NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1380/2013
ze dne 11. prosince 2013
o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízením Rady (ES) č. 2371/2002 (4) byl zaveden systém Společenství pro zachování a udržitelné využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky.
(2)
Oblast působnosti společné rybářské politiky zahrnuje zachování biologických mořských zdrojů a řízení rybolovu zaměřeného na tyto zdroje. Kromě toho zahrnuje v souvislosti s tržními opatřeními a finančními opatřeními na podporu jejích cílů biologické sladkovodní zdroje a činnosti v oblasti akvakultury, jakož i zpracování a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, pokud takové činnosti probíhají na území členských států nebo ve vodách Unie, včetně činností prováděných rybářskými plavidly plujícími pod vlajkou třetích zemích a v těchto zemích zapsanými, rybářskými plavidly Unie nebo státními příslušníky členských států, aniž je dotčena prvořadá odpovědnost státu vlajky, vzhledem k ustanovením článku 117 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (5) (UNCLOS).
(3)
Rekreační rybolov může mít významný dopad na rybolovné zdroje a členské státy by proto měly zajistit, aby byl provozován způsobem slučitelným s cíli společné rybářské politiky.
(4)
Společná rybářská politika by měla zajistit, aby činnosti v oblasti rybolovu a akvakultury přispívaly k dlouhodobé environmentální, hospodářské a sociální udržitelnosti. Měla by zahrnovat pravidla, jejichž cílem je zajištění sledovatelnosti, bezpečnosti a jakosti produktů uváděných na trh v Unii. Společná rybářská politika by dále měla přispívat ke zvýšené produktivitě, přiměřené životní úrovni v odvětví rybolovu, včetně drobného rybolovu, a stabilním trhům a měla by zajistit dostupnost dodávek potravin a to, aby se tyto dodávky dostávaly ke spotřebitelům za rozumné ceny. Společná rybářská politika by měla přispět ke strategii Evropa 2020 pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění a napomoci dosažení cílů stanovených v této strategii.
(5)
Unie je smluvní stranou úmluvy UNCLOS (6) a na základě rozhodnutí Rady 98/414/ES (7) smluvní stranou Dohody Organizace spojených národů o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací ze dne 4. prosince 1995 (8) (dále jen „dohoda OSN o rybích populacích“) a na základě rozhodnutí Rady 96/428/ES (9) smluvní stranou Dohody Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství k podpoře dodržování mezinárodních opatření na zachování a řízení rybářskými plavidly na volném moři ze dne 24. listopadu 1993 (10).
(6)
Tyto mezinárodní nástroje převážně stanoví povinnosti týkající se zachování zdrojů, zejména povinnosti přijmout opatření na zachování a řízení, jejichž cílem je udržet nebo obnovit mořské zdroje na úrovních, které zaručují maximální udržitelný výnos v mořských oblastech spadajících pod vnitrostátní jurisdikci i na volném moři, a povinnosti spolupracovat za tímto účelem s jinými státy, povinnosti široce uplatňovat při zachování, řízení a využívání rybích populací přístup předběžné opatrnosti, povinnosti zajistit slučitelnost opatření na zachování a řízení, pokud se mořské zdroje vyskytují v mořských oblastech, které mají z hlediska jurisdikce odlišný status, a povinnosti řádně zohlednit jiné oprávněné způsoby využití moří. Společná rybářská politika by proto měla přispět k tomu, aby Unie plnila své mezinárodní závazky v rámci těchto mezinárodních nástrojů. Přijímají-li tedy členské státy opatření na zachování a řízení na základě svých pravomocí stanovených v rámci společné rybářské politiky, měly by rovněž jednat plně v souladu s mezinárodními závazky týkajícími se zachování zdrojů a spolupráce na základě uvedených mezinárodních nástrojů.
(7)
Na Světovém summitu o udržitelném rozvoji v Johannesburgu v roce 2002 se Unie a její členské státy zavázaly postupovat proti pokračujícímu úbytku populací ryb. Unie by tedy měla vylepšit svou společnou rybářskou politiku úpravou míry využívání, aby zajistila, že využívání biologických mořských zdrojů povede v přiměřené lhůtě k obnově a udržení stavu lovených populací nad úrovněmi, které mohou zajistit maximální udržitelný výnos. Této míry využívání by mělo být dosaženo do roku 2015. Dosažení této míry využívání k pozdějšímu datu by mělo být umožněno pouze v tom případě, kdy by její dosažení do roku 2015 vážným způsobem ohrozilo sociální a hospodářskou udržitelnost dotčených rybářských loďstev. Po roce 2015 by mělo být dosaženo této míry využívání co nejdříve a v každém případě nejpozději v roce 2020. Jestliže není k dispozici dostatek vědeckých informací k určení uvedené úrovně, lze zvážit přibližné parametry.
(8)
Rozhodnutí v oblasti řízení týkající se maximálního udržitelného výnosu při smíšeném rybolovu by měla zohlednit, že je obtížné odlovit všechny populace v rámci smíšeného rybolovu na úrovni maximálního udržitelného výnosu současně, zejména pokud vědecké poradenství uvádí, že je velmi těžké zabránit jevu tzv. „blokačních druhů“ (choke species) tím, že budou používána selektivnější lovná zařízení. V takových případech by měly být příslušné vědecké subjekty vyzvány k poskytnutí poradenství ohledně přiměřené míry úmrtnosti dané rybolovem.
(9)
Společná rybářská politika by měla zajistit soudržnost s cíli v oblasti rybolovu stanovenými v rozhodnutí konference smluvních stran Úmluvy o biologické rozmanitosti o strategickém plánu pro biologickou rozmanitost pro období 2011-2020 a s cíli v oblasti biologické rozmanitosti přijatými Evropskou radou ve dnech 25. a 26. března 2010.
(10)
Udržitelné využívání biologických mořských zdrojů by mělo být založeno na přístupu předběžné opatrnosti, který je odvozen ze zásady obezřetnosti uvedené v čl. 191 odst. 2 prvním pododstavci Smlouvy, a to se zřetelem k dostupným vědeckým údajům.
(11)
Společná rybářská politika by měla přispívat k ochraně mořského prostředí, k udržitelnému řízení všech komerčně využívaných druhů a zejména k dosažení dobrého stavu prostředí nejpozději do roku 2020, jak je stanoveno v čl. 1 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/56/ES (11).
(12)
Společná rybářská politika by také měla přispívat k zásobování trhu Unie vysoce výživnými potravinami a ke snížení závislosti trhu Unie na dovozu potravin. Měla by rovněž podporovat přímé a nepřímé vytváření pracovních míst a hospodářský rozvoj v pobřežních oblastech.
(13)
K řízení rybolovu je třeba zavést přístup založený na ekosystému, dopady rybolovných činností na životní prostředí by měly být omezeny a mělo by se zamezit nežádoucím úlovkům a co nejvýrazněji je snížit.
(14)
Je důležité, aby řízení společné rybářské politiky bylo vedeno zásadami řádné správy. Tyto zásady zahrnují rozhodování založené na nejlepším dostupném vědeckém poradenství, široké zapojení zúčastněných stran a dlouhodobý výhled. Úspěšné řízení společné rybářské politiky závisí rovněž na jasném vymezení povinností na unijní, regionální, celostátní a místní úrovni a také na vzájemné slučitelnosti přijatých opatření a jejich souladu s ostatními politikami Unie.
(15)
Společná rybářská politika by měla přispívat ke zlepšení bezpečnostních a pracovních podmínek hospodářských subjektů v odvětví rybolovu.
(16)
Společná rybářská politika by v příslušných případech měla plně zohledňovat zdraví zvířat, jejich dobré životní podmínky a bezpečnost potravin a krmiv.
(17)
Jelikož jsou všechny záležitosti týkající se evropských oceánů a moří vzájemně propojené, společná rybářská politika by měla být prováděna způsobem, který je v souladu s dalšími politikami Unie a který zejména zohledňuje vzájemné vztahy s činností Unie v jiných oblastech námořní politiky. Soudržnost by měla být zajištěna v řízení různých odvětvových politik v rámci Baltského moře, Severního moře, Keltského moře, Biskajského zálivu, pobřeží Iberského poloostrova, oblastí Středozemního a Černého moře.
(18)
Rybářská plavidla Unie by měla mít rovný přístup do vod Unie a ke zdrojům, které podléhají pravidlům společné rybářské politiky.
(19)
Stávající pravidla omezující přístup ke zdrojům v pásmu 12 námořních mil od linií členských států fungovala uspokojivě a napomohla zachování zdrojů tím, že omezila intenzitu rybolovu v nejcitlivější části vod Unie. Tato pravidla rovněž zachovala tradiční rybářské činnosti, na kterých je do velké míry závislý sociální a hospodářský rozvoj některých pobřežních komunit. Tato pravidla by tedy měla platit i nadále. Členské státy by měly usilovat o to, aby rybářům provozujícím drobný, tradiční nebo pobřežní rybolov byl poskytován přednostní přístup.
(20)
Zvláštní pozornosti by se mělo popřípadě dostat malým pobřežním ostrovům závislým na rybolovu, které by měly být podporovány, aby byla zajištěna jejich životaschopnost a prosperita.
(21)
Biologické mořské zdroje v oblasti nevzdálenějších regionů Unie podle čl. 349 prvního pododstavce Smlouvy by měly být pod zvláštní ochranou, neboť přispívají k zachování místního hospodářství těchto území, a to s ohledem na jejich strukturální, sociální a hospodářskou situaci. Některé rybolovné činnosti v těchto vodách by proto měly být omezeny na rybářská plavidla registrovaná v přístavech těchto území.
(22)
S cílem přispět k zachování živých vodních zdrojů a mořských ekosystémů by měla Unie usilovat o ochranu biologicky citlivých oblastí, a to tím, že je označí za chráněné oblasti. V těchto oblastech by mělo být možné omezit nebo zakázat rybolovné činnosti. Při rozhodování o tom, které oblasti by se měly takto označit, je třeba věnovat zvláštní pozornost oblastem, kde je jasně prokázána vysoká koncentrace ryb pod úrovní minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů, a místům tření, jakož i oblastem, které jsou považovány za biogeograficky citlivé. Měly by se rovněž brát v úvahu stávající chráněné oblasti. Pro usnadnění procesu označování by členské státy měly určit vhodné oblasti, včetně oblastí tvořících součást soudržné sítě, a měly by popřípadě navzájem spolupracovat na přípravě společných doporučení a jejich zasílání Komisi. S cílem účinněji zřizovat chráněné oblasti by mělo být možné svěřit Komisi pravomoc, aby tyto oblasti zřídila v rámci víceletého plánu. S cílem zajistit odpovídající úroveň demokratické odpovědnosti a kontroly by měla Komise pravidelně podávat Evropskému parlamentu a Radě zprávy o fungování těchto chráněných oblastí.
(23)
Cíle udržitelného využívání biologických mořských zdrojů se účinněji dosáhne prostřednictvím víceletého přístupu k řízení rybolovu, stanovujícího jakožto prioritu víceleté plány, které odrážejí zvláštnosti různých druhů rybolovu.
(24)
Víceleté plány by měly pokud možno zahrnovat více populací, pokud jsou tyto populace využívány společně. Víceleté plány by měly stanovit rámec pro udržitelné využívání dotčených populací a mořských ekosystémů tím, že definují jasné časové rámce a ochranné mechanismy pro nepředvídaný vývoj. Víceleté plány by se měly rovněž řídit jasně stanovenými cíli pro řízení zdrojů, aby přispěly k udržitelnému využívání příslušných rybích populací a ochraně mořských ekosystémů. Tyto plány by měly být přijaty na základě konzultace s poradními sbory, hospodářskými subjekty v odvětví rybolovu, vědci a jinými zúčastněnými stranami, které mají na řízení rybolovu zájem.
(25)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (12), směrnice Rady 92/43/EHS (13) a směrnice 2008/56/ES ukládají členským státům určité povinnosti týkající se zvláště chráněných oblastí, zvláštních oblastí ochrany a chráněných mořských oblastí. K provedení těchto opatření by mohlo být třeba přijmout opatření spadající do oblasti působnosti společné rybářské politiky. Je proto vhodné zmocnit členské státy, aby ve vodách pod jejich svrchovaností či jurisdikcí přijímaly opatření pro zachování zdrojů, která jsou nezbytná k plnění jejich povinností podle těchto aktů Unie, pokud taková opatření nemají dopad na zájmy jiných členských států v oblasti rybolovu. V případech, kdy by taková opatření mohla mít dopad na zájmy jiných členských států v oblasti rybolovu, by pravomoc přijímat tato opatření měla být svěřena Komisi a mělo by být využilo regionální spolupráce mezi dotčenými členskými státy.
(26)
Je zapotřebí přijmout opatření ke snížení současných vysokých úrovní nežádoucích úlovků a postupnému odstranění výmětů. Nežádoucí úlovky a výměty představují značné plýtvání a mají nepříznivý dopad na udržitelné využívání biologických mořských zdrojů a mořských ekosystémů, jakož i na finanční životaschopnost rybolovu. Měla by být stanovena a postupně zavedena povinnost vykládky všech úlovků (dále jen „povinnost vykládky“) druhů, na něž se vztahují omezení odlovu, a ve Středozemním moři rovněž úlovků druhů, na něž se vztahují minimální velikosti, které byly uloveny během rybolovných činností ve vodách Unie nebo rybářskými plavidly Unie, a zároveň by měla být zrušena pravidla, která dosud rybáře donucovala k výmětům.
(27)
Povinnost vykládky by měla být zaváděna individuálně pro jednotlivé druhy rybolovu. Rybáři by měli mít možnost nadále provádět výměty u druhů, které podle nejlepšího dostupného vědeckého poradenství vykazují vysokou míru přežití při vypuštění do moře.
(28)
Má-li povinnost vykládky fungovat a mají-li být zmírněny důsledky proměnlivého ročního složení úlovků, mělo by být členským státům umožněno převádět meziročně určité procento kvót.
