SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/49/EU
ze dne 16. dubna 2014
o systémech pojištění vkladů
(přepracované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 53 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES (3) byla podstatným způsobem změněna (4). Jelikož je třeba provést další změny, měla by být uvedená směrnice v zájmu srozumitelnosti přepracována.
(2)
Aby se usnadnil přístup k činnosti úvěrových institucí a její výkon, je nezbytné odstranit některé rozdíly v právních předpisech členských států týkajících se pravidel pro systémy pojištění vkladů, jimž uvedené úvěrové instituce podléhají.
(3)
Tato směrnice představuje základní nástroj pro dosažení vnitřního trhu v oblasti činnosti úvěrových institucí z hlediska svobody usazování i volného pohybu finančních služeb, přičemž současně posiluje stabilitu bankovní soustavy a ochranu vkladatelů. S ohledem na makroekonomické náklady selhání úvěrových institucí a jeho nepříznivé dopady na finanční stabilitu a důvěru vkladatelů je vhodné nejen stanovit vyplácení náhrad vkladatelům, ale také poskytnout členským státům dostatečnou flexibilitu, aby systémům pojištění vkladů umožnily provádět opatření zaměřená na snížení pravděpodobnosti budoucích pohledávek uplatňovaných vůči těmto systémům. Tato opatření by měla vždy splňovat pravidla státní podpory.
(4)
S cílem zohlednit rostoucí integraci na vnitřním trhu je třeba umožnit slučování systémů pojištění vkladů z různých členských států nebo vytváření samostatných přeshraničních systémů na dobrovolném základě. Členské státy by měly zajistit dostatečnou stabilitu a vyvážené složení nových a stávajících systémů pojištění vkladů. Mělo by se zabránit nepříznivým dopadům na finanční stabilitu, například v případech, kdy jsou k přeshraničním systémům pojištění vkladů převáděny pouze úvěrové instituce s vysoce rizikovým profilem.
(5)
Směrnice 94/19/ES požaduje, aby Komise v případě potřeby předložila návrhy na její změny. Tato směrnice zahrnuje harmonizaci mechanismů financování systémů pojištění vkladů, zavedení příspěvků založených na stupni rizika a harmonizaci rozsahu působnosti, pokud jde o produkty a vkladatele.
(6)
Směrnice 94/19/ES vychází ze zásady minimální harmonizace. V důsledku toho nyní v Unii existují různé systémy pojištění vkladů s velmi odlišnými parametry. Na základě společných požadavků stanovených v této směrnici by měla být vkladatelům v celé Unii poskytnuta jednotná úroveň ochrany a současně by měla být zajištěna stejná míra stability systémů pojištění vkladů. Tyto společné požadavky jsou nanejvýš důležité i pro to, aby se zabránilo narušení trhu. Tato směrnice tudíž přispívá k dotvoření vnitřního trhu.
(7)
Na základě této směrnice budou mít vkladatelé výrazně lepší přístup k systémům pojištění vkladů díky širší a jasněji vymezené oblasti působnosti pojištění, kratším lhůtám pro výplatu, lepší informovanosti a řádným požadavkům na financování. To přispěje ke zvýšení důvěry spotřebitelů ve finanční stabilitu na celém vnitřním trhu.
(8)
Členské státy by měly zajistit, aby jejich systémy pojištění vkladů měly zavedeny řádné postupy správy a řízení a aby vypracovávaly výroční zprávy o činnosti.
(9)
V případě uzavření úvěrové instituce, která se ocitne v platební neschopnosti, by měli být vkladatelé u všech poboček nacházejících se v jiném členském státě, než ve kterém má úvěrová instituce skutečné sídlo, chráněni stejným systémem pojištění vkladů jako ostatní vkladatelé u této úvěrové instituce.
(10)
Tato směrnice by neměla bránit členským státům v tom, aby do její oblasti působnosti zahrnuly úvěrové instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (5), které nespadají do oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (6) podle jejího čl. 2 odst. 5. Členské státy by měly mít možnost rozhodnout, že pro účely této směrnice se bude s ústředním subjektem a všemi úvěrovými institucemi přidruženými k tomuto ústřednímu subjektu zacházet jako s jednou úvěrovou institucí.
(11)
Tato směrnice v zásadě požaduje po každé úvěrové instituci, aby se připojila k některému systému pojištění vkladů. Je na členském státě povolujícím pobočky úvěrové instituce se skutečným sídlem ve třetí zemi, aby rozhodl, jak uplatňovat tuto směrnici vůči uvedeným pobočkám, přičemž by měl přihlédnout k nutnosti chránit vkladatele a udržovat integritu finančního systému. Je třeba, aby si vkladatelé u těchto poboček byli plně vědomi úpravy pojištění vkladů, která se na ně vztahuje.
(12)
Je třeba uznat, že existují institucionální systémy ochrany, které chrání samotnou úvěrovou instituci, a především zajišťují její likviditu a platební schopnost. Je-li takový systém oddělen od systému pojištění vkladů, je třeba jeho doplňkovou ochrannou úlohu zohlednit při stanovení příspěvků jeho členů do systémů pojištění vkladů. Harmonizovaný limit pojištění stanovený v této směrnici by neměl mít na systémy chránící úvěrové instituce vliv, ledaže vyplácejí vkladatele.
(13)
Každá úvěrová instituce by měla být součástí systému pojištění vkladů uznaného podle této směrnice, čímž se zajistí vysoká úroveň ochrany spotřebitele a rovné podmínky pro všechny úvěrové instituce a zabrání se regulatorní arbitráži. Systém pojištění vkladů by měl být schopen tuto ochranu poskytnout kdykoli.
(14)
Základní funkcí systému pojištění vkladů je ochrana vkladatelů před dopady platební neschopnosti úvěrové instituce. Systémy pojištění vkladů by měly být schopny tuto ochranu poskytnout různými způsoby. Měly by být v prvé řadě používány k vyplacení vkladatelů podle této směrnice (kompenzační funkce - „paybox“).
(15)
Systémy pojištění vkladů by měly také přispívat k financování řešení krize úvěrových institucí v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU (7).
(16)
V případech povolených vnitrostátním právem by systémy pojištění vkladů měly rovněž mít možnost jít nad rámec pouhé kompenzační funkce a využít disponibilní finanční prostředky k zabránění selhání úvěrové instituce s cílem zabránit vzniku nákladů spojených s výplatou náhrady vkladatelům a jiným nepříznivým dopadům. Tato opatření by však měla být přijímána v jasně vymezeném rámci a v každém případě by měla dodržovat pravidla státní podpory. Systémy pojištění vkladů by mimo jiné měly mít vhodné systémy a postupy pro výběr a provádění takových opatření a sledování souvisejících rizik. Provádění takových opatření by mělo být vázáno na splnění podmínek uložených dané úvěrové instituci, které by měly zahrnovat přinejmenším právo systému pojištění vkladů provádět důkladnější sledování rizik a výraznější právo provádět ověřování. Náklady na opatření přijatá v zájmu zabránění selhání úvěrové instituce by neměly být vyšší než náklady na naplnění zákonného nebo smluvního mandátu příslušného systému pojištění vkladů, pokud jde o ochranu pojištěných vkladů u dané úvěrové instituce nebo ochranu samotné instituce.
(17)
Mělo by být rovněž umožněno, aby systémy pojištění vkladů měly formu institucionálního systému ochrany. Příslušné orgány by měly mít možnost uznat institucionální systémy ochrany za systémy pojištění vkladů, pokud splňují všechna kritéria stanovená v této směrnici.
(18)
Tato směrnice by se neměla vztahovat na smluvní systémy nebo institucionální systémy ochrany, které nejsou úředně uznány za systémy pojištění vkladů, s výjimkou omezených požadavků týkajících se reklamy a informování vkladatelů v případě vyloučení úvěrové instituce ze systému nebo ukončení jejího členství v systému. V každém případě se na smluvní systémy a institucionální systémy ochrany vztahují pravidla státní podpory.
(19)
Za nedávné finanční krize vedlo nekoordinované zvyšování pojištění vkladů v Unii v některých případech k přesunu vkládaných prostředků do úvěrových institucí v zemích, kde bylo pojištění vkladů vyšší. Toto nekoordinované zvyšování tak v době obtížných podmínek způsobilo odliv likvidních prostředků z úvěrových institucí. V době stability mohou být rozdíly v rozsahu pojištění příčinou toho, že si vkladatelé zvolí nejvyšší pojištění vkladů spíše než vkladový produkt, který je pro ně nejvhodnější. Tyto rozdíly v rozsahu pojištění mohou způsobit narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu. Je proto nezbytné zajistit, aby všechny uznané systémy pojištění vkladů poskytovaly harmonizovanou úroveň ochrany pro všechny vklady na území Unie. Po omezenou dobu by však měla existovat možnost, aby určité vklady související s osobní situací vkladatele byly pojištěny na vyšší částku.
(20)
Na všechny vkladatele by se měl vztahovat stejný rozsah pojištění vkladů bez ohledu na to, zda je měnou příslušného členského státu euro. Členské státy, jejichž měnou není euro, by měly mít možnost částky po měnovém přepočtu zaokrouhlovat, aniž by tím byla ohrožena rovnocenná ochrana vkladatelů.
(21)
Na jedné straně by rozsah pojištění stanovený touto směrnicí neměl ponechat bez ochrany příliš velkou část vkladů v zájmu ochrany spotřebitele i v zájmu stability finanční soustavy. Na straně druhé by měly být zohledněny náklady financování systémů pojištění vkladů. Je proto rozumné stanovit harmonizovaný limit pojištění ve výši 100 000 EUR.
(22)
Tato směrnice zachovává zásadu harmonizovaného limitu na vkladatele, nikoli na vklad. Je proto vhodné přihlížet ke vkladům vkladatelů, kteří nejsou vedeni jako majitelé účtu anebo nejsou jedinými majiteli účtu. Z tohoto důvodu by limit měl být uplatňován vůči každému identifikovatelnému vkladateli. Zásada, že limit je uplatňován vůči každému identifikovatelnému vkladateli, by se neměla vztahovat na subjekty kolektivního investování, které podléhají zvláštním ochranným pravidlům, jež se na takové vklady nevztahují.
(23)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/14/ES (8) zavedla limit pojištění ve výši 100 000 EUR, čímž se některé členské státy ocitly v situaci, kdy musely svůj limit pojištění snížit, následkem čehož hrozilo narušení důvěry vkladatelů. Harmonizace je zásadní pro zajištění rovných podmínek a finanční stability na vnitřním trhu, avšak riziko narušení důvěry vkladatelů by mělo být bráno v potaz. Členské státy by tedy měly mít možnost uplatňovat vyšší limit pojištění, pokud před uplatňováním směrnice 2009/14/ES stanovily vyšší limit pojištění, než je harmonizovaný limit. Tento vyšší limit pojištění by měl být časově omezený a mít omezenou působnost a dané členské státy by měly úměrně k tomu upravit cílovou výši a příspěvky do systémů pojištění vkladů. Vzhledem k tomu, že nelze upravit cílovou výši financování, pokud je výše pojištění neomezená, je vhodné omezit tuto možnost na členské státy, které ke dni 1. ledna 2008 uplatňovaly limit pojištění v rozpětí od 100 000 do 300 000 EUR. V zájmu omezení dopadu rozdílných limitů pojištění a s ohledem na to, že Komise přezkoumá provádění této směrnice do 31. prosince 2018, je vhodné povolit tuto možnost do uvedeného dne.
(24)
Systémy pojištění vkladů by měly mít možnost započítat závazky vkladatele vůči jeho nárokům na výplatu pouze v případě, že dané závazky jsou splatné nejpozději ke dni nedisponibility. Tento zápočet by neměl být překážkou schopnosti systémů pojištění vkladů vyplatit vklady ve lhůtě stanovené touto směrnicí. Členským státům by nemělo být bráněno v přijímání vhodných opatření týkajících se práv systémů pojištění vkladů v procesu likvidace nebo reorganizace úvěrové instituce.
(25)
Z vyplacení náhrady by mělo být možné vyloučit vklady, které v souladu s vnitrostátním právem nejsou vkladateli k dispozici v důsledku toho, že se vkladatel a úvěrová instituce smluvně dohodli, že daný vklad bude sloužit pouze k uhrazení úvěru na nákup nemovitosti v soukromém vlastnictví. Tyto vklady by měly být započteny vůči nesplacené částce daného úvěru.
(26)
Členské státy by měly zajistit, aby ochrana vkladů vyplývajících z některých operací nebo sloužící určitým sociálním či jiným účelům byla po určitou stanovenou dobu vyšší než 100 000 EUR. Členské státy by měly rozhodnout o dočasném maximálním limitu pojištění takových vkladů, přičemž by měly zohlednit význam ochrany pro vkladatele a životní podmínky v daných členských státech. Ve všech takových případech by měla být dodržena pravidla státní podpory.
(27)
Je nezbytné harmonizovat způsoby financování systémů pojištění vkladů. Na jedné straně by náklady na financování těchto systémů měly nést v zásadě samotné úvěrové instituce a na druhé straně by finanční kapacita těchto systémů měla být úměrná jejich závazkům. Aby bylo zajištěno, že vkladatelům ve všech členských státech bude poskytnuta obdobně vysoká úroveň ochrany, mělo by být financování systémů pojištění vkladů harmonizováno na vysoké úrovni na základě předem stanovené jednotné cílové výše financování pro všechny systémy pojištění vkladů.
(28)
Za určitých okolností mohou úvěrové instituce nicméně působit na vysoce koncentrovaném trhu, na němž je u většiny úvěrových institucí vzhledem k jejich velikosti a míře propojenosti nepravděpodobné, že by byly likvidovány v běžném úpadkovém řízení, aniž by to ohrozilo finanční stabilitu, a je tedy pravděpodobnější, že by se u nich použil postup k řádnému řešení krize. Za takových okolností by se na systémy mohla vztahovat nižší cílová výše.
(29)
Elektronické peníze a peněžní prostředky přijaté výměnou za elektronické peníze by v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/110/ES (9) neměly být považovány za vklad, a neměly by proto spadat do oblasti působnosti této směrnice.
(30)
Za účelem omezení ochrany vkladů na míru nezbytnou k tomu, aby byla zajištěna právní jistota a transparentnost pro vkladatele a aby se předešlo přesunu investičních rizik na systémy pojištění vkladů, by měly být z oblasti působnosti pojištění vyloučeny finanční nástroje s výjimkou stávajících spořicích produktů doložených potvrzením o vkladu na jméno.
(31)
Určití vkladatelé, zejména veřejné orgány nebo jiné finanční instituce, by neměli být způsobilí k ochraně vkladů. V případě selhání úvěrové instituce jejich omezený počet ve srovnání s počtem všech ostatních vkladatelů minimalizuje dopad na finanční stabilitu. Veřejné orgány mají také mnohem snazší přístup k úvěrům než občané. Členské státy by však měly mít možnost rozhodnout, že budou pojištěny vklady místních orgánů s ročním rozpočtem do výše 500 000 EUR. Nefinanční podniky by pojištěním měly být v zásadě kryty bez ohledu na svou velikost.
(32)
Vkladatelé, jejichž činnosti zahrnují praní peněz ve smyslu čl. 1 odst. 2 nebo 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES (10), by měli být vyloučeni z plateb ze systémů pojištění vkladů.
(33)
Náklady úvěrových institucí na účast v systému pojištění vkladů jsou nesrovnatelné s náklady, jež by s sebou nesl hromadný výběr vkladů nejen z úvěrové instituce, která se ocitla v nesnázích, nýbrž i z finančně zdravých institucí v důsledku ztráty důvěry vkladatelů ve spolehlivost bankovní soustavy.
(34)
Je nezbytné, aby disponibilní finanční prostředky systémů pojištění vkladů dosahovaly určité cílové výše a aby bylo možné vybrat mimořádné příspěvky. Systémy pojištění vkladů by v každém případě měly mít dostatečná ujednání o alternativních možnostech financování, která jim umožní získat krátkodobě prostředky k uspokojení pohledávek vůči nim uplatněných. Mělo by být možné, aby disponibilní finanční prostředky systému pojištění vkladů zahrnovaly hotovost, vklady, platební přísliby a nízkoriziková aktiva, jež lze v krátkém čase zlikvidnit. Výše příspěvků do systémů pojištění vkladů by měla řádně zohledňovat hospodářský cyklus, stabilitu vkladového sektoru a stávající závazky systému.
(35)
Systémy pojištění vkladů by měly investovat do nízkorizikových aktiv.
(36)
Příspěvky do systémů pojištění vkladů by měly vycházet z výše pojištěných vkladů a z míry rizika, jež dotčený člen podstupuje. Tím by se umožnilo zohlednění rizikových profilů jednotlivých úvěrových institucí včetně jejich rozdílných modelů podnikání. Mělo by to vést i ke spravedlivému stanovení příspěvků a motivovat k využívání méně rizikového modelu podnikání. Systémy pojištění vkladů by měly mít možnost používat vlastní metody založené na rizicích za účelem přizpůsobení příspěvků podmínkám na trhu a rizikovým profilům. V zájmu zohlednění obzvláště nízkorizikových odvětví regulovaných vnitrostátním právem by členským státům mělo být povoleno, aby stanovily odpovídající snížení příspěvků, při dodržení cílové výše pro každý systém pojištění vkladů. Metody výpočtu by v každém případě měly schválit příslušné orgány. Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) (dále jen „Evropský orgán pro bankovnictví“), zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (11), by měl vydat pokyny pro účely stanovení metod pro výpočet příspěvků.
(37)
Ochrana vkladů je podstatnou součástí dotvoření vnitřního trhu a nezbytným doplňkem systému dohledu nad úvěrovými institucemi, neboť vytváří solidaritu všech institucí na daném finančním trhu pro případ, že se některá z nich ocitne v selhání. Členské státy by tedy měly mít možnost povolit, aby si systémy pojištění vkladů navzájem dobrovolně půjčovaly peníze.
(38)
Stávající lhůta pro výplatu je v rozporu s nutností udržet důvěru vkladatelů a nesplňuje jejich potřeby. Lhůta pro výplatu by proto měla být zkrácena na sedm pracovních dnů.
(39)
V mnoha případech však ještě nejsou stanoveny nezbytné postupy pro krátkou lhůtu pro výplatu. Členským státům by tedy měla být poskytnuta možnost v průběhu přechodného období lhůtu pro výplatu na sedm pracovních dnů postupně zkracovat. Maximální lhůta pro výplatu stanovená v této směrnici by neměla systémům pojištění vkladů bránit v tom, aby výplatu vkladatelům provedly dříve. Aby se však zajistilo, že se vkladatelé v průběhu daného přechodného období nebudou v případě selhání jejich úvěrové instituce potýkat s finančními potížemi, měl by být vkladatelům na žádost umožněn přístup k přiměřené částce jejich pojištěných vkladů na pokrytí nákladů na živobytí. Tento přístup by měl být umožněn pouze na základě údajů poskytnutých danou úvěrovou institucí. Tuto částku by, s ohledem na rozdílné životní náklady v jednotlivých členských státech, měly stanovit členské státy.
(40)
Lhůta nezbytná pro výplatu vkladů by měla zohledňovat případy, kdy systémy mají potíže určit částku k výplatě a práva vkladatele, zejména pokud vklady vyplývají z operací týkajících se obytných nemovitostí nebo některých životních událostí, pokud vkladatel nemůže bez omezení nakládat s částkami uloženými na účtu, pokud je vklad předmětem právního sporu nebo protichůdných nároků na částky nacházející se na účtu nebo pokud se na vklad vztahují ekonomické sankce stanovené vnitrostátními vládami nebo mezinárodními orgány.
(41)
Za účelem zajištění splacení by systémy pojištění vkladů měly být oprávněny vstoupit do práv vyplacených vkladatelů za úvěrovou institucí v selhání. Členské státy by měly mít možnost omezit dobu, po kterou mohou vkladatelé, jejichž vklady nebyly vyplaceny nebo uznány ve lhůtě pro výplatu, nárokovat výplatu vkladů, aby se systémům pojištění vkladů umožnil výkon práv, do nichž vstoupily, ke dni, k němuž mají tato práva být přihlášena v úpadkovém řízení.
(42)
Systém pojištění vkladů v členském státě, kde úvěrová instituce zřídila pobočky, by měl informovat a vyplatit vkladatele jménem systému pojištění vkladů v členském státě, kde byla úvěrová instituce povolena. Jsou nezbytná ochranná opatření k zajištění toho, aby systém pojištění vkladů vyplácející vkladatele obdržel před takovou výplatou potřebné finanční prostředky a pokyny od domovského systému. Systém pojištění vkladů, jehož se tato situace může týkat, by měly předem uzavřít dohody, které splnění těchto úkolů usnadní.
