vymedzenie okolností stresu vrátane zásad použitia zásob likvidných aktív a potrebných reakcií dohľadu, za ktorých by inštitúcie mohli použiť svoje likvidné aktíva na krytie záporných tokov likvidity, a spôsobov riešenia nedodržiavania pravidiel;
k)
vymedzenie zriadeného prevádzkového vzťahu pre nefinančného klienta uvedeného v článku 422 ods. 3 písm. c);
l)
kalibráciu miery záporného peňažného toku uplatniteľného na služby korešpondenčného bankovníctva a služby prime brokerage, ako sa uvádza v článku 422 ods. 4 prvého pododseku;
m)
mechanizmy zachovania dlhopisov s vládnou zárukou emitovaných pre úverové inštitúcie ako súčasť podporných opatrení vlády, ktorým Únia schválila štátnu pomoc, ako sú napríklad dlhopisy, ktoré emituje National Asset Management Agency (NAMA) v Írsku a Spanish Asset Management Company v Španielsku, a ktoré sú určené na odstránenie problémových aktív zo súvah úverových inštitúcií, ako aktív s mimoriadne vysokou likviditou a kreditnou kvalitou, minimálne do decembra 2023.
3. EBA po porade s ESMA a ECB podá do 31. decembra 2013 Komisii správu o vhodných jednotných vymedzeniach vysokej a mimoriadne vysokej likvidity a kreditnej kvality prevoditeľných aktív na účely článku 416 a primeraných haircutov pre aktíva, ktoré by sa kvalifikovali ako likvidné aktíva na účely článku 416, s výnimkou aktív uvedených v článku 416 ods. 1 písm. a), b) a c).
Európskemu parlamentu a Rade sa poskytne príležitosť zaujať stanovisko k tejto správe.
V správe uvedenej v prvom pododseku by sa mali zvážiť aj:
a)
iné kategórie aktív, konkrétne RMBS vysokej likvidity a kreditnej kvality,
b)
iné kategórie cenných papierov a úverov prípustných z hľadiska centrálnej banky, napríklad dlhopisy miestnej samosprávy a krátkodobé obchodovateľné cenné papiere; a
c)
iné aktíva, ktoré nie sú z prípustné hľadiska centrálnej banky, ale sú obchodovateľné, napríklad kapitálové cenné papiere kótované na uznanej burze, zlato, kapitálové nástroje viazané na významný index, dlhopisy so zárukou, kryté dlhopisy, podnikové dlhopisy a fondy založené na uvedených aktívach.
4. V správe uvedenej v odseku 3 sa zváži, či - a ak, do akej miery - by sa vzhľadom na medzinárodný vývoj a pri zohľadnení európskych osobitostí vrátane spôsobu vykonávania menovej politiky v Únii mali medzi likvidné aktíva zahrnúť pohotovostné kreditné facility uvedené v článku 416 ods. 1 písm. e).
EBA testuje najmä vhodnosť nasledujúcich kritérií a primerané úrovne pre takéto vymedzenia:
a)
minimálny objem obchodov s aktívami;
b)
minimálny objem nesplatených aktív;
c)
transparentná tvorba cien a informácie po uskutočnení obchodu;
d)
stupne kreditnej kvality uvedené v tretej časti hlave II kapitole 2;
e)
overený záznam o cenovej stabilite;
f)
priemerný objem obchodov a priemerná veľkosť obchodov;
g)
maximálne rozpätie ponuky kúpy a predaja;
h)
zostávajúci čas do splatnosti;
i)
minimálny koeficient obratu.