(29)
V rámci řízení povinnosti vykládky je nezbytné, aby členské státy vynaložily maximální úsilí ke snížení nežádoucích úlovků. Za tímto účelem musí mít vysokou prioritou zlepšení selektivních rybolovných technik pro zamezení nežádoucím úlovkům a pro jejich co nejvýraznější možné snížení. Je důležité, aby členské státy rozdělily kvóty mezi plavidla v kombinaci, která co nejlépe odpovídá předpokládanému složení druhů v rybolovné oblasti. V případě nesouladu mezi dostupnými kvótami a skutečným způsobem rybolovu by členské státy měly zvážit úpravu prostřednictvím výměny kvót s jinými členskými státy, a to i na trvalém základě. Členské státy by rovněž měly zvážit usnadnění společného využívání individuálních kvót majiteli plavidel, například na úrovni organizací producentů nebo skupin majitelů plavidel. Členské státy by konečně měly zvážit započítání druhů ulovených jako vedlejší úlovek oproti kvótě cílového druhu v závislosti na stavu druhu uloveného jako vedlejší úlovek z hlediska ochrany.
(30)
Způsoby využití vykládek úlovků ryb, které nedosahují minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů, by měly být omezené a neměly by zahrnovat prodej pro lidskou spotřebu.
(31)
Vzhledem k nežádoucím úlovkům, které jsou nevyhnutelné i při používání všech opatření pro jejich snížení, by se pro rybolov, na nějž se vztahuje povinnost vykládky, měly stanovit určité výjimky de minimis z povinnosti vykládky, a to zejména prostřednictvím víceletých plánů.
(32)
S výhradou vědeckého poradenství a aniž by byly ohroženy cíle maximálního udržitelného výnosu a aniž by došlo ke zvýšení úmrtnosti ryb způsobené rybolovem, mělo by při uplatňování povinnosti vykládky, včetně povinnosti dokumentace úlovků, být možné zvýšit související rybolovná práva, aby se zohlednila skutečnost, že ryby, které byly dříve předmětem výmětů, budou součástí vykládky.
(33)
Přístup k rybolovu by měl být založen na transparentních a objektivních kritériích zahrnujících kritéria environmentální, sociální a hospodářské povahy. Členské státy by měly podpořit odpovědný rybolov poskytováním pobídek hospodářským subjektům lovícím způsobem, který je nejméně škodlivý pro životní prostředí, a co nejprospěšnější pro společnost.
(34)
U populací, pro které nebyl stanoven žádný víceletý plán, by míra využívání poskytující maximální udržitelný výnos měla být zajištěna stanovením omezení odlovů nebo intenzity rybolovu. Pokud není k dispozici dostatek údajů, měl by být rybolov řízen na základě přibližných parametrů.
(35)
S ohledem na nejistý hospodářský stav odvětví rybolovu a závislost některých pobřežních komunit na rybolovu je nutné zajistit relativní stabilitu rybolovných činností rozdělením rybolovných práv mezi členské státy na základě předvídatelného podílu populací pro každý členský stát.
(36)
Vzhledem k dočasné biologické situaci populací by tato relativní stabilita rybolovných činností měla ochránit regiony, kde je místní obyvatelstvo obzvláště závislé na rybolovu a činnostech s ním souvisejících, a plně zohlednit zvláštní potřeby těchto regionů, jak o tom rozhodla Rada ve svém usnesení ze dne 3. listopadu 1976 (14), a zejména v příloze VII tohoto usnesení.
(37)
V tomto smyslu by tedy měl být chápán koncept relativní stability.
(38)
Komise by měla být zmocněna přijmout dočasná opatření v případě vážné hrozby pro zachování biologických mořských zdrojů nebo mořského ekosystému v důsledku rybolovných činností, která vyžaduje okamžitou akci. Tato opatření by měla být zavedena ve stanovených lhůtách a platit po přesně vymezenou dobu.
(39)
Členské státy by měly na regionální úrovni spolupracovat za účelem přijímání společných doporučení a jiných nástrojů pro vytváření a provádění opatření pro zachování zdrojů a opatření majících dopad na rybolovnou činnost v oblastech chráněných podle práva životního prostředí. V rámci regionální spolupráce by Komise měla přijímat opatření pro zachování zdrojů prostřednictvím prováděcích aktů nebo aktů v přenesené pravomoci pouze tehdy, jestliže se všechny příslušné členské státy v daném regionu dohodnou na společném doporučení. Není-li k dispozici společné doporučení, měla by Komise předložit návrh příslušných opatření podle Smlouvy.
(40)
Členské státy by měly mít pravomoc přijímat opatření pro zachování a řízení zdrojů, pokud jde o populace ve vodách Unie, platná pouze pro rybářská plavidla Unie plující pod jejich vlajkou.
(41)
Členské státy by ve svých pásmech o šířce 12 námořních mil měly mít pravomoc přijímat opatření pro zachování a řízení zdrojů platná pro všechna rybářská plavidla Unie za předpokladu, že tato opatření použitelná na rybářská plavidla Unie z jiných členských států jsou nediskriminační, proběhla předběžná konzultace s ostatními dotčenými členskými státy a Unie nepřijala opatření, která se zvlášť zabývají zachováním a řízením zdrojů v dotyčném pásmu 12 námořních mil.
(42)
Členské státy by měly mít možnost zavést systém převoditelných koncesí k rybolovu.
(43)
Členské státy by měly přijmout zvláštní opatření s cílem přizpůsobit počet rybářských plavidel Unie dostupným zdrojům, a to na základě svých posouzení vyváženosti rybolovné kapacity jejich loďstev a rybolovných práv, která mají k dispozici. Tato posouzení by měla být vypracována v souladu s pokyny Komise a uvedena ve výroční zprávě, která bude předána Komisi. Tyto zprávy by měly být zveřejněny. Každý členský stát by měl mít možnost zvolit si opatření a nástroje, které hodlá přijmout ke snížení nadměrné rybolovné kapacity.
(44)
Kromě toho by se pro účely řízení a úpravy rybolovné kapacity měly zachovat povinné maximální stropy kapacity loďstev a vnitrostátní režimy vstupu a výstupu v souvislosti s finančními prostředky určenými na vyřazování plavidel z provozu.
(45)
Členské státy by měly zaznamenávat nejnutnější informace o vlastnostech a činnostech rybářských plavidel Unie plujících pod jejich vlajkou. Tyto záznamy je třeba zpřístupnit Komisi pro účely sledování velikosti loďstev členských států.
(46)
Řízení rybolovu založené na nejlepším dostupném vědeckém poradenství vyžaduje harmonizované, spolehlivé a přesné soubory údajů. Členské státy by proto měly shromažďovat údaje o loďstvech a jejich rybolovných činnostech, zejména biologické údaje o úlovcích, včetně výmětů, a informace ze zjišťování o populacích ryb a o možných ekologických dopadech rybolovných činností na mořský ekosystém. Členské státy by měly spravovat shromážděné údaje a zpřístupňovat je konečným uživatelům a jiným zúčastněným stranám. Členské státy by měly spolupracovat navzájem a s Komisí při koordinování činností shromažďování údajů. Členské státy by při shromažďování údajů měly případně spolupracovat s třetími zeměmi. Členské státy by měly poskytovat Komisi pro účely jejího posouzení výroční zprávy o svých činnostech v oblasti shromažďování údajů, které se zveřejní.
(47)
Shromažďování údajů by mělo zahrnovat údaje, které usnadní hospodářské posouzení podniků působících v odvětví rybolovu, v akvakultuře a v odvětví zpracování produktů rybolovu a akvakultury a posouzení vývoje zaměstnanosti v těchto odvětvích.
(48)
Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (VTHVR), zřízený rozhodnutím Komise 2005/629/ES (15), může být konzultován, pokud jde o záležitosti týkající se zachování a řízení biologických mořských zdrojů, s cílem zajistit potřebnou pomoc vysoce kvalifikovaných vědeckých pracovníků, zejména při uplatňování biologických, hospodářských, environmentálních, sociálních a technických oborů.
(49)
Je třeba posílit vědeckou činnost v odvětví rybářství zaměřenou na rozvoj politik prostřednictvím shromažďování vnitrostátních vědeckých údajů o rybolovu, programů pro výzkum a inovace prováděných v koordinaci s dalšími členskými státy a pomocí rámců Unie pro výzkum a inovace. Je třeba rovněž podporovat lepší spolupráci mezi tímto odvětvím a vědci.
(50)
Unie by měla podporovat cíle společné rybářské politiky na mezinárodní úrovni s cílem zajistit, aby rybolovná činnost Unie mimo vody Unie vycházela ze stejných zásad a norem, jako jsou ty, které se používají na základě práva Unie, a podporovat rovné podmínky pro hospodářské subjekty Unie a hospodářské subjekty třetích zemí. Za tímto účelem by měla Unie usilovat o vedoucí postavení při posilování výkonnosti regionálních a mezinárodních organizací, s cílem umožnit jim lépe chránit a řídit mořské živé zdroje v jejich oblasti působnosti, kromě jiného potíráním nedovoleného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu. Unie by měla spolupracovat se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi s cílem zlepšit dodržování mezinárodních opatření, včetně potírání nedovoleného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu. Postoje Unie by měly být založeny na nejlepším dostupném vědeckém poradenství.
(51)
Dohody o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu uzavřené s třetími zeměmi by měly zajistit, aby rybolovné činnosti Unie ve vodách třetí země byly založeny na nejlepším dostupném vědeckém poradenství a příslušné výměně informací, čímž se zajistí udržitelné využívání biologických mořských zdrojů, transparentnost, pokud jde o určování přebytku, a tudíž řízení zdrojů, které je slučitelné s cíli společné rybářské politiky. Tyto dohody, které poskytují přístup ke zdrojům přiměřeným zájmům loďstva Unie výměnou za finanční příspěvek od Unie, by měly přispět k zavedení stanovení vysoce kvalitního rámce správy, aby se tak zajistila zejména účinná opatření ke sběru údajů, sledování, kontrole a dohledu.
(52)
Dodržování demokratických zásad a lidských práv stanovených ve Všeobecné deklaraci lidských práv a jiných příslušných mezinárodních nástrojích týkajících se lidských práv a dodržování zásady právního státu by mělo tvořit základní prvek dohod o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu, které by měly obsahovat zvláštní ustanovení o lidských právech. Vložení ustanovení o lidských právech do dohod o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu by mělo být plně v souladu s celkovými cíli politiky Unie v oblasti rozvoje.
(53)
Akvakultura by měla přispět k zachování udržitelného potenciálu produkce potravin v celé Unii, aby byla zaručena dlouhodobá potravinová bezpečnost, včetně dodávek potravin, jakož i růst a zaměstnanost pro občany Unie a aby se napomohlo vyhovět rostoucí světové poptávce po potravinách z vodních organismů.
(54)
Ve strategii Komise pro udržitelný rozvoj evropské akvakultury přijaté v roce 2009, kterou uvítala a podpořila Rada a uvítal Evropský parlament, byla zmíněna potřeba vytvoření a podpory rovných podmínek pro akvakulturu jako základ pro její udržitelný rozvoj.
(55)
Činnosti v oblasti akvakultury v Unii jsou ovlivňovány různými podmínkami přesahujícími vnitrostátní hranice, i pokud jde o udělování povolení hospodářským subjektům. Je tudíž třeba vypracovat strategické směry Unie pro vnitrostátní strategické plány s cílem zvýšit konkurenceschopnost odvětví akvakultury, podpořit jeho rozvoj a inovace a podnítit hospodářskou činnost, diverzifikaci a zlepšení kvality života v pobřežních a vnitrozemských oblastech. Dále je třeba vytvořit mechanismy výměny informací a osvědčených postupů mezi členskými státy prostřednictvím otevřené metody koordinace vnitrostátních opatření týkajících se bezpečnosti podnikání, přístupu do vod a prostoru Unie a zjednodušení postupů udělování licencí.
(56)
Zvláštní povaha akvakultury vyžaduje poradní sbor ke konzultaci se zúčastněnými stranami o prvcích politik Unie, které by mohly mít dopad na akvakulturu.
(57)
Je třeba posílit konkurenceschopnost odvětví rybolovu a akvakultury Unie a provést zjednodušení, které by podpořilo lepší řízení činností tohoto odvětví v oblasti produkce a uvádění na trh. Společná organizace trhů pro produkty rybolovu a akvakultury by měla zajistit rovné podmínky pro všechny produkty rybolovu a akvakultury uváděné na trh Unie bez ohledu na jejich původ, měla by umožnit spotřebitelům lépe se rozhodovat na základě dostupných informací a podpořit odpovědnou spotřebu a měla by zlepšit hospodářské znalosti a vědomosti o trzích Unie v rámci celého dodavatelského řetězce.
(58)
Společná organizace trhů by měla být provedena v souladu s mezinárodními závazky Unie, zejména co se týče ustanovení Světové obchodní organizace.
(59)
K zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky je třeba zavést účinný systém pro kontroly, inspekce a prosazování, který by zahrnoval boj proti nezákonným, nehlášeným a neregulovaným rybolovným činnostem.
(60)
V rámci režimu Unie pro kontrolu, inspekci a vynucování je třeba podpořit používání moderních a účinných technologií. Je třeba, aby členské státy a Komise měly možnost provádět pilotní projekty týkající se nových kontrolních technologií a systémů pro správu údajů.
(61)
Aby se zajistily srovnatelné podmínky v různých členských státech, pokud jde o uplatňování pravidel pro kontrolu a vynucování, měla by se podpořit spolupráce mezi členskými státy při stanovování účinných, přiměřených a odrazujících sankcí.
(62)
Aby se zajistilo zapojení hospodářských subjektů do sběru údajů prováděného Unií a do režimu Unie pro kontrolu, inspekci a vynucování, měly by mít členské státy možnost od svých hospodářských subjektů vyžadovat, aby přiměřeně přispívali na odpovídající provozní náklady.
(63)
Cílů společné rybářské politiky nemůže být uspokojivě dosaženo pouze na úrovni členských států z důvodů obtíží, s nimiž se potýkají při rozvoji odvětví rybolovu a jeho řízení, a z důvodu omezených finančních prostředků členských států. V zájmu přispění k dosažení těchto cílů by proto měla být poskytnuta víceletá finanční pomoc zaměřená na priority společné rybářské politiky Unie a uzpůsobená zvláštním rysům odvětví rybolovu v jednotlivých členských státech.
(64)
Je třeba, aby finanční pomoc Unie byla podmíněna dodržováním pravidel společné rybářské politiky členskými státy i hospodářskými subjekty včetně majitelů plavidel. S výhradou přijetí zvláštních pravidel, by měla být finanční pomoc přerušena, pozastavena nebo upravena v případě nedodržení konkrétní povinnosti podle společné rybářské politiky členským státem nebo v případě vážného porušení těchto pravidel hospodářským subjektem.