(43)
Informovanost je nezbytnou součástí ochrany vkladatelů. Současní vkladatelé by proto měli být informováni o svém pojištění a příslušném systému pojištění vkladů na výpisech z účtu. Stejné informace by měly být poskytnuty případným budoucím vkladatelům prostřednictvím standardizovaného informačního přehledu, jehož obdržení by měli potvrdit. Obsah těchto informací by měl být pro všechny vkladatele totožný. Neregulované užívání odkazu na limit pojištění a rozsah určitého systému pojištění vkladů v reklamě by mohlo ohrozit stabilitu bankovní soustavy nebo důvěru vkladatelů. Odkazy na systémy pojištění vkladů v reklamě by proto měly být omezeny na krátké věcné prohlášení.
(44)
Na zpracování osobních údajů na základě této směrnice se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (12). Systémy pojištění vkladů a relevantní orgány by měly s údaji týkajícími se jednotlivých vkladů zacházet mimořádně opatrně a v souladu s uvedenou směrnicí by měly zachovávat vysokou úroveň ochrany údajů.
(45)
Tato směrnice by neměla vést k tomu, aby byly členské státy nebo jejich relevantní orgány činěny odpovědnými vůči vkladatelům, pokud zajistí zavedení nebo úřední uznání jednoho nebo více systémů, které pojišťují vklady nebo samotné úvěrové instituce a zajišťují náhradu vkladatelům nebo jejich ochranu v souladu s touto směrnicí.
(46)
Nařízení (EU) č. 1093/2010 svěřilo Evropskému orgánu pro bankovnictví řadu úkolů týkajících se směrnice 94/19/ES.
(47)
Evropský orgán pro bankovnictví by měl respektovat dohled nad systémy pojištění vkladů vykonávaný členskými státy a přitom přispívat k dosažení cíle, kterým je usnadnění přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu při současném zajištění účinné ochrany vkladatelů a omezení rizik pro daňové poplatníky na minimum. Členské státy by měly Komisi a Evropský orgán pro bankovnictví informovat o tom, který subjekt či orgán je určeným orgánem, s ohledem na požadavek spolupráce mezi Evropským orgánem pro bankovnictví a určenými orgány, který je stanoven v této směrnici.
(48)
Je zapotřebí zavést pokyny pro finanční služby, aby byly v celé Unii zajištěny rovné podmínky a odpovídající ochrana vkladatelů. Takové pokyny by měly být vydávány k upřesnění metody výpočtu rizikově vážených příspěvků.
(49)
V zájmu zajištění účinného a efektivního fungování systémů pojištění vkladů a vyváženého posouzení jejich situace v různých členských státech by Evropský orgán pro bankovnictví měl být schopen se závazným účinkem urovnávat jejich vzájemné spory.
(50)
Vzhledem k rozdílnosti správních postupů týkajících se systémů pojištění vkladů v jednotlivých členských státech by členské státy měly mít možnost rozhodnout, který orgán určí, že vklad je nedisponibilní.
(51)
Příslušné orgány, určené orgány, orgány příslušné k řešení krize, relevantní správní orgány a systémy pojištění vkladů by měly navzájem spolupracovat a vykonávat své pravomoci v souladu s touto směrnicí. Měly by při přípravě a provádění opatření k řešení krize spolupracovat od počáteční fáze za účelem stanovení výše, do které systém pojištění vkladů ručí, pokud jsou finanční prostředky používány k financování řešení krize úvěrových institucí.
(52)
Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, aby mohla limit pojištění, který tato směrnice stanoví pro souhrn vkladů jednoho vkladatele, upravit podle inflace v Unii na základě změn indexu spotřebitelských cen. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravných prací vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(53)
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech (13) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. Pokud jde o tuto směrnici, považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(54)
Jelikož cíle této směrnice, totiž harmonizace pravidel týkajících se fungování systému pojištění vkladů, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, ale spíše jich, z důvodu rozsahu a účinků, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(55)
Povinnost provést tuto směrnici ve vnitrostátním právu by se měla omezit na ustanovení, která v porovnání s předchozími směrnicemi představují věcnou změnu. Povinnost provést ve vnitrostátním právu nezměněná ustanovení vyplývá z předchozích směrnic.
(56)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze II ve vnitrostátním právu,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví pravidla a postupy týkající se zřizování a fungování systémů pojištění vkladů.
2. Tato směrnice se vztahuje na:
a)
zákonné systémy pojištění vkladů;
b)
smluvní systémy pojištění vkladů, které jsou úředně uznány za systémy pojištění vkladů v souladu s čl. 4 odst. 2;
c)
institucionální systémy ochrany, které jsou úředně uznány za systémy pojištění vkladů v souladu s čl. 4 odst. 2;
d)
úvěrové instituce přidružené k systémům uvedeným v písmenu a), b) nebo c) tohoto odstavce.
3. Aniž je dotčen čl. 16 odst. 5 a 7, nevztahuje se tato směrnice na tyto systémy:
a)
smluvní systémy, které nejsou úředně uznány za systémy pojištění vkladů, včetně systémů, jež nabízejí doplňkovou ochranu k limitu pojištění stanovenému v čl. 6 odst. 1;
b)
institucionální systémy ochrany, které nejsou úředně uznány za systémy pojištění vkladů.
Členské státy zajistí, aby systémy uvedené v prvním pododstavci písm. a) a b) měly k dispozici dostatečné finanční prostředky nebo příslušné mechanismy financování pro účely plnění svých povinností.
Článek 2
Definice
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„systémy pojištění vkladů“ systémy uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a), b) a c);
2)
„institucionálními systémy ochrany“ institucionální systémy ochrany, jak jsou uvedeny v čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013;
3)
„vkladem“ kreditní zůstatek vzniklý z prostředků zbylých na účtu nebo z dočasných situací vyplývajících z obvyklých bankovních operací, který musí úvěrová instituce vyplatit na základě platných zákonných a smluvních podmínek, včetně termínovaných vkladů a spořicích vkladů, avšak s výjimkou kreditního zůstatku:
a)
jehož existenci lze prokázat pouze finančním nástrojem ve smyslu čl. 4 bodu 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (14), s výjimkou spořicích produktů doložených potvrzením o vkladu na jméno, které existují v členském státě ke dni 2. července 2014;
b)
jehož jistina není splatná ve jmenovité hodnotě, nebo
c)
jehož jistina je splatná ve jmenovité hodnotě pouze za podmínek určité záruky nebo dohody poskytnuté úvěrovou institucí nebo třetí stranou;
4)
„způsobilými vklady“ vklady, jež nejsou vyloučeny z ochrany podle článku 5;
5)
„pojištěnými vklady“ ta část způsobilých vkladů, jež nepřevyšuje limit pojištění stanovený v článku 6;
6)
„vkladatelem“ majitel nebo, v případě společného účtu, každý z majitelů vkladu;
7)
„společným účtem“ účet otevřený na jméno dvou nebo více osob nebo účet, k němuž mají dvě nebo více osob práva, jež lze uplatňovat na základě podpisu jedné nebo více z těchto osob;
8)
„nedisponibilním vkladem“ vklad, který je splatný a vymahatelný, ale nebyl vyplacen úvěrovou institucí podle platných zákonných či smluvních podmínek v případech, kdy:
a)
relevantní správní orgány zjistily, že podle jejich názoru se dotčená úvěrová instituce v daném čase nezdá být schopna z důvodů přímo souvisejících s její finanční situací vyplatit vklad a v současnosti nemá vyhlídky, že tak bude moci učinit, nebo
b)
soudní orgán vydal z důvodů přímo souvisejících s finanční situací úvěrové instituce rozhodnutí, jehož důsledkem je pozastavení práva vkladatelů uplatňovat vůči této instituci pohledávky;
9)
„úvěrovou institucí“ úvěrová instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 nařízení (EU) č. 575/2013;
10)
„pobočkou“ provozovna v členském státě, která nemá právní subjektivitu, tvoří součást úvěrové instituce a přímo provádí všechny nebo některé operace tvořící podstatu činnosti úvěrových institucí;
11)
„cílovou výší“ výše disponibilních finančních prostředků, které musí systém pojištění vkladů dosáhnout v souladu s čl. 10 odst. 2, vyjádřená procentní hodnotou pojištěných vkladů jeho členů;
12)
„disponibilními finančními prostředky“ hotovost, vklady a nízkoriziková aktiva, jež lze zlikvidnit ve lhůtě nepřesahující lhůtu stanovenou v čl. 8 odst. 1, a platební přísliby do výše limitu stanoveného v čl. 10 odst. 3;
13)
„platebními přísliby“ platební přísliby úvěrové instituce vůči systému pojištění vkladů, které jsou plně zajištěny kolaterálem, za podmínky, že kolaterál:
a)
je tvořen nízkorizikovými aktivy;
b)
není zatížen právy třetích stran a systém pojištění vkladů s ním může volně nakládat;
14)
„nízkorizikovými aktivy“ položky spadající do první nebo druhé kategorie uvedené v tabulce 1 v článku 336 nařízení (EU) č. 575/2013 nebo jakákoli aktiva, která příslušný nebo určený orgán považuje za obdobně bezpečná a likvidní;
15)
„domovským členským státem“ domovský členský stát ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 43 nařízení (EU) č. 575/2013;
16)
„hostitelským členským státem“ hostitelský členský stát ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 44 nařízení (EU) č. 575/2013;
17)
„příslušným orgánem“ příslušný orgán ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 40 nařízení (EU) č. 575/2013;
18)
„určeným orgánem“ subjekt spravující systém pojištění vkladů v souladu s touto směrnicí nebo v případech, kdy provoz systému pojištění vkladů spravuje soukromý subjekt, veřejný orgán určený dotčeným členským státem k dohledu nad tímto systémem v souladu s touto směrnicí.
2. Pokud tato směrnice odkazuje na nařízení (EU) č. 1093/2010, pak se subjekt spravující systém pojištění vkladů nebo v případech, kdy provoz systému pojištění vkladů spravuje soukromý subjekt, veřejný orgán vykonávající dohled nad tímto systémem považuje pro účely uvedeného nařízení za příslušný orgán v souladu s čl. 4 bodem 2 uvedeného nařízení.
3. Za vklady se považují i podíly v „building societies“ v Irsku a ve Spojeném království s výjimkou podílů kapitálové povahy, na které se vztahuje čl. 5 odst. 1 písm. b).
Článek 3
Relevantní správní orgány
1. Členské státy určí relevantní správní orgán na svém území pro účely čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. a).
2. Příslušné orgány, určené orgány, orgány příslušné k řešení krize a jiné relevantní správní orgány navzájem spolupracují a vykonávají své pravomoci v souladu s touto směrnicí.
Relevantní správní orgán učiní zjištění uvedené v čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. a) co nejdříve a v každém případě do pěti pracovních dnů poté, co se poprvé dozvěděl, že úvěrová instituce nevyplatila vklady, jež jsou splatné a vymahatelné.
Článek 4
Úřední uznávání, členství a dohled
1. Každý členský stát zajistí, aby byl na jeho území zaveden a úředně uznán jeden nebo více systémů pojištění vkladů.
To nebrání slučování systémů pojištění vkladů z různých členských států ani usazování přeshraničních systémů pojištění vkladů. Přeshraniční nebo sloučené systémy pojištění vkladů schvalují členské státy, v nichž jsou dotčené systémy pojištění vkladů usazeny.
2. Smluvní systém, jak je uveden v čl. 1 odst. 2 písm. b) této směrnice, může být úředně uznán za systém pojištění vkladů, pokud je v souladu s touto směrnicí.
Institucionální systém ochrany může být úředně uznán za systém pojištění vkladů, pokud splňuje kritéria stanovená v čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013 a je v souladu s touto směrnicí.
3. Úvěrová instituce povolená v členském státě podle článku 8 směrnice 2013/36/EU smí přijímat vklady, pouze pokud je členem systému úředně uznaného v jejím domovském členském státě podle odstavce 1 tohoto článku.
4. Pokud některá úvěrová instituce neplní povinnosti, které má jako člen systému pojištění vkladů, musí to být okamžitě ohlášeno příslušným orgánům, které ve spolupráci se systémem pojištění vkladů v případě potřeby přijmou bezodkladně veškerá vhodná opatření, včetně uložení sankcí, aby zajistily, že úvěrová instituce své povinnosti splní.
5. Pokud opatření přijatá podle odstavce 4 nedokáží zajistit plnění povinností úvěrovou institucí, může systém pojištění vkladů s výhradou vnitrostátního práva a s výslovným souhlasem příslušných orgánů oznámit nejméně jeden měsíc předem svůj záměr vyloučit úvěrovou instituci z členství v systému pojištění vkladů. Vklady uložené před uplynutím této doby jsou nadále plně kryty systémem pojištění vkladů. Pokud do uplynutí této doby úvěrová instituce své povinnosti nesplní, systém pojištění vkladů ji vyloučí.
6. Vklady uložené ke dni, k němuž je úvěrová instituce vyloučena z členství v systému pojištění vkladů, jsou tímto systémem pojištění vkladů nadále kryty.
7. Určené orgány vykonávají průběžný dohled nad systémy pojištění vkladů uvedenými v článku 1, pokud jde o soulad s touto směrnicí.
Nad přeshraničními systémy pojištění vkladů vykonávají dohled zástupci určených orgánů členských států, v nichž jsou povoleny přidružené úvěrové instituce.
8. Členské státy zajistí, aby systém pojištění vkladů kdykoli na vlastní žádost obdržel od svých členů všechny informace nezbytné k přípravě vyplacení náhrad vkladatelům, včetně označení podle čl. 5 odst. 4.
9. Systémy pojištění vkladů zajistí důvěrnost a ochranu údajů týkajících se účtů vkladatelů. Zpracování těchto údajů se provádí v souladu se směrnicí 95/46/ES.
10. Členské státy zajistí, aby jejich systémy pojištění vkladů prováděly zátěžové testy svých systémů pojištění vkladů a byly neprodleně informovány v případě, že příslušné orgány zjistí v některé úvěrové instituci problémy, jež by mohly vést k zásahu systému pojištění vkladů.
Tyto testy se provádějí nejméně jedenkrát za tři roky nebo častěji, je-li to vhodné. První test se provede nejpozději 3. července 2017.
Na základě výsledků zátěžových testů provádí Evropský orgán pro bankovnictví alespoň jednou za pět let srovnávací hodnocení podle článku 30 nařízení (EU) č. 1093/2010 za účelem posouzení odolnosti systémů pojištění vkladů. Při výměně informací s Evropským orgánem pro bankovnictví podléhají systémy pojištění vkladů požadavkům služebního tajemství podle článku 70 uvedeného nařízení.
11. Informace nezbytné k provádění zátěžových testů svých systémů smějí systémy pojištění vkladů používat pouze k provádění těchto testů a uchovávat pouze po dobu nezbytnou k tomuto účelu.
12. Členské státy zajistí, aby jejich systémy pojištění vkladů měly řádné a transparentní postupy správy a řízení. Systémy pojištění vkladů vypracovávají výroční zprávy o činnosti.
Článek 5
Způsobilost vkladů
1. Ze systémů pojištění vkladů se vylučují jakékoli náhrady:
a)
vkladů jiných úvěrových institucí uskutečněných jejich vlastním jménem a na vlastní účet, s výhradou čl. 7 odst. 3 této směrnice;
b)
kapitálu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 118 nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
vkladů vyplývajících z operací, v souvislosti s nimiž byl vynesen odsuzující rozsudek za trestný čin praní peněz ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 2005/60/ES;
d)
vkladů finančních institucí ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 26 nařízení (EU) č. 575/2013;
e)
vkladů investičních podniků ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 směrnice 2004/39/ES;
f)
vkladů, jejichž majitel nebyl nikdy zjištěn podle čl. 9 odst. 1 směrnice 2005/60/ES, když se staly nedisponibilními;
g)
vkladů pojišťoven a zajišťoven uvedených v čl. 13 bodech 1 až 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES (15);
h)
vkladů subjektů kolektivního investování;
i)
vkladů penzijních fondů;
j)
vkladů veřejných orgánů;
k)
dluhových cenných papírů vydaných úvěrovou institucí a závazků vzniklých z vlastních akceptací a směnek.
2. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku mohou členské státy zajistit, aby do výše limitu pojištění stanoveného v čl. 6 odst. 1 byly zahrnuty:
a)
vklady držené v systémech osobního penzijního pojištění nebo zaměstnaneckého penzijního pojištění malých a středních podniků;
b)
vklady místních orgánů s ročním rozpočtem do výše 500 000 EUR.
3. Členské státy mohou stanovit, že se ze systémů pojištění vkladů vylučují jakékoli náhrady vkladů, které mohou být v souladu s vnitrostátním právem uvolněny pouze pro účely splacení úvěru na nákup soukromé nemovitosti vůči úvěrové instituci nebo jiné instituci, u níž je vklad učiněn.
4. Členské státy zajistí, aby úvěrové instituce označovaly způsobilé vklady tak, aby byla umožněna jejich okamžitá identifikace.
Článek 6
Limit pojištění
1. Členské státy zajistí, aby souhrn vkladů každého vkladatele byl pojištěn do výše 100 000 EUR pro případ, že se tyto vklady stanou nedisponibilními.
2. Kromě odstavce 1 členské státy zajistí, aby následující vklady byly chráněny i nad hranici 100 000 EUR po dobu nejméně tří a nejdéle dvanácti měsíců od připsání částky nebo od okamžiku, kdy se takové vklady stanou z právního hlediska převoditelnými:
a)
vklady plynoucí z operací s nemovitostmi týkajících se soukromých obytných nemovitostí;
b)
vklady, jež slouží sociálním účelům stanoveným vnitrostátním právem a jsou spojeny s určitými životními událostmi vkladatele, jako je svatba, rozvod, odchod do důchodu, propuštění ze zaměstnání, invalidita nebo smrt;
c)
vklady, jež slouží účelům stanoveným vnitrostátním právem a vyplývají z vyplacení pojistného plnění nebo odškodnění za újmu utrpěnou v důsledku trestného činu nebo neoprávněného odsouzení.
3. Odstavce 1 a 2 nebrání členským státům v zachování nebo zavedení systémů pojištění produktů týkajících se hmotného zajištění na stáří a důchodů, pokud tyto systémy nepojišťují pouze vklady, nýbrž nabízejí komplexní pojištění pro všechny produkty a situace, které jsou v této souvislosti relevantní.
4. Členské státy zajistí, aby se výplata prováděla v kterékoli z těchto měn:
a)
měna členského státu, v němž se nachází systém pojištění vkladů;
b)
měna členského státu, v němž má bydliště majitel účtu;
c)
euro;
d)
měna účtu;
e)
měna členského státu, v němž se nachází daný účet.
Vkladatelé musí být o měně, v níž se výplata provádí, informováni.
Jsou-li účty vedeny v jiné měně, než je měna pro výplatu, použije se směnný kurz ze dne, ke kterému relevantní správní orgán učiní zjištění podle čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. a) nebo kdy soudní orgán rozhodne ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. b).
5. Členské státy, které částku uvedenou v odstavci 1 tohoto článku přepočítávají na svou národní měnu, použijí poprvé při přepočtu směnný kurz platný k 3. červenci 2015.
Členské státy mohou částky po přepočtu zaokrouhlit, pokud zaokrouhlení nepřevyšuje 5 000 EUR.
Aniž je dotčen druhý pododstavec, provedou členské státy každých pět let úpravu limitů pojištění přepočtených na jinou měnu na částku uvedenou v odstavci 1 tohoto článku. Členské státy provedou po předchozí konzultaci s Komisí úpravu limitů pojištění dříve, dojde-li k nepředvídaným událostem, například kolísání měny.
6. Komise přezkoumává částku uvedenou v odstavci 1 pravidelně nejméně jednou za pět let. Pokud to uzná za vhodné, předloží Evropskému parlamentu a Radě návrh směrnice upravující částku uvedenou v odstavci 1, zejména se zřetelem k vývoji v bankovním sektoru a k hospodářské a měnové situaci v Unii. První přezkum se provede nejdříve 3. července 2020, ledaže si nepředvídané události vyžádají přezkum dříve.
7. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 18, pokud jde o úpravu částky uvedené v odstavci 6 tohoto článku, kterou provádí alespoň jednou za pět let, a to podle inflace v Unii na základě změn harmonizovaného indexu spotřebitelských cen zveřejňovaného Komisí, k nimž došlo od poslední úpravy.