5. EBA do 31. januára 2014 okrem toho predloží správu o týchto skutočnostiach:
a)
jednotné vymedzenie vysokej a mimoriadne vysokej likvidity a kreditnej kvality;
b)
možné neúmyselné dôsledky vymedzenia likvidných aktív pre vykonávanie operácií menovej politiky a rozsah, v ktorom:
i)
zoznam likvidných aktív, ktorý je oddelený od zoznamu aktív prípustných z hľadiska centrálnej banky, môže stimulovať inštitúcie k predkladaniu prípustných aktív, ktoré nie sú zahrnuté do vymedzenia likvidných aktív v operáciách refinancovania;
ii)
regulácia likvidity môže odrádzať inštitúcie od požičiavania alebo vypožičiavania na nezabezpečenom peňažnom trhu a či to môže viesť k spochybneniu zamerania sadzby EONIA pri vykonávaní menovej politiky;
iii)
zavedenie požiadavky na krytie likvidity môže centrálnym bankám sťažiť zabezpečovanie cenovej stability pomocou existujúceho rámca a nástrojov menovej politiky;
c)
prevádzkové požiadavky na držbu likvidných aktív uvedené v článku 417 ods. 1 písm. b) až f) v súlade s vývojom v oblasti medzinárodnej regulácie.
Článok 510
Požiadavky na čisté stabilné financovanie
1. EBA do 31. decembra 2015 podá Komisii správu vychádzajúcu z položiek, ktoré sa majú vykazovať v súlade so šiestou časťou hlavou III, o tom, či a ako by bolo vhodné zabezpečiť, aby inštitúcie používali stabilné zdroje financovania, vrátane posúdenia vplyvu na podnikateľský a rizikový profil inštitúcií usadených v Únii, na finančné trhy alebo na hospodárstvo a bankové úvery, s osobitným zameraním na úvery pre MSP a na obchodné financovanie vrátane úverov poskytovaných na základe oficiálnych schém poistenia exportných úverov a postupovaného financovania (pass through financing) vrátane krytia financovaného prostredníctvom hypoték. EBA najmä vykoná analýzu vplyvu stabilných zdrojov financovania na štruktúry refinancovania existujúce v rámci rôznych bankových modelov v Únii.
2. EBA zároveň podá do 31. decembra 2015 Komisii správu vychádzajúcu z položiek, ktoré sa majú vykazovať v súlade so šiestou časťou hlavou III, v súlade s jednotnými formátmi vykazovania uvedenými v článku 415 ods. 3 písm. a) a po porade s ESRB, o metodikách určovania výšky stabilného financovania dostupného inštitúciám a požadovaného inštitúciami, ako aj o vhodných jednotných vymedzeniach pre výpočet takejto požiadavky na čisté stabilné financovanie, pričom preskúma najmä:
a)
kategórie a váhy uplatnené na zdroje stabilného financovania uvedené v článku 427 ods. 1;
b)
kategórie a váhy uplatnené na stanovanie požiadavky na stabilné financovanie uvedenej v článku 428 ods. 1;
c)
metodiky podľa potreby zabezpečia stimulačný alebo odrádzajúci účinok s cieľom povzbudiť stabilnejšie dlhodobejšie financovanie aktív, podnikateľských činností, investícií a financovanie inštitúcií;
d)
potrebu vypracovať rôzne metodiky pre rôzne typy inštitúcií.
3. Komisia do 31. decembra 2016 podľa potreby a po zohľadnení správ uvedených v odsekoch 1 a 2, ako aj po úplnom zohľadnení rozmanitosti bankového sektora v Únii, predloží Európskemu parlamentu a Rade legislatívny návrh ako zabezpečiť, aby inštitúcie používali stabilné zdroje financovania.
Článok 511
Finančná páka
1. Na základe výsledkov správy uvedenej v odseku 3 Komisia predloží do 31. decembra 2016 Európskemu parlamentu a Rade správu o vplyve a účinnosti ukazovateľa finančnej páky.
2. K správe sa podľa potreby pripojí legislatívny návrh o zavedení vhodného počtu úrovní ukazovateľa finančnej páky, ktorú by inštitúcie uplatňujúce rôzne podnikateľské modely museli dosiahnuť, z čoho vyplýva primeraná kalibrácia týchto úrovní a primerané úpravy hodnoty kapitálu a veľkosti celkovej expozície uvedenej v článku 429, spolu s akýmikoľvek súvisiacimi opatreniami flexibility, ak je to potrebné, a to vrátane primeraných zmien a doplnení článku 458 s cieľom zaviesť ukazovateľ finančnej páky v rámci rozsahu pôsobnosti opatrení uvedených v tomto článku.