(65)
Dialog se zúčastněnými stranami se ukázal být zásadní pro dosažení cílů společné rybářské politiky. Vzhledem k rozdílným podmínkám ve vodách Unie a větší regionalizaci společné rybářské politiky je třeba, aby poradní sbory umožnily v rámci provádění společné rybářské politiky využívat znalosti a zkušenosti všech zúčastněných stran.
(66)
S ohledem na zvláštní charakter nejvzdálenějších regionů, akvakultury, trhů a Černého moře je vhodné pro každou tuto oblast vytvořit nový poradní sbor.
(67)
Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy, pokud jde o přijetí opatření pro zachování zdrojů doprovázející některé povinnosti členských států v oblasti životního prostředí, přizpůsobení povinnosti vykládky za účelem souladu s mezinárodními závazky Unie, rozšíření povinnosti vykládky na další druhy prostřednictvím procesu regionalizace, přijetí zvláštních plánu výmětů prostřednictvím procesu regionalizace, přijetí výjimek de minimis z povinnosti vykládky, jestliže nebylo přijato žádné jiné prováděcí opatření pro uvedenou povinnost, a stanovení podrobností ohledně fungování poradních sborů. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(68)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o dočasná opatření k odvrácení vážné hrozby pro ochranu biologických mořských zdrojů, režim vstupu a výstupu při řízení loďstva a pro zaznamenávání, formát a předávání údajů pro rejstřík rybářského loďstva Unie. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (16).
(69)
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení jeho cílů.
(70)
Rozhodnutí Rady 2004/585/ES (17) by mělo být zrušeno, jakmile vstoupí v platnost odpovídající pravidla podle tohoto nařízení.
(71)
Z důvodu množství a významu změn, které mají být provedeny, by nařízení (ES) č. 2371/2002 mělo být zrušeno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Společná rybářská politika se vztahuje na:
a)
zachování, biologických mořských zdrojů a řízení rybolovu a loďstev, jež tyto zdroje využívají;
b)
v souvislosti s opatřeními v oblasti tržních a finančních opatření na podporu provádění společné rybářské politiky: na biologické sladkovodní zdroje, akvakulturu a na zpracování a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh.
2. Společná rybářská politika se vztahuje na činnosti uvedené v odstavci 1, pokud jsou prováděny:
a)
na území členských států, na které se vztahuje Smlouva;
b)
ve vodách Unie, včetně činností prováděných rybářskými plavidly plujícími pod vlajkou třetích zemí nebo v těchto zemích registrovanými;
c)
rybářskými plavidly Unie mimo vody Unie; nebo
d)
státními příslušníky členských států, aniž je dotčena prvořadá odpovědnost státu vlajky.
Článek 2
Cíle
1. Společná rybářská politika musí zajistit, aby činnosti v oblasti rybolovu a akvakultury byly dlouhodobě udržitelné z hlediska životního prostředí a byly řízeny způsobem, jenž je v souladu s cíli dosáhnout přínosů v hospodářské a sociální oblasti a v oblasti zaměstnanosti a přispět k dostupnosti dodávek potravin.
2. Společná rybářská politika musí uplatňovat přístup předběžné opatrnosti v oblasti řízení rybolovu a jejím účelem je zajistit, aby využívání živých biologických mořských zdrojů obnovilo a zachovalo stavy lovených druhů nad úrovněmi, které mohou poskytnout maximální udržitelný výnos.
K dosažení cíle postupné obnovy a zachování rybích populací na úrovních biomasy schopných poskytnout maximální udržitelný výnos bude pokud možno postupně a přírůstkově dosaženo míry využití pro maximální udržitelný výnos do roku 2015 a pro všechny populace nejpozději do roku 2020.
3. Společná rybářská politika musí provádět ekosystémový přístup k řízení rybolovu, aby zajistila, že nepříznivé dopady rybolovných činností na mořský ekosystém budou minimalizovány, a musí se snažit zajistit, aby při činnostech v oblasti akvakultury a rybolovu nedocházelo ke zhoršování mořského prostředí.
4. Společná rybářská politika musí přispívat ke shromažďování vědeckých údajů.
5. Společná rybářská politika musí zejména:
a)
postupně v jednotlivých případech a se zohledněním nejlepšího dostupného vědeckého poradenství odstranit výměty zamezením případným nežádoucím úlovkům a jejich co nejvýraznějším možným snížením a postupným zajištěním vykládání úlovků;
b)
v případě nutnosti co nejlépe využít nežádoucí úlovky, aniž by se zároveň vytvořil trh s takovými úlovky, které nedosahují minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů;
c)
zajistit podmínky pro hospodářsky životaschopné a konkurenceschopné rybolovné a zpracovatelské odvětví a činnosti na pevnině související s rybolovem;
d)
stanovit opatření pro přizpůsobení rybolovné kapacity loďstev úrovním rybolovných práv, které jsou v souladu s odstavcem 2, s cílem provozovat hospodářsky životaschopná loďstva bez nadměrného využívání biologických mořských zdrojů;
e)
podporovat rozvoj udržitelných činností Unie v oblasti akvakultury s cílem přispět k zajišťování dodávek a zabezpečení potravin a zaměstnanosti;
f)
přispívat k přiměřené životní úrovni pro ty, kdo závisejí na rybolovných činnostech s ohledem na pobřežní rybolov a sociálně ekonomické aspekty;
g)
přispívat k účinnému a transparentnímu vnitřnímu trhu s produkty rybolovu a akvakultury a přispívat k zajištění rovných podmínek pro produkty rybolovu a akvakultury uváděné na trh v Unii;
h)
zohlednit zájmy spotřebitelů i producentů;
i)
podpořit pobřežní rybolovné činnosti při zohlednění sociálně ekonomických aspektů;
j)
zajistit soulad s právními předpisy Unie v oblasti životního prostředí, zejména s cílem dosáhnout dobrého stavu prostředí do roku 2020 podle čl. 1 odst. 1 směrnice 2008/56/ES, a rovněž s dalšími politikami Unie.
Článek 3
Zásady řádné správy
Společná rybářská politika se musí řídit následujícími zásadami řádné správy:
a)
jasné vymezení odpovědností na úrovni Unie a na regionální, vnitrostátní a místní úrovni;
b)
zohlednění regionálních zvláštností prostřednictvím regionalizovaného přístupu;
c)
stanovení opatření v souladu s nejlepším dostupným vědeckým poradenstvím;
d)
dlouhodobý náhled;
e)
efektivita administrativních nákladů;
f)
vhodné zapojení zúčastněných stran, zejména poradních sborů, ve všech fázích od vypracování po provádění opatření;
g)
prvořadá odpovědnost státu vlajky;
h)
soulad s ostatními politikami Unie.
i)
využívání posouzení dopadů podle potřeby;
j)
soudržnost mezi vnitřním a vnějším rozměrem společné rybářské politiky;
k)
transparentnost při zpracovávání údajů v souladu se stávajícími právními požadavky, s patřičným respektováním soukromého života, ochranou osobních údajů a pravidel důvěrnosti; dostupnost údajů pro příslušné vědecké subjekty, jiné subjekty se zájmem o vědecké poznatky nebo řízení a další vymezené konečné uživatele.
Článek 4
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„vodami Unie“ vody spadající pod svrchovanost nebo do jurisdikce členských států s výjimkou vod přiléhajících k územím uvedeným v příloze II Smlouvy;
2)
„biologickými mořskými zdroji“ dostupné a dosažitelné živé mořské vodní druhy, včetně anadromních a katadromních druhů během jejich života v moři;
3)
„biologickými sladkovodními zdroji“ dostupné a dosažitelné živé sladkovodní druhy;
4)
„rybářským plavidlem“ jakékoli plavidlo vybavené pro účely obchodního využívání mořských biologických zdrojů nebo pastí na tuňáka obecného.
5)
„rybářským plavidlem Unie“ rybářské plavidlo plující pod vlajkou členského státu a zapsané v Unii;
6)
„vstupem do rybářského loďstva“ rozumí zápis rybářského plavidla do rejstříku rybářských plavidel členského státu;
7)
„maximálním udržitelným výnosem“ nejvyšší teoretický vyvážený výnos, který je možné nepřetržitě v průměru získávat z populace za stávajících průměrných environmentálních podmínek, aniž by byl významně narušen proces reprodukce;
8)
„přístupem předběžné opatrnosti v oblasti řízení rybolovu“ v souladu s článkem 6 dohody OSN o rybích populacích přístup, podle kterého by nedostatek příslušných vědeckých údajů neměl být důvodem k odložení nebo nepřijetí řídicích opatření pro zachování cílových druhů, přidružených nebo závislých druhů a necílových druhů a jejich životního prostředí;
9)
„ekosystémovým přístupem k řízení rybolovu“ integrovaný přístup k řízení rybolovu v rámci ekologicky účelných hranic, který usiluje o řízení využívání přírodních zdrojů s ohledem na rybolov a jiné lidské činnosti, při zachování jak biologického bohatství, tak biologických procesů nezbytných k ochraně složení, struktury a fungování stanovišť příslušného ekosystému, a při zohlednění poznatků i nejistých údajů o biotických, abiotických a lidských složkách ekosystémů;
10)
„výměty“ úlovky, které se vracejí zpět do moře;
11)
„rybolovem s malým dopadem“ používání selektivních rybolovných postupů, jež mají nízký škodlivý dopad na mořské ekosystémy nebo se případně vyznačují nízkými hodnotami emisí z paliv;
12)
„selektivním rybolovem“ rybolov pomocí rybolovných metod či zařízení, jež v průběhu rybolovu umožňují cíleně lovit organismy podle jejich velikosti a druhu a umožňují, aby necílové druhy nebyly loveny nebo aby byly bez újmy vráceny zpět do moře;
13)
„mírou úmrtnosti způsobenou rybolovem“ míra, v níž se v daném období v rámci rybolovné činnosti odloví z populace biomasa nebo jedinci;
14)
„populací“ biologické mořské zdroje, které se vyskytují v dané oblasti řízení;
15)
„omezením odlovu“ podle potřeby buď množstevní omezení úlovků populace ryb nebo skupiny populací ryb během daného období, pokud se na tyto populace ryb nebo skupiny populací ryb vztahuje povinnost vykládky, nebo množstevní omezení vykládek populace ryb nebo skupiny populací ryb během daného období, na které se povinnost vykládky nevztahuje;
16)
„referenčními body pro zachování“ hodnoty parametrů rybí populace (jako je biomasa nebo míra úmrtnosti způsobená rybolovem) používané při řízení rybolovu, například pokud jde o přijatelnou úroveň biologického rizika nebo požadovanou úroveň výnosu;
17)
„minimální referenční velikostí pro zachování zdrojů“ velikost žijících mořských vodních druhů stanovená právními předpisy Unie s přihlédnutím k dospělosti, pod kterou se uplatňují omezení nebo pobídky zaměřené na zamezování odlovu v rámci rybolovné činnosti; tato velikost v příslušných případech nahrazuje minimální velikost při vykládce;
18)
„populací v rámci bezpečných biologických limitů“ populace, u níž je vysoce pravděpodobné, že její odhadovaná biomasa reprodukující se populace na konci předchozího roku je nad hranicí referenčního bodu biomasy (Blim) a její odhadovaná míra úmrtnosti způsobená rybolovem v předchozím roce je pod hranicí referenčního bodu míry úmrtnosti způsobené rybolovem (Flim);
19)
„ochranou“ preventivní opatření, jejichž cílem je zabránit nežádoucím situacím;
20)
„technickým opatřením“ opatření, které stanoví podmínky používání a strukturu lovných zařízení a omezení přístupu do rybolovných oblastí, a tím reguluje druhové a velikostní složení úlovků a dopady na části ekosystémů v důsledku rybolovných činností;
21)
„intenzitou rybolovu“ součin kapacity a činnosti rybářského plavidla; pro skupinu plavidel součet intenzit rybolovu všech plavidel ve skupině;
22)
„členským státem s přímým zájmem na řízení“ členský stát, jehož zájem se zakládá na rybolovných právech nebo rybolovu prováděném ve výlučné hospodářské zóně dotčeného členského státu nebo - ve Středozemním moři - na tradičním rybolovu na volném moři;
23)
„převoditelnými koncesemi k rybolovu“ odvolatelné nároky uživatele na konkrétní část rybolovných práv přidělených členskému státu nebo stanovených v plánech řízení přijatých členským státem v souladu s článkem 19 nařízení Rady (ES) č. 1967/2006 (18), které může držitel převést;
24)
„rybolovnou kapacitou“ prostornost plavidla v GT (hrubá prostornost) a jeho výkon v kW (kilowatty), jak jsou definovány v článcích 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 2930/86 (19);
25)
„akvakulturou“ pěstování nebo chov vodních organismů za použití postupů určených ke zvýšení produkce těchto organismů nad přirozenou kapacitu životního prostředí, přičemž tyto organismy zůstávají po dobu pěstování nebo chovu majetkem fyzické nebo právnické osoby až do doby svého sběru a po tuto dobu;
26)
„licencí k rybolovu“ licence ve smyslu čl. 4 bodu 9 nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 (20);
27)
„oprávněním k rybolovu“ oprávnění ve smyslu čl. 4 bodu 10 nařízení (ES) č. 1224/2009;
28)
„rybolovnou činností“ vyhledávání ryb, nahazování, kladení, vlečení a vytahování lovného zařízení, naložení úlovku na palubu, překládka, uchovávání na palubě, zpracovávání na palubě, přemísťování, umísťování do klecí, výkrm a vykládka ryb a produktů rybolovu;
29)
„produkty rybolovu“ vodní organismy vzešlé z jakékoli rybolovné činnosti nebo produkty z nich získané;
30)
„hospodářským subjektem“ fyzická nebo právnická osoba, která provozuje nebo vlastní jakýkoli podnik vykonávající jakékoli činnosti související s jakoukoli fází produkce, zpracování, uvádění na trh, distribuce a maloobchodního prodeje produktů rybolovu a akvakultury;
31)
„závažným porušením předpisů“ porušení, které je jako takové definováno příslušnými právními předpisy Unie, včetně čl. 42 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 (21) a čl. 90 odst. 1 nařízení (ES) č. 1224/2009;
32)
„konečným uživatelem vědeckých údajů“ subjekt se zájmem o vědeckou analýzu údajů v odvětví rybolovu pro účely výzkumu nebo řízení;
33)
„přebytky přípustného odlovu“ ta část přípustného odlovu, již pobřežní stát neodloví, takže celková míra využívání jednotlivých populací zůstává pod úrovněmi, které umožňují samoobnovu, a populace lovených druhů jsou udržovány nad požadovanými úrovněmi stanovenými na základě nejlepšího dostupného vědeckého poradenství;
34)
„produkty akvakultury“ vodní organismy v jakémkoli stadiu svého životního cyklu vzešlé z jakékoli činnosti akvakultury nebo produkty z nich získané;
35)
„biomasou reprodukující se populace“ odhad hmotnosti ryb konkrétní populace, které se v určenou dobu reprodukují, včetně samců i samiček a ryb, které se rozmnožují živorodým způsobem;
36)
„smíšeným rybolovem“ rybolov, v němž se vyskytuje více druhů a při němž je pravděpodobné, že dojde ve stejné rybolovné operaci k odlovu různých druhů;
37)
„dohodami o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu“ mezinárodní dohody uzavřené s třetím státem za účelem získání přístupu do vod a ke zdrojům s cílem udržitelně využívat určitou část přebytku mořských biologických zdrojů výměnou za finanční kompenzaci od Unie, která může zahrnovat odvětvovou podporu;
2. Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto zeměpisné definice zeměpisných oblastí:
a)
„Severním mořem“ se rozumí oblasti ICES (22) IIIa a IV;
b)
„Baltským mořem“ se rozumí oblasti ICES IIIb, IIIc a IIId;
c)
„severozápadními vodami“ se rozumí oblasti ICES V (vyjma Va a v případě Vb pouze vody Unie), VI a VII;
d)
„jihozápadními vodami“ se rozumí oblasti ICES VIII, IX a X (vody v okolí Azor) a oblasti CECAF (23) 34.1.1, 34.1.2 a 34.2.0 (vody v okolí Madeiry a Kanárských ostrovů);
e)
„Středozemním mořem“ se rozumí mořské vody Středozemního moře na východ od 5°36′ západní délky;
f)
„Černým mořem“ zeměpisná podoblast GFCM definovaná v usnesení GFCM/33/2009/2.