Článek 7
Stanovení splatné částky
1. Limit uvedený v čl. 6 odst. 1 se vztahuje na souhrn vkladů u téže úvěrové instituce bez ohledu na počet těchto vkladů, jejich měnu a místo uložení v Unii.
2. Při výpočtu limitu stanoveného v čl. 6 odst. 1 se přihlédne k podílu každého vkladatele na společném účtu.
Není-li stanoveno jinak, jsou podíly jednotlivých vkladatelů na tomto účtu stejné.
Členské státy mohou stanovit, že vklady na účtu, k němuž mají právo dvě nebo více osob jako společníci společnosti, členové sdružení nebo jiného obdobného seskupení bez právní subjektivity, mohou být pro účely výpočtu limitu stanoveného v čl. 6 odst. 1 sečteny a lze s nimi nakládat, jako by byly uloženy jediným vkladatelem.
3. Pokud vkladatel nemůže nakládat s částkami uloženými na účtu bez omezení, vztahuje se pojištění na osobu, která s nimi může bez omezení nakládat, za předpokladu, že tato osoba je zjištěna nebo zjistitelná ke dni, kdy relevantní správní orgán učiní zjištění uvedené v čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. a) nebo kdy soudní orgán rozhodne ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. b). Může-li více osob nakládat s vklady bez omezení, přihlédne se k podílu každé z nich podle ujednání upravujících správu daných částek při výpočtu limitu stanoveného v čl. 6 odst. 1.
4. Rozhodným dnem pro výpočet splatné částky je den, kdy relevantní správní orgán učiní zjištění podle čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. a) nebo kdy soudní orgán rozhodne ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. b). K závazkům vkladatele vůči úvěrové instituci se při výpočtu splatné částky nepřihlíží.
5. Členské státy mohou rozhodnout, že se při výpočtu splatné částky zohlední závazky vkladatele vůči úvěrové instituci, pokud se staly splatnými nejpozději ke dni, kdy relevantní správní orgán učiní zjištění podle čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. a) nebo kdy soudní orgán rozhodne ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. b), a pokud je zápočet možný podle zákonných a smluvních ustanovení, jimiž se řídí smlouva mezi úvěrovou institucí a vkladatelem.
Jsou-li závazky vkladatelů vůči úvěrové instituci zohledňovány při výpočtu splatné částky, musí o tom úvěrová instituce před uzavřením smlouvy informovat vkladatele.
6. Členské státy zajistí, aby systémy pojištění vkladů mohly kdykoli požádat úvěrové instituce o informaci o souhrnné výši způsobilých vkladů každého vkladatele.
7. Naběhlé úroky z vkladů, které ke dni, kdy relevantní správní orgán učiní zjištění podle čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. a) nebo kdy soudní orgán rozhodne ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. b), nebyly dosud připsány, jsou systémem pojištění vkladů nahrazovány. Limit uvedený v čl. 6 odst. 1 nesmí být překročen.
8. Členské státy mohou rozhodnout, že určité druhy vkladů, které plní sociální funkci vymezenou vnitrostátním právem a za něž se zaručila třetí strana v souladu s pravidly státní podpory, se nezahrnují do souhrnu vkladů téhož vkladatele u téže úvěrové instituce ve smyslu odstavce 1 tohoto článku. V těchto případech je záruka poskytnutá třetí stranou omezena limitem pojištění stanoveným v čl. 6 odst. 1.
9. Umožňuje-li vnitrostátní právo úvěrovým institucím provozovat činnost pod různými ochrannými známkami, jak jsou vymezeny v článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES (16), zajistí členské státy, aby vkladatelé byli zřetelně informováni o tom, že úvěrová instituce provozuje činnost pod různými ochrannými známkami a že se limit pojištění stanovený v čl. 6 odst. 1, 2 a 3 této směrnice vztahuje na souhrn vkladů vkladatel v dané úvěrové instituci. Tyto informace musí být součástí informačního přehledu pro vkladatele uvedeného v článku 16 a příloze I této směrnice.
Článek 8
Výplata
1. Systémy pojištění vkladů zajistí, aby splatná částka byla k dispozici do sedmi pracovních dní ode dne, kdy relevantní správní orgán učiní zjištění podle čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. a) nebo kdy soudní orgán rozhodne ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. b).
2. Během přechodného období do 31. prosince 2023 však mohou členské státy stanovit pro výplatu tyto lhůty:
a)
nejdéle do 31. prosince 2018 lhůtu až dvaceti pracovních dní;
b)
od 1. ledna 2019 a nejdéle do 31. prosince 2020 lhůtu až patnácti pracovních dní;
c)
od 1. ledna 2021 a nejdéle do 31. prosince 2023 lhůtu až deseti pracovních dní.
3. Členské státy mohou rozhodnout, že se na vklady uvedené v čl. 7 odst. 3 vztahuje delší lhůta pro výplatu, jež však nesmí překročit tři měsíce ode dne, kdy relevantní správní orgán učiní zjištění podle čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. a) nebo kdy soudní orgán rozhodne ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 8) písm. b).
4. Nemůže-li během přechodného období do 31. prosince 2023 systém pojištění vkladů dát splatnou částku k dispozici ve lhůtě sedmi pracovních dní, zajistí, aby měli vkladatelé do pěti pracovních dní od podání žádosti přístup k přiměřené částce svých pojištěných vkladů na pokrytí nákladů na živobytí.
Systémy pojištění vkladů poskytnou přístup k přiměřené částce uvedené v prvním pododstavci pouze na základě údajů poskytnutých systémem pojištění vkladů nebo úvěrovou institucí.
Přiměřená částka uvedená v prvním pododstavci se odečte od splatné částky podle článku 7.
5. Výplata podle odstavců 1 a 4 může být odložena, pokud:
a)
není jisté, zda má osoba nárok na obdržení výplaty, nebo je vklad předmětem právního sporu;
b)
na vklad se vztahují omezující opatření stanovená vnitrostátními vládami nebo mezinárodními orgány;
c)
odchylně od odstavce 9 tohoto článku v souvislosti s vkladem neproběhla za posledních 24 měsíců žádná operace (účet nevykazuje žádnou aktivitu);
d)
splatná částka je považována za součást dočasného vysokého zůstatku ve smyslu čl. 6 odst. 2, nebo
e)
splatnou částku má v souladu s čl. 14 odst. 2 vyplatit systém pojištění vkladů hostitelského členského státu.
6. Splatná částka musí být poskytnuta, aniž by bylo nutné podávat žádost u systému pojištění vkladů. Za tímto účelem poskytne úvěrová instituce systému pojištění vkladů neprodleně na jeho žádost nezbytné informace o vkladech a vkladatelích.
7. Veškerá korespondence mezi systémem pojištění vkladů a vkladatelem musí být vedena:
a)
v úředním jazyce orgánů Unie, který úvěrová instituce, v níž se nachází pojištěný vklad, používá pro písemnou komunikaci s vkladatelem, nebo
b)
v úředním jazyce či úředních jazycích členského státu, ve kterém se pojištěný vklad nachází.
Pokud úvěrová instituce přímo působí v jiném členském státě, aniž by zřídila pobočku, poskytují se informace v jazyce, který si vkladatel zvolil při otevření účtu.
8. Bez ohledu na lhůtu stanovenou v odstavci 1 tohoto článku může systém pojištění vkladů pozastavit veškeré výplaty týkající se daného vkladatele do přijetí soudního rozhodnutí v případech, kdy jsou vkladatel nebo jiná osoba, která má právo na částky uložené na účtu nebo na nich má zájem, obviněni z trestného činu spojeného s praním peněz ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 2005/60/ES.
9. Výplata se neprovede, pokud v souvislosti s vkladem neproběhla za posledních 24 měsíců žádná operace a hodnota vkladu je nižší než administrativní náklady, které by systému pojištění vkladů vznikly v souvislosti s provedením výplaty.
Článek 9
Pohledávky za systémy pojištění vkladů
1. Členské státy zajistí, aby práva vkladatele na náhradu mohla být předmětem žaloby proti systému pojištění vkladů.
2. Aniž tím jsou dotčena práva, která může mít podle vnitrostátního práva, má systém pojištění vkladů provádějící platby z pojištění ve vnitrostátním rámci právo vstoupit do práv vkladatelů v likvidačním nebo reorganizačním řízení až do výše svých plateb vkladatelům. Provádí-li systém pojištění vkladů platby v rámci postupů k řešení krize, mimo jiné v rámci uplatnění nástrojů k řešení krize nebo výkonu pravomocí k řešení krize v souladu s článkem 11, má systém pojištění vkladů za příslušnou úvěrovou institucí pohledávku ve výši rovnající se částce, kterou vyplatil. Tato pohledávka má stejný stupeň priority jako pojištěné vklady podle vnitrostátního práva, kterým se řídí běžné úpadkové řízení, jak je vymezeno ve směrnici 2014/59/EU.
3. Členské státy mohou omezit dobu, v níž mohou vkladatelé, jejichž vklady nebyly systémem pojištění vkladů vyplaceny nebo uznány ve lhůtách stanovených v čl. 8 odst. 1 a 3, nárokovat výplatu vkladů.
Článek 10
Financování systémů pojištění vkladů
1. Členské státy zajistí, aby systémy pojištění vkladů měly zavedeny odpovídající systémy ke zjištění svých možných závazků. Výše disponibilních finančních prostředků systémů pojištění vkladů musí být úměrná těmto závazkům.
Systémy pojištění vkladů získávají disponibilní finanční prostředky z příspěvků svých členů hrazených alespoň jednou ročně. To nebrání doplňkovému financování z jiných zdrojů.
2. Členské státy zajistí, aby nejpozději do 3. července 2024 dosáhly disponibilní finanční prostředky systému pojištění vkladů přinejmenším cílové výše 0,8 % objemu pojištěných vkladů jeho členů.
Pokud finanční kapacita klesne pod cílovou výši, zahájí se opět výběr příspěvků, dokud není znovu dosaženo alespoň cílové výše.
Klesnou-li disponibilní finanční prostředky poté, co poprvé dosáhly cílové výše, pod dvě třetiny cílové výše, stanoví se řádný příspěvek na takové úrovni, která umožní dosažení cílové výše do šesti let.
Při stanovování ročních příspěvků podle tohoto článku musí být v případě řádného příspěvku náležitě zohledněna fáze hospodářského cyklu a dopad, který mohou procyklické příspěvky mít.
Členské státy mohou počáteční období uvedené v prvním pododstavci prodloužit o nejvýše čtyři roky, jestliže systémům pojištění vkladů vznikly kumulované výdaje překračující 0,8 % pojištěných vkladů.
3. Součástí disponibilních finančních prostředků, jež mají být zohledněny za účelem dosažení cílové výše, mohou být platební přísliby. Celkový podíl platebních příslibů nesmí překročit 30 % celkové výše disponibilních finančních prostředků získaných v souladu s tímto článkem.
Za účelem zajištění jednotného uplatňování této směrnice vydá Evropský orgán pro bankovnictví pokyny ohledně platebních příslibů.
4. Bez ohledu na odstavec 1 tohoto článku může členský stát ke splnění svých povinností podle zmíněného odstavce získat disponibilní finanční prostředky prostřednictvím povinných příspěvků úvěrových institucí do stávajících systémů povinných příspěvků, které členský stát na svém území vytvořil za účelem pokrytí nákladů souvisejících se systémovým rizikem, selháním a řešením krize institucí.
Systémy pojištění vkladů mají nárok na částku, která odpovídá objemu těchto příspěvků až do cílové výše stanovené v odstavci 2 tohoto článku a kterou jim daný členský stát dá na žádost neprodleně k dispozici, aby ji použily výhradně k účelům stanoveným v článku 11.
Na tuto částku mají systémy pojištění vkladů nárok pouze tehdy, nejsou-li podle názoru příslušného orgánu schopny získat od svých členů mimořádné příspěvky, a musí ji splatit zpět z příspěvků svých členů v souladu s čl. 10 odst. 1 a 2.
5. Příspěvky do mechanismů financování k řešení krizí podle hlavy VII směrnice 2014/59/EU, včetně disponibilních finančních prostředků, jež mají být zohledněny za účelem dosažení cílové výše mechanismů financování k řešení krizí podle čl. 102 odst. 1 směrnice 2014/59/EU, se do cílové výše nezapočítávají.
6. Odchylně od odstavce 2 může členský stát, je-li to řádně odůvodněno a po obdržení souhlasu Komise, povolit minimální cílovou výši nižší, než je cílová výše stanovená ve zmíněném odstavci, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
snížení je založeno na předpokladu, že je nepravděpodobné, že bude významná část disponibilních finančních prostředků použita na opatření na ochranu pojištěných vkladatelů jiná než ta, která jsou stanovena v čl. 11 odst. 2 a 6, a
b)
bankovní sektor, v němž úvěrové instituce přidružené k danému systému pojištění vkladů působí, je vysoce koncentrovaný, tedy velké objemy aktiv jsou v držení malého počtu úvěrových institucí nebo bankovních skupin, které podléhají dohledu na konsolidovaném základě a u kterých je vzhledem k jejich velikosti pravděpodobné, že se u nich v případě selhání uplatní postup k řešení krize.
Tato snížená cílová výše nesmí být nižší než 0,5 % pojištěných vkladů.
7. Disponibilní finanční prostředky systémů pojištění vkladů musí být investovány dostatečně diverzifikovaným způsobem, s nímž je spojeno nízké riziko.
8. Pokud disponibilní finanční prostředky systému pojištění vkladů nepostačují k vyplacení vkladatelů v případě, že se vklady stanou nedisponibilními, uhradí členové systému mimořádné příspěvky nepřevyšující 0,5 % jejich pojištěných vkladů za kalendářní rok. Systém pojištění vkladů může za výjimečných okolností a se souhlasem příslušného orgánu požadovat vyšší příspěvky.
Příslušný orgán může úvěrovou instituci zcela nebo zčásti dočasně osvobodit od placení mimořádných ex-post příspěvků systémům pojištění vkladu, pokud by tyto příspěvky ohrozily její likviditu nebo solventnost. Toto dočasné osvobození lze udělit nejvýše na dobu šesti měsíců, avšak může být na žádost úvěrové instituce obnoveno. Příspěvky uvedené v tomto odstavci musí být uhrazeny, jakmile tato platba již likviditu ani solventnost úvěrové instituce neohrožuje.
9. Členské státy zajistí, aby systémy pojištění vkladů měly odpovídající mechanismy alternativního financování, které jim umožní získat krátkodobě financování, k uspokojení pohledávek vůči nim uplatněných.
10. Členské státy do 31. března každého roku informují Evropský orgán pro bankovnictví o výši pojištěných vkladů na svém území a o výši disponibilních finančních prostředků jejich systémů pojištění vkladů k 31. prosinci předcházejícího roku.
Článek 11
Použití finančních prostředků
1. Finanční prostředky uvedené v článku 10 se primárně používají k výplatě vkladatelů podle této směrnice.
2. Finanční prostředky systému pojištění vkladů se použijí k financování řešení krize úvěrových institucí v souladu s článkem 109 směrnice 2014/59/EU. Orgán příslušný k řešení krize určí po konzultaci systému pojištění vkladů výši, do které systém pojištění vkladů ručí.
3. Členské státy mohou systému pojištění vkladů povolit, aby disponibilní finanční prostředky použil na alternativní opatření v zájmu zabránění selhání úvěrové instituce, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
orgán příslušný k řešení krize nepřijal žádné opatření k řešení krize podle článku 32 směrnice 2014/59/EU;
b)
systém pojištění vkladů má nastaveny vhodné systémy a postupy pro výběr a provádění alternativních opatření a sledování souvisejících rizik;
c)
náklady těchto opatření nejsou vyšší než náklady na naplnění zákonného nebo smluvního mandátu příslušného systému pojištění vkladů;
d)
uplatnění alternativních opatření ze strany systému pojištění vkladů je spojeno s uložením podmínek podpořené úvěrové instituci, které zahrnují přinejmenším právo systému pojištění vkladů provádět důkladnější sledování rizik a výraznější právo provádět ověřování;
e)
uplatnění alternativních opatření ze strany systému pojištění vkladů je spojeno se závazky podpořené úvěrové instituce k zajištění přístupu k pojištěným vkladům;
f)
příslušný orgán potvrdil, že schopnost přidružených úvěrových institucí uhradit mimořádné příspěvky v souladu odstavcem 5 tohoto článku je zajištěna.
Opatření a podmínky uložené úvěrové instituci konzultuje systém pojištění vkladů s orgánem příslušným k řešení krize a příslušným orgánem.
4. Alternativní opatření uvedená v odstavci 3 tohoto článku se neuplatní, shledá-li příslušný orgán po konzultaci s orgánem příslušným k řešení krize, že jsou splněny podmínky pro zahájení opatření k řešení krize podle čl. 27 odst. 1 směrnice 2014/59/EU.
5. Pokud jsou disponibilní finanční prostředky použity v souladu s odstavcem 3 tohoto článku, poskytnou přidružené úvěrové instituce neprodleně systému pojištění vkladů prostředky použité na alternativní opatření, je-li to nezbytné ve formě mimořádných příspěvků:
a)
vyvstane-li potřeba vyplatit vkladatele a jsou-li disponibilní finanční prostředky systému pojištění vkladů nižší než dvě třetiny cílové výše;
b)
klesne-li výše disponibilních finančních prostředků pod 25 % cílové výše.
6. Členské státy mohou rozhodnout, že disponibilní finanční prostředky lze také použít na financování opatření, jež mají vkladatelům zajistit přístup k pojištěným vkladům včetně převodu aktiv a závazků a převodu vkladového portfolia, v rámci vnitrostátního úpadkového řízení, pokud náklady systému pojištění vkladů nepřesáhnou čistou výši náhrad pro pojištěné vkladatele v dotčené úvěrové instituci.
Článek 12
Půjčky mezi systémy pojištění vkladů
1. Členské státy mohou systémům pojištění vkladů povolit, aby dobrovolně poskytly půjčky jiným systémům pojištění vkladů v Unii, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
systém přijímající půjčku není z důvodu nedostatku disponibilních finančních prostředků uvedených v článku 10 schopen splnit své závazky podle čl. 9 odst. 1;
b)
systém přijímající půjčku využil mimořádných příspěvků podle čl. 10 odst. 8;
c)
systém přijímající půjčku se právně zaváže, že vypůjčené prostředky budou použity k úhradě pohledávek podle čl. 9 odst. 1;
d)
systém přijímající půjčku v daném okamžiku není vázán povinností splatit půjčku jiným systémům pojištění vkladů podle tohoto článku;
e)
systém přijímající půjčku uvede částku požadovaných prostředků;
f)
celková výše půjčky nepřekročí 0,5 % pojištěných vkladů systému přijímajícího půjčku;
g)
systém přijímající půjčku neprodleně informuje Evropský orgán pro bankovnictví a sdělí důvody, proč jsou podmínky uvedené v tomto odstavci splněny, a výši požadovaných prostředků.
2. Na půjčku se vztahují tyto podmínky:
a)
systém pojištění vkladů přijímající půjčku musí půjčku splatit do pěti let. Půjčku může splácet v ročních splátkách. Úroky jsou splatné až v době splacení;
b)
úroková sazba musí být stanovena tak, aby se přinejmenším rovnala sazbě mezní zápůjční facility Evropské centrální banky během doby půjčky;
c)
systém pojištění vkladů přijímající půjčku musí informovat Evropský orgán pro bankovnictví o počáteční úrokové sazbě a o době trvání půjčky.
3. Členské státy zajistí, aby příspěvky vybírané systémem pojištění vkladů přijímajícím půjčku byly dostatečné k co nejrychlejšímu splacení vypůjčené částky a opětovnému dosažení cílové výše.
Článek 13
Výpočet příspěvků do systému pojištění vkladů
1. Příspěvky do systému pojištění vkladů podle článku 10 vycházejí z výše pojištěných vkladů a z míry rizika, jež dotčený člen podstupuje.
Členské státy mohou stanovit nižší příspěvky pro odvětví s nízkým rizikem regulovaná vnitrostátním právem.
Členské státy mohou rozhodnout, že členové institucionálního systému ochrany platí systému pojištění vkladů nižší příspěvky.
Členské státy mohou povolit, aby se na ústřední subjekt a všechny úvěrové instituce, které jsou trvale přidruženy k ústřednímu subjektu podle čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, jako celek vztahovala riziková váha, která se určí pro ústřední subjekt a jeho přidružené instituce na konsolidovaném základě.
Členské státy mohou rozhodnout, že úvěrové instituce budou platit určitý minimální příspěvek bez ohledu na výši svých pojištěných vkladů.
2. Systémy pojištění vkladů mohou pro určení a výpočet rizikově vážených příspěvků svých členů použít vlastní metody. Výpočet příspěvků musí být úměrný riziku členů a odpovídajícím způsobem zohledňovat rizikové profily jednotlivých modelů podnikání. Tyto metody mohou rovněž zohledňovat stranu aktiv v rozvaze a ukazatele rizik, jako je kapitálová přiměřenost, kvalita aktiv a likvidita.
Každou metodu musí schválit příslušný orgán ve spolupráci s určeným orgánem. O schválených metodách musí být informován Evropský orgán pro bankovnictví.
3. Za účelem zajištění jednotného uplatňování této směrnice vydá Evropský orgán pro bankovnictví do 3. července 2015 pokyny podle článku 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 k upřesnění metod výpočtu příspěvků do systémů pojištění vkladů v souladu s odstavci 1 a 2 tohoto článku.
Pokyny budou obsahovat zejména vzorec pro výpočet, konkrétní ukazatele, kategorie rizik pro členy, prahy pro rizikové váhy přiřazené jednotlivým kategoriím rizik a jiné nezbytné prvky.
Do 3. července 2017 a následně přinejmenším jednou za pět let Evropský orgán pro bankovnictví přezkoumá pokyny týkající se metod založených na rizicích či alternativních vlastních metod založených na rizicích, které systémy pojištění vkladů používají.
Článek 14
Spolupráce v rámci Unie
1. Systémy pojištění vkladů chrání i vkladatele poboček zřízených jejich členskými úvěrovými institucemi v jiných členských státech.
2. Vkladatele poboček zřízených úvěrovými institucemi v jiném členském státě vyplatí systém pojištění vkladů v hostitelském členském státě jménem systému pojištění vkladů v domovském členském státě. Systém pojištění vkladů hostitelského členského státu provede výplaty v souladu s pokyny systému pojištění vkladů domovského členského státu. Systém pojištění vkladů hostitelského členského státu nenese žádnou odpovědnost za jednání učiněné v souladu s pokyny systému pojištění vkladů domovského členského státu. Systém pojištění vkladů domovského členského státu poskytne před výplatou potřebné finanční prostředky a nahradí systému pojištění vkladů hostitelského členského státu vzniklé náklady.
Systém pojištění vkladů hostitelského členského státu rovněž jménem systému pojištění vkladů domovského členského státu informuje dotčené vkladatele a je oprávněn přijímat jménem systému pojištění vkladů domovského členského státu od těchto vkladatelů korespondenci.
3. Pokud úvěrová instituce ukončí členství v jednom systému pojištění vkladů a připojí se k jinému systému pojištění vkladů, příspěvky uhrazené během dvanácti měsíců předcházejících ukončení členství jiné než mimořádné příspěvky podle čl. 10 odst. 8 se převedou tomuto druhému systému pojištění vkladů. To se nevztahuje na případy, kdy je úvěrová instituce vyloučena ze systému pojištění vkladů podle čl. 4 odst. 5.
Jestliže jsou některé činnosti úvěrové instituce přesunuty do jiného členského státu, a tím do působnosti jiného systému pojištění vkladů, příspěvky uhrazené touto úvěrovou institucí během dvanácti měsíců předcházejících tomuto přesunu jiné než mimořádné příspěvky podle čl. 10 odst. 8 se převedou tomuto druhému systému pojištění vkladů v poměru k výši přesunutých pojištěných vkladů.
4. Členské státy zajistí, aby si systém pojištění vkladů domovského členského státu se systémy hostitelských členských států vyměňoval informace podle čl. 4 odst. 7 nebo čl. 4 odst. 8 a 10. Použijí se omezení stanovená v uvedeném článku.
Pokud úvěrová instituce hodlá provést přesun z jednoho systému pojištění vkladů do druhého v souladu s touto směrnicí, ohlásí svůj záměr alespoň v šestiměsíčním předstihu. Během tohoto období je úvěrová instituce stále povinna přispívat do svého původního systému pojištění vkladů v souladu s článkem 10 v souvislosti s financováním ex ante i ex post.
5. V zájmu usnadnění účinné spolupráce mezi systémy pojištění vkladů, především pokud jde o tento článek a článek 12, musí mít systémy pojištění vkladů, případně určené orgány, uzavřeny písemné dohody o spolupráci. Tyto dohody musí zohledňovat požadavky stanovené v čl. 4 odst. 9.
Určený orgán oznámí Evropskému orgánu pro bankovnictví existenci a obsah těchto dohod a Evropský orgán pro bankovnictví k nim může vydávat stanoviska v souladu s článkem 34 nařízení (EU) č. 1093/2010. Pokud určené orgány nebo systémy pojištění vkladů nemohou dosáhnout dohody nebo pokud vznikne spor o výklad určité dohody, může kterákoli strana danou záležitost předložit Evropskému orgánu pro bankovnictví v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010, a ten dále jedná v souladu s uvedeným článkem.
Neexistencí uvedených dohod nejsou dotčeny pohledávky vkladatelů podle čl. 9 odst. 1 nebo úvěrových institucí podle odstavce 3 tohoto článku.
6. Členské státy zajistí zavedení vhodných postupů, které systémům pojištění vkladů umožní sdílet informace a účinně komunikovat s dalšími systémy pojištění vkladů, se svými přidruženými úvěrovými institucemi a s relevantními příslušnými a určenými orgány v rámci své jurisdikce a případně i s dalšími agenturami na přeshraničním základě.
7. Evropský orgán pro bankovnictví a příslušné i určené orgány navzájem spolupracují a vykonávají své pravomoci v souladu s touto směrnicí a nařízením (EU) č. 1093/2010.
Členské státy informují Komisi a Evropský orgán pro bankovnictví do 3. července 2015 o tom, který subjekt či orgán je určeným orgánem.
8. Při analýze systémových rizik spojených se systémy pojištění vkladů spolupracuje Evropský orgán pro bankovnictví s Evropskou radou pro systémová rizika, zřízenou nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 (17).
Článek 15
Pobočky úvěrových institucí usazených ve třetích zemích
1. Členské státy ověří, zda pobočky zřízené na jejich území úvěrovou institucí, která má skutečné sídlo mimo Unii, mají ochranu rovnocennou té, kterou stanoví tato směrnice.
Pokud tato ochrana rovnocenná není, mohou členské státy s výhradou čl. 47 odst. 1 směrnice 2013/36/EU stanovit, že pobočky zřízené úvěrovou institucí, která má skutečné sídlo mimo Unii, se musí připojit k některému systému pojištění vkladů, který působí na jejich území.
Při ověřování podle prvního pododstavce tohoto odstavce členské státy ověří přinejmenším to, zda vkladatelé požívají stejné výše a rozsahu ochrany jako podle této směrnice.
2. Každá pobočka zřízená úvěrovou institucí, která má skutečné sídlo mimo Unii a která není členem systému pojištění vkladů působícího v některém členském státě, poskytuje veškeré relevantní informace o pojištění chránícím vklady současných i případných budoucích vkladatelů v dané pobočce.
3. Informace uvedené v odstavci 2 musí být poskytovány v jazyce, na němž se vkladatel a úvěrová instituce dohodli při otevírání účtu, nebo v úředním jazyce nebo jazycích členského státu, ve kterém je pobočka usazena, způsobem stanoveným vnitrostátním právem a musí být jasné a srozumitelné.
Článek 16
Informace pro vkladatele
1. Členské státy zajistí, aby úvěrové instituce poskytly současným i případným budoucím vkladatelům informace potřebné k určení systémů pojištění vkladů, jichž jsou tyto instituce a jejich pobočky členy v rámci Unie. Členské státy zajistí, aby úvěrové instituce současné i případné budoucí vkladatele informovaly o použitelných vyloučeních z ochrany poskytované systémem pojištění vkladů.
2. Informace uvedené v odstavci 1 musí být vkladatelům poskytnuty před uzavřením smlouvy o vkladu. Vkladatelé potvrdí, že tyto informace obdrželi. Za tímto účelem se použije vzor obsažený v příloze I.
3. Způsobilost vkladů je vkladatelům potvrzována na výpisech z účtu včetně odkazu na informační přehled uvedený v příloze I. V tomto informačním přehledu je rovněž uveden odkaz na internetové stránky příslušného systému pojištění vkladů. Informační přehled uvedený v příloze I je vkladatelům poskytován alespoň jednou ročně.
Internetové stránky systému pojištění vkladů musí obsahovat potřebné informace pro vkladatele, zejména o ustanoveních o postupu a podmínkách pojištění vkladů podle této směrnice.
4. Informace stanovené v odstavci 1 musí být poskytovány způsobem stanoveným vnitrostátním právem v jazyce, na němž se vkladatel a úvěrová instituce dohodli při otevírání účtu, nebo v úředním jazyce nebo jazycích členského státu, ve kterém je pobočka usazena.
5. Členské státy omezí použití informací uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 k reklamním účelům na věcný odkaz na systém pojištění vkladů, který pojišťuje produkt, jehož se reklama týká, a na veškeré další informace, které vyžaduje vnitrostátní právo.
Tyto informace mohou zahrnovat věcný popis fungování systému pojištění vkladů, avšak nesmějí zmiňovat neomezené pojištění vkladů.
6. O případné fúzi, přeměně dceřiných podniků na pobočky nebo podobných operacích musí být vkladatelé informováni nejméně jeden měsíc předtím, než daná operace nabude právní účinnosti, ledaže příslušný orgán povolí z důvodu obchodního tajemství nebo finanční stability lhůtu kratší.
Od oznámení fúze, přeměny nebo podobné operace musí mít vkladatelé k dispozici tříměsíční období, během něhož mohou bez jakýchkoli sankčních poplatků vybrat nebo převést do jiné úvěrové instituce své vklady včetně veškerých naběhlých úroků a veškerého získaného prospěchu, a to v rozsahu, v jakém převyšují v okamžiku operace limit pojištění podle článku 6.
7. Členské státy zajistí, aby v případě, že úvěrová instituce ukončí členství v systému pojištění vkladů nebo je z něj vyloučena, informovala o této skutečnosti do jednoho měsíce své vkladatele.
8. Jestliže vkladatel používá internetové bankovnictví, mohou být informace, jež mají být podle této směrnice poskytnuty, sděleny elektronickými prostředky. Pokud o to vkladatel požádá, musí být sděleny v papírové podobě.
Článek 17
Seznam povolených úvěrových institucí
1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány při informování Evropského orgánu pro bankovnictví o povoleních v souladu s čl. 20 odst. 1 směrnice 2013/36/EU uvedly, kterého systému pojištění vkladů je každá úvěrová instituce členem.
2. Při zveřejňování a aktualizaci seznamu povolených úvěrových institucí v souladu s čl. 20 odst. 2 směrnice 2013/36/EU Evropský orgán pro bankovnictví uvede, kterého systému pojištění vkladů je každá úvěrová instituce členem.
Článek 18
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 6 odst. 7 je Komisi svěřena na dobu neurčitou.
3. Přenesení pravomoci uvedené v čl. 6 odst. 7 může být kdykoliv zrušeno Evropským parlamentem nebo Radou. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 6 odst. 7 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
Článek 19
Přechodná ustanovení
1. Pokud by po provedení této směrnice nebo směrnice 2009/14/ES ve vnitrostátním právu přestaly být některé vklady nebo kategorie vkladů či jiné nástroje zcela nebo částečně pokryty systémem pojištění vkladů, mohou členské státy povolit, aby tyto vklady a jiné nástroje, u nichž bylo na počátku stanoveno datum splatnosti, byly pojištěny až do tohoto počátečního data splatnosti, pokud byly složeny nebo vydány před 2. červencem 2014.
2. Členské státy zajistí, aby byli vkladatelé informováni o vkladech nebo kategoriích vkladů či jiných nástrojích, které od 3. července 2015 již nebudou systémem pojištění vkladů pokryty.
3. Až do prvního dosažení cílové výše mohou členské státy ve vztahu k disponibilním finančním prostředkům uplatňovat prahové hodnoty uvedené v čl. 11 odst. 5.
4. Odchylně od čl. 6 odst. 1 mohou členské státy, které měly k 1. lednu 2008 stanoven limit pojištění mezi 100 000 EUR a 300 000 EUR, až do 31. prosince 2018 uplatňovat tento svůj vyšší limit pojištění. V takovém případě se cílová výše a příspěvky úvěrových institucí náležitým způsobem upraví.
5. Do 3. července 2019 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu, a případně i legislativní návrh, obsahující způsoby, jak mohou systémy pojištění vkladů působící v Unii spolupracovat prostřednictvím určitého evropského systému s cílem předcházet rizikům z přeshraničních činností a chránit před těmito riziky vklady.
6. Do 3. července 2019 Komise s podporou Evropského orgánu pro bankovnictví předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku v provádění této směrnice. Tato zpráva by se měla zabývat zejména:
a)
cílovou výší na základě pojištěných vkladů, společně s posouzením vhodnosti stanovené procentní hodnoty s ohledem na míru selhání úvěrových institucí v Unii v minulosti;
b)
vlivem alternativních opatření podle čl. 11 odst. 3 na ochranu vkladatelů a jejich souladem s řádnými likvidačními řízeními v bankovním sektoru;
c)
dopadem na diverzitu bankovních modelů;
d)
přiměřeností stávajícího limitu pojištění pro vkladatele a
e)
tím, zda záležitosti uvedené v tomto pododstavci byly vyřešeny tak, aby ochrana vkladatelů zůstala zachována.
Do 3. července 2019 podá Evropský orgán pro bankovnictví Komisi zprávu o způsobech výpočtu a jejich relevantnosti pro obchodní riziko členů. Při podávání této zprávy Evropský orgán pro bankovnictví řádně zohlední rizikové profily jednotlivých modelů podnikání.
Článek 20
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 1 až 4, čl. 5 odst. 1 písm. d) až k) a odst. 2, 3 a 4 čl. 6 odst. 2 až 7, čl. 7 odst. 4 až 9, čl. 8 odst. 1, 2, 3, 5, 6, 7 a 9, čl. 9 odst. 2 a 3, články 10 až 16, 18 a 19 a přílohou I do 3. července 2015. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 8 odst. 4 do 31. května 2016.
Jestliže po důkladném posouzení vhodné orgány rozhodnou, že určitý systém pojištění vkladů není schopen povinnosti stanovené v článku 13 splnit do 3. července 2015, musí být příslušné právní a správní předpisy uvedeny v účinnost do 31. května 2016.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Musí rovněž obsahovat prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech na směrnice zrušené touto směrnicí se považují za odkazy na tuto směrnici. Způsob odkazu a znění prohlášení si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 21
Zrušení
Směrnice 94/19/ES ve znění směrnic uvedených v příloze II se zrušuje s účinkem ode dne 4. července 2019, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze II ve vnitrostátním právu a jejich použitelnosti.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 22
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 5 odst. 1 písm. a), b) a c), čl. 6 odst. 1, čl. 7 odst. 1, 2 a 3, čl. 8 odst. 8, čl. 9 odst. 1 a článku 17 se použijí ode dne 4. července 2015.
Článek 23
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2014/49/EÚ
zo 16. apríla 2014
o systémoch ochrany vkladov
(prepracované znenie)
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 53 ods. 1,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky (1),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
V smernici Európskeho parlamentu a Rady 94/19/ES (3) sa vykonali podstatné zmeny (4). Keďže sa majú vykonať ďalšie zmeny, v záujme prehľadnosti by sa mala uvedená smernica prepracovať.
(2)
S cieľom uľahčiť začatie a vykonávanie činností úverových inštitúcií je potrebné odstrániť niektoré rozdiely medzi právnymi predpismi členských štátov, pokiaľ ide o pravidlá týkajúce sa systémov ochrany vkladov, ktorým tieto úverové inštitúcie podliehajú.
(3)
Táto smernica predstavuje základný nástroj na vytvorenie vnútorného trhu v oblasti úverových inštitúcií z hľadiska slobody usadiť sa, ako aj slobody poskytovať finančné služby, pričom zvyšuje stabilitu bankového systému a ochranu vkladateľov. Vzhľadom na náklady pre hospodárstvo ako celok, ktoré súvisia so zlyhaním úverovej inštitúcie, a nepriaznivý účinok takéhoto zlyhania na finančnú stabilitu a dôveru vkladateľov je žiaduce nielen vytvoriť rezervu na poskytnutie náhrady vkladateľom, ale tiež povoliť členským štátom dostatočnú flexibilitu s cieľom umožniť systémom ochrany vkladov vykonávať opatrenia na zníženie pravdepodobnosti budúcich nárokov voči nim. Uvedené opatrenia by mali byť vždy v súlade s pravidlami štátnej pomoci.
(4)
S cieľom zohľadniť zvyšujúcu sa integráciu vnútorného trhu by sa malo umožniť spájanie systémov ochrany vkladov jednotlivých členských štátov alebo vytváranie samostatných cezhraničných systémov na dobrovoľnom základe. Členské štáty by mali zabezpečiť dostatočnú stabilitu a vyvážené zloženie nových a existujúcich systémov ochrany vkladov. Malo by sa zabrániť nepriaznivým účinkom na finančnú stabilitu napríklad prípadom, keď sa do cezhraničného systému ochrany vkladov prevedú len vysokorizikové úverové inštitúcie.
(5)
V smernici 94/19/ES sa od Komisie požaduje, aby podľa potreby predložila návrhy na zmenu uvedenej smernice. Táto smernica zahŕňa zosúladenie mechanizmov financovania systémov ochrany vkladov, zavedenie príspevkov založených na riziku a harmonizáciu rozsahu krytých produktov a vkladateľov.
(6)
Smernica 94/19/ES vychádza zo zásady minimálnej harmonizácie. V dôsledku toho v súčasnosti existujú v Únii rozličné systémy ochrany vkladov, ktoré sa vyznačujú veľmi odlišnými prvkami. Výsledkom spoločných požiadaviek ustanovených v tejto smernici by malo byť, že sa vkladateľom poskytne jednotná úroveň ochrany v celej Únii, pričom sa zabezpečí rovnaká úroveň stability systémov ochrany vkladov. Uvedené spoločné požiadavky majú zároveň mimoriadny význam pre odstránenie narušení trhu. Touto smernicou sa preto prispieva k dobudovaniu vnútorného trhu.
(7)
V dôsledku tejto smernice budú mať vkladatelia prospech z významne zlepšeného prístupu k systémom ochrany vkladov, a to vďaka rozšírenému a spresnenému rozsahu krytia, kratším lehotám na vyplatenie náhrad, zlepšeným požiadavkám na informácie a náročným požiadavkám na financovanie. Týmto sa zvýši dôvera spotrebiteľa vo finančnú stabilitu na celom vnútornom trhu.
(8)
Členské štáty by mali v rámci svojich systémov ochrany vkladov zabezpečiť zavedenie postupov riadnej správy a vypracovanie výročnej správy o činnosti týchto systémov.
(9)
V prípade zatvorenia insolventnej úverovej inštitúcie by vkladatelia ktorejkoľvek pobočky umiestnenej v inom členskom štáte, než je ten, v ktorom má táto úverová inštitúcia svoje ústredie, mali byť chránení rovnakým systémom ochrany vkladov ako ostatní vkladatelia úverovej inštitúcie.
(10)
Touto smernicou by sa nemalo členským štátom brániť v tom, aby do rozsahu jej pôsobnosti zahrnuli tie úverové inštitúcie, ktoré sú vymedzené v článku 4 ods. 1 bode 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 (5), na ktoré sa nevzťahuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ (6) podľa článku 2 ods. 5 uvedenej smernice. Členské štáty by mali mať možnosť rozhodnúť, že na účely tejto smernice sa s ústredným orgánom a všetkými úverovými inštitúciami pridruženými k tomuto ústrednému orgánu zaobchádza ako s jedinou úverovou inštitúciou.
(11)
V tejto smernici sa od každej úverovej inštitúcie v zásade požaduje pripojiť sa k systému ochrany vkladov. Členský štát povoľujúci pobočky úverovej inštitúcie, ktorá má svoje ústredie v tretej krajine, by mal rozhodnúť, ako uplatniť túto smernicu na takéto pobočky, a mal by zohľadniť nutnosť chrániť vkladateľov a zachovať celistvosť finančného systému. Vkladatelia v takých pobočkách by si mali byť plne vedomí mechanizmov ochrany, ktoré sa ich týkajú.
(12)
Malo by sa uznať, že existujú schémy inštitucionálneho zabezpečenia, ktoré chránia samotnú úverovú inštitúciu a ktoré zaisťujú najmä jej likviditu a platobnú schopnosť. Ak je takáto schéma oddelená od systému ochrany vkladov, mala by sa jej dodatočná ochranná úloha zohľadniť pri určovaní príspevkov jej členov do systému ochrany vkladov. Zosúladená úroveň krytia stanovená v tejto smernici by nemala ovplyvňovať systémy na ochranu samotnej úverovej inštitúcie, pokiaľ sa z nich nevyplácajú vkladatelia.
(13)
Každá úverová inštitúcia by mala byť súčasťou systému ochrany vkladov uznaného podľa tejto smernice, čím by sa zabezpečila vysoká úroveň ochrany spotrebiteľov a rovnaké podmienky pre úverové inštitúcie a predišlo by sa regulačnej arbitráži. Systém ochrany vkladov by mal byť schopný poskytovať takúto ochranu nepretržite.
(14)
Kľúčovou úlohou systému ochrany vkladov je chrániť vkladateľov pred následkami platobnej neschopnosti úverovej inštitúcie. Systémy ochrany vkladov by mali byť schopné poskytovať takúto ochranu rôznymi spôsobmi. Systémy ochrany vkladov by sa mali primárne používať na vyplácanie náhrad vkladateľom podľa tejto smernice („paybox“ funkcia).
(15)
Systémy ochrany vkladov by mali tiež pomáhať financovať riešenia krízových situácií úverových inštitúcií v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ (7).
(16)
Systém ochrany vkladov by mal mať umožnené, ak to vnútroštátne právne predpisy povoľujú, plniť aj iné funkcie než len vyplácanie náhrad a používať dostupné finančné prostriedky na to, aby sa predchádzalo zlyhaniu úverových inštitúcií, a to s cieľom zabrániť vzniku nákladov na vyplácanie náhrad vkladateľom a iným nepriaznivým dôsledkom. Uvedené opatrenia by sa však mali prijímať v medziach jasne vymedzeného rámca a v každom prípade by mali byť v súlade s pravidlami štátnej pomoci. Systémy ochrany vkladov by okrem iného mali mať vhodné systémy a zavedené postupy na výber a vykonávanie takýchto opatrení a monitorovanie súvisiacich rizík. Vykonávanie takýchto opatrení by malo byť viazané na uloženie podmienok úverovej inštitúcii a zahŕňať prinajmenšom prísnejšie monitorovanie rizika a väčšie práva systémov ochrany vkladov na overovanie. Náklady na opatrenia prijaté s cieľom zabrániť zlyhaniu úverovej inštitúcie by nemali presiahnuť náklady na plnenie zákonných alebo zmluvných povinností príslušného systému ochrany vkladov s ohľadom na ochranu krytých vkladov v úverovej inštitúcii alebo samotnej inštitúcie.
(17)
Systémy ochrany vkladov by zároveň mali mať možnosť nadobudnúť formu schémy inštitucionálneho zabezpečenia. Príslušné orgány by mali mať možnosť uznať schémy inštitucionálneho zabezpečenia ako systémy ochrany vkladov, ak spĺňajú všetky kritériá ustanovené v tejto smernici.
(18)
Táto smernica by sa nemala uplatňovať na zmluvné systémy alebo schémy inštitucionálneho zabezpečenia, ktoré nie sú oficiálne uznané ako systémy ochrany vkladov, s výnimkou obmedzených požiadaviek týkajúcich sa reklamy a poskytovania informácií vkladateľom v prípade vylúčenia alebo vystúpenia úverovej inštitúcie. V každom prípade sa na zmluvné systémy a schémy inštitucionálneho zabezpečenia vzťahujú pravidlá štátnej pomoci.
(19)
Počas nedávnej finančnej krízy nekoordinované zvyšovanie krytia v rámci Únie viedlo v niektorých prípadoch vkladateľov k presunom peňazí do úverových inštitúcií v krajinách, v ktorých bola ochrana vkladov vyššia. V obdobiach napätia sa takýmito nekoordinovanými zvyšovaniami odčerpali z úverových inštitúcií likvidné prostriedky. V obdobiach stability je možné, aby rôzne krytie viedlo vkladateľov k tomu, že si namiesto vkladového produktu, ktorý im najlepšie vyhovuje, radšej zvolia najvyššiu ochranu vkladov. Dôsledkom takéhoto rôzneho krytia môže byť narušenie hospodárskej súťaže na vnútornom trhu. Preto je nevyhnutné zabezpečiť zosúladenú úroveň ochrany vkladov všetkými uznanými systémami ochrany vkladov bez ohľadu na to, kde v Únii sú vklady umiestnené. Malo by však byť možné na obmedzený čas kryť určité vklady v súvislosti s osobnou situáciou vkladateľov na vyššej úrovni.
(20)
Na všetkých vkladateľov by sa mala uplatňovať rovnaká úroveň krytia bez ohľadu na to, či euro je, alebo nie je menou členského štátu. Členské štáty, ktorých menou nie je euro, by však mali mať možnosť zaokrúhliť sumy, ktoré sú výsledkom konverzie, bez toho, aby ohrozili rovnocennú ochranu vkladateľov.
(21)
Na jednej strane by úroveň krytia stanovená v tejto smernici nemala ponechať príliš veľkú časť vkladov bez ochrany v záujme ochrany spotrebiteľa, ako aj stability finančného systému. Na strane druhej by sa mali zohľadniť náklady na financovanie systémov ochrany vkladov. Preto je odôvodnené stanoviť zosúladenú úroveň krytia na úrovni 100 000 EUR.
(22)
Touto smernicou sa zachováva zásada zosúladeného limitu viazaného skôr na vkladateľa než na vklad. Z tohto dôvodu je vhodné brať do úvahy vklady uskutočnené vkladateľmi, ktorí nie sú uvedení ako držitelia účtu ani nie sú jedinými majiteľmi účtu. Tento limit by sa mal uplatniť na každého identifikovateľného vkladateľa. Zásada uplatňovania limitu na každého identifikovateľného vkladateľa by sa nemala vzťahovať na podniky kolektívneho investovania, ktoré sú predmetom osobitných ochranných pravidiel, ktoré sa neuplatňujú na takéto vklady.
(23)
V dôsledku zavedenia pevne stanoveného krytia určeného na úrovni 100 000 EUR smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/14/ES (8) sa niektoré členské štáty dostali do situácie, keď museli znížiť svoju úroveň krytia, čím vzniklo riziko oslabenia dôvery vkladateľov. Aj keď má zosúladenie zásadný význam z hľadiska zabezpečenia rovnakých podmienok a finančnej stability na vnútornom trhu, malo by sa zohľadniť riziko oslabenia dôvery vkladateľov. Preto by členské štáty mali byť schopné uplatniť vyššiu úroveň krytia, ak pred uplatňovaním smernice 2009/14/ES stanovili úroveň krytia, ktorá bola vyššia než zosúladená úroveň. Táto vyššia úroveň krytia by mala byť z hľadiska trvania a rozsahu obmedzená a dotknuté členské štáty by mali proporcionálne upraviť cieľovú úroveň a príspevky platené do ich systémov ochrany vkladov. Vzhľadom na to, že cieľovú úroveň nie je možné upraviť, ak je úroveň krytia neobmedzená, je vhodné obmedziť túto možnosť na členské štáty, ktoré k 1. januáru 2008 uplatňovali úroveň krytia v rámci rozsahu stanoveného medzi 100 000 EUR a 300 000 EUR. S cieľom obmedziť vplyv rozdielnych úrovní krytia a berúc do úvahy, že Komisia preskúma vykonávanie tejto smernice do 31. decembra 2018, je vhodné povoliť, aby sa táto možnosť uplatňovala najneskôr do uvedeného dátumu.
(24)
Systémy ochrany vkladov by mali mať povolené vzájomne započítať záväzky vkladateľa a jeho nároky na vyplatenie náhrady len vtedy, ak tieto záväzky sú splatné k dátumu nedostupnosti vkladu alebo skôr. Takýmto započítaním by sa nemala ohroziť schopnosť systémov ochrany vkladov vyplatiť vklady v lehote stanovenej v tejto smernici. Členským štátom by sa nemalo brániť v tom, aby prijali primerané opatrenia v súvislosti s právami systémov ochrany vkladov pri likvidácii alebo reorganizácii úverovej inštitúcie.
(25)
Malo by sa umožniť vylúčiť z vyplatenia náhrady vklady, ak v súlade s vnútroštátnym právom nie sú uložené finančné prostriedky k dispozícii vkladateľovi, pretože vkladateľ a úverová inštitúcia sa zmluvne dohodli, že vklad bude slúžiť len na splácanie úveru zmluvne určeného na kúpu súkromného nehnuteľného majetku. Takéto vklady by sa mali započítať voči nesplatenej sume úveru.
(26)
Členské štáty by mali zabezpečiť, aby ochrana vkladov, ktoré vyplývajú z určitých transakcií alebo slúžia na určité sociálne alebo iné účely, bola na dané obdobie vyššia než 100 000 EUR. Členské štáty by mali rozhodnúť o dočasnej maximálnej úrovni krytia takýchto vkladov, pričom by mali zohľadniť význam takejto ochrany pre vkladateľov a životné podmienky v členských štátoch. Vo všetkých takýchto prípadoch by sa mali dodržiavať pravidlá štátnej pomoci.
(27)
Je nevyhnutné zosúladiť metódy financovania systémov ochrany vkladov. Na jednej strane náklady na financovanie systémov ochrany vkladov by mali v zásade znášať predovšetkým samotné úverové inštitúcie a na strane druhej finančná kapacita systémov ochrany vkladov by mala byť úmerná ich záväzkom. S cieľom zabezpečiť, aby vkladatelia vo všetkých členských štátoch požívali rovnako vysokú úroveň ochrany, malo by sa financovanie systémov ochrany vkladov zosúladiť na vysokej úrovni na základe jednotnej cieľovej úrovne financovania ex ante pre všetky systémy ochrany vkladov.
(28)
Za určitých okolností však úverové inštitúcie môžu vykonávať činnosť na vysoko koncentrovanom trhu, na ktorom má väčšina úverových inštitúcií veľkosť a úroveň vzájomného prepojenia, že by bolo nepravdepodobné, aby sa ich likvidácia v rámci riadneho konkurzného konania vykonala bez ohrozenia finančnej stability, a preto by sa na ne pravdepodobnejšie mal vzťahovať postup riadneho riešenia krízovej situácie. Za takých okolností by sa na systémy vzťahovala nižšia cieľová úroveň.
(29)
S elektronickými peniazmi a finančnými prostriedkami získanými výmenou za elektronické peniaze by sa v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/110/ES (9) nemalo zaobchádzať ako s vkladom, a preto by nemali spadať do rozsahu pôsobnosti tejto smernice.
(30)
S cieľom obmedziť ochranu vkladov na rozsah, ktorý je nevyhnutný na to, aby sa pre vkladateľov zabezpečila právna istota a transparentnosť a aby sa zabránilo presunu investičných rizík na systémy ochrany vkladov, by sa z rozsahu krytia mali vylúčiť finančné nástroje s výnimkou existujúcich sporiacich produktov, ktorých dokladom je vkladový certifikát vystavený na menovanú osobu.
(31)
Niektorí vkladatelia by nemali byť oprávnení na ochranu vkladov, najmä orgány verejnej moci alebo iné finančné inštitúcie. Ich obmedzený počet v porovnaní so všetkými ostatnými vkladateľmi minimalizuje vplyv na finančnú stabilitu v prípade zlyhania úverovej inštitúcie. Orgány majú takisto oveľa ľahší prístup k úverom ako občania. Členské štáty by však mali mať možnosť rozhodnúť, že vklady miestnych orgánov, ktorých ročný rozpočet nie je vyšší ako 500 000 EUR, sú kryté. Nefinančné spoločnosti by mali byť v zásade kryté, a to bez ohľadu na ich veľkosť.
(32)
Vkladatelia, ktorých činnosti zahŕňajú pranie špinavých peňazí v zmysle článku 1 ods. 2 alebo 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES (10) by mali byť vylúčení z platieb zo systému ochrany vkladov.
(33)
Náklady úverových inštitúcií spojené s účasťou v systéme ochrany vkladov nie sú porovnateľné s nákladmi, ktoré by mohli vyplynúť z hromadného výberu vkladov nielen z tých úverových inštitúcií, ktoré majú ťažkosti, ale aj zo zdravých inštitúcií v dôsledku straty dôvery vkladateľov vo funkčnosť bankového systému.
(34)
Je nevyhnutné, aby dostupné finančné prostriedky systémov ochrany vkladov dosahovali určitú cieľovú úroveň a aby sa mohli vyberať mimoriadne príspevky. V každom prípade by systémy ochrany vkladov mali mať k dispozícii primerané alternatívne mechanizmy financovania, ktoré im umožnia získať krátkodobé finančné prostriedky potrebné na uspokojenie nárokov, ktoré sa voči nim uplatnia. Malo by sa umožniť, aby dostupné finančné prostriedky systémov ochrany vkladov zahŕňali hotovostné prostriedky, vklady, platobné záväzky a nízkorizikové aktíva, ktoré možno likvidovať v krátkom čase. Suma príspevkov do systému ochrany vkladov by mala náležite zohľadňovať podnikateľský cyklus, stabilitu odvetvia prijímania vkladov a existujúce záväzky systému ochrany vkladov.
(35)
Systémy ochrany vkladov by mali investovať do nízkorizikových aktív.
(36)
Príspevky do systémov ochrany vkladov by mali byť založené na sume krytých vkladov a stupni rizika, ktorému je príslušný člen vystavený. To by umožnilo zohľadnenie rizikových profilov jednotlivých úverových inštitúcií vrátane ich rozdielnych podnikateľských modelov. Malo by to tiež viesť k spravodlivému výpočtu príspevkov a poskytnúť stimuly na vykonávanie činnosti podľa menej rizikového podnikateľského modelu. S cieľom stanoviť príspevky v závislosti od situácie na trhu a rizikových profilov by systémy ochrany vkladov mali mať možnosť použiť vlastné metódy založené na riziku. V záujme zohľadnenia mimoriadne nízkorizikových odvetví, ktoré sú regulované podľa vnútroštátneho práva, by členské štáty mali mať možnosť ustanoviť zodpovedajúce zníženie príspevkov, pričom by sa však dodržala cieľová úroveň každého systému ochrany vkladov. V každom prípade by metódy výpočtu mali schvaľovať príslušné orgány. Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo) (EBA) ustanovený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 (11) by mal vydať usmernenia na stanovenie metód výpočtu príspevkov.
(37)
Ochrana vkladov je podstatným prvkom dobudovania vnútorného trhu a nevyhnutným doplnkom systému dohľadu nad úverovými inštitúciami vzhľadom na solidaritu, ktorá vzniká medzi všetkými inštitúciami na danom finančnom trhu v prípade zlyhania ktorejkoľvek z nich. Preto by členské štáty mali byť schopné umožniť systémom ochrany vkladov požičiavať si navzájom peniaze na dobrovoľnom základe.
(38)
Existujúca lehota na vyplatenie náhrad nie je v súlade s potrebou zachovať dôveru vkladateľov a nespĺňa ich potreby. Lehota na vyplatenie náhrad by sa preto mala skrátiť na sedem pracovných dní.
(39)
V mnohých prípadoch však neexistujú postupy na vyplatenie náhrad v krátkej lehote. Členským štátom by sa preto mala počas prechodného obdobia poskytnúť možnosť skrátiť lehotu na vyplatenie náhrad postupne na sedem pracovných dní. Maximálna lehota na vyplatenie náhrad stanovená v tejto smernici by nemala systémom ochrany vkladov brániť v skoršom vyplatení náhrad vkladateľom. S cieľom zabezpečiť, aby počas prechodného obdobia nevznikli vkladateľom finančné ťažkosti v prípade zlyhania ich úverovej inštitúcie, by vkladatelia mali mať na požiadanie možnosť prístupu k primeranej sume ich krytých vkladov, a to na pokrytie ich životných nákladov. Takýto prístup by sa mal umožniť iba na základe údajov, ktoré poskytla úverová inštitúcia. Vzhľadom na rozdielne životné náklady v jednotlivých členských štátoch by túto sumu mali stanoviť členské štáty.
(40)
Pri určovaní lehoty nevyhnutnej na vyplatenie vkladov by sa mali zohľadniť prípady, keď je pre systémy problematické určiť sumu náhrad a práva vkladateľa, najmä ak vklady pochádzajú z transakcií s nehnuteľným majetkom určeným na bývanie alebo z určitých životných udalostí, ak vkladateľ nemá absolútny nárok na sumy vedené na účte, ak je vklad predmetom súdneho sporu alebo protichodných nárokov na prostriedky nachádzajúce sa na účte alebo ak je vklad predmetom ekonomických sankcií uložených národnými vládami alebo medzinárodnými orgánmi.
(41)
V záujme zabezpečenia výplaty náhrad by systémy ochrany vkladov mali byť oprávnené nadobudnúť práva vyplatených vkladateľov voči úverovej inštitúcii, ktorá zlyhala. Členské štáty by mali mať možnosť obmedziť lehotu, v ktorej vkladatelia, ktorých vklady neboli vyplatené ani uznané v rámci lehoty na vyplatenie náhrad, môžu uplatniť nárok na vyplatenie svojich vkladov, aby umožnili systémom ochrany vkladov uplatniť svoje práva, ktoré nadobudli, do dátumu, ku ktorému je potrebné tieto práva zaregistrovať v konkurznom konaní.
(42)
Systém ochrany vkladov v členskom štáte, v ktorom úverová inštitúcia zriadila pobočky, by mal informovať vkladateľov a vyplácať im náhrady v mene systému ochrany vkladov členského štátu, v ktorom bolo úverovej inštitúcii udelené povolenie. Na zabezpečenie toho, aby systém ochrany vkladov vyplácajúci vkladateľov dostal od domovského systému ochrany vkladov potrebné finančné prostriedky a pokyny ešte pred vyplatením takýchto náhrad, je potrebné poskytnúť záruky. Systém ochrany vkladov, ktorého sa to môže týkať, by na uľahčenie uvedených úloh mal v predstihu uzatvoriť dohody.
(43)
Informácie sú podstatným prvkom ochrany vkladateľa. Vkladatelia by preto o svojom krytí a zodpovednom systéme ochrany vkladov mali byť informovaní na svojich výpisoch z účtu. Vkladatelia, ktorí majú v úmysle vklad uložiť, by mali byť rovnako informovaní prostredníctvom štandardizovaného informačného formulára, pričom by mali byť požiadaní, aby potvrdili jeho prijatia. Obsah takýchto informácií by mal byť rovnaký pre všetkých vkladateľov. Neregulované odkazovanie na úroveň krytia a rozsah systému ochrany vkladov v reklame by mohlo ovplyvniť stabilitu bankového systému alebo dôveru vkladateľov. Preto by sa odkazovanie na systémy ochrany vkladov v reklamách malo obmedziť na krátke vecné vyhlásenia.
(44)
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES (12) sa uplatňuje na spracovanie osobných údajov vykonávané na základe tejto smernice. Systémy ochrany vkladov a relevantné orgány by mali s údajmi týkajúcimi sa vkladov fyzických osôb zaobchádzať s maximálnou opatrnosťou a mali by zachovávať vysoký štandard ochrany údajov v súlade s uvedenou smernicou.
(45)
Táto smernica by nemala viesť k tomu, že členské štáty alebo ich príslušné orgány ponesú zodpovednosť voči vkladateľom, ak zaistia zavedenie a úradné uznanie jedného alebo viacerých systémov ochraňujúcich vklady alebo samotné úverové inštitúcie a zabezpečujúcich náhradu vkladateľom alebo ich ochranu za podmienok stanovených v tejto smernici.
(46)
V nariadení (EÚ) č. 1093/2010 sa EBA prideľuje viacero úloh súvisiacich so smernicou 94/19/ES.
(47)
EBA by mal rešpektovať dohľad nad systémami ochrany vkladov vykonávaný členskými štátmi a zároveň by mal prispievať k dosiahnutiu cieľa, ktorým je uľahčenie začatia a výkonu činností úverových inštitúcií pri súčasnom zaistení účinnej ochrany vkladateľov a minimalizovaní rizika pre platiteľov dane. Členské štáty by mali zabezpečiť, aby Komisia a EBA boli nepretržite informovaní o nimi určenom orgáne vzhľadom na požiadavku spolupráce medzi EBA a určenými orgánmi ustanovenú v tejto smernici.
(48)
Na zaistenie rovnakých podmienok a primeranej ochrany vkladateľov v rámci Únie je potrebné zaviesť usmernenia v oblasti finančných služieb. Takéto usmernenia by sa mali vydávať na stanovenie metódy výpočtu príspevkov založených na riziku.
(49)
Na zaistenie efektívneho a účinného fungovania systémov ochrany vkladov a na vyvážené posúdenie ich pozícií v rôznych členských štátoch by EBA mal byť schopný riešiť ich vzájomné spory so záväzným účinkom.
(50)
Vzhľadom na rozdiely v administratívnych postupoch týkajúce sa systémov ochrany vkladov v členských štátoch by členské štáty mali mať možnosť rozhodnúť, ktorý orgán určuje nedostupnosť vkladov.
(51)
Príslušné orgány, určené orgány, orgány na riešenie krízových situácií, relevantné správne orgány a systémy ochrany vkladov by mali navzájom spolupracovať a uplatňovať svoje právomoci v súlade s touto smernicou. Mali by spolupracovať od skorého štádia pri príprave a vykonávaní opatrení na riešenie krízových situácií s cieľom stanoviť sumu, ktorú má systém ochrany vkladov vyplatiť, ak sa finančné prostriedky použijú na financovanie riešenia krízovej situácie úverovej inštitúcie.
(52)
Na Komisiu by sa mala delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie s cieľom upraviť úroveň krytia pre celkové vklady toho istého vkladateľa, ako sa ustanovuje v tejto smernici, v súlade s infláciou v Únii na základe zmien indexu spotrebiteľských cien. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(53)
V súlade so spoločným politickým vyhlásením členských štátov a vysvetľujúcimi dokumentmi Komisie (13) sa členské štáty zaviazali, že v odôvodnených prípadoch k svojim oznámeniam o transpozičných opatreniach pripoja jeden alebo viacero dokumentov vysvetľujúcich vzťah medzi prvkami smernice a zodpovedajúcimi časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov. V súvislosti s touto smernicou sa zákonodarca domnieva, že zasielanie takýchto dokumentov je odôvodnené.
(54)
Keďže cieľ tejto smernice, a to harmonizáciu pravidiel týkajúcich sa fungovania systémov ochrany vkladov, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.
(55)
Povinnosť transponovať túto smernicu do vnútroštátneho práva by sa mala obmedziť na tie ustanovenia, ktoré predstavujú podstatnú zmenu v porovnaní s predchádzajúcimi smernicami. Povinnosť transponovať ustanovenia, ktoré sa nezmenili, vyplýva z predchádzajúcich smerníc.
(56)
Touto smernicou by nemali byť dotknuté povinnosti členských štátov týkajúce sa lehôt na transpozíciu smerníc uvedených v prílohe II do vnútroštátneho práva,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Predmet úpravy a rozsah pôsobnosti
1. Touto smernicou sa ustanovujú pravidlá a postupy týkajúce sa vytvorenia a fungovania systémov ochrany vkladov.
2. Táto smernica sa uplatňuje na:
a)
zákonné systémy ochrany vkladov;
b)
zmluvné systémy ochrany vkladov oficiálne uznané ako systémy ochrany vkladov v súlade s článkom 4 ods. 2;
c)
schémy inštitucionálneho zabezpečenia oficiálne uznané ako systémy ochrany vkladov v súlade s článkom 4 ods. 2;
d)
úverové inštitúcie pridružené k systémom uvedeným v tomto odseku písm. a), b) alebo c).
3. Bez toho, aby bol dotknutý článok 16 ods. 5 a 7, sa táto smernica nevzťahuje na tieto systémy:
a)
zmluvné systémy, ktoré nie sú oficiálne uznané ako systémy ochrany vkladov, vrátane systémov, ktoré ponúkajú dodatočnú ochranu k úrovni krytia ustanovenej v článku 6 ods. 1;
b)
schémy inštitucionálneho zabezpečenia, ktoré nie sú oficiálne uznané ako systémy ochrany vkladov.
Členské štáty zabezpečia, aby systémy uvedené v prvom pododseku písm. a) a b) mali k dispozícii primerané finančné prostriedky alebo relevantné mechanizmy financovania na plnenie svojich povinností.
Článok 2
Vymedzenie pojmov
1. Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1.
„systémy ochrany vkladov“ sú systémy uvedené v článku 1 ods. 2 písm. a), b) alebo c);
2.
„schéma inštitucionálneho zabezpečenia“ je schéma inštitucionálneho zabezpečenia uvedená v článku 113 ods. 7 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
3.
„vklad“ je kreditný zostatok, ktorý vznikne z peňažných prostriedkov ponechaných na účte alebo z dočasných stavov vyplývajúcich z bežných bankových transakcií a ktorého vyplatenie sa od úverovej inštitúcie vyžaduje v zmysle platných zákonných a zmluvných podmienok vrátane termínovaného vkladu a sporiaceho vkladu, ale s vylúčením kreditného zostatku, ak:
a)
jeho existenciu možno preukázať len finančným nástrojom vymedzeným v článku 4 ods. 17 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES (14) s výnimkou prípadu, keď ide o sporiaci produkt, ktorého dôkazom je vkladový certifikát vystavený na menovanú osobu a ktorý existuje v členskom štáte 2. júla 2014;
b)
jeho istina nie je splatná v nominálnej hodnote;
c)
jeho istina je splatná v nominálnej hodnote iba na základe osobitnej záruky alebo dohody poskytnutej úverovou inštitúciou alebo treťou stranou;
4.
„oprávnené vklady“ sú vklady, ktoré nie sú vylúčené zo systému ochrany podľa článku 5;
5.
„kryté vklady“ sú tou časťou oprávnených vkladov, ktorá neprekračuje krytie stanovené v článku 6;
6.
„vkladateľ“ je majiteľ alebo v prípade spoločného účtu každý z majiteľov vkladu;
7.
„spoločný účet“ je účet otvorený na meno dvoch alebo viacerých osôb alebo na ktorý majú dve alebo viaceré osoby práva, ktoré sa uplatňujú prostredníctvom podpisu jednej alebo viacerých z týchto osôb;
8.
„nedostupný vklad“ je vklad, ktorý je v zmysle zákonných alebo zmluvných podmienok, ktoré sa naň vzťahujú, splatný a má byť vyplatený, ale ktorý úverová inštitúcia ešte nevyplatila, pričom buď:
a)
relevantné správne orgány rozhodli, že podľa ich názoru úverová inštitúcia, ktorej sa to týka, nie je v súčasnosti schopná z dôvodov, ktoré priamo súvisia s jej finančnou situáciou, vyplatiť vklad a inštitúcia v súčasnosti ani nemá predpoklady, aby tak bola schopná urobiť neskôr, alebo
b)
súdny orgán vydal z dôvodov, ktoré priamo súvisia s finančnou situáciou úverovej inštitúcie, rozhodnutie, v ktorého dôsledku boli pozastavené práva vkladateľov vznášať voči nej nároky;
9.
„úverová inštitúcia“ je úverová inštitúcia v zmysle článku 4 ods. 1 bodu l nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
10.
„pobočka“ je miesto podnikania v členskom štáte, ktoré tvorí právne závislú časť úverovej inštitúcie a ktoré priamo vykonáva všetky alebo niektoré transakcie, ktoré sú charakteristické pre podnikanie úverových inštitúcií;
11.
„cieľová úroveň“ je suma dostupných finančných prostriedkov, ktorej dosiahnutie sa od systému ochrany vkladov vyžaduje v súlade s článkom 10 ods. 2, vyjadrená ako percentuálny podiel z krytých vkladov jeho členov;
12.
„dostupné finančné prostriedky“ znamenajú hotovosť, vklady a nízko rizikové aktíva, ktoré je možné zlikvidniť v lehote nepresahujúcej lehotu uvedenú v článku 8 ods. 1, a platobné záväzky až do limitu stanoveného v článku 10 ods. 3;
13.
„platobné záväzky“ sú platobné záväzky úverovej inštitúcie voči systému ochrany vkladov, ktoré sú plne zabezpečené kolaterálom, za predpokladu, že kolaterál:
a)
pozostáva z nízkorizikových aktív;
b)
je nezaťažený akýmikoľvek právami tretích strán a je k dispozícii systému ochrany vkladov;
14.
„nízkorizikové aktíva“ sú položky patriace do prvej alebo druhej kategórie uvedených v tabuľke 1 článku 336 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 alebo akékoľvek aktíva, ktoré príslušný alebo určený orgán považuje za rovnako bezpečné a likvidné;
15.
„domovský členský štát“ je domovský členský štát v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 43 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
16.
„hostiteľský členský štát“ je hostiteľský členský štát v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 44 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
17.
„príslušný orgán“ je vnútroštátny príslušný orgán v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 40 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
18.
„určený orgán“ je orgán, ktorý spravuje systém ochrany vkladov podľa tejto smernice alebo ak fungovanie systému ochrany vkladov spravuje súkromný subjekt, orgán verejnej správy určený dotknutým členským štátom na vykonávanie dohľadu nad týmto systémom podľa tejto smernice.
2. Ak sa v tejto smernici odkazuje na nariadenie (EÚ) č. 1093/2010, orgán, ktorý spravuje systém ochrany vkladov, alebo v prípade, že fungovanie systémov ochrany vkladov spravuje súkromný subjekt, orgán verejnej správy, ktorý vykonáva dohľad nad týmto systémom, sa na účely uvedeného nariadenia považuje za príslušný orgán v zmysle článku 4 ods. 2 uvedeného nariadenia.
3. Podiely v stavebných sporiteľniach Írska alebo Spojeného kráľovstva sa okrem podielov kapitálového charakteru krytých v zmysle článku 5 ods. 1 písm. b) považujú za vklady.
Článok 3
Relevantné správne orgány
1. Členské štáty určia relevantný správny orgán v ich členskom štáte na účely článku 2 ods. 1 bod 8 písm. a).
2. Príslušné orgány, určené orgány, orgány na riešenie krízových situácií a relevantné správne orgány navzájom spolupracujú a vykonávajú svoje právomoci v súlade s touto smernicou.
Relevantný správny orgán urobí rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 bod 8 písm. a) čo najskôr a v každom prípade najneskôr päť pracovných dní po tom, čo sa po prvýkrát dozvie, že úverová inštitúcia nevyplatila vklady, ktoré sú splatné a majú byť vyplatené.
Článok 4
Oficiálne uznávanie, členstvo a dohľad
1. Každý členský štát zabezpečí, aby bol na jeho území zavedený a oficiálne uznaný jeden alebo viac systémov ochrany vkladov.
Týmto sa nevylučuje zlúčenie systémov ochrany vkladov rôznych členských štátov ani vytvorenie cezhraničných systémov ochrany vkladov. Takéto cezhraničné alebo zlúčené systémy ochrany vkladov schvaľujú členské štáty, v ktorých sa dotknuté systémy ochrany vkladov vytvorili.
2. Zmluvný systém uvedený v článku 1 ods. 2 písm. b) tejto smernice sa môže oficiálne uznať ako systém ochrany vkladov, ak je v súlade s touto smernicou.
Schéma inštitucionálneho zabezpečenia sa môže oficiálne uznať ako systém ochrany vkladov, ak spĺňa kritériá stanovené v článku 113 ods. 7 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 a je v súlade s touto smernicou.
3. Úverová inštitúcia, ktorej bolo udelené povolenie v členskom štáte podľa článku 8 smernice 2013/36/EÚ, nesmie prijímať vklady, ak nie je členom systému, ktorý je oficiálne uznaný v jej domovskom členskom štáte podľa odseku 1 tohto článku.
4. Ak úverová inštitúcia nesplní svoje povinnosti člena systému ochrany vkladov, príslušné orgány o tom budú bezodkladne upovedomené a v spolupráci so systémom ochrany vkladov prijmú urýchlene všetky vhodné opatrenia vrátane uloženia sankcií v prípade potreby, aby tým zabezpečili, že táto úverová inštitúcia splní svoje povinnosti.
5. Ak opatrenia prijaté podľa odseku 4 zlyhajú pri zabezpečení súladu úverovou inštitúciou, systém ochrany vkladov môže v súlade s vnútroštátnym právom a s výslovným súhlasom príslušných orgánov vydať v lehote najmenej jedného mesiaca upozornenie o svojom zámere vylúčiť úverovú inštitúciu z členstva v systéme ochrany vkladov. Vklady uskutočnené pred uplynutím výpovednej lehoty budú naďalej plne kryté systémom ochrany vkladov. Ak do uplynutia tejto výpovednej lehoty úverová inštitúcia nesplní svoje povinnosti, systém ochrany vkladov prikročí k jej vylúčeniu.
6. Vklady vedené k dátumu vylúčenia úverovej inštitúcie z členstva v systéme ochrany vkladov sú naďalej kryté týmto systémom ochrany vkladov.
7. Nad systémami ochrany vkladov uvedenými v článku 1 vykonávajú priebežne dohľad určené orgány, aby sa zabezpečilo dodržiavanie ustanovení tejto smernice z ich strany.
Dohľad nad cezhraničnými systémami ochrany vkladov vykonávajú zástupcovia určených orgánov členských štátov, v ktorých sú pridružené úverové inštitúcie povolené.
8. Členské štáty zabezpečia, aby systém ochrany vkladov kedykoľvek a na žiadosť systému ochrany vkladov dostal od svojich členov všetky informácie potrebné na prípravu vyplatenia náhrad vkladateľom vrátane označenia podľa článku 5 ods. 4
9. Systémy ochrany vkladov zabezpečia zachovávanie dôvernosti a ochranu údajov týkajúcich sa účtov vkladateľov. Spracovanie takýchto údajov sa vykonáva v súlade so smernicou 95/46/ES.
10. Členské štáty zabezpečia, aby systémy ochrany vkladov vykonávali pravidelné stresové testovanie svojich systémov a aby boli čo najskôr informované v prípade, že príslušné orgány zistia v úverovej inštitúcii problémy, ktoré môžu viesť k intervencii systému ochrany vkladov.
Takéto testovanie sa vykonáva aspoň každé tri roky a v prípade potreby aj častejšie. Prvé testovanie sa vykoná do 3. júla 2017.
Na základe výsledkov stresového testovania EBA vykoná aspoň raz za päť rokov partnerské preskúmanie, a to na základe článku 30 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, s cieľom preskúmať odolnosť systémov ochrany vkladov. Systémy ochrany vkladov podliehajú pri výmene informácií s EBA požiadavkám na zachovávanie služobného tajomstva v súlade s článkom 70 uvedeného nariadenia.
11. Systémy ochrany vkladov používajú informácie nevyhnutné na vykonanie stresového testovania svojich systémov výlučne na vykonanie tohto testovania, pričom tieto informácie neuchovávajú dlhšie, ako je nevyhnutné na uvedený účel.
12. Členské štáty zabezpečia, aby ich systémy ochrany vkladov mali zavedené spoľahlivé a transparentné postupy správy a riadenia. Systémy ochrany vkladov o svojich činnostiach vypracujú každoročne správu.
Článok 5
Oprávnenosť vkladov
1. Z výplaty akýchkoľvek náhrad zo systému ochrany vkladov sú vylúčené:
a)
s výhradou článku 7 ods. 3 tejto smernice vklady vykonané inými úverovými inštitúciami v ich vlastnom mene a na ich vlastný účet;
b)
vlastné zdroje, ako sú vymedzené v článku 4 ods. 1 bode 118 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
c)
vklady vyplývajúce z transakcií, v súvislosti s ktorými došlo k odsúdeniu za trestný čin prania špinavých peňazí, ako sa vymedzuje v článku 1 ods. 2 smernice 2005/60/ES;
d)
vklady vykonané finančnými inštitúciami vymedzenými v článku 4 ods. 1 bode 26 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
e)
vklady vykonané investičnými spoločnosťami vymedzenými v článku 4 ods. 1 bode 1 smernice 2004/39/ES;
f)
vklady, ktorých majiteľ nebol nikdy identifikovaný podľa článku 9 ods. 1 smernice 2005/60/ES, keď sa stali nedostupnými;
g)
vklady vykonané poisťovňami a zaisťovňami uvedenými v článku 13 bodoch 1 až 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES (15);
h)
vklady vykonané podnikmi kolektívneho investovania;
i)
vklady vykonané dôchodkovými fondmi;
j)
vklady vykonané orgánmi verejnej moci;
k)
dlhové cenné papiere vydané úverovou inštitúciou a záväzky vyplývajúce z vlastných akceptácií a vlastných zmeniek.
2. Odchylne od odseku 1 tohto článku môžu členské štáty zabezpečiť, aby sa až do úrovne krytia stanovenej v článku 6 ods. 1 zahrnuli:
a)
vklady vedené osobnými dôchodkovými systémami a zamestnaneckými dôchodkovými systémami malých a stredných podnikov;
b)
vklady vedené miestnymi orgánmi, ktorých ročný rozpočet nie je vyšší ako 500 000 EUR.
3. Členské štáty môžu ustanoviť, že vklady, ktoré možno uvoľniť v súlade s vnútroštátnym právom len na splatenie pôžičky na súkromný nehnuteľný majetok úverovej inštitúcii alebo inej inštitúcii, ktorá je majiteľom vkladu, sú vylúčené z výplaty akýchkoľvek náhrad zo systému ochrany vkladov.
4. Členské štáty zabezpečia, aby úverové inštitúcie oprávnené vklady označovali spôsobom, ktorý umožňuje okamžitú identifikáciu takýchto vkladov.
Článok 6
Úroveň krytia
1. Členské štáty zabezpečia, aby úroveň krytia pre úhrn vkladov každého vkladateľa bola 100 000 EUR v prípade, že sa vklady stanú nedostupnými.
2. Okrem odseku 1 členské štáty zabezpečia, aby ochranu nad 100 000 EUR aspoň tri mesiace a nie dlhšie ako 12 mesiacov po tom, čo bola suma pripísaná, alebo od okamihu, v ktorom sa takéto vklady stali právne prevoditeľné, mali tieto vklady:
a)
vklady vyplývajúce z transakcií s nehnuteľnosťami týkajúcich sa súkromných nehnuteľností určených na bývanie;
b)
vklady, ktoré slúžia na sociálne účely ustanovené vo vnútroštátnom práve a súvisia s konkrétnymi životnými udalosťami vkladateľa, ako je svadba, rozvod, dôchodok, prepustenie zo zamestnania, prepustenie zo zamestnania z dôvodu nadbytočnosti, invalidita alebo smrť;
c)
vklady, ktoré slúžia na účely stanovené vo vnútroštátnom práve a ktoré vyplývajú z výplaty poistných súm alebo náhrady za ujmu spôsobenú trestným činom alebo v dôsledku nespravodlivého obvinenia.
3. Odsekmi 1 a 2 sa členským štátom nebráni, aby udržiavali alebo zavádzali systémy ochrany starobných dôchodkových produktov a starobných dôchodkov za predpokladu, že sa takýmito systémami nekryjú iba vklady, ale že ponúkajú komplexné krytie pre všetky produkty a situácie, ktoré sú z tohto hľadiska významné.
4. Členské štáty zabezpečia, aby sa výplata náhrady vykonala v ktorejkoľvek z týchto mien:
a)
v mene členského štátu, v ktorom sa systém ochrany vkladov nachádza;
b)
v mene členského štátu, v ktorom má majiteľ účtu pobyt;
c)
v eurách;
d)
v mene účtu;
e)
v mene členského štátu, v ktorom sa účet vedie.
Vkladatelia sú informovaní o mene, v ktorej sa náhrada vypláca.
Ak sa účty vedú v inej mene, ako je mena výplaty, výmenným kurzom je výmenný kurz platný v deň, v ktorom relevantný správny orgán prijal rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 bod 8 písm. a) alebo v ktorom súdny orgán vydal rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 bod 8 písm. b).
5. Členské štáty, ktoré sumu uvedenú v odseku 1 prepočítavajú na svoju národnú menu, v prvom rade použijú na prepočet výmenný kurz platný 3. júla 2015.
Členské štáty môžu zaokrúhliť sumy, ktoré sú výsledkom prepočtu, za predpokladu, že toto zaokrúhlenie neprekročí sumu 5 000 EUR.
Bez toho, aby bol dotknutý druhý pododsek, členské štáty upravia úrovne krytia prepočítané na inú menu na sumu uvedenú v odseku 1 tohto článku každých päť rokov. Členské štáty v prípade, že sa vyskytnú nepredvídané udalosti, ako napríklad kolísanie meny, vykonajú po konzultácii s Komisiou skoršie úpravy úrovní krytia.
6. Sumu uvedenú v odseku 1 Komisia pravidelne posúdi, a to najmenej raz za päť rokov. Ak je to vhodné, Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade návrh smernice upravujúci sumu uvedenú v odseku 1, a to najmä vzhľadom na vývoj v bankovom sektore a na hospodársku a menovú situáciu v Únii. Prvé posúdenie sa neuskutoční skôr než 3. júla 2020, ak si nepredvídané udalosti nevyžiadajú skoršie posúdenie.
7. Komisia je splnomocnená prijímať v súlade s článkom 18 delegované akty s cieľom upraviť sumu uvedenú v odseku 6 aspoň každých päť rokov v súlade s infláciou v Únii na základe zmien v harmonizovanom indexe spotrebiteľských cien, ktorý Komisia uverejnila od predchádzajúcej úpravy.
Článok 7
Určenie sumy vyplácanej náhrady
1. Limit uvedený v článku 6 ods. 1 sa uplatňuje na úhrnné vklady uložené v tej istej úverovej inštitúcii bez ohľadu na počet vkladov, menu a miesto v rámci Únie.
2. Podiel každého vkladateľa na spoločnom účte je pri výpočte limitu stanoveného v článku 6 ods. 1 potrebné vziať do úvahy.
Ak chýba osobitné ustanovenie, vklad na účte sa rozdelí medzi vkladateľov rovnakým dielom.
Členské štáty môžu stanoviť, že vklady na účte, na ktorý majú oprávnenie dve alebo viaceré osoby ako členovia súkromnej obchodnej spoločnosti, združenia alebo zoskupenia podobného charakteru bez právnej subjektivity, sa môžu združovať a pri výpočte limitu stanoveného v článku 6 ods. 1 sa môže s nimi zaobchádzať, ako keby ich uskutočnil jeden vkladateľ.
3. Ak vkladateľ nemá absolútny nárok na sumy vedené na účte, vzťahuje sa krytie na osobu, ktorá je plne oprávnená, pod podmienkou, že táto osoba bola identifikovaná alebo je identifikovateľná predtým, než relevantný správny orgán prijme rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 bod 8 písm. a) alebo súdny orgán vydal rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 bod 8 písm. b). Ak je niekoľko osôb, ktoré majú absolútny nárok, pri výpočte limitu stanoveného v článku 6 ods. 1 sa zoberie do úvahy podiel každej z nich v rámci dojednaní, podľa ktorých sa tieto sumy spravujú.
4. Referenčným dátumom pre výpočet sumy vyplácanej náhrady je deň, v ktorom relevantný správny orgán prijal rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 bod 8 písm. a) alebo v ktorom súdny orgán vydal rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 bod 8 písm. b). Pri výpočte sumy vyplácanej náhrady sa nezohľadňujú záväzky vkladateľa voči úverovej inštitúcii.
5. Členské štáty môžu rozhodnúť o tom, že sa pri výpočte sumy vyplácanej náhrady zohľadnia záväzky vkladateľa voči úverovej inštitúcii, ak sú tieto záväzky splatné v deň alebo skôr ako v deň, v ktorom relevantný správny orgán prijal rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 bod 8 písm. a) alebo v ktorom súdny orgán vydal rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 bod 8 písm. b), v rozsahu, v akom je možné započítanie podľa zákonných a zmluvných ustanovení, ktorými sa spravuje zmluva medzi úverovou inštitúciou a vkladateľom.
Úverová inštitúcia vkladateľom pred uzatvorením zmluvy oznámi, či sa pri výpočte sumy vyplácanej náhrady zohľadnia ich záväzky voči úverovej inštitúcii.
6. Členské štáty zabezpečia, aby systémy ochrany vkladov mohli úverové inštitúcie kedykoľvek požiadať, aby ich informovali o úhrnnej sume oprávnených vkladov každého vkladateľa.
7. Úroky z vkladov, ktoré dovtedy vznikli, ale ktoré k dátumu, ku ktorému relevantný správny orgán prijal rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 bod 8 písm. a) alebo ku ktorému súdny orgán vydal rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 bod 8 písm. b), nie sú pripísané, vypláca systém ochrany vkladov. Limit uvedený v článku 6 ods. 1 sa nesmie prekročiť.
8. Členské štáty môžu rozhodnúť o tom, že sa určité kategórie vkladov vymedzené vo vnútroštátnom práve, ktoré slúžia na sociálne účely a za ktoré poskytla tretia strana záruku, ktorá je v súlade s pravidlami štátnej pomoci, nezohľadnia pri združovaní vkladov toho istého vkladateľa vedených v tej istej úverovej inštitúcii, ako sa uvádza v odseku 1 tohto článku. V takýchto prípadoch sa záruka tretej strany obmedzuje na úroveň krytia, aké sa ustanovuje v článku 6 ods. 1
9. Ak majú úverové inštitúcie povolené na základe vnútroštátneho práva fungovať pod rôznymi ochrannými známkami vymedzenými v článku 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES (16), členské štáty zabezpečia, aby vkladatelia boli jasne informovaní, že úverová inštitúcia funguje pod rôznymi ochrannými známkami a že úroveň krytia stanovená v článku 6 ods. 1, 2 a 3 tejto smernice sa vzťahuje na súhrnné vklady, ktoré má vkladateľ v držbe v tejto úverovej inštitúcii. Tieto informácie sa zahrnú do informácií pre vkladateľov uvedených v článku 16 tejto smernice a prílohy I k tejto smernici.
Článok 8
Vyplatenie náhrady
1. Systémy ochrany vkladov zabezpečia, aby suma vyplácanej náhrady bola sprístupnená do siedmich pracovných dní odo dňa, v ktorom relevantný správny orgán prijal rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 bod 8 písm. a) alebo v ktorom súdny orgán vydal rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 bod 8 písm. b).
2. Členské štáty však môžu na prechodné obdobie trvajúce do 31. decembra 2023 ustanoviť tieto lehoty na vyplatenie náhrad najviac:
a)
20 pracovných dní do 31. decembra 2018;
b)
15 pracovných dní od 1. januára 2019 do 31. decembra 2020;
c)
10 pracovných dní od 1. januára 2021 do 31. decembra 2023.
3. Členské štáty sa môžu rozhodnúť, že vklady uvedené v článku 7 ods. 3 budú podliehať dlhšej lehote na vyplatenie náhrad, ktorá nesmie prekročiť tri mesiace od dátumu, ku ktorému relevantný správny orgán prijal rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 bod 8 písm. a) alebo ku ktorému súdny orgán vydal rozhodnutie uvedené v článku 2 ods. 1 písm. b).
4. Počas prechodného obdobia až do 31. decembra 2023, ak systémy ochrany vkladov nemôžu sprístupniť sumu vyplácaných náhrad do siedmich pracovných dní, systémy ochrany vkladov zabezpečia, aby vkladatelia mali do piatich pracovných dní po dodaní žiadosti prístup k primeranej sume svojich krytých vkladov na pokrytie životných nákladov.
Systémy ochrany vkladov sprístupnia primeranú sumu uvedenú v prvom pododseku iba na základe údajov, ktoré poskytol systém ochrany vkladov alebo úverová inštitúcia.
Primeraná suma uvedená v prvom pododseku sa odpočíta zo sumy vyplácanej náhrady uvedenej v článku 7.
5. Vyplatenie náhrady, ako sa uvádza v odsekoch 1 a 4, možno odložiť, ak:
a)
nie je isté, či je osoba oprávnená dostať náhradu alebo vklad je predmetom právneho sporu;
b)
na vklad sa vzťahujú reštriktívne opatrenia uložené národnými vládami alebo medzinárodnými orgánmi;
c)
odchylne od odseku 9 tohto článku počas uplynulých 24 mesiacov sa neuskutočnila žiadna transakcia týkajúca sa vkladu (spiaci účet);
d)
suma, ktorá sa má vyplatiť, sa považuje za súčasť dočasne vysokého zostatku vymedzeného v článku 6 ods. 2 alebo
e)
sumu, ktorá sa má vyplatiť, má vyplatiť systém ochrany vkladov hostiteľského členského štátu v súlade s článkom 14 ods. 2
6. Suma vyplácanej náhrady sa sprístupní bez toho, aby bolo nutné požiadať systém ochrany vkladov. Na tento účel úverová inštitúcia posiela potrebné informácie o vkladoch a vkladateľoch čo najskôr po tom, ako o ne systém ochrany vkladov požiada.
7. Akákoľvek korešpondencia medzi systémom ochrany vkladov a vkladateľom sa vedie:
a)
v úradnom jazyku inštitúcií Únie, ktorý používa úverová inštitúcia, ktorá vedie chránený vklad, keď píše vkladateľovi, alebo
b)
v úradnom jazyku alebo jazykoch členského štátu, v ktorom sa chránený vklad nachádza.
Ak úverová inštitúcia pôsobí priamo v inom členskom štáte bez toho, aby zriadila pobočky, informácie sa poskytujú v jazyku, ktorý si vkladateľ zvolil pri otvorení účtu.
8. Napriek lehote stanovenej v odseku 1 tohto článku, ak vkladateľ alebo iná osoba, ktorá má nárok alebo iný právny záujem na sumách vedených na účte, bola obvinená z protiprávneho konania vyplývajúceho z prania špinavých peňazí alebo súvisiaceho s ním, ako sa vymedzuje v článku 1 ods. 2 smernice 2005/60/ES, môže systém ochrany vkladov pozastaviť akúkoľvek výplatu týkajúcu sa dotknutého vkladateľa, a to až do rozhodnutia súdu.
9. Nevykoná sa žiadna výplata náhrady, ak sa počas uplynulých 24 mesiacov neuskutočnila žiadna transakcia týkajúca sa vkladu a hodnota vkladu je nižšia ako správne náklady, ktoré by systému ochrany vkladov vznikli z takejto výplaty náhrady.
Článok 9
Nároky voči systémom ochrany vkladov
1. Členské štáty zabezpečia, aby vkladateľ mohol uplatniť svoje práva na náhradu voči systému ochrany vkladov v súdnom konaní.
2. Bez toho, aby boli dotknuté jeho práva podľa vnútroštátneho práva, má systém ochrany vkladov, ktorý uskutočňuje výplaty na základe ochrany v medziach vnútroštátneho rámca, pri likvidačnom konaní alebo reorganizácii právo subrogácie v súvislosti s právami vkladateľov, ktoré sa vzťahuje na sumu rovnajúcu sa ich výplatám uskutočneným v prospech vkladateľov. Ak systém ochrany vkladov uskutočňuje výplaty v súvislosti s postupom riešenia krízových situácií vrátane uplatnenia nástrojov na riešenie krízových situácií alebo vykonávania právomocí na riešenie krízových situácií v súlade s článkom 11, systém ochrany vkladov má voči príslušnej úverovej inštitúcii nárok na sumu rovnajúcu sa jeho výplatám. Tento nárok je rovnocenný s krytými vkladmi podľa vnútroštátneho práva upravujúceho riadne konkurzné konanie podľa vymedzenia v smernici 2014/59/EÚ.
3. Členské štáty môžu obmedziť lehotu, v ktorej si vkladatelia, ktorých vklady systém ochrany vkladov nevyplatil alebo neuznal v lehotách stanovených v článku 8 ods. 1 a 3, môžu nárokovať vyplatenie svojich vkladov.
Článok 10
Financovanie systémov ochrany vkladov
1. Členské štáty zabezpečia, aby systémy ochrany vkladov zaviedli primerané systémy na určenie ich možných záväzkov. Dostupné finančné prostriedky systémov ochrany vkladov sú úmerné týmto záväzkom.
Systémy ochrany vkladov získavajú dostupné finančné prostriedky prostredníctvom príspevkov, ktoré ich členovia uhrádzajú najmenej raz ročne. To nebráni získavaniu ďalších finančných prostriedkov z iných zdrojov.
2. Členské štáty zabezpečia, aby do 3. júla 2024 dosiahli dostupné finančné prostriedky systému ochrany vkladov cieľovú úroveň minimálne vo výške 0,8 % sumy krytých vkladov jeho členov.
Ak finančná kapacita klesne pod cieľovú úroveň, platenie príspevkov sa obnoví minimálne dovtedy, kým sa opäť dosiahne cieľová úroveň.
Ak po tom, ako sa cieľová úroveň dosiahne po prvýkrát, sa dostupné finančné prostriedky znížia na menej ako dve tretiny cieľovej úrovne, pravidelný príspevok sa stanoví vo výške umožňujúcej dosiahnuť cieľovú úroveň do šiestich rokov.
Pravidelný príspevok náležite zohľadňuje fázu obchodného cyklu a vplyv, ktorý môžu mať procyklické príspevky pri stanovovaní ročných príspevkov v súvislosti s týmto článkom.
Členské štáty môžu predĺžiť úvodné obdobie uvedené v prvom pododseku maximálne o štyri roky, ak sa zo systému ochrany vkladov uhradili kumulatívne platby prevyšujúce 0,8 % krytých vkladov.
3. Dostupné finančné prostriedky, ktoré sa majú zohľadniť s cieľom dosiahnuť cieľovú úroveň, môžu zahŕňať platobné záväzky. Celkový podiel platobných záväzkov nepresiahne 30 % celkovej sumy dostupných finančných prostriedkov získaných v súlade s týmto článkom.
S cieľom zabezpečiť konzistentné uplatňovanie tejto smernice vydá EBA usmernenia pre platobné záväzky.
4. Bez ohľadu na odsek 1 tohto článku môže členský štát na účely splnenia svojich povinností podľa odseku 1 tohto článku získať dostupné finančné prostriedky prostredníctvom povinných príspevkov, ktoré platia úverové inštitúcie do existujúcich systémov povinných príspevkov vytvorených členským štátom na jeho území na účely pokrytia nákladov spojených so systémovým rizikom, zlyhaním a riešením krízových situácií inštitúcií.
Systémy ochrany vkladov majú právo na sumu, ktorá sa rovná sume takýchto príspevkov až do výšky cieľovej úrovne stanovenej v odseku 2 tohto článku, pričom členský štát tieto príspevky bezodkladne sprístupní týmto systémom ochrany vkladov na základe žiadosti a výlučne na účely stanovené v článku 11.
Systémy ochrany vkladov majú právo na túto sumu len vtedy, keď sa príslušný orgán domnieva, že systémy ochrany vkladov nedokážu od svojich členov získať mimoriadne príspevky, pričom systém ochrany vkladov splatí uvedenú sumu prostredníctvom príspevkov od ich členov v súlade s článkom 10 ods. 1 a 2.
5. Do cieľovej úrovne sa nezapočítajú príspevky do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií podľa hlavy VII smernice 2014/59/EÚ vrátane dostupných finančných prostriedkov, ktoré sa majú zohľadniť, aby sa dosiahla cieľová úroveň mechanizmov financovania riešenia krízových situácií podľa článku 102 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ.
6. Odchylne od odseku 2 môžu členské štáty v riadne odôvodnených prípadoch a na základe súhlasu Komisie povoliť minimálnu cieľovú úroveň, ktorá je nižšia ako cieľová úroveň uvedená v odseku 2, a to za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
zníženie je založené na predpoklade, že je nepravdepodobné, aby sa významná časť dostupných finančných prostriedkov použila na iné opatrenia zamerané na ochranu krytých vkladateľov, ako sú opatrenia stanovené v článku 11 ods. 2 a 6, a
b)
bankový sektor, v ktorom úverové inštitúcie pridružené k systému ochrany vkladov vykonávajú činnosť, je vysoko koncentrovaný, pričom veľká časť aktív je v držbe malého počtu úverových inštitúcií alebo bankových skupín, ktoré podliehajú dohľadu na konsolidovanom základe a na ktoré by sa v prípade zlyhania pravdepodobne vzťahoval vzhľadom na ich veľkosť postup riešenia krízových situácií.
Táto znížená cieľová úroveň nesmie byť nižšia ako 0,5 % krytých vkladov.
7. Dostupné finančné prostriedky systémov ochrany vkladov sa investujú spôsobom zabezpečujúcim nízke riziko a dostatočnú diverzifikovanosť.
8. Ak sú dostupné finančné prostriedky systému ochrany vkladov nedostatočné na vyplatenie vkladateľov, keď sa vklady stanú nedostupnými, zaplatia jeho členovia mimoriadne príspevky, ktoré nepresiahnu 0,5 % ich krytých vkladov za kalendárny rok. Systémy ochrany vkladov môžu vo výnimočných situáciách a so súhlasom príslušného orgánu požadovať vyššie príspevky.
Príslušný orgán môže úplne alebo čiastočne oslobodiť úverovú inštitúciu od platby mimoriadnych príspevkov ex post do systému ochrany vkladov, ak by tieto príspevky ohrozili likviditu alebo solventnosť úverovej inštitúcie.
Takéto oslobodenie sa udelí najviac na šesť mesiacov, avšak na žiadosť úverovej inštitúcie sa môže obnoviť.
Príspevky oslobodené podľa tohto odseku sa zaplatia, keď takáto platba neohrozuje likviditu alebo solventnosť úverovej inštitúcie.
9. Členské štáty zabezpečia, aby systémy ochrany vkladov zaviedli primerané alternatívne mechanizmy financovania, ktoré im umožnia získať krátkodobé financovanie na uspokojenie nárokov uplatňovaných voči týmto systémom ochrany vkladov.
10. Každý členský štát oznámi do 31. marca každého roka EBA, aká je suma krytých vkladov na jeho území, ako aj sumu dostupných finančných prostriedkov jeho systémov ochrany vkladov k 31. decembru predchádzajúceho roka.
Článok 11
Použitie finančných prostriedkov
1. Finančné prostriedky uvedené v článku 10 sa používajú hlavne na vyplatenie náhrad vkladateľom podľa tejto smernice.
2. Finančné prostriedky systému ochrany vkladov sa používajú na financovanie riešenia krízových situácií úverových inštitúcií v súlade s článkom 109 smernice 2014/59/EÚ. Orgán na riešenie krízových situácií po konzultácii so systémom ochrany vkladov určí sumu, ktorou je systém ochrany vkladov viazaný.
3. Členské štáty môžu povoliť, aby systém ochrany vkladov použil dostupné finančné prostriedky na alternatívne opatrenia s cieľom predchádzať zlyhaniu úverovej inštitúcie, a to za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
orgán na riešenie krízových situácií neprijal opatrenie na riešenie krízovej situácie podľa článku 32 smernice 2014/59/EÚ;
b)
systém ochrany vkladov má zavedené vhodné systémy a postupy na výber a vykonanie alternatívnych opatrení a monitorovanie súvisiacich rizík;
c)
náklady na opatrenia nepresiahnu náklady na splnenie zákonných alebo zmluvných povinností systému ochrany vkladov;
d)
použitie alternatívnych opatrení systémom ochrany vkladov je viazané na podmienky uložené úverovej inštitúcii, ktorej sa pomoc poskytuje, pričom zahŕňajú prinajmenšom prísne monitorovanie rizika a väčšie práva na overovanie pre systém ochrany vkladov;
e)
použitie alternatívnych opatrení systémom ochrany vkladov je viazané na záväzky úverovej inštitúcie, ktorej sa pomoc poskytuje, s cieľom zabezpečiť prístup ku krytým vkladom;
f)
schopnosť pridružených úverových inštitúcií platiť mimoriadne príspevky v súlade s odsekom 5 tohto článku je potvrdená v posúdení, ktoré vypracuje príslušný orgán.
Systém ochrany vkladov konzultuje s orgánom na riešenie krízových situácií a príslušným orgánom opatrenia a podmienky uložené úverovej inštitúcii.
4. Alternatívne opatrenia uvedené v odseku 3 tohto článku sa neuplatnia, ak príslušný orgán po konzultácii s orgánom na riešenie krízových situácií dospeje k názoru, že sú splnené podmienky na prijatie opatrení na riešenie krízovej situácie podľa článku 27 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ.
5. Ak sa dostupné finančné prostriedky použijú v súlade s odsekom 3 tohto článku, pridružené úverové inštitúcie bezodkladne poskytnú systému ochrany vkladov prostriedky použité na alternatívne opatrenia, v prípade potreby vo forme mimoriadnych príspevkov, ak:
a)
vznikne potreba vyplatiť náhrady vkladateľom a suma dostupných finančných prostriedkov systému ochrany vkladov je nižšia ako dve tretiny cieľovej úrovne;
b)
je výška dostupných finančných prostriedkov nižšia ako 25 % cieľovej úrovne.
6. Členské štáty môžu rozhodnúť, že dostupné finančné prostriedky sa môžu použiť aj na financovanie opatrení na zachovanie prístupu vkladateľov ku krytým vkladom vrátane prevodu aktív a pasív a prevodu portfólia vkladov v súvislosti s vnútroštátnym konkurzným konaním, a to za predpokladu, že náklady, ktoré znáša systém ochrany vkladov, nepresahujú čistú sumu náhrad pre krytých vkladateľov v dotknutej úverovej inštitúcii.
Článok 12
Úvery medzi systémami ochrany vkladov
1. Členské štáty môžu povoliť, aby systémy ochrany vkladov na dobrovoľnom základe požičiavali iným systémom ochrany vkladov v Únii za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
systém ochrany vkladov, ktorý si požičiava, nie je schopný splniť svoje povinnosti podľa článku 9 ods. 1 v dôsledku nedostatku dostupných finančných prostriedkov uvedených v článku 10;
b)
systém ochrany vkladov, ktorý si požičiava, využil mimoriadne príspevky uvedené v článku 10 ods. 8;
c)
systém ochrany vkladov, ktorý si požičiava, prijme právny záväzok, že požičané finančné prostriedky sa použijú na vyplatenie nárokov podľa článku 9 ods. 1;
d)
systém ochrany vkladov, ktorý si požičiava, v súčasnosti nemá povinnosť splatiť úver iným SOV podľa tohto článku;
e)
systém ochrany vkladov, ktorý si požičiava, uvedie požadovanú sumu peňazí;
f)
celková požičaná suma nepresahuje 0,5 % krytých vkladov systému ochrany vkladov, ktorý si požičiava;
g)
systém ochrany vkladov, ktorý si požičiava, bezodkladne informuje EBA a uvedie dôvody, prečo sú podmienky stanovené v tomto odseku splnené, ako aj požadovanú sumu peňazí.
2. Na úver sa vzťahujú tieto podmienky:
a)
systém ochrany vkladov, ktorý si požičiava, musí splatiť úver najneskôr do piatich rokov. Úver môže splácať v ročných splátkach. Úrok je splatný len v čase splatnosti;
b)
stanovená úroková sadzba musí byť minimálne rovnaká ako sadzba Európskej centrálnej banky pre jednodňové refinančné operácie počas úverového obdobia;
c)
systém ochrany vkladov, ktorý požičiava, musí informovať EBA o úvodnej úrokovej sadzbe a o dĺžke trvania úveru.
3. Členské štáty zabezpečia, aby príspevky, ktoré stanovil systému ochrany vkladov, ktorý si požičiava, boli dostatočné na splatenie vypožičanej sumy a na opätovné a čo najskoršie dosiahnutie cieľovej úrovne.
Článok 13
Výpočet príspevkov do systémov ochrany vkladov
1. Príspevky do systémov ochrany vkladov uvedené v článku 10 vychádzajú zo sumy krytých vkladov a stupňa rizika, ktorému je príslušný člen vystavený.
Členské štáty môžu ustanoviť nižšie príspevky pre nízko rizikové sektory, ktoré upravuje vnútroštátne právo.
Členské štáty môžu rozhodnúť, že členovia schémy inštitucionálneho zabezpečenia platia do systému ochrany vkladov nižšie príspevky.
Členské štáty môžu povoliť, aby sa pre ústredný orgán a všetky úverové inštitúcie trvale pridružené k ústrednému orgánu uvedenému v článku 10 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 určovala riziková váha na konsolidovanom základe pre ústredný orgán a jeho pridružené inštitúcie ako pre celok.
Členské štáty môžu rozhodnúť o tom, že úverové inštitúcie budú platiť minimálny príspevok bez ohľadu na sumu ich krytých vkladov.
2. Systémy ochrany vkladov môžu použiť vlastné metódy založené na riziku na určenie a výpočet príspevkov založených na riziku, ktoré platia ich členovia. Výpočet príspevkov je úmerný riziku členov a náležite zohľadňuje rizikové profily rôznych podnikateľských modelov. Uvedené metódy môžu zohľadňovať aj stranu aktív súvahy a rizikové ukazovatele, ako je napríklad kapitálová primeranosť, kvalita aktív a likvidita.
Každú metódu schvaľuje príslušný orgán v spolupráci s určeným orgánom. EBA je informovaný o schválených metódach.
3. S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tejto smernice vydá EBA do 3. júla 2015 usmernenia podľa článku 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 s cieľom bližšie určiť metódy výpočtu príspevkov do systémov ochrany vkladov v súlade s odsekmi 1 a 2 tohto článku.
Tieto usmernenia budú predovšetkým obsahovať vzorec výpočtu, osobitné ukazovatele, triedy rizika pre členov, prahy rizikových váh priradených konkrétnym triedam rizika a ďalšie potrebné prvky.
Do 3. júla 2017 a potom minimálne raz za päť rokov vykoná EBA preskúmanie usmernení o metódach založených na riziku alebo alternatívnych vlastných metódach založených na riziku, ktoré používajú systémy ochrany vkladov.
Článok 14
Spolupráca v rámci Únie
1. Systémy ochrany vkladov sa vzťahujú aj na vkladateľov v pobočkách zriadených ich členskými úverovými inštitúciami v iných členských štátoch.
2. Vkladateľov v pobočkách zriadených úverovými inštitúciami v inom členskom štáte vypláca systém ochrany vkladov v hostiteľskom členskom štáte v mene systému ochrany vkladov v domovskom členskom štáte. Systém ochrany vkladov hostiteľského členského štátu vyplatí náhrady v súlade s pokynmi systému ochrany vkladov domovského členského štátu. Systém ochrany vkladov hostiteľského členského štátu nenesie žiadnu zodpovednosť v súvislosti s konaním v súlade s pokynmi, ktoré vydal systém ochrany vkladov domovského členského štátu. Systém ochrany vkladov domovského členského štátu ešte pred uskutočnením výplaty poskytne potrebné finančné prostriedky a nahradí systému ochrany vkladov hostiteľského členského štátu vzniknuté náklady.
Systém ochrany vkladov hostiteľského členského štátu takisto v mene systému ochrany vkladov domovského členského štátu informuje dotknutých vkladateľov a je oprávnený prijímať korešpondenciu od týchto vkladateľov v mene systému ochrany vkladov domovského členského štátu.
3. Ak úverová inštitúcia ukončí členstvo v jednom systéme ochrany vkladov a vstúpi do iného systému ochrany vkladov, príspevky zaplatené počas 12 mesiacov pred ukončením členstva, s výnimkou mimoriadnych príspevkov podľa článku 10 ods. 8, sa prevedú do tohto iného systému ochrany vkladov. Toto pravidlo sa neuplatňuje, ak bola úverová inštitúcia vylúčená zo systému ochrany vkladov v súlade s článkom 4 ods. 5
Ak sa niektoré činností úverovej inštitúcie presunú do iného členského štátu, a tak sa na ňu začne vzťahovať iný systém ochrany vkladov, príspevky tejto úverovej inštitúcie zaplatené počas 12 mesiacov predchádzajúcich presunu, okrem mimoriadnych príspevkov podľa článku 10 ods. 8, sa prevedú do tohto iného systému ochrany vkladov, a to úmerne k sume presunutých krytých vkladov.
4. Členské štáty zabezpečia, aby si systém ochrany vkladov domovského členského štátu vymieňal informácie uvedené v článku 4 ods. 7 alebo 8 a 10 so systémom ochrany vkladov v hostiteľských členských štátoch. Uplatňujú sa obmedzenia ustanovené v uvedenom článku.
Ak má úverová inštitúcia v úmysle prejsť z jedného systému ochrany vkladov do iného v súlade s touto smernicou, aspoň šesť mesiacov vopred zašle oznámenie o tomto svojom zámere. Počas tohto obdobia sa na úverovú inštitúciu naďalej vzťahuje povinnosť prispievať do jej pôvodného systému ochrany vkladov v súlade s článkom 10, a to financovaním ex ante, ako aj ex post.
5. S cieľom uľahčiť efektívnu spoluprácu medzi systémami ochrany vkladov, najmä pokiaľ ide o tento článok a článok 12, systémy ochrany vkladov alebo prípadne určené orgány uzavrú písomné dohody o spolupráci. V takýchto dohodách sa zohľadňujú požiadavky ustanovené v článku 4 ods. 9
Existenciu a obsah takýchto dohôd oznámi orgánu EBA určený orgán, pričom EBA môže vydávať stanoviská v súlade s článkom 34 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010. Ak určené orgány alebo systémy ochrany vkladov nevedia dospieť k dohode alebo vznikol spor v súvislosti s výkladom dohody, môže každá strana postúpiť záležitosť EBA v súlade s článkom 19 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 a EBA v takomto prípade koná v súlade s uvedeným článkom.
Absencia takýchto dohôd neovplyvňuje nároky vkladateľov podľa článku 9 ods. 1 alebo úverových inštitúcií podľa odseku 3 tohto článku.
6. Členské štáty zabezpečia, aby sa zaviedli vhodné postupy umožňujúce systémom ochrany vkladov výmenu informácií a efektívnu komunikáciu s inými systémami ochrany vkladov, ich pridruženými úverovými inštitúciami a relevantnými príslušnými a určenými orgánmi v rámci ich vlastných jurisdikcií a prípadne s inými agentúrami na cezhraničnom základe.
7. EBA a príslušné a určené orgány navzájom spolupracujú a vykonávajú svoje právomoci v súlade s ustanoveniami tejto smernice a s nariadením (EÚ) č. 1093/2010.
Členské štáty informujú Komisiu a EBA o identite svojho určeného orgánu do 3. júla 2015.
8. EBA spolupracuje s Európskym výborom pre systémové riziká (ESRB) ustanoveným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1092/2010 (17) v súvislosti s analýzou systémových rizík týkajúcich sa systémov ochrany vkladov.
Článok 15
Pobočky úverových inštitúcií zriadených v tretích krajinách
1. Členské štáty kontrolujú, či pobočky zriadené úverovou inštitúciou na ich území, ktorá má svoje ústredie mimo Únie, majú ochranu rovnocennú ochrane predpísanej v tejto smernici.
Ak ochrana nie je rovnocenná, členské štáty môžu s výhradou článku 47 ods. 1 smernice 2013/36/EÚ stanoviť, že pobočky zriadené úverovou inštitúciou, ktorá má svoje ústredie mimo Únie, musia vstúpiť do systému ochrany vkladov pôsobiaceho na ich územiach.
Členské štáty pri vykonávaní kontroly stanovenej v prvom pododseku tohto odseku kontrolujú minimálne to, či vkladatelia požívajú rovnakú úroveň krytia a rozsah ochrany, ako sa ustanovuje v tejto smernici.
2. Každá pobočka zriadená úverovou inštitúciou, ktorá má svoje ústredie mimo Únie a ktorá nie je členom systému pôsobiaceho v členskom štáte, poskytuje všetky relevantné informácie týkajúce sa systémov ochrany vkladov existujúcich vkladateľov aj osôb, ktoré majú v úmysle stať sa vkladateľmi v tejto pobočke.
3. Informácie uvedené v odseku 2 sa sprístupňujú v jazyku, ktorý sa dohodol medzi vkladateľom a úverovou inštitúciou pri otvorení účtu, alebo v úradnom jazyku alebo jazykoch členského štátu, v ktorom je pobočka zriadená, spôsobom predpísaným vo vnútroštátnom práve, pričom musia byť jasné a zrozumiteľné.
Článok 16
Informácie pre vkladateľov
1. Členské štáty zabezpečia, aby úverové inštitúcie sprístupnili existujúcim vkladateľom aj osobám, ktoré majú v úmysle stať sa vkladateľmi, informácie potrebné na identifikáciu systému ochrany vkladov, ktorého je inštitúcia a jej pobočky v rámci Únie členom. Členské štáty zabezpečia, aby úverové inštitúcie informovali existujúcich vkladateľov aj osoby, ktoré majú v úmysle stať sa vkladateľmi, o platných vylúčeniach zo systému ochrany vkladov.
2. Pred uzatvorením zmluvy o prijatí vkladu sa vkladateľom poskytnú informácie uvedené v odseku 1. Vkladatelia potvrdia príjem týchto informácií. Na tieto účely sa použije vzor formulára stanovený v prílohe I.
3. Potvrdenie toho, že vklady sú oprávnenými vkladmi, sa vkladateľom poskytuje na ich výpisoch z účtu vrátane odkazu na informačný formulár uvedený v prílohe I. Na informačnom formulári sa uvedie internetová stránka príslušného systému ochrany vkladov. Informačný formulár uvedený v prílohe I sa vkladateľom poskytuje minimálne raz za rok.
Internetová stránka systému ochrany vkladov obsahuje všetky potrebné informácie pre vkladateľov, najmä informácie o ustanoveniach týkajúcich sa postupu a podmienok súvisiacich s ochranou vkladov, ako sa to predpokladá podľa tejto smernice.
4. Informácie stanovené v odseku 1 sa sprístupňujú spôsobom predpísaným vo vnútroštátnom práve v jazyku, ktorý sa dohodol medzi vkladateľom a úverovou inštitúciou pri otvorení účtu, alebo v úradnom jazyku alebo jazykoch členského štátu, v ktorom je pobočka zriadená.
5. Členské štáty obmedzia použitie informácií uvedených v odsekoch 1, 2 a 3 v reklame len na vecné odkazy týkajúce sa systému ochrany produktu, ktorého sa reklama týka, a na všetky dodatočné informácie, ktoré sa vyžadujú podľa vnútroštátneho práva.
Takéto informácie možno rozšíriť na vecný opis fungovania systému ochrany vkladov, ale nesmú obsahovať odkaz na neobmedzené krytie vkladov.
6. V prípade zlúčenia, transformácie dcérskych spoločností na pobočky alebo podobných operácií sú vkladatelia informovaní najmenej mesiac pred tým, ako operácia nadobudne právny účinok, ak príslušný orgán neumožní kratšiu lehotu odôvodnenú obchodným tajomstvom alebo finančnou stabilitou.
Vkladateľom sa po oznámení zlúčenia alebo transformácie, alebo podobnej operácie poskytne trojmesačná lehota na výber alebo prevod do inej úverovej inštitúcie, a to bez akejkoľvek sankcie, ich oprávnených vkladov vrátane všetkých pripísaných úrokov a plnení v rozsahu, v akom prekročí úroveň krytia podľa článku 6 v čase operácie.
7. Členské štáty zabezpečia, aby v prípade, že úverová inštitúcia ukončí svoju účasť v systéme ochrany vkladov alebo je zo systému ochrany vkladov vylúčená, táto úverová inštitúcia do jedného mesiaca informovala svojich vkladateľov o takomto ukončení alebo vylúčení.
8. Ak vkladateľ používa internetbanking, informácie, ktoré sa majú zverejniť podľa tejto smernice, sa môžu oznámiť elektronickými prostriedkami. Ak o tom vkladateľ požiada, tieto informácie sa mu poskytnú v tlačenej podobe.
Článok 17
Zoznam povolených úverových inštitúcií
1. Členské štáty zabezpečia, aby príslušné orgány, keď informujú EBA o udelenom povolení v súlade s článkom 20 ods. 1 smernice 2013/36/EÚ, uviedli, ktorého systému ochrany vkladov je úverová inštitúcia členom.
2. Pri zverejňovaní a aktualizácii zoznamu povolených úverových inštitúcií v súlade s článkom 20 ods. 2 smernice 2013/36/EÚ pri každej úverovej inštitúcii EBA uvedie, ktorého systému ochrany vkladov je úverová inštitúcia členom.
Článok 18
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 6 ods. 7 sa Komisii udeľuje na dobu neurčitú.
3. Delegovanie právomoci uvedené v článku 6 ods. 7 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 6 ods. 7 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote troch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o tri mesiace.
Článok 19
Prechodné ustanovenia
1. Ak niektoré vklady alebo kategórie vkladov alebo iných nástrojov prestanú byť po transpozícii tejto smernice alebo smernice 2009/14/ES do vnútroštátneho práva plne alebo čiastočne kryté systémom ochrany vkladov, môžu členské štáty povoliť, aby boli vklady a iné nástroje, ktoré majú pôvodný dátum splatnosti, kryté až do ich pôvodného dátumu splatnosti, ak boli zaplatené alebo vydané pred 2. júlom 2014.
2. Členské štáty zabezpečia, aby sa vkladateľom poskytli informácie o vkladoch alebo kategóriách vkladov alebo iných nástrojov, ktoré už ďalej nie sú kryté systémom ochrany vkladov, od 3. júla 2015.
3. Členské štáty môžu v súvislosti s dostupnými finančnými prostriedkami uplatňovať limity uvedené v článku 11 ods. 5, kým sa po prvýkrát nedosiahne cieľová úroveň.
4. Odchylne od článku 6 ods. 1 členské štáty, ktoré k 1. januáru 2008 poskytovali úroveň krytia medzi 100 000 EUR a 300 000 EUR, môžu opätovne uplatňovať túto vyššiu úroveň krytia až do 31. decembra 2018. V takom prípade sa cieľová úroveň a príspevky úverových inštitúcií primerane upravia.
5. Komisia predloží do 3. júla 2019 správu a v prípade potreby aj legislatívny návrh Európskemu parlamentu a Rade, v ktorej stanoví, ako systémy ochrany vkladov fungujúce v Únii môžu spolupracovať prostredníctvom európskeho systému na predchádzaní rizikám vyplývajúcim z cezhraničných činností a ochrany vkladov pred takýmito rizikami.
6. Komisia predloží do 3. júla 2019 s podporou EBA Európskemu parlamentu a Rade správu o pokroku pri vykonávaní tejto smernice. Správa sa zameria najmä na:
a)
cieľovú úroveň na základe krytých vkladov vrátane posúdenia vhodnosti stanoveného percentuálneho podielu, berúc do úvahy zlyhania týkajúce sa vkladov úverových inštitúcií v minulosti v Únii;
b)
vplyv alternatívnych opatrení použitých v súlade s článkom 11 ods. 3 na ochranu vkladateľov a konzistentnosť riadneho likvidačného konania v bankovom sektore;
c)
vplyv na rôznorodosť bankových modelov;
d)
primeranosť súčasnej úrovne krytia pre vkladateľov a
e)
či sa k záležitostiam uvedeným v tomto pododseku pristupovalo tak, aby sa zachovala ochrana vkladateľov.
Do 3. júla 2019 EBA predloží Komisii správu o modeloch výpočtu a ich relevantnosti z hľadiska komerčného rizika členov. EBA pri vypracúvaní správy náležite zohľadní rizikové profily rôznych podnikateľských modelov.
Článok 20
Transpozícia
1. Členské štáty do 3. júla 2015 uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s článkami 1 až 4, článkom 5 ods. 1 písm. d) až k), článkom 5 ods. 2, 3 a 4 článkom 6 ods. 2 až 7, článkom 7 ods. 4 až 9, článkom 8 ods. 1, 2, 3, 5, 6, 7 a 9, článkom 9 ods. 2 a 3, článkami 10 až 16, článkami 18 a 19 a prílohou I. Znenie týchto opatrení bezodkladne oznámia Komisii.
Členské štáty do 31. mája 2016 uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s článkom 8 ods. 4
Ak náležité orgány po dôkladnom preskúmaní zistia, že systém ochrany vkladov do 3. júla 2015 ešte nie je schopný dosiahnuť súlad s článkom 13, príslušné zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia sa uvedú do účinnosti do 31. mája 2016.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Uvedú aj vyhlásenie o tom, že odkazy v existujúcich zákonoch, iných právnych predpisoch a správnych opatreniach na smernice zrušené touto smernicou sa považujú za odkazy na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze a vyhlásení upravia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 21
Zrušenie
Smernica 94/19/ES zmenená smernicami uvedenými v prílohe II sa zrušuje s účinnosťou od 4. júla 2019 bez toho, aby boli dotknuté záväzky členských štátov týkajúce sa lehôt na transpozíciu do vnútroštátneho práva a dátumov uplatňovania smerníc uvedených v prílohe II.
Odkazy na zrušené smernice sa považujú za odkazy na túto smernicu a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe III.
Článok 22
Nadobudnutie účinnosti
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 5 ods. 1 písm. a), b) a c), článok 6 ods. 1, článok 7 ods. 1 až 3, článok 8 ods. 8, článok 9 ods. 1 a článok 17 sa uplatňujú od 4. júla 2015.
Článok 23
Adresáti
Táto smernica je určená členským štátom.
V Štrasburgu 16. apríla 2014