3. EBA na účely odseku 1 podá Komisii správu do 31. októbra 2016 aspoň o týchto skutočnostiach:
a)
či rámec ukazovateľa finančnej páky ustanovený týmto nariadením a článkami 87 a 98 smernice 2013/36/EÚ je vhodným nástrojom na uspokojivé potlačenie rizika nadmerného využívania finančnej páky na strane inštitúcií z hľadiska spôsobu i miery;
b)
o identifikovaní podnikateľských modelov, ktoré zohľadňujú celkové rizikové profily inštitúcií a o zavedení rôznych úrovní ukazovateľa finančnej páky pre tieto modely;
c)
či požiadavky stanovené v článkoch 76 a 87 smernice 2013/36/EÚ v súlade s článkami 73 a 97 smernice 2013/36/EÚ na riešenie rizika nadmerného využívania finančnej páky sú dostatočné na to, aby zabezpečili správne riadenie tohto rizika inštitúciami, a ak nie, aké sú ďalšie zlepšenia potrebné na dosiahnutie týchto cieľov;
d)
či by boli potrebné zmeny výpočtu metodiky uvedenej v článku 429, aby sa ukazovateľ finančnej páky mohol použiť ako vhodný ukazovateľ rizika nadmerného využívania finančnej páky inštitúcie, a ak by boli potrebné, tak aké;
e)
či sa v súvislosti s výpočtom veľkosti celkovej expozície ukazovateľa finančnej páky hodnota expozície zmlúv uvedených v prílohe II určená s použitím metódy pôvodnej expozície závažne odlišuje od hodnoty expozície určenej s použitím metódy oceňovania trhovou hodnotu;
f)
či by použitie vlastných zdrojov alebo vlastného kapitálu Tier 1 ako miery kapitálu pre ukazovateľ finančnej páky mohlo byť primeranejšie na plánovaný účel sledovania rizika nadmerného využívania finančnej páky, a ak áno, aká by bola primeraná kalibrácia ukazovateľa finančnej páky;
g)
či konverzný faktor uvedený v článku 429 ods. 10 písm. a) pre nevyčerpané kreditné facility, ktoré možno kedykoľvek bezpodmienečne vypovedať bez lehoty, je primerane konzervatívny na základe dôkazov zhromaždených počas obdobia pozorovania;
h)
či častosť a formát zverejňovania položiek uvedených v článku 451 sú primerané;
i)
aká by bola primeraná úroveň ukazovateľa finančnej páky pre každý podnikateľský model identifikovaný podľa písmena b);
j)
či by sa pre každú úroveň ukazovateľa finančnej páky malo stanoviť pásmo;
k)
či by na zavedenie ukazovateľa finančnej páky ako požiadavky na inštitúcie boli nevyhnutné zmeny rámca ukazovateľa finančnej páky ustanoveného v tomto nariadení, a ak áno, tak aké;
l)
či by sa zavedením ukazovateľa finančnej páky ako požiadavky na inštitúcie účinne obmedzilo riziko nadmerného využívania finančnej páky týmito inštitúciami, a ak áno, či by úroveň ukazovateľa finančnej páky mala byť taká istá pre všetky inštitúcie alebo by mala byť určená podľa rizikového profilu a podnikateľského modelu, ako aj podľa veľkosti inštitúcie a s ohľadom na tieto skutočnosti, aké dodatočné kalibrácie alebo prechodné obdobie by sa vyžadovali.