ČÁST II
PŘÍSTUP DO VOD
Článek 5
Obecná pravidla pro přístup do vod
1. Rybářská plavidla Unie musí mít rovný přístup do vod a ke zdrojům ve všech jiných vodách Unie, než jsou vody uvedené v odstavcích 2 a 3, s výhradou opatření přijatých podle části III.
2. Členské státy jsou do 31. prosince 2022 oprávněny ve vodách do 12 námořních mil od základních linií, které jsou pod jejich svrchovaností nebo jurisdikcí, omezit rybolov na rybářská plavidla, která tradičně působí v těchto vodách z přístavů na přilehlém pobřeží,. Tímto oprávněním nejsou dotčena pravidla pro rybářská plavidla Unie, která plují pod vlajkou jiných členských států v rámci stávajících sousedských vztahů mezi členskými státy, a opatření uvedená v příloze I, která pro každý členský stát stanoví zeměpisné oblasti v rámci pobřežních pásem jiných členských států, kde se tyto činnosti provozují, a druhy, kterých se tyto činnosti týkají. Členské státy informují Komisi o omezeních zavedených podle tohoto odstavce.
3. Ve vodách do 100 námořních mil od základních linií nejvzdálenějších regionů Unie podle čl. 349 prvního pododstavce Smlouvy jsou dotyčné členské státy oprávněny do 31. prosince 2022 omezit rybolov na plavidla zapsaná v přístavech těchto území. Výjimku tvoří plavidla Unie, která tradičně loví v těchto vodách, pokud tato plavidla nepřekračují tradičně používanou intenzitu rybolovu. Členské státy informují Komisi o omezeních zavedených podle tohoto odstavce.
4. Opatření, která se použijí po uplynutí platnosti úprav stanovených v odstavcích 2 a 3, budou přijata do 31. prosince 2022.
ČÁST III
OPATŘENÍ PRO ZACHOVÁNÍ A UDRŽITELNÉ VYUŽÍVÁNÍ BIOLOGICKÝCH MOŘSKÝCH ZDROJŮ
HLAVA I
Opatření pro zachování zdrojů
Článek 6
Obecná ustanovení
1. Unie přijme opatření pro zachování zdrojů uvedená v článku 7 za účelem splnění cílů společné rybářské politiky, které spočívají v zachování a udržitelném využívání biologických mořských zdrojů, jak jsou stanoveny v článku 2.
2. Při uplatňování tohoto nařízení Komise konzultuje příslušné poradní orgány a příslušné vědecké subjekty. Opatření pro zachování zdrojů se přijímají s přihlédnutím k dostupnému vědeckému, technickému a ekonomickému poradenství, včetně zpráv vypracovaných Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství (VTHVR) a jinými poradními orgány, poradenství poskytnutého poradními sbory a společných doporučení členských států podle článku 18.
3. Členské státy mohou navzájem spolupracovat pro účely přijetí opatření podle článků 11, 15 a 18.
4. Členské státy navzájem koordinují svou činnost před přijetím vnitrostátních opatření podle čl. 20 odst. 2.
5. V konkrétních případech, zejména pokud jde o oblast Středomoří, mohou být členské státy zmocněny přijímat právně závazné akty v oblasti společné rybářské politiky, včetně opatření pro zachování zdrojů. Podle potřeby se použije článek 18.
Článek 7
Druhy opatření pro zachování zdrojů
1. Opatření pro zachování a udržitelné využívání biologických mořských zdrojů mohou kromě jiného zahrnovat:
a)
víceleté plány podle článků 9 a 10;
b)
cíle pro zachování a udržitelné využívání populací a související opatření pro minimalizaci dopadu rybolovu na mořské prostředí;
c)
opatření pro přizpůsobení rybolovné kapacity rybářských plavidel dostupným rybolovným právům;
d)
pobídky, včetně pobídek hospodářské povahy, jako jsou rybolovná práva, s cílem podpořit postupy při rybolovu, které přispívají k selektivnějšímu rybolovu, zamezení případným nežádoucím úlovkům a jejich co nejvýraznějšímu možnému snížení a k rybolovu s nízkým dopadem na mořský ekosystém a rybolovné zdroje;
e)
opatření ke stanovení a přidělení rybolovných práv;
f)
opatření za účelem plnění cílů stanovených v článku 15;
g)
minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů;
h)
pilotní projekty týkající se alternativních způsobů řízení rybolovu a lovných zařízení, které zvyšují selektivitu nebo minimalizují negativní dopad rybolovných činností na mořské prostředí;
i)
opatření nezbytná pro dodržení povinností podle právních předpisů Unie týkajících se životního prostředí přijatá podle článku 11;
j)
technická opatření uvedená v odstavci 2.
2. Technická opatření mohou zahrnovat mimo jiné:
a)
vlastnosti lovných zařízení a pravidla týkající se jejich používání;
b)
specifikace týkající se konstrukce lovných zařízení, včetně:
i)
úprav nebo doplňkových zařízení na zlepšení selektivity nebo pro minimalizaci negativního dopadu na ekosystém;
ii)
úprav nebo doplňkových zařízení ke snížení vedlejších úlovků ohrožených, bezprostředně ohrožených a chráněných druhů a ke snížení dalších nežádoucích úlovků;
c)
omezení nebo zákaz používání určitých lovných zařízení a provádění rybolovných činností v určitých oblastech nebo obdobích;
d)
požadavky na rybářská plavidla na ukončení činnosti ve vymezené oblasti po vymezenou minimální dobu za účelem ochrany dočasných nahromadění ohrožených druhů, ryb ve tření, ryb pod minimální referenční velikostí pro zachování zdrojů a jiných zranitelných mořských zdrojů;
e)
konkrétní opatření na minimalizaci negativního dopadu rybolovných činností na biologickou rozmanitost moří a mořské ekosystémy, včetně opatření pro zamezení případným nežádoucím úlovkům a jejich co nejvýraznějšímu možnému snížení;
Článek 8
Zřízení oblastí na obnovu rybích populací
1. Unie při patřičném zohlednění stávajících oblastí ochrany usiluje o zřízení chráněných oblastí na základě jejich biologické citlivosti, včetně oblastí, kde je jasně prokázána vysoká koncentrace ryb pod úrovní minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů, a oblastí tření ryb. V takových oblastech mohou být rybolovné činnosti omezeny nebo zakázány s cílem přispět k zachování živých vodních zdrojů a mořských ekosystémů. Unie i nadále poskytuje dodatečnou ochranu stávajícím biologicky citlivým oblastem.
2. Pro tyto účely členské státy určí, je-li to možné, vhodné oblasti, které mohou tvořit součást soudržné sítě, a popřípadě vypracují společná doporučení v souladu s čl. 18 odst. 7, aby umožnily Komisi předložit návrh v souladu se Smlouvou.
3. Komise může být v rámci víceletého plánu zmocněna zřídit takové biologicky citlivé chráněné oblasti. Použije se čl. 18 odst. 1 až 6. Komise pravidelně podává Evropskému parlamentu a Radě zprávy o chráněných oblastech.
HLAVA II
Zvláštní opatření
Článek 9
Zásady a cíle víceletých plánů
1. Víceleté plány se přijímají prioritně na základě vědeckého, technického a hospodářského poradenství a obsahují opatření pro zachování zdrojů za účelem obnovy a zachování stavů rybích populací nad úrovněmi, které jsou schopny poskytnout maximální udržitelný výnos v souladu s čl. 2 odst. 2.
2. V případech, kdy z důvodu nedostatečných údajů není možné určit cíle související s maximálním udržitelným výnosem podle čl. 2 odst. 2, víceleté plány stanoví opatření na základě přístupu předběžné opatrnosti, která zajistí přinejmenším srovnatelný stupeň zachování příslušných populací.
3. Víceleté plány se vztahují buď:
a)
na jednotlivé druhy; nebo
b)
v případě smíšeného rybolovu nebo tam, kde jsou dynamiky populací navzájem propojeny, na rybolov využívající několik populací v příslušné zeměpisné oblasti, s ohledem na znalosti ohledně vzájemného působení mezi rybími populacemi, rybolovem a mořskými ekosystémy.
4. Opatření, která mají být zahrnuta do víceletých plánů, jakož i harmonogram jejich provádění, jsou úměrná zamýšleným účelům a cílům a stanovenému časovému horizontu. Před zahrnutím opatření do víceletých plánů bude zohledněn jejich pravděpodobný hospodářský a sociální dopad.
5. Víceleté plány mohou obsahovat konkrétní cíle pro zachování druhů a opatření založená na ekosystémovém přístupu s cílem řešit konkrétní problémy smíšeného rybolovu ve vztahu k dosahování cílů stanovených v čl. 2 odst. 2 pro směs populací, na které se plán vztahuje, pokud vědecké poradenství naznačuje, že zvýšení selektivity není dosažitelné. Pokud je to nutné, víceletý plán zahrne zvláštní alternativní opatření pro zachování zdrojů pro některé z populací, na které se vztahuje, na základě ekosystémového přístupu.
Článek 10
Obsah víceletých plánů
1. Víceletý plán případně a aniž jsou dotčeny příslušné pravomoci podle Smlouvy, zahrnuje:
a)
oblast působnosti z hlediska populací, rybolovu a oblasti, na které bude víceletý plán uplatňován;
b)
cíle, které jsou slučitelné s cíli stanovenými v článku 2 a s příslušnými ustanoveními článků 6 a 9;
c)
vyčíslitelné cíle, jako jsou míra úmrtnosti způsobená rybolovem nebo biomasa reprodukující se populace;
d)
jasné časové rámce pro dosažení vyčíslitelných cílů;
e)
referenční body pro zachování zdrojů slučitelné s cíli stanovenými v článku 2;
f)
cíle pro opatření pro zachování zdrojů a technická opatření, která je třeba přijmout za účelem dosažení cílů stanovených v článku 15, a opatření určená k zamezení nebo co nejvýraznějšímu snížení nežádoucích úlovků;
g)
ochranná opatření, která mají zajistit splnění vyčíslitelných cílů, jakož i nápravná opatření, jsou-li zapotřebí, a to i v situacích, kde zhoršující se kvalita nebo dostupnost a údajů ohrožují udržitelnost dané populace.
2. Víceletý plán může rovněž zahrnovat:
a)
jiná opatření pro zachování zdrojů, zejména opatření s cílem postupně odstranit výměty s ohledem na nejlepší dostupné vědecké poradenství nebo minimalizovat nepříznivý dopad rybolovu na ekosystém, která budou případně upřesněna v souladu s článkem 18;
b)
vyčíslitelné ukazatele pro pravidelné monitorování a hodnocení pokroku v dosažení cílů víceletého plánu;
c)
popřípadě konkrétní cíle pro sladkovodní část životního cyklu anadromních a katadromních druhů;
3. Víceletý plán stanoví, že po počátečním hodnocení ex-post dojde k revizi plánu, zejména s cílem zohlednit změny ve vědeckém poradenství.
Článek 11
Opatření pro zachování zdrojů nezbytná pro dodržení povinností vyplývajících z právních předpisů Unie v oblasti životního prostředí
1. Členské státy jsou zmocněny přijímat opatření pro zachování zdrojů, která nemají vliv na rybářská plavidla jiných členských států a která jsou použitelná ve vodách spadajících pod jejich svrchovanost nebo do jejich jurisdikce a jsou nutná pro účely plnění jejich povinností podle čl. 13 odst. 4 směrnice 2008/56/ES, článku 4 směrnice 2009/147/ES nebo článku 6 směrnice 92/43/EHS, pokud jsou tato opatření slučitelná s cíli podle článku 2 tohoto nařízení, splňují cíle příslušného právního předpisu Unie, k jehož provádění jsou určeny, a jsou alespoň tak přísná jako stávající opatření stanovená v právních předpisech Unie.
2. Pokud se členský stát (dále jen "členský stát, který daný proces zahájil") domnívá, že je zapotřebí přijmout opatření za účelem dodržení povinností uvedených v odstavci 1, a jiné členské státy mají přímý zájem na řízení rybolovu dotčeného těmito opatřeními, je Komisi svěřena pravomoc přijmout na žádost taková opatření prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 46. Pro tyto účely se použije čl. 18 odst. 1 až 4 a 6 obdobně.
3. Členský stát, který daný proces zahájil, poskytne Komisi a ostatním členským státům s přímým zájmem na řízení relevantní informace o požadovaných opatřeních, včetně odůvodnění, vědeckých podkladů a podrobností o praktickém provedení a prosazování. Členský stát, který daný proces zahájil, a ostatní členské státy s přímým zájmem na řízení mohou předložit společné doporučení podle čl. 18 odst. 1 do šesti měsíců ode dne poskytnutí dostatečných informací. Komise zohlední veškerá dostupná vědecká poradenství a přijme daná opatření ve lhůtě tří měsíců ode dne přijetí kompletní žádosti.
Pokud se na společném doporučení, které má být předloženo Komisi v souladu s prvním pododstavcem, všechny státy neshodnou ve lhůtě uvedené tamtéž nebo pokud se má za to, že společné doporučení není v souladu s požadavky stanovenými v odstavci 1, může Komise předložit návrh v souladu se Smlouvou.
4. Odchylně od odstavce 3, není-li k dispozici společné doporučení uvedené v odstavci 3, může Komise přijmout opatření v naléhavých případech. Opatření, která mají být přijata v naléhavých případech, jsou omezena na opatření, bez nichž by bylo ohroženo dosažení cílů souvisejících se zavedením opatření pro zachování zdrojů v souladu se směrnicemi uvedenými v odstavci 1 a záměry daného členského státu.
5. Opatření uvedená v odstavci 4 se použijí nejdéle po dobu 12 měsíců, již lze prodloužit o další období 12 měsíců, pokud nadále přetrvávají podmínky stanovené v uvedeném odstavci.
6. Komise napomáhá spolupráci mezi dotčeným členským státem a ostatními členskými státy s přímým zájmem na řízení dotčeného rybolovu v rámci procesu provádění a prosazování opatření přijatých podle odstavců 2, 3 a 4.
Článek 12
Opatření Komise v případě vážného ohrožení biologických mořských zdrojů
1. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, pokud jde o doložené vážné ohrožení zachování biologických mořských zdrojů nebo mořského ekosystému, může Komise na základě odůvodněné žádosti členského státu nebo z vlastního podnětu přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty platné po dobu nejvýše šesti měsíců postupem podle čl. 47 odst. 3 s cílem zmírnit uvedené ohrožení.
2. Členský stát oznámí žádost uvedenou v odstavci 1 současně Komisi, ostatním členským státům a dotčeným poradním sborům. Ostatní členské státy a poradní sbory mohou předložit písemné připomínky do sedmi pracovních dnů od přijetí oznámení. Komise rozhodne do patnácti pracovních dnů od obdržení žádosti uvedené v odstavci 1.
3. Předtím, než skončí původní období platnosti okamžitě použitelného prováděcího aktu přijatého podle odstavce 1 obsahujícího naléhavé opatření, může Komise, jsou-li splněny podmínky podle odstavce 1, přijmout okamžitě použitelný prováděcí akt, kterým se prodlužuje platnost tohoto naléhavého opatření na dobu nejvýše 6 měsíců s okamžitým účinkem. Tyto prováděcí akty se přijímají postupem podle čl. 47 odst. 3.
Článek 13
Naléhavá opatření členských států
1. Na základě důkazů o vážném ohrožení zachování biologických mořských zdrojů nebo mořského ekosystému v souvislosti s rybolovnými činnostmi ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci členského státu, které vyžaduje okamžitý zásah, může tento členský stát přijmout naléhavá opatření ke zmírnění ohrožení. Taková opatření musí být v souladu s cíli stanovenými v článku 2 a nesmí být méně přísná než opatření stanovená ve stávajících opatřeních podle právních předpisů Unie. Taková opatření se použijí po dobu nejdéle tří měsíců.
2. Pokud by naléhavá opatření, která má členský stát přijmout, mohla mít vliv na rybářská plavidla jiných členských států, přijmou se tato opatření pouze po konzultaci s Komisí, dotčenými členskými státy a příslušnými poradními sbory ohledně návrhu opatření, který se předkládá s důvodovou zprávu. Pro účely takových konzultací může konzultující členský stát stanovit přiměřenou lhůtu pro konzultaci, která však nesmí být kratší než jeden měsíc.
3. Pokud má Komise za to, že opatření přijaté podle tohoto článku není v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 1, může s výhradou uvedení relevantních důvodů požádat, aby dotčený členský stát toto opatření pozměnil nebo zrušil.
Článek 14
Zamezení nežádoucím úlovkům a jejich snižování
1. Pro usnadnění zavedení povinnosti vykládky všech úlovků v rámci příslušného rybolovu v souladu s článkem 15 (dále jen "povinnost vykládky") mohou členské státy provádět pilotní projekty založené na nejlepším dostupném vědeckém poradenství a zohledňující stanoviska příslušných poradních sborů, s cílem zevrubně posoudit všechny použitelné metody pro zamezení nežádoucím úlovkům, jejich snižování a odstranění v rámci určitého rybolovu.
2. Členské státy mohou vytvořit „atlas výmětů“ zachycující úroveň výmětů v každém druhu rybolovu, na nějž se vztahuje čl. 15 odst. 1.
Článek 15
Povinnost vykládky
1. Všechny druhy úlovků podléhajících omezení odlovů a ve Středozemním moři i druhy úlovků podléhajících minimální velikosti stanovené v příloze III nařízení (ES) č. 1967/2006, ulovené během rybolovných činností ve vodách Unie nebo rybářskými plavidly Unie mimo vody Unie ve vodách, které nespadají pod svrchovanost nebo jurisdikci třetích zemí, v rámci níže uvedených druhů rybolovu a zeměpisných oblastí, musí být vyloveny a uchovávány na palubě rybářských plavidel a zaznamenány, vyloženy a případně započítány do příslušných kvót, s výjimkou případů, kdy se používají jako živá návnada, v souladu s tímto časovým rámcem:
a)
nejpozději od 1. ledna 2015:
-
drobný pelagický rybolov (tj. rybolov makrely obecné, sledě obecného, kranase obecného, tresky modravé, drsnatce obecného, sardele obecné, stříbrnice evropské, sardinky obecné, šprota obecného);
-
pelagický rybolov velkých druhů, (tj. rybolov tuňáka obecného, mečouna obecného, tuňáka křídlatého, tuňáka velkookého, marlína modrého a plachetníka bílého);
-
komerční rybolov (zejména rybolov huňáčka severního, smačkovitých a tresky Esmarkovy);
-
rybolov lososa obecného v Baltském moři;
b)
nejpozději od 1. ledna 2015 v případě druhů charakteristických pro daný rybolov a nejpozději od 1. ledna 2017 v případě všech ostatních druhů v rámci rybolovu ve vodách Unie Baltského moře, pokud jde o druhy podléhající omezení odlovu kromě druhů uvedených pod písmenem a);
c)
nejpozději od 1. ledna 2016 v případě druhů charakteristických pro daný rybolov a nejpozději od 1. ledna 2019 v případě všech ostatních druhů:
i)
Severní moře
-
rybolov tresky obecné, tresky jednoskvrnné, tresky bezvousé, tresky tmavé;
-
rybolov humra severského;
-
rybolov jazyka obecného a platýse velkého;
-
rybolov štikozubce obecného;
-
rybolov garnáta severního;
ii)
Severozápadní vody
-
rybolov tresky obecné, tresky jednoskvrnné, tresky bezvousé, tresky tmavé;
-
rybolov humra severského;
-
rybolov jazyka obecného a platýse velkého;
-
rybolov štikozubce obecného;
iii)
Jihozápadní vody
-
rybolov humra severského;
-
rybolov jazyka obecného a platýse velkého;
-
rybolov štikozubce obecného;
iv)
jiné druhy rybolovu druhů podléhajících omezení odlovu;
d)
nejpozději od 1. ledna 2017 v případě druhů charakteristických pro daný rybolov a nejpozději od 1. ledna 2019 v případě všech ostatních druhů v rámci rybolovu neuvedeného v písmenu a) ve Středozemním moři, v Černém moři a ve všech dalších vodách Unie a vodách mimo Unii, jež nespadají pod svrchovanost nebo jurisdikci třetích zemí.
2. Odstavcem 1 nejsou dotčeny mezinárodní závazky Unie. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 46 za účelem provedení takových mezinárodních závazků v právu Unie, a to zejména včetně výjimek z povinnosti vykládky podle tohoto článku.
3. Pokud se všechny členské státy s přímým zájmem na řízení určitého rybolovu dohodnou, že by se povinnost vykládky měla vztahovat na jiné druhy, než které jsou uvedeny v odstavci 1, mohou předložit společné doporučení za účelem rozšíření uplatňování povinnosti vykládky na tyto další druhy. Pro tyto účely se obdobně použije čl. 18 odst. 1 až 6. V případě předložení takového společného doporučení je Komisi svěřena pravomoc přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 46 obsahující tato opatření.
4. Povinnost vykládky uvedená v odstavci 1 se nepoužije na:
a)
druhy, jejichž rybolov je zakázán a které jsou jako takové určeny v právním aktu Unie přijatém v oblasti společné rybářské politiky;
b)
druhy, u kterých vědecké podklady prokazují vysoké míry přežití, přičemž se zohledňují charakteristiky lovného zařízení, rybolovných postupů a ekosystému;
c)
úlovky, na něž se vztahují výjimky de minimis.
5. Podrobnosti pro provádění povinnosti vykládky uvedené v odstavci 1 se uvedou ve víceletých plánech uvedených v článcích 9 a 10 a případně se dále vymezí v souladu s článkem 18, včetně:
a)
zvláštních ustanovení ohledně rybolovu nebo druhů, na které se vztahuje povinnost vykládky uvedená v odstavci 1;
b)
specifikace výjimek z povinnosti vykládky pro druhy uvedené v odst. 4 písm. b);
c)
ustanovení o výjimkách de minimis až do 5 % celkových ročních úlovků všech druhů podléhajících povinnosti vykládky uvedené v odstavci 1. Výjimky de minimis se použijí v těchto případech:
(i)
je vědecky prokázáno, že zvýšení selektivity lze velmi těžko dosáhnout; nebo
(ii)
je třeba zamezit nepřiměřeným nákladům na zacházení s nežádoucími úlovky u takových lovných zařízení, kde nežádoucí úlovky na jedno lovné zařízení nepředstavují více než určitý procentuální podíl celkového ročního odlovu tímto zařízením, který bude stanoven ve víceletém plánu.
Úlovky podle tohoto písmene se nezapočítávají do příslušných kvót, ale všechny tyto úlovky musí být v plném rozsahu zaznamenány.
Po dobu přechodného období čtyř let je procento celkových ročních úlovků podle tohoto písmene zvýšeno:
i)
o dva procentní body v prvních dvou letech platnosti povinnosti vykládky úlovků; a
ii)
o jeden procentní bod v následujících dvou letech;
d)
ustanovení o dokumentaci úlovků;
e)
případné stanovení minimálních referenčních velikostí pro zachování zdrojů v souladu s odstavcem 10.
6. Pokud není pro daný rybolov přijat žádný víceletý plán ani plán řízení podle článku 18 nařízení (ES) č. 1967/2006, je Komisi svěřena pravomoc přijímat, a to podle článku 18 tohoto nařízení, akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 46 tohoto nařízení, jimiž dočasně a pro období nepřevyšující tři roky stanoví zvláštní plán výmětů obsahující podrobnosti uvedené v odst. 5 písm. a) až e) tohoto článku. Členské státy mohou spolupracovat v souladu s článkem 18 tohoto nařízení při vypracování tohoto plánu, aby Komise pak přijala uvedené akty nebo aby předložila návrh v souladu s řádným legislativním postupem.
7. Pokud nejsou za účelem upřesnění výjimky de minimis uvedené v odst. 4 písm. c) přijata žádná opatření ani ve víceletém plánu přijatém podle odstavce 5 ani ve zvláštním plánu výmětů přijatém podle odstavce 6, přijme Komise akt v přenesené pravomoci v souladu s článkem 46, jímž stanoví výjimku de minimis, která s výhradou podmínek uvedených v odst. 5 písm. c) bodu i) nebo ii) není vyšší než 5 % celkových ročních úlovků všech druhů, na něž se vztahuje povinnost vykládky podle odstavce 1. Tato výjimka de minimis se přijme tak, aby platila ode dne použití příslušné povinnosti vykládky.
8. Odchylně od povinnosti započítat úlovky do příslušných kvót v souladu s odstavcem 1, úlovky druhů podléhajících povinnosti vykládky, které přesahují rámec kvót příslušných populací, nebo úlovky druhů, k nimž daný členský stát nemá žádné kvóty, mohou být odečteny od kvóty cílových druhů za podmínky, že nepřesahují 9 % kvóty cílových druhů. Toto ustanovení platí pouze v případě, že populace necílových druhů se nachází v bezpečných biologických mezích.
9. V případě populací, na něž se vztahuje povinnost vykládky, mohou členské státy využívat meziroční flexibilitu až do výše 10 % povolených vykládek. Za tímto účelem členský stát může povolit vykládku dodatečných množství populace, na níž se vztahuje povinnost vykládky, pokud tato množství nepřesahují 10 % kvóty přidělené tomuto členskému státu. Použije se článek 105 nařízení (ES) 1224/2009.
10. Může být stanovena minimální referenční velikost pro zachování zdrojů s cílem zajistit ochranu nedospělých mořských organismů.
11. U druhů podléhajících povinnosti vykládky podle odstavce 1 se využití úlovků druhů pod úrovní minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů omezuje na účely jiné než přímá lidská spotřeba, zejména na rybí moučku, rybí tuk, krmiva pro zvířata v zájmovém chovu, potravinářské přídatné látky, léčivé přípravky a kosmetické výrobky.
12. U druhů nepodléhajících povinnosti vykládky podle odstavce 1 platí, že úlovky druhů pod úrovní minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů nejsou uchovávány na palubě, ale okamžitě se vracejí do moře.
13. Za účelem sledování plnění povinnosti vykládky členské státy zajistí podrobnou a přesnou dokumentaci všech rybářských výjezdů a přiměřenou kapacitu a prostředky, jako pozorovatele, kamerové systémy (CCTV) a jiné prostředky. Členské státy tak respektují zásadu efektivity a proporcionality.
Článek 16
Rybolovná práva
1. Rybolovná práva přidělená členským státům zajistí každému členskému státu relativní stabilitu rybolovu pro každou populaci ryb nebo druh rybolovu. Při rozdělování nových rybolovných práv budou zohledněny zájmy každého členského státu.
2. Při zavedení povinnosti vykládky pro určitou rybí populaci jsou rybolovná práva stanovena s ohledem na to, že ze způsobu stanovení rybolovných práv na základě vykládky se přešlo na způsob stanovení těchto práv na základě úlovků, neboť v prvním roce i v dalších letech již u dané populace nebudou povoleny výměty.
3. Pokud z nových vědeckých podkladů vyplývá, že rybolovná práva stanovená pro určitou populaci jsou ve značném rozporu se současným stavem dané populace, členské státy s přímým zájmem na řízení mohou Komisi předložit odůvodněnou žádost, aby předložila návrh na zmírnění tohoto rozporu při dodržení cílů uvedených v čl. 2 odst. 2.
4. Rybolovná práva se stanoví v souladu s cíli stanovenými v čl. 2 odst. 2 a v souladu s vyčíslitelnými cíli, časovými rámci a rozpětími stanovenými v souladu s čl. 9 odst. 2 a čl. 10 odst. 1 písm. b) a c).
5. Opatření ke stanovení a přidělení rybolovných práv, která jsou k dispozici třetím zemím ve vodách Unie, se zavedou v souladu se Smlouvou.
6. Každý členský stát rozhodne o způsobu, jakým mohou být rybolovná práva, která mu byla přidělena a na která se nevztahuje systém převoditelných rybolovných koncesí, přidělena rybářským plavidlům plujícím pod jeho vlajkou, například vytvořením individuálních rybolovných práv. Uvědomí Komisi o metodě přidělování.
7. Při přidělování rybolovných práv týkajících se smíšeného rybolovu členské státy zohlední pravděpodobné složení úlovků plavidel účastnících se takového rybolovu.
8. Členské státy si mohou poté, co informují Komisi, vzájemně vyměnit všechna rybolovná práva, která jim byla přidělena, nebo jejich část.
Článek 17
Kritéria pro přidělování rybolovných práv členským státům
Členské státy při přidělování rybolovných práv, která mají k dispozici podle článku 16, uplatňují transparentní a objektivní kritéria, včetně kritérií environmentální, sociální a ekonomické povahy. Používaná kritéria mohou mimo jiné zahrnovat dopad rybolovu na životní prostředí, dosavadní dodržování předpisů, přínos pro místní hospodářství a dosavadní objemy úlovků. V rámci rybolovných práv, která jim byla přidělena, se členské státy vynasnaží poskytovat pobídky rybářským plavidlům, jež používají selektivní lovná zařízení nebo rybolovné postupy s menším dopadem na životní prostředí, například s menší spotřebou energie či menší mírou poškození přírodních stanovišť.
HLAVA III
Regionalizace
Článek 18
Regionální spolupráce v oblasti opatření pro zachování zdrojů
1. Pokud byla Komise nadána pravomocí, a to též prostřednictvím víceletého plánu stanoveného podle článků 9 a 10 nebo v případech uvedených v článku 11 a čl. 15 odst. 6, přijmout opatření prostřednictvím aktů v přenesené působnosti nebo prováděcích aktů, týkající se opatření Unie pro zachování zdrojů vztahujících se na příslušnou zeměpisnou oblast, členské státy s přímým zájmem na řízení, jehož se tato opatření dotýkají se mohou ve lhůtě stanovené v příslušném opatření pro zachování zdrojů nebo víceletém plánu dohodnout na předložení společných doporučení za účelem splnění cílů stanovených v příslušných opatřeních Unie pro zachování zdrojů nebo víceletých plánech nebo zvláštních plánech výmětů. Komise nepřijme žádné takové akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty, dokud neskončí lhůta pro předložení společných doporučení členských států.
2. Pro účely odstavce 1 členské státy s přímým zájmem na řízení, jehož se opatření uvedená v odstavci 1dotýkají, spolupracují navzájem na formulaci společných doporučení. Rovněž konzultují příslušný poradní sbor či sbory. Komise usnadňuje spolupráci mezi členskými státy a pokud je to nutné, zajišťuje mimo jiné možnost získat vědecký příspěvek od příslušných vědeckých subjektů.
3. Je-li předloženo společné doporučení podle odstavce 1, může Komise přijmout taková opatření prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů za předpokladu, že uvedené doporučení je slučitelné s příslušnými opatřeními pro zachování zdrojů nebo s víceletým plánem.
4. Pokud se příslušné opatření pro zachování zdrojů použije na konkrétní rybí populaci sdílenou s třetími zeměmi a řízenou mnohostrannými organizacemi pro rybolov nebo podle dvoustranných či mnohostranných dohod, Unie se vynasnaží dohodnout s příslušnými partnery nutná opatření pro dosažení cílů stanovených v článku 2.
5. Členské státy zajistí, aby společná doporučení k opatřením pro zachování zdrojů, která mají být přijata podle odstavce 1, byla založena na nejlepším dostupném vědeckém poradenství a splňovala všechny tyto požadavky:
a)
byla v souladu s cíli stanovenými v článku 2;
b)
byla v souladu s oblastí působnosti a cíli příslušných opatření Unie pro zachování zdrojů;
c)
byla v souladu s oblastí působnosti a účinně plnila záměry a vyčíslitelné cíle stanovené v příslušném víceletém plánu;
d)
nebyla méně přísná než opatření stanovená v právních předpisech Unie.
6. Pokud se všem členským státům nepodaří dohodnout se na společných doporučeních, která mají být předložena Komisi podle odstavce 1 ve stanovené lhůtě, nebo pokud nejsou společná doporučení k opatřením pro zachování zdrojů považována za slučitelná se záměry a vyčíslitelnými cíli příslušných opatření pro zachování zdrojů, Komise může předložit návrh vhodných opatření v souladu se Smlouvou.
7. Kromě případů uvedených v odstavci 1 mohou členské státy mající přímý zájem na řízení rybolovu ve vymezené zeměpisně oblasti rovněž vypracovat společná doporučení určená Komisi ohledně opatření, která má Komise navrhnout nebo přijmout.
8. Jako doplňující či alternativní způsob regionální spolupráce budou členské státy opatřením Unie pro zachování zdrojů pro příslušnou zeměpisnou oblast, zejména víceletým plánem stanoveným podle článků 9 a 10, zmocněny přijmout ve stanovené lhůtě opatření, jimiž dané opatření pro zachování zdrojů dále upřesní. Dotyčné členské státy při přijímání těchto opatření úzce spolupracují. Odstavce 2, 4 a 5 tohoto článku se použijí obdobně. Komise je do spolupráce zapojena a její připomínky jsou zohledněny. Členské státy přijmou svá příslušná vnitrostátní opatření pouze tehdy, pokud se na obsahu těchto opatření dohodnou všechny dotčené členské státy. Pokud se Komise domnívá, že opatření členského státu nesplňuje podmínky stanovené v příslušném opatření pro zachování zdrojů, může dotyčný členský stát vyzvat ke změně či zrušení uvedeného opatření, přičemž uvede příslušné důvody.
HLAVA IV
Vnitrostátní opatření
Článek 19
Opatření členských států platná pro rybářská plavidla plující pod jejich vlajkou nebo pro osoby usazené na jejich území
1. Členský stát může přijmout opatření pro zachování populací ryb ve vodách Unie pod podmínkou, že tato opatření splňují všechny tyto požadavky:
a)
vztahují se pouze na rybářská plavidla plující pod vlajkou tohoto členského státu nebo v případě rybolovných činností, které nejsou prováděny rybářským plavidlem, na osoby usazené na té části jeho území, na kterou se vztahuje Smlouva;
b)
jsou v souladu s cíli stanovenými v článku 2;
c)
nejsou méně přísná než opatření stanovená v právních předpisech Unie.
2. Členský stát informuje za účelem kontroly další dotčené členské státy o ustanoveních přijatých podle odstavce 1.
3. Členské státy zpřístupní veřejnosti informace týkající se opatření přijatých v souladu s tímto článkem.
Článek 20
Opatření členského státu v pásmu 12 námořních mil
1. Členský stát může přijmout nediskriminační opatření pro zachování a řízení populací ryb a udržení nebo zlepšení stavu mořského ekosystému z hlediska ochrany v pásmu 12 námořních mil od svých základních linií za předpokladu, že Unie nepřijala opatření, která řeší otázky zachování a řízení zdrojů výslovně pro danou oblast nebo která řeší konkrétně problém označený dotčeným členským státem. Opatření členského státu musí být v souladu s cíli stanovenými v článku 2 a nesmí být méně přísná než opatření stanovená v právních předpisech Unie.
2. Pokud by opatření, která má členský stát přijmout k zachování a řízení zdrojů, mohla mít vliv na rybářská plavidla jiných členských států, musí být tato opatření přijata teprve poté, co jsou Komise, dotčené členské státy a příslušné poradní sbory konzultovány o návrhu těchto opatření, který obsahuje důvodovou zprávu, z níž také vyplývá, že tato opatření nejsou diskriminační. Pro účely takových konzultací může konzultující členský stát stanovit přiměřenou lhůtu, která však nesmí být kratší než dva měsíce.
3. Členské státy zpřístupní veřejnosti příslušné informace týkající se opatření přijatých v souladu s tímto článkem.
4. Pokud má Komise za to, že opatření přijaté podle tohoto článku není v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 1, může s výhradou uvedení relevantních důvodů požádat, aby dotčený členský stát příslušné opatření pozměnil nebo zrušil.
ČÁST IV
ŘÍZENÍ RYBOLOVNÉ KAPACITY
Článek 21
Stanovení systémů převoditelných koncesí k rybolovu
Členské státy mohou zavést systém převoditelných koncesí k rybolovu. Členské státy mající takový systém zřídí a vedou rejstřík převoditelných koncesí k rybolovu.
Článek 22
Úprava a řízení rybolovné kapacity
1. Členské státy zavedou opatření, kterými se postupně upraví rybolovná kapacita jejich loďstva s ohledem na jejich rybolovná práva, s přihlédnutím ke směru vývoje a na základě nejlepšího vědeckého poradenství, za účelem dosažení stabilní a trvalé vyváženosti mezi nimi.
2. V zájmu dosažení cíle uvedeného v odstavci 1 členské státy zašlou Komisi každoročně do 31. května zprávu o vyváženosti mezi rybolovnou kapacitou svého loďstva a svými rybolovnými právy. Pro usnadnění společného přístupu v rámci Unie se tato zpráva vyhotoví v souladu se společnými pokyny, které může Komise vypracovat s uvedením příslušných technických, sociálních a ekonomických parametrů.
Zprávy obsahují roční hodnocení kapacity vnitrostátního loďstva a všech skupin loďstva příslušného členského státu. Cílem zpráv je zjistit nadměrnou strukturální kapacitu podle skupin a odhadnout dlouhodobou ziskovost podle skupin. Tyto zprávy se zpřístupní veřejnosti.
3. Pokud jde o hodnocení podle odst. 2 druhého pododstavce, členské státy při svých analýzách vycházejí z vyváženosti mezi rybolovnou kapacitou svých loďstev a svými rybolovnými právy. Pro loďstva působící v nejvzdálenějších regionech a pro plavidla působící výlučně ve vodách mimo Unii se vypracují samostatná hodnocení.
4. Pokud hodnocení jasně prokáže, že rybolovná kapacita není účinně vyvážena s rybolovnými právy, členský stát připraví a uvede ve své zprávě akční plán pro skupiny loďstva se zjištěnou nadměrnou strukturální kapacitou. Akční plán stanoví cíle úpravy a nástroje na dosažení vyváženosti a jasný časový rámec pro jeho provedení.
Komise každý rok vypracuje pro Evropský parlament a Radu zprávu o výše uvedené vyváženosti rybolovné kapacity loďstev členských států a jejich rybolovných práv v souladu s pokyny uvedenými v odst. 2 prvním pododstavci. Zpráva zahrnuje akční plány uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce. První zpráva se předloží do 31. března 2015.
Pokud nedojde k předložení příslušné zprávy podle odstavce 2 nebo k provedení akčního plánu uvedeného v prvním pododstavci tohoto odstavce, může to mít za následek úměrné pozastavení nebo přerušení příslušné finanční pomoci Unie takovému členskému státu pro investice do jedné nebo více skupin loďstva v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
5. Výstup z loďstva s poskytnutím veřejné podpory se povoluje pouze tehdy, pokud mu předcházelo odebrání licence k rybolovu a oprávnění k rybolovu.
6. Rybolovná kapacita odpovídající rybářským plavidlům staženým s veřejnou podporou se nenahrazuje.
7. Členské státy zajistí, že ode dne 1. ledna 2014. rybolovná kapacita jejich loďstev nikdy nepřesáhne stropy rybolovné kapacity stanovené v příloze II.
Článek 23
Režim vstupu a výstupu
1. Členské státy řídí vstupy do svých loďstev a výstupy z nich tak, aby byl vstup nové kapacity do loďstva bez veřejné podpory vyrovnán předcházejícím stažením alespoň stejně velkého podílu kapacity.
2. Komise může přijmout prováděcí akty stanovící prováděcí pravidla k tomuto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 47 odst. 2.
3. Do 30. prosince 2018 Komise vyhodnotí fungování režimu vstupu a výstupu s ohledem na měnící se vazbu mezi kapacitou loďstva a plánovanými rybolovnými právy, a případně navrhne změnu tohoto režimu.
Článek 24
Rejstříky rybářských loďstev
1. Členské státy zaznamenávají u rybářských plavidel Unie plujících pod jejich vlajkou údaje o majitelích, vlastnostech a lovných zařízeních plavidla a o jeho činnosti, které jsou nezbytné pro řízení opatření stanovených v rámci tohoto nařízení.
2. Členské státy předloží údaje uvedené v odstavci 1 Komisi.
3. Komise vede rejstřík rybářského loďstva Unie obsahující údaje, které získá podle odstavce 2. Poskytne veřejnosti přístup k rejstříku rybářského loďstva Unie, přičemž zároveň zajistí, aby osobní údaje byly odpovídajícím způsobem chráněny.
4. Komise přijme prováděcí akty, v nichž stanoví technické provozní požadavky pro zaznamenávání, formát a způsob předávání údajů uvedených v odstavcích 1, 2 a 3. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 47 odst. 2.
ČÁST V
VĚDECKÁ ZÁKLADNA PRO ŘÍZENÍ RYBOLOVU
Článek 25
Požadavky na údaje pro řízení rybolovu
1. Členské státy v souladu s pravidly přijatými v oblasti shromažďování údajů shromažďují biologické, environmentální, technické a sociálně ekonomické údaje potřebné pro řízení rybolovu, spravují je a zpřístupňují konečným uživatelům vědeckých údajů, včetně subjektů, které určí Komise. Získávání a správa těchto údajů jsou způsobilé pro financování z Evropského námořního a rybářského fondu v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020. Tyto údaje umožňují zejména vyhodnocení:
a)
stavu využívaných biologických mořských zdrojů;
b)
úrovně rybolovu a dopadu rybolovných činností na biologické mořské zdroje a na mořské ekosystémy; a
c)
sociálně ekonomické výkonnosti rybolovu, akvakultury a zpracovatelských odvětví ve vodách a mimo vody Unie.
2. Shromažďování, správa a využívání údajů se zakládá na těchto zásadách:
a)
správnost a spolehlivost, jakož i včasné shromažďování,
b)
používání koordinačních mechanismů s cílem zabránit dvojímu shromažďování údajů pro různé účely;
c)
bezpečné uchovávání a ochrana shromážděných údajů v počítačových databázích a jejich případná dostupnost veřejnosti, a to i na souhrnné úrovni, za účelem zajištění důvěrnosti shromážděných údajů;
d)
Komise nebo subjekty určené Komisí mají přístup k vnitrostátním databázím a systémům používaným ke zpracování shromážděných údajů pro účely ověření existence a kvality údajů;
e)
včasná dostupnost příslušných údajů a metodik, jimiž jsou tyto údaje získávány, pro subjekty se zájmem o vědeckou analýzu údajů v odvětví rybolovu pro účely výzkumu nebo řízení, jakož i všem stranám, které o dané údaje projeví zájem, s výjimkou okolností, kdy je podle příslušných právních předpisů Unie požadována ochrana a důvěrnost;
3. Členské státy každoročně předloží Komisi zprávu o provádění svých vnitrostátních programů shromažďování údajů a zveřejní ji.
Komise posoudí výroční zprávu o shromažďování údajů po konzultaci se svým vědeckým poradním orgánem a případně příslušnými regionálními organizacemi pro řízení rybolovu, v nichž je Unie smluvní stranou nebo pozorovatelem, jakož i s příslušnými mezinárodními vědeckými subjekty.
4. Členské státy zajistí vnitrostátní koordinaci shromažďování a správy vědeckých údajů pro řízení rybolovu, včetně sociálně ekonomických údajů. Za tímto účelem určí národního zpravodaje a organizují každoročně vnitrostátní koordinační zasedání. Komise je informována o vnitrostátních koordinačních činnostech a je zvána na koordinační zasedání.
5. Členské státy koordinují v úzké spolupráci s Komisí své činnosti shromažďování údajů s ostatními členskými státy ve stejném regionu a vyvíjejí veškeré úsilí o koordinaci svých činností s třetími zeměmi se svrchovaností nebo jurisdikcí nad vodami ve stejném regionu.
6. Shromažďování, správa a využívání údajů se provádí nákladově efektivním způsobem.
7. Pokud členský stát údaje včas neshromažďuje nebo neposkytuje konečným uživatelům, může to mít za následek úměrné pozastavení nebo přerušení příslušné finanční pomoci Unie tomuto členskému státu v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
Článek 26
Konzultace vědeckých subjektů
Komise konzultuje příslušné vědecké subjekty. Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství je případně konzultován, pokud jde o záležitosti týkající se zachování a řízení živých mořských zdrojů včetně biologických, hospodářských, environmentálních, sociálních a technických hledisek. Při konzultaci vědeckých subjektů se zohledňuje řádné hospodaření s veřejnými prostředky, s cílem zabránit zdvojování činnosti těchto subjektů.
Článek 27
Výzkum a vědecké poradenství
1. Členské státy provádějí programy pro výzkum a inovace v odvětví rybolovu a akvakultury. V úzké spolupráci s Komisí a případně při zapojení příslušných poradních sborů koordinují s dalšími členskými státy své programy zaměřené na výzkum, inovace a vědecké poradenství v odvětví rybolovu v kontextu rámců Unie pro výzkum a inovace. Tyto činnosti jsou způsobilé pro financování z rozpočtu Unie v souladu s příslušnými právními akty Unie.
2. Členské státy za účasti příslušných zúčastněných stran, při použití kromě jiného dostupných finančních zdrojů Unie a prostřednictvím vzájemné koordinace zajistí dostupnost příslušných kompetencí a lidských zdrojů, které mají být zapojeny do vědeckého poradenského procesu.
ČÁST VI
VNĚJŠÍ POLITIKA
Článek 28
Cíle
1. Za účelem zajištění udržitelného využívání, řízení a zachování biologických mořských zdrojů a mořského prostředí udržuje Unie vnější vztahy v oblasti rybolovu v souladu se svými mezinárodními závazky a politickými cíli a s cíli a zásadami uvedenými v článcích 2 a 3.
2. Unie zejména
a)
aktivně podporuje rozvoj vědeckých poznatků a poradenství a přispívá k němu;
b)
zdokonaluje politickou soudržnost iniciativ Unie, zejména s ohledem na činnosti v oblasti životního prostředí, obchodu a rozvoje, a posiluje důslednost opatření přijatých v rámci rozvojové spolupráce a vědeckotechnické a hospodářské spolupráce;
c)
přispívá k udržitelným rybolovným činnostem, které jsou hospodářsky životaschopné, a podporuje zaměstnanost v rámci Unie;
d)
zajišťuje, aby rybolovné činnosti Unie mimo unijní vody byly založeny na stejných zásadách a normách, jaké existují v platných právních předpisech Unie v oblasti společné rybářské politiky, a podporuje rovné podmínky pro hospodářské subjekty Unie vůči jiným hospodářským subjektům třetích zemí;
e)
na všech mezinárodních fórech prosazuje a podporuje opatření nezbytná k vymýcení nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu;
f)
podporuje vznik a posilování kontrolních výborů regionálních organizací pro řízení rybolovu, pravidelné nezávislé kontroly plnění a příslušná nápravná opatření, včetně účinných a odrazujících sankcí, které je třeba provádět transparentním a nediskriminačním způsobem;
3. Ustanoveními této části nejsou dotčena konkrétní ustanovení mezinárodních dohod přijatá podle článku 218 Smlouvy.
HLAVA I
Mezinárodní organizace pro rybolov
Článek 29
Činnosti Unie v mezinárodních organizacích pro rybolov
1. Unie aktivně podporuje činnosti mezinárodních organizací zabývajících se rybolovem, včetně regionálních organizací pro řízení rybolovu, a přispívá k těmto činnostem.
2. Postoje Unie v mezinárodních organizacích zabývajících se rybolovem a v regionálních organizacích pro řízení rybolovu jsou založeny na nejlepším dostupném vědeckém poradenství, aby bylo zajištěno řízení rybolovných zdrojů v souladu s cíli stanovenými v článku 2, zejména v odstavci 2 a odst. 5 písm. c) uvedeného článku. Unie usiluje o vedoucí postavení při posilování výkonnosti regionálních organizací pro řízení rybolovu s cílem umožnit jim lépe chránit a řídit mořské živé zdroje v rámci jejich působnosti.
3. Unie aktivně podporuje vypracování spravedlivého a transparentního systému přidělování rybolovných práv.
4. Unie podporuje spolupráci mezi jednotlivými regionálními organizacemi pro řízení rybolovu, soulad mezi jejich příslušnými regulačními rámci a rozvoj vědeckých poznatků a poradenství, aby zajistila, že jejich doporučení jsou založena na tomto vědeckém poradenství.
Článek 30
Dodržování mezinárodních ustanovení
Unie, mimo jiné prostřednictvím Evropské agentury pro kontrolu rybolovu (dále jen „agentura“), spolupracuje s třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi zabývajícími se rybolovem, včetně regionálních organizací pro řízení rybolovu, s cílem posílit dodržování opatření, zejména opatření pro potírání nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, aby se zajistilo přísné dodržování opatření přijatých těmito mezinárodními organizacemi.
HLAVA II
Dohody o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu
Článek 31
Zásady a cíle dohod o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu
1. Dohody o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu s třetími zeměmi stanoví rámec správy v právní, environmentální, hospodářské a sociální oblasti pro rybolovné činnosti prováděné rybářskými plavidly Unie ve vodách třetích zemí.
Tyto rámce mohou zahrnovat:
a)
rozvoj a podporu nezbytných vědeckých a výzkumných institucí;
b)
kapacity pro sledování, kontrolu a dohled;
c)
další prvky budování kapacit, které se týkají rozvoje politiky udržitelného rybolovu v dané třetí zemi.
2. Za účelem zajištění udržitelného využívání přebytků biologických mořských zdrojů Unie usiluje o to, aby dohody o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu se třetími zeměmi byly oboustranným přínosem pro Unii i dotčenou třetí zemi, včetně místního obyvatelstva a odvětví rybolovu dané země, a aby přispívaly k pokračování činnosti loďstev Unie a zaměřovaly se na získávání přiměřeného podílu z dostupného přebytku, v souladu se zájmy loďstev Unie.
3. Aby bylo zajištěno, že se na plavidla Unie provádějící rybolov v rámci dohod o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu vztahovaly podobné normy, jaké se vztahují na rybářská plavidla Unie provádějící rybolov ve vodách Unie, se Unie vynasnaží zahrnout do dohod o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu příslušná ustanovení o povinnosti vykládky ryb a produktů rybolovu.
4. Rybářská plavidla Unie loví pouze přebytky přípustného odlovu v souladu s čl. 62 odst. 2 a 3 Úmluvy UNCLOS, určené jasným a transparentním způsobem na základě nejlepšího dostupného vědeckého poradenství a výměny příslušných informací mezi Unií a danou třetí zemí o celkové intenzitě rybolovu dotčených populací ze strany všech loďstev. Pokud jde o tažné populace ryb a vysoce stěhovavé rybí populace, určení zdrojů, k nimž se umožní přístup, by mělo náležitě zohledňovat vědecká posouzení provedená na regionální úrovni, jakož i opatření na zachování a řízení přijatá příslušnými regionálními organizacemi pro řízení rybolovu.
5. Rybářská plavidla Unie mohou působit ve vodách třetí země, s níž existuje platná dohoda o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu, pouze pokud mají oprávnění k rybolovu, které bylo vydáno v souladu s uvedenou dohodou;
6. Unie zajistí, aby dohody o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu zahrnovaly ustanovení týkající se dodržování demokratických zásad a lidských práv, které představuje zásadní prvek těchto dohod.
Tyto dohody rovněž v nejvyšším možném rozsahu zahrnují:
a)
ustanovení, které zakazuje udělit různým loďstvům lovícím v těchto vodách výhodnější podmínky, než jsou podmínky poskytnuté hospodářským subjektům Unie, včetně podmínek týkajících se zachování, rozvoje a řízení zdrojů, nebo finanční ujednání a poplatky a práva vztahující se na vydávání oprávnění k rybolovu;
b)
ustanovení o výlučnosti týkající se pravidla uvedeného v odstavci 5.
7. Na úrovni Unie je vyvíjeno úsilí o monitorování činností rybářských plavidel Unie, která působí ve vodách třetích zemí mimo rámec dohod o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu.
8. Členské státy zajistí, aby rybářská plavidla Unie plující pod jejich vlajkou a působící mimo vody Unie byla schopna poskytovat podrobnou a přesnou dokumentaci o všech rybolovných a zpracovatelských činnostech.
9. Oprávnění k rybolovu podle odstavce 5 se neuděluje plavidlu, které bylo vyňato z rejstříku rybářského loďstva Unie a následně do něj bylo do 24 měsíců opět zapsáno, ledaže majitel tohoto plavidla poskytl příslušným orgánům členského státu vlajky veškeré údaje nezbytné k určení toho, že v uvedeném období bylo plavidlo provozováno způsobem, který je plně v souladu s normami, které se vztahují na plavidla plující pod vlajkou některého členského státu Unie.
Kromě toho musí být stanoveno, že pokud stát, který plavidlu v době, kdy je odhlášeno z rejstříku Unie, umožní plout pod jeho vlajkou, je podle právních předpisů Unie označen jakožto nespolupracující stát, pokud jde o boj proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu, jeho potírání a odstranění, nebo jakožto stát, který umožňuje neudržitelné využívání živých mořských zdrojů, rybolovné činnosti tohoto plavidla ustanou a majitel přijme bezprostřední opatření na odhlášení plavidla z rejstříku uvedeného státu.
10. Komise zajistí nezávislá hodnocení každého protokolu k dohodě o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu ex ante a ex post a zpřístupní je Evropskému parlamentu a Radě v dostatečném předstihu, než předloží Radě doporučení týkající se zmocnění k zahájení jednání ohledně nástupnického protokolu. Shrnutí těchto hodnocení se zpřístupní veřejnosti.
Článek 32
Finanční pomoc
1. Unie poskytne prostřednictvím dohod o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu třetím zemím finanční pomoc s cílem:
a)
nést část nákladů na přístup k rybolovným zdrojům ve vodách třetí země; část nákladů na přístup k rybolovným zdrojům, které mají být vynaloženy ze strany unijních majitelů plavidel, musí být stanovena pro každou dohodu o partnerství v oblasti rybolovu nebo protokol k ní a musí být spravedlivá, nediskriminační a přiměřená přínosům zajištěným přístupovými podmínkami;
b)
stanovit rámec správy včetně vytvoření a zachování potřebných vědeckých a výzkumných institucí, podporovat konzultační procesy v rámci zájmových skupin a kapacity určené ke sledování, kontrole a dozoru a další prvky budování kapacit, které souvisí s rozvojem politiky udržitelného rybolovu prováděné třetí zemí. Tato finanční pomoc je podmíněna dosažením konkrétních výsledků a doplňuje rozvojové projekty a programy uskutečňované v dané třetí zemi a je s nimi v souladu.
2. Finanční pomoc pro odvětvovou podporu je v rámci každé dohody o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu oddělena od plateb za přístup k rybolovným zdrojům. Jako podmínku pro platby v rámci finanční pomoci vyžaduje Unie dosažení konkrétních výsledků a pečlivě sleduje pokrok.
HLAVA III
Řízení populací společného zájmu
Článek 33
Zásady a cíle řízení populací společného zájmu pro Unii a třetí země a dohody o výměně a společném řízení
1. Pokud jsou populace společného zájmu využívány i třetími zeměmi, Unie spolupracuje s těmito třetími zeměmi s cílem zajistit, aby tyto populace byly řízeny udržitelným způsobem slučitelným s tímto nařízením, zejména s cílem stanoveným v čl. 2 odst. 2. Není-li dosaženo formální dohody, Unie vynaloží veškeré úsilí k dosažení společných ujednání o rybolovu těchto populací s cílem umožnit udržitelné řízení, zejména pokud jde o cíl uvedený v čl. 2 odst. 2, a podpořit tak rovné podmínky pro hospodářské subjekty v Unii.
2. V zájmu zajištění udržitelného využívání populací sdílených se třetími zeměmi a zaručení stability rybolovných činností svých loďstev usiluje Unie v souladu s Úmluvou UNCLOS o sjednání dvoustranných nebo mnohostranných dohod se třetími zeměmi, jejichž cílem je společné řízení populací, včetně případného stanovení přístupu do vod a ke zdrojům a podmínek tohoto přístupu, harmonizace opatření pro zachování zdrojů a výměny rybolovných práv.
ČÁST VII
AKVAKULTURA
Článek 34
Podpora udržitelné akvakultury
1. Komise stanoví nezávazné strategické směry Unie v oblasti společných priorit a cílů pro rozvoj udržitelných činností v oblasti akvakultury s cílem podpořit udržitelnost a přispět k zabezpečení a dodávkám potravin, růstu a zaměstnanosti. Tyto strategické směry zohlední příslušné výchozí pozice a rozdílné podmínky v rámci celé Unie a utvoří základ pro víceleté národní strategické plány a zaměří se na:
a)
zvýšení konkurenceschopnosti odvětví akvakultury a podporu jeho rozvoje a inovace;
b)
snížení administrativní zátěže a dosažení toho, aby provádění právních předpisů Unie bylo účinnější a lépe reagovalo na potřeby zúčastněných stran;
c)
podporu hospodářské činnosti;
d)
diverzifikaci a zlepšení kvality života v pobřežních a vnitrozemských oblastech;
e)
začlenění činností v oblasti akvakultury do územního plánování mořských, pobřežních a vnitrozemských oblastí.
2. Členské státy stanoví víceletý vnitrostátní strategický plán pro rozvoj činností v oblasti akvakultury na svých územích nejpozději do 30. června 2014.
3. Víceletý národní strategický plán zahrnuje cíle členského státu a opatření a časové rozvrhy potřebné k jejich dosažení.
4. Víceleté národní strategické plány se zaměří zejména na:
a)
zjednodušení správních postupů, zejména co se týče hodnocení a studií dopadu a udělování licencí;
b)
přiměřenou jistotu pro hospodářské subjekty v odvětví akvakultury v souvislosti s přístupem k vodám a prostoru;
c)
ukazatele environmentální, hospodářské a sociální udržitelnosti;
d)
hodnocení jiných možných přeshraničních vlivů, zejména na biologické mořské zdroje a mořské ekosystémy v sousedních členských státech;
e)
vytvoření synergií mezi vnitrostátními výzkumnými programy a navázání spolupráce mezi průmyslem a vědeckou obcí;
f)
podpora konkurenční výhody udržitelných potravin vysoké jakosti;
g)
podpora postupů a výzkumu v odvětví akvakultury s cílem zvýšit pozitivní účinky na životní prostředí a zdroje ryb a snížit negativní dopady, včetně snížení tlaku na rybí populace používané k výrobě krmiva a zvýšení účinného využívání zdrojů.
5. Členské státy si vyměňují informace a osvědčené postupy prostřednictvím otevřené metody koordinace vnitrostátních opatření obsažených ve víceletých vnitrostátních strategických plánech.
6. Komise podpoří výměnu informací a osvědčených postupů mezi členskými státy a usnadní koordinaci vnitrostátních opatření uvedených ve víceletém vnitrostátním strategickém plánu.
ČÁST VIII
SPOLEČNÁ ORGANIZACE TRHŮ
Článek 35
Cíle
1. Zavádí se společná organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury (dále jen „společná organizace trhů“), která:
a)
přispěje k dosažení cílů stanovených v článku 2, a zejména k udržitelnému využívání živých biologických mořských zdrojů;
b)
umožní odvětví rybolovu a akvakultury uplatňovat společnou rybářskou politiku na příslušné úrovni;
c)
posílí konkurenceschopnost odvětví rybolovu a akvakultury Unie, zejména producentů;
d)
zlepší transparentnost a stabilitu trhů, zejména pokud jde o hospodářské poznatky a porozumění unijním trhům s produkty rybolovu a akvakultury v rámci celého dodavatelského řetězce, zajistí vyváženější rozdělení přidané hodnoty v celém dodavatelském řetězci odvětví, zlepší informovanost spotřebitelů a zvýší povědomí, a to prostřednictvím oznámení nebo označení poskytujících srozumitelné informace;
e)
přispěje k zajištění rovných podmínek pro všechny produkty uváděné na trh v Unii podporou udržitelného využívání rybolovných zdrojů.
f)
přispěje k zajištění rozmanitých dodávek produktů rybolovu a akvakultury pro spotřebitele;
g)
poskytne spotřebitelům ověřitelné a správné informace týkající se původu produktu a způsobu jeho produkce, zejména prostřednictvím etiket a štítků.
2. Společná organizace trhů se použije na produkty rybolovu a akvakultury uvedené v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (24), které jsou uváděny na trh v Unii.
3. Společná organizace trhů zahrnuje zejména:
a)
organizaci odvětví, včetně opatření ke stabilizaci trhu;
b)
plány produkce a uvádění na trh organizací producentů v oblasti rybolovu a akvakultury;
c)
společné obchodní normy;
d)
informovanost spotřebitelů.
ČÁST IX
KONTROLA A PROSAZOVÁNÍ
Článek 36
Cíle
1. Dodržování pravidel společné rybářské politiky musí být zajišťováno účinným režimem Unie pro kontrolu rybolovu, včetně boje proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu.
2. Kontrola a prosazování společné rybářské politiky jsou založeny na následujících zásadách a zahrnují:
a)
globální, integrovaný a společný přístup;
b)
spolupráci a koordinaci mezi členskými státy, Komisí a Evropskou agenturou pro kontrolu rybolovu;
c)
efektivitu nákladů a proporcionalitu;
d)
používání účinných moderních technologií kontroly pro dostupnost a kvalitu údajů o rybolovu;
e)
rámec Unie pro kontrolu, inspekci a prosazování;
f)
strategii zohledňující míru rizika zaměřenou na systematické a automatické křížové kontroly všech dostupných vhodných údajů;
g)
rozvoj kultury dodržování pravidel a spolupráci mezi všemi hospodářskými subjekty a rybáři;
Unie přijme vhodná opatření s ohledem na třetí země, které umožňují neudržitelný rybolov.
3. Členské státy přijmou vhodná opatření k zajištění kontroly, inspekcí a prosazování ve vztahu k činnostem prováděným v rámci společné rybářské politiky, včetně zavedení účinných přiměřených a odrazujících sankcí.
Článek 37
Skupina odborníků pro dodržování pravidel
1. Komise zřídí skupinu odborníků pro dodržování pravidel, jejímž úkolem bude posuzovat, usnadňovat a posilovat provádění a dodržování povinností v rámci režimu Unie pro kontrolu rybolovu.
2. Skupina odborníků pro dodržování pravidel je složena ze zástupců Komise a členských států. Na žádost Evropského parlamentu může Komise vyzvat Evropský parlament, aby vyslal odborníky k účasti na zasedání skupiny odborníků. Skupině odborníků pro dodržování pravidel může napomáhat agentura, která se účastní zasedání v roli pozorovatele.
3. Skupina odborníků zejména:
a)
provádí pravidelný přezkum otázek týkajících se dodržování pravidel a provádění v rámci režimu Unie pro kontrolu rybolovu a identifikuje možné obtíže společného zájmu při provádění pravidel společné rybářské politiky;
b)
poskytuje poradenství týkající se provádění pravidel společné rybářské politiky, včetně stanovení priorit pro finanční pomoc Unie; a
c)
provádí výměnu informací o kontrolních a inspekčních činnostech, včetně boje proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu.
4. Skupina odborníků pravidelně poskytuje Evropskému parlamentu a Radě úplné informace o činnostech v oblasti dodržování pravidel uvedených v odstavci 3.
Článek 38
Pilotní projekty v oblasti nových technologií kontroly a systémů pro správu údajů
Komise a členské státy mohou uskutečňovat pilotní projekty v oblasti nových technologií kontroly a systémů správy údajů.
Článek 39
Příspěvek na náklady kontroly, inspekce, prosazování a shromažďování údajů
Členské státy mohou po svých hospodářských subjektech požadovat, aby přiměřeně přispěly na provozní náklady související s prováděním režimu Unie pro kontrolu rybolovu a shromažďování údajů.
ČÁST X
FINANČNÍ NÁSTROJE
Článek 40
Cíle
Za účelem přispění k dosažení cílů stanovených v článku 2 lze poskytnout finanční pomoc Unie.
Článek 41
Podmínky poskytnutí finanční pomoci pro členské státy
1. Za podmínek, které budou stanoveny v příslušných právních aktech Unie, je finanční pomoc Unie pro členské státy podmíněna dodržováním pravidel společné rybářské politiky ze strany členských států.
2. Nedodržování pravidel společné rybářské politiky členskými státy může mít za následek přerušení nebo pozastavení plateb nebo provedení finanční opravy finanční pomoci Unie poskytované v rámci společné rybářské politiky. Tato opatření jsou přiměřená povaze, závažnosti, délce trvání a opakování nedodržování.
Článek 42
Podmínky finanční pomoci pro hospodářské subjekty
1. Za podmínek, které budou stanoveny v příslušných právních aktech Unie, je finanční pomoc Unie pro hospodářské subjekty podmíněna dodržováním pravidel společné rybářské politiky ze strany hospodářských subjektů.
2. S výhradou zvláštních pravidel, která budou přijata, mají závažná porušení pravidel společné rybářské politiky, kterých se dopustí hospodářské subjekty, za následek dočasný nebo trvalý zákaz přístupu k finanční pomoci Unie nebo snížení finanční pomoci. Tato opatření přijatá členským státem jsou odrazující, účinná a přiměřená povaze, závažnosti, délce trvání a opakování závažných porušení pravidel.
3. Členské státy zajistí, že je finanční pomoc Unie poskytována pouze tehdy, pokud nebyly dotčenému hospodářskému subjektu uloženy žádné sankce za závažná porušení pravidel v období jednoho roku před datem podání žádosti o finanční pomoc Unie.
ČÁST XI
PORADNÍ SBORY
Článek 43
Zřízení poradních sborů
1. Pro každou ze zeměpisných oblastí nebo oblastí působnosti stanovených v příloze III jsou zřízeny poradní sbory s cílem podpořit vyvážené zastoupení všech zúčastněných stran v souladu s čl. 45 odst. 1 a přispět k dosažení cílů stanovených v článku 2.
2. Zejména se v souladu s přílohou III zřizují tyto nové poradní sbory:
a)
poradní sbor pro nejvzdálenější regiony, rozdělený do tří sekcí pro každou z těchto tří mořských oblastí: západní Atlantik, východní Atlantik a Indický oceán;
b)
poradní sbor pro akvakulturu;
c)
poradní sbor pro trhy
d)
poradní sbor pro Černé moře.
3. Každý poradní sbor přijme svůj jednací řád.
Článek 44
Úkoly poradních sborů
1. Komise při uplatňování tohoto nařízení případně konzultuje poradní sbory.
2. Poradní sbory mohou:
a)
předkládat Komisi a dotčeným členským státům doporučení a návrhy ohledně otázek týkajících se řízení rybolovu a sociálně ekonomických aspektů a aspektů souvisejících se zachováním rybolovu a akvakultury. Poradní sbory mohou zejména předkládat doporučení o tom, jak zjednodušit pravidla pro řízení rybolovu;
b)
informovat Komisi a členské státy o problémech týkajících se řízení, sociálně ekonomických aspektů a aspektů týkajících se zachování rybolovu a případně akvakultury v jejich zeměpisné oblasti nebo oblasti působnosti, a navrhovat řešení k překonání těchto problémů;
c)
v úzké spolupráci s vědci přispívat ke shromažďování, předávání a analýze údajů potřebných pro vypracování opatření pro zachování zdrojů.
Je-li záležitost ve společném zájmu dvou nebo více poradních sborů, koordinují své postoje v zájmu přijetí společných doporučení k dané otázce.
3. Poradní sbory se konzultují na základě společného doporučení podle článku 18. Komise a členské státy mohou vést se sbory konzultace, i pokud jde o jiná opatření. Jejich poradenství se zohledňuje. Těmito konzultacemi není dotčena konzultace Vědeckotechnického a hospodářského výboru pro rybářství nebo jiných vědeckých subjektů. Stanoviska poradních sborů mohou být předložena všem dotčeným členským státům a Komisi.
4. Komise a případně dotčené členské státy odpoví do dvou měsíců na každé doporučení, návrh nebo informace, které obdrží podle odstavce 1. Pokud se přijatá konečná opatření liší od stanovisek, doporučení a návrhů poradních sborů obdržených podle odstavce 1, Komise nebo dotčený členský stát uvede podrobné důvody, proč se liší.
Článek 45
Složení, fungování a financování poradních sborů
1. Poradní sbory sestávají z:
a)
organizací zastupujících hospodářské subjekty působící v odvětví rybolovu a případně akvakultury a zástupců odvětví zpracování a uvádění na trh;
b)
ostatních zájmových skupin dotčených společnou rybářskou politikou, jako jsou organizace zabývající se ochranou životního prostředí a spotřebitelské skupiny.
2. Každý poradní sbor se skládá z valné hromady a výkonného výboru, jeho součástí jsou případně sekretariát a pracovní skupiny zabývající se otázkami regionální spolupráce podle článku 18; každý poradní sbor přijímá nezbytná vnitřní zřizovací a organizační opatření.
3. Poradní sbory fungují a jsou financovány, jak je stanoveno v příloze III.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 46, jimiž se stanoví podrobná pravidla fungování poradních sborů.
ČÁST XII
PROCESNÍ USTANOVENÍ
Článek 46
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 11 odst. 2, čl. 15 odst. 2, 3, 6 a 7 a čl. 45 odst. 4 je svěřena Komisi na dobu pěti let ode dne 29. prosince 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 11 odst. 2, čl. 15 odst. 2, 3, 6 a 7 a čl. 45 odst. 4 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý v souladu s čl. 11 odst. 2, čl. 15 odst. 2, 3, 6 a 7 a čl. 45 odst. 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty uvědomí Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 47
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro rybolov a akvakulturu. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko k návrhu prováděcího aktu, který má být přijat podle článku 23, Komise navrhovaný prováděcí akt nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
ČÁST XIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 48
Zrušení a změny
1. Nařízení (ES) č. 2371/2002 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
2. Rozhodnutí 2004/585/ES se zrušuje s účinkem ode dne vstