PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 599/2013
ze dne 24. června 2013,
kterým se mění nařízení (EU) č. 578/2010, pokud jde o výši vývozních náhrad nekrytých osvědčeními pro některé zemědělské produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a o oznamování některých souvisejících údajů členskými státy
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1216/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle nařízení Komise (EU) č. 578/2010 ze dne 29. června 2010, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 1216/2009, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad (2), jsou malí vývozci osvobozeni od požadavku předkládat osvědčení o náhradě až do celkové výše stanovené na individuální a globální úrovni. Totéž nařízení stanoví, že je třeba o osvědčeních o náhradě, o něž bylo požádáno, a v některých případech i o vydaných osvědčeních o náhradě informovat Komisi.
(2)
Nedávné snížení sazeb vývozních náhrad v důsledku kombinace vlivu reformy společné zemědělské politiky a vývoje cen zemědělských komodit na světovém trhu vedlo k situaci, kdy se počet předložených žádostí o osvědčení o náhradě snížil či dosáhl nuly, v důsledku čehož se zmírnil tlak na rozpočet Unie vyhrazený vývozním náhradám pro zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Za těchto okolností, kdy neexistuje nebezpečí, že Unie nesplní své mezinárodní závazky, je vhodné režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, zjednodušit, a snížit tak administrativní zátěž.
(3)
Je proto vhodné zvýšit prahovou hodnotu plateb, pod níž jsou malí vývozci na individuální i globální úrovni osvobozeni od požadavku předložit osvědčení o náhradě. Je rovněž vhodné pozastavit povinnost příslušných orgánů členských států sdělovat výši částek v osvědčeních o náhradě, o něž bylo požádáno, v případě, že náhrady použitelné pro všechny základní produkty jsou buď pozastaveny, nejsou stanoveny, nebo jsou rovny nule, dále povinnost oznamovat některá vydaná osvědčení o náhradě v případě, že žádná osvědčení o náhradě nebyla vydána, a v případě, že nebyly poskytnuty žádné částky, povinnost sdělovat určité informace pro zaručení fungování a řízení systému osvědčení o náhradě a informovat Komisi o tom, že žádné částky nebyly uděleny.
(4)
Nařízení (EU) č. 578/2010 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 578/2010 se mění takto:
1)
V článku 42 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Osvědčení se nevyžadují pro vývoz, u něhož žádosti, jež předloží hospodářský subjekt během rozpočtového roku, nezakládají nárok na vyplacení částky vyšší než 200 000 EUR.“
2)
V článku 43 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. V každém rozpočtovém období je vývoz uvedený v čl. 42 odst. 1 způsobilý pro výplatu náhrady v rozsahu celkové rezervy 80 milionů EUR pro každý rozpočtový rok.“
3)
Vkládá se nový článek 53a, který zní:
„Článek 53a
1. V případě, že je náhrada použitelná pro všechny základní produkty uvedené v příloze I v jednom z období uvedených v čl. 29 odst. 1 písm. a) až f) pozastavena, není stanovena, nebo je rovna nule, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států spojená s tímto obdobím a stanovená článkem 30 a čl. 34 odst. 2.
2. V případě, že nebyla v obdobích uvedených v čl. 51 odst. 1 písm. c) a d) vydána žádná osvědčení o náhradě, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států stanovená v čl. 51 odst. 1 písm. c) a d).
3. V případě, že nebyly poskytnuty žádné částky, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států stanovená v čl. 51 odst. 1 písm. a) a b), čl. 51 odst. 2, článku 52 a článku 53 první větě a povinnost podle článku 53 druhé věty informovat o tom, že nebyly poskytnuty žádné částky.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. června 2013.
VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 599/2013
z 24. júna 2013,
ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 578/2010, pokiaľ ide o výšku náhrad na určité vyvážané poľnohospodárske výrobky, na ktoré sa nevzťahujú osvedčenia a ktoré sú vo forme tovaru, na ktorý sa nevzťahuje príloha I k zmluve, a oznámenie určitých súvisiacich údajov členskými štátmi
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1216/2009 z 30. novembra 2009 stanovujúce obchodné opatrenia uplatňované na niektoré tovary vznikajúce spracovaním poľnohospodárskych výrobkov (1), a najmä na jeho článok 8 ods. 3 prvý pododsek,
keďže:
(1)
Nariadením Komisie (EÚ) č. 578/2010 z 29. júna 2010, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 1216/2009, pokiaľ ide o systém priznávajúci vývozné náhrady na určité poľnohospodárske výrobky vyvážané vo forme tovaru, na ktorý sa nevzťahuje príloha I k zmluve, a kritéria stanovovania výšky týchto náhrad (2), sa stanovuje, že malí vývozcovia sú oslobodení od povinnosti predložiť osvedčenie o náhrade až do výšky stanovenej na individuálnej aj globálnej úrovni. Takisto sa v ňom stanovuje, že Komisiu treba informovať o osvedčeniach o náhrade, o ktoré sa požiadalo, a v niektorých prípadoch o vydaných osvedčeniach o náhrade.
(2)
Nedávne zníženie sadzieb vývozných náhrad v dôsledku kombinácie vplyvu reformy spoločnej poľnohospodárskej politiky a vývoja cien poľnohospodárskych komodít na svetovom trhu malo za následok, že sa podal nižší počet žiadostí o osvedčenia o náhradu alebo neboli podané žiadne také žiadosti. V dôsledku toho sa zmiernil tlak na rozpočet Únie určený pre vývozné náhrady za tovar, na ktorý sa nevzťahuje príloha I k zmluve. Za týchto okolností, keď Únii nehrozí, že by porušila svoje medzinárodné záväzky, je vhodné zjednodušiť systém priznávania vývozných náhrad za určité poľnohospodárske výrobky vyvážané vo forme tovaru, na ktorý sa nevzťahuje príloha I k zmluve, a znížiť tak administratívne zaťaženie.
(3)
Je preto vhodné zvýšiť prahovú hodnotu platby, do výšky ktorej sú malí vývozcovia oslobodení od predkladania osvedčenia o náhrade na individuálnej a globálnej úrovni. Takisto je vhodné pozastaviť povinnosť príslušných orgánov členských štátov oznamovať sumy osvedčení o náhrade, o ktoré sa požiadalo, ak je náhrada uplatniteľná na všetky základné výrobky buď pozastavená, nie je stanovená alebo sa rovná nule, oznamovať určité vydané osvedčenia o náhrade, ak neboli vydané žiadne osvedčenia o náhrade, a v prípade súm rovnajúcich sa nule povinnosť oznamovať určité informácie na zaručenie fungovania a spravovania systému osvedčení o náhrade a informovať Komisiu o tom, že neboli priznané žiadne sumy.
(4)
Nariadenie (EÚ) č. 578/2010 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
(5)
Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Výboru pre horizontálne otázky týkajúce sa obchodu so spracovanými poľnohospodárskymi výrobkami neuvedenými v prílohe I k zmluve,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Nariadenie (EÚ) č. 578/2010 sa mení takto:
1.
Článok 42 ods. 1 sa nahrádza takto:
„1. Osvedčenia sa nevyžadujú v prípade vývozu, pri ktorom žiadosti, ktoré hospodársky subjekt podal počas rozpočtového roku, nevedú k vzniku nároku na platbu presahujúcu 200 000 EUR.“
2.
Článok 43 ods. 1 sa nahrádza takto:
„1. Pre každé rozpočtové obdobie je vývoz uvedený v článku 42 ods. 1 oprávnený na platbu náhrady v rámci celkovej rezervy 80 miliónov EUR pre každý rozpočtový rok.“
3.
Vkladá sa tento článok 53a:
„Článok 53a
1. Ak počas jedného z období uvedených v článku 29 ods. 1 písm. a) až f) náhrada uplatniteľná na všetky základné výrobky uvedené v prílohe I je buď pozastavená, nie je stanovená alebo sa rovná nule, povinnosť členských štátov podávať oznámenia týkajúce sa uvedeného obdobia a stanovené v článku 30 a článku 34 ods. 2 sa pozastavuje.
2. Ak sa počas období uvedených v článku 51 ods. 1 písm. c) a d) nevydajú žiadne osvedčenia o náhrade, povinnosť členských štátov podávať oznámenia stanovená v článku 51 ods. 1 písm. c) a d) sa pozastavuje.
3. Ak sa sumy rovnajú nule, povinnosť členských štátov podávať oznámenia stanovená v článku 51 ods. 1 písm. a) a b), článku 51 ods. 2, článku 52 a prvej vete článku 53, ako aj povinnosť informovať o tom, že neboli priznané žiadne sumy, stanovená v druhej vete článku 53, sa pozastavujú.“
Článok 2
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 24. júna 2013