4. Správa uvedená v odseku 3 sa vzťahuje na obdobie minimálne od 1 januára 2014 do 30. júna 2016 a zohľadňujú sa v nej aspoň tieto skutočnosti:
a)
vplyv zavedenia ukazovateľa finančnej páky určeného v súlade s článkom 429 ako požiadavky, ktorú by inštitúcie boli povinné plniť, na:
i)
finančné trhy všeobecne, a najmä na trhy repo transakcií, derivátov a krytých dlhopisov;
ii)
stabilitu inštitúcií;
iii)
podnikateľské modely a štruktúry súvahy inštitúcií, najmä pokiaľ ide o nízko rizikové oblasti podnikateľskej činnosti, ako napríklad podporné úvery poskytované verejnými rozvojovými bankami, komunálne úvery, financovanie nehnuteľného majetku určeného na bývanie a iné nízko rizikové oblasti upravené vnútroštátnymi právnymi predpismi;
iv)
migráciu expozícií voči subjektom, ktoré nepodliehajú prudenciálnemu dohľadu;
v)
finančnú inováciu, najmä na vývoj nástrojov s včlenenou finančnou pákou;
vi)
ochotu inštitúcie vystaviť sa riziku;
vii)
činnosti zúčtovania, vyrovnania a správy finančných nástrojov a prevádzka centrálnej protistrany;
viii)
cyklickosť kapitálu a veľkosti celkovej expozície ukazovateľa finančnej páky;
ix)
bankové úvery, s osobitným dôrazom na úvery pre MSP, orgány miestnej samosprávy, regionálne vlády a subjekty verejného sektora a na obchodné financovanie, vrátane úverov poskytovaných na základe oficiálnych schém poistenia exportných úverov;
b)
interakcia ukazovateľa finančnej páky s požiadavkami na vlastné zdroje založené na riziku a požiadavkami na likviditu stanovenými v tomto nariadení;
c)
vplyv účtovných rozdielov medzi účtovnými štandardmi uplatňovanými na základe nariadenia (ES) č. 1606/2002, účtovnými štandardmi uplatňovanými na základe smernice 86/635/EHS a iným uplatniteľným účtovným rámcom a inými relevantnými účtovnými rámcami na porovnateľnosť ukazovateľa finančnej páky.
Článok 512
Expozície voči prevedenému kreditnému riziku
Komisia podá do 31. decembra 2014 Európskemu parlamentu a Rade správu o uplatňovaní a účinnosti ustanovení piatej časti v súvislosti s vývojom na medzinárodnom trhu.
Článok 513
Makroprudenciálne pravidlá
1. Európska komisia do 30. júna 2014 po konzultácii s ESRB a EBA preskúma, či sú makroprudenciálne pravidlá uvedené v tomto nariadení a v smernici 2013/36/EÚ dostatočné na zmiernenie systémových rizík v sektoroch, regiónoch a členských štátoch vrátane posúdenia:
a)
či sú súčasné makroprudenciálne nástroje uvedené v tomto nariadení a v smernici 2013/36/EÚ účinné, efektívne a transparentné;
b)
či sú pokrytie a prípadná úroveň vzájomného prekrývania sa jednotlivých makroprudenciálnych nástrojov zameraných na podobné riziká uvedené v tomto nariadení a v smernici 2013/36/EÚ primerané a prípadne navrhne nové makroprudenciálne pravidlá;
c)
aká je interakcia medzinárodne dohodnutých predpisov pre systémové inštitúcie a ustanovení tohto nariadenia a smernice 2013/36/EÚ a v prípade potreby navrhne nové pravidlá, pričom zohľadní tieto medzinárodne dohodnuté predpisy.
2. Komisia do 31. decembra 2014 podá na základe konzultácie s ESRB a EBA správu Európskemu parlamentu a Rade o posúdení uvedenom v odseku 1 a v prípade potreby predloží Európskemu parlamentu a Rade legislatívny návrh.
Článok 514
Kreditné riziko protistrany a metóda pôvodnej expozície
Komisia preskúma do 31. decembra 2016 uplatňovanie článku 275 a vyhotoví o ňom správu, ktorú predloží Európskemu parlamentu a Rade, a v prípade potreby predloží legislatívny návrh.
Článok 515
Monitorovanie a hodnotenie
1. EBA spolu s ESMA vypracuje do 2 januára 2015 správu o fungovaní tohto nariadenia so súvisiacimi povinnosťami vyplývajúcimi z nariadenia (EÚ) č. 648/2012, najmä so zreteľom na inštitúcie fungujúce ako centrálna protistrana, aby sa zabránilo zdvojovaniu požiadaviek na derivátové transakcie, a tým zvyšovaniu regulačného rizika a zvyšovaniu nákladov na monitorovanie príslušnými orgánmi.
2. EBA monitoruje a hodnotí fungovanie ustanovení pre požiadavky na vlastné zdroje pre expozície voči centrálnej protistrane stanovené v tretej časti hlave II kapitole 6 oddiele 9. EBA do 1. januára 2015 podá Komisii správu o vplyve a účinnosti týchto ustanovení.
3. Komisia do 31. decembra 2016 preskúma dosiahnutie súladu medzi týmto nariadením a súvisiacimi povinnosťami vyplývajúcimi z nariadenia (EÚ) č. 648/2012, ako aj požiadavkami na vlastné zdroje stanovenými v tretej časti hlave II kapitole 6 oddiele 9 a podá o tom správu, ktorú zároveň predloží spolu s prípadným legislatívnym návrhom Európskemu parlamentu a Rade.
Článok 516
Dlhodobé financovanie
Komisia podá do 31. decembra 2015 správu o vplyve tohto nariadenia na podporu dlhodobých investícií do infraštruktúry posilňujúcej rast.
Článok 517
Vymedzenie prípustného kapitálu
Komisia preskúma do 31. decembra 2014 vhodnosť vymedzenia pojmu prípustný kapitál, ktorý sa uplatňuje na účely druhej časti hlavy III a štvrtej časti a vypracuje o tom správu, ktorú predloží Európskemu parlamentu a Rade, a prípadne predloží legislatívny návrh.
Článok 518
Preskúmanie kapitálových nástrojov, ktoré možno odpísať alebo konvertovať, keď už viac nie sú životaschopné
Komisia do 31. decembra 2015 preskúma, či by toto nariadenie malo obsahovať požiadavku, že nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 sa musia odpísať v prípade, ak sa určí, že inštitúcia už viac nie je životaschopná, a podá o tom správu. Komisia túto správu predloží Európskemu parlamentu a Rade spolu s prípadným legislatívnym návrhom.
Článok 519
Odpočítanie majetku dôchodkového fondu so stanovenými požitkami od položiek vlastného kapitálu Tier 1
EBA vypracuje do 30. júna 2014 správu o tom, či revidované štandardy IAS 19 v spojení s odpočítaním čistého majetku v dôchodkovom fonde uvedeného v článku 36 písm. e) a zmenami v čistých záväzkoch dôchodkového fondu vedú k nenáležitej volatilite vlastných zdrojov inštitúcie.
Komisia zohľadní správu EBA a do 31. decembra 2014 vypracuje správu určenú Európskemu parlamentu a Rade o tejto otázke uvedenej v prvom pododseku spolu s prípadným legislatívnym návrhom na zavedenie zaobchádzania upravujúceho čistý majetok alebo záväzky dôchodkového fondu so stanovenými požitkami pre výpočet vlastných zdrojov.
HLAVA III
ZMENY
Článok 520
Zmeny nariadenia (EÚ) č. 648/2012
Nariadenie (EÚ) č. 648/2012 sa mení takto:
1.
V hlave IV sa dopĺňa táto kapitola:
„KAPITOLA 4
Výpočty a vykazovanie na účely nariadenia (EÚ) č. 575/2013
Článok 50a
Výpočet KCCP
1. Na účely článku 308 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 36/2013 z 26 júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti (38), ak CCP dostala oznámenie stanovené v článku 301 ods. 2 písm. b) uvedeného nariadenia, vypočíta KCCP uvedené v odseku 2 tohto článku pre všetky zmluvy a transakcie, ktoré zúčtováva pre všetkých svojich zúčtovacích členov, na ktorých sa vzťahuje daný fond pre prípad zlyhania.
2. CCP vypočíta hypotetický kapitál (KCCP) takto:
kde:
EBRMi
=
hodnota expozície pred zmiernením rizika, ktorá sa rovná hodnote expozície CCP voči zúčtovaciemu členovi i vyplývajúcej zo všetkých zmlúv a transakcií s týmto zúčtovacím členom, vypočítaná bez zohľadnenia kolaterálu, ktorý poskytol tento zúčtovací člen;
IMi
=
počiatočná marža, ktorú CCP poskytol zúčtovací člen i;
DFi
=
predfinancovaný príspevok zúčtovacieho člena i;
RW
=
20 % riziková váha;
podiel kapitálu
=
8 %.
3. CCP vykonáva výpočet v zmysle odseku 2 aspoň raz za štvrťrok alebo častejšie, ak to vyžadujú príslušné orgány jej zúčtovacích členov, ktorí sú inštitúciami.
4. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom upresniť na účely odseku 3 tieto skutočnosti:
a)
frekvenciu a dátumy výpočtu ustanoveného v odseku 2;
b)
situácie, v ktorých príslušný orgán inštitúcie konajúcej ako zúčtovací člen môže vyžadovať vyššie frekvencie výpočtu a vykazovania ako sú frekvencie, na ktoré sa odkazuje v písmene a).
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 50b
Všeobecné pravidlá pre výpočet Kccp
Na účely výpočtu ustanoveného v článku 50a ods. 2 sa uplatňujú tieto pravidlá:
a)
CCP vypočíta hodnotu expozícií, ktoré má voči svojim zúčtovacím členom, takto:
i)
pre expozície vyplývajúce zo zmlúv a transakcií uvedených v článku 301 ods. 1 písm. a) a d) nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
ii)
pre expozície vyplývajúce zo zmlúv a transakcií uvedených v článku 301 ods. 1 písm. b), c) a e) nariadenia (EÚ) č. 575/2013 ich vypočíta v súlade so súhrnnou metódou nakladania s finančným kolaterálom uvedenou v článkoch 223 s úpravami z dôvodu volatility stanovenými orgánom dohľadu podľa článku 223 a 224 uvedeného nariadenia. Výnimka uvedená v článku 285 ods. 3 písm. a) uvedeného nariadenia sa neuplatňuje;
iii)
pre expozície vyplývajúce z transakcií neuvedených v článku 301 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 a ktoré sú spojené iba s rizikom vyrovnania, ich vypočíta v súlade s treťou časťou hlavou V uvedeného nariadenia;
b)
pre inštitúcie, na ktoré sa vzťahuje nariadenie (EÚ) č. 575/2013, sú súbory vzájomného započítania rovnaké ako tie, ktoré sa vymedzujú v tretej časti hlave II uvedeného nariadenia;
c)
pri výpočte hodnôt uvedených v písmene a) odpočíta CCP od svojich expozícií kolaterál, ktorý poskytli jej zúčtovací členovia, primerane znížený o úpravy z dôvodu volatility stanovené orgánom dohľadu v súlade so súhrnnou metódou nakladania s finančným kolaterálom stanovenou v článku 224 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
d)
CCP vypočíta svoje expozície voči svojim zúčtovacím členom vyplývajúce z transakcií financovania cenných papierov podľa súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom s úpravami z dôvodu volatility stanovenými orgánom dohľadu, ako sa uvádza v článkoch 223 a 224 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
e)
ak má CCP expozície voči jednej alebo viacerým CCP, s každou takouto expozíciou zaobchádza, ako keby to bola expozícia voči zúčtovacím členom a každú maržu alebo predfinancovaný príspevok, ktorý od týchto CCP dostane, zahrnie do výpočtu KCCP;
f)
ak má CCP záväzné zmluvné dojednanie so svojimi zúčtovacími členmi, ktoré jej umožňuje použiť celú počiatočnú maržu alebo jej časť prijatú od svojich zúčtovacích členov, ako keby to bol predfinancovaný príspevok, CCP považuje na účely výpočtu uvedeného v odseku 1 túto počiatočnú maržu za predfinancovaný príspevok a nie za počiatočnú maržu;
g)
ak CCP uplatňuje metódu oceňovania podľa trhovej hodnoty, nahradí vzorec v článku 298 ods. 1 písm. c) bode ii) nariadenia (EÚ) č. 575/2013 týmto vzorcom:
;
kde čitateľ NGR sa vypočíta v súlade s článkom 274 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 36/2013 a len predtým, ako sa premenlivé marže skutočne vymenia na konci obdobia zúčtovania, pričom menovateľom sú hrubé reprodukčné náklady;
h)
ak CCP uplatňuje metódu oceňovania podľa trhovej hodnoty stanovenú v článku 274 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, nahradí vzorec uvedený v článku 298 ods. 1 písm. c) bode ii) uvedeného nariadenia týmto vzorcom:
kde čitateľ NGR sa vypočíta v súlade s článkom 274 ods. 1 uvedeného nariadenia a len predtým, ako sa premenlivé marže skutočne vymenia na konci obdobia zúčtovania, pričom menovateľom sú hrubé reprodukčné náklady;
i)
ak CCP nedokáže vypočítať hodnotu NGR stanovenú v článku 298 ods. 1 písm. c) bodu ii) nariadenia (EÚ) č. 575/2013, postupuje takto:
i)
oznámi svojim zúčtovacím členom, ktorí sú inštitúciami, a ich príslušným orgánom, že nedokáže vypočítať NGR, ako aj dôvody, pre ktoré nedokáže tento výpočet vykonať;
ii)
tri mesiace môže pri výpočte PCEred podľa písmena g) používať hodnotu NGR 0,3.
j)
ak na konci obdobia uvedeného v písm. j) bode ii) CCP stále nedokáže vypočítať hodnotu NGR, postupuje takto:
i)
zastaví výpočet KCCP;
ii)
oznámi svojim zúčtovacím členom, ktorí sú inštitúciami, a ich príslušným orgánom, že zastavila výpočet KCCP.
k)
na účely výpočtu potenciálnej budúcej expozície pre opcie a swapcie v súlade s metódou oceňovania podľa trhovej hodnoty uvedenou v článku 274 nariadenia (EÚ) č. 36/2013, CCP vynásobí nominálnu hodnotu zmluvy absolútnou delta hodnotou opcie
, ako sa stanovuje v článku 280 ods. 1 písm. a) uvedeného nariadenia;
l)
ak má CCP viac ako jeden fond pre prípad zlyhania, vykoná výpočet ustanovený v článku 50a ods. 2 samostatne pre každý fond pre prípad zlyhania.
Článok 50c
Oznamovanie informácií
1. Na účely článku 308 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 oznámi CCP svojim zúčtovacím členom, ktorí sú inštitúciami, a ich príslušným orgánom tieto informácie:
a)
hypotetický kapitál (KCCP);
b)
súčet predfinancovaných príspevkov (DFCM);
c)
výšku svojich predfinancovaných finančných zdrojov, ktoré má použiť - podľa zákona alebo na základe zmluvnej dohody so svojimi zúčtovacími členmi - na pokrytie strát z dôvodu zlyhania jedného alebo viacerých zúčtovacích členov pred použitím príspevkov ostatných zúčtovacích členov (DFCCP) do fondu pre prípad zlyhania;
d)
celkový počet svojich zúčtovacích členov (N);
e)
faktor koncentrácie (β), ako sa stanovuje v článku 50d;
f)
súčet všetkých zmluvne záväzných príspevkov
.Ak má CCP viac ako jeden fond pre prípad zlyhania, oznámi informácie uvedené v prvom pododseku samostatne pre každý fond pre prípad zlyhania.
2. CCP vykonáva oznamovanie svojim zúčtovacím členom, ktorí sú inštitúciami, aspoň raz za štvrťrok alebo častejšie, ak to vyžadujú príslušné orgány týchto zúčtovacích členov.
3. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom upresniť:
a)
jednotný vzor na účely oznamovania uvedeného v odseku 1;
b)
frekvenciu a dátumy oznamovania uvedeného v odseku 2;
c)
situácie, v ktorých príslušný orgán inštitúcie konajúcej ako zúčtovací člen môže vyžadovať vyššie frekvencie oznamovania, ako sú frekvencie oznamovania, na ktoré sa odkazuje v písmene b);
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 50d
Výpočet osobitných položiek, ktoré má oznamovať CCP
Na účely článku 50c sa uplatňujú tieto postupy:
a)
ak pravidlá CCP stanovujú, že CCP používa časť alebo všetky svoje finančné zdroje súčasne s predfinancovanými príspevkami svojich zúčtovacích členov spôsobom, ktorý robí tieto zdroje rovnocennými s predfinancovanými príspevkami zúčtovacieho člena v tom, ako absorbujú straty vzniknuté CCP v prípade zlyhania alebo platobnej neschopnosti jedného alebo viacerých jej zúčtovacích členov, CCP pripočíta zodpovedajúcu hodnotu týchto zdrojov k DFCM;
b)
ak pravidlá CCP stanovujú, že CCP používa časť alebo všetky svoje finančné zdroje na krytie svojich strát v dôsledku zlyhania jedného alebo viacerých svojich zúčtovacích členov po tom, čo použila svoj fond pre prípad zlyhania, ale pred tým, ako požiada o zmluvne záväzné príspevky svojich zúčtovacích členov, CCP pripočíta zodpovedajúcu hodnotu týchto dodatočných finančných zdrojov
k celkovej hodnote predfinancovaných príspevkov (DF): .
c)
CCP vypočíta faktor koncentrácie (β) v súlade s týmto vzorcom:
kde:
PCEred,i
=
znížená hodnota potenciálnej budúcej kreditnej expozície pre všetky zmluvy a transakcie CCP so zúčtovacím členom i.;
PCEred,1
=
znížená hodnota potenciálnej budúcej kreditnej expozície pre všetky zmluvy a transakcie CCP so zúčtovacím členom, ktorý má najvyššiu hodnotu PCEred;
PCEred,2
=
znížená hodnota potenciálnej budúcej kreditnej expozície pre všetky zmluvy a transakcie CCP so zúčtovacím členom, ktorý má druhú najvyššiu hodnotu PCEred.
(38) Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, p. 1“." 						
2.
V článku 11 ods. 15 sa písmeno b) vypúšťa.
3.
V článku 89 sa vkladá tento odsek:
„5a. Do 15 mesiacov odo dňa nadobudnutia účinnosti posledného z jedenástich regulačných technických predpisov uvedených na konci prvého pododseku odseku 3 alebo do prijatia rozhodnutia podľa článku 14 o udelení povolenia CCP, podľa toho, čo nastane skôr, táto CCP uplatňuje zaobchádzanie uvedené v treťom pododseku tohto odseku.
Do 15 mesiacov odo dňa nadobudnutia účinnosti posledného z jedenástich regulačných technických predpisov uvedených na konci druhého pododseku odseku 3 alebo do prijatia rozhodnutia podľa článku 25 o uznaní CCP, podľa toho, čo nastane skôr, táto CCP uplatňuje zaobchádzanie uvedené v treťom pododseku tohto odseku.
Ak CCP nemá fond pre prípad zlyhania a nemá zavedené záväzné dohody so svojimi zúčtovacími členmi, ktoré jej umožňujú použiť celú počiatočnú maržu, ktorú prijala od svojich zúčtovacích členov, alebo jej časť, ako keby to boli predfinancované príspevky, informácie, ktoré má podávať v súlade s článkom 50c ods. 1 zahŕňajú celkovú počiatočnú maržu, ktorú prijala od svojich zúčtovacích členov.
Lehoty v prvom a druhom pododseku tohto odseku môžu byť predĺžené o ďalších šesť mesiacov, ak Komisia prijala vykonávací akt uvedený v článku 497 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 575/2013.“
JEDENÁSTA ČASŤ
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 521
Nadobudnutie účinnosti a dátum začatia uplatňovania
1. Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
2. Toto nariadenie sa uplatňuje od 1 januára 2014 s výnimkou:
a)
článku 8 ods. 3, článku 21 a článku 451 ods. 1, ktoré sa uplatňujú od 1. januára 2015;
b)
článku 413 ods. 1, ktorý sa uplatňuje od 1. januára 2016;
c)
ustanovení tohto nariadenia, ktoré vyžadujú, aby EBA predložila Komisii návrh vykonávacích technických predpisov alebo regulačných technických predpisov, a ustanovení tohto nariadenia, ktorými sa Komisii udeľuje právomoc prijať delegované akty alebo vykonávacie akty, ktoré sa uplatňujú od 31 decembra 2014.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 26. júna 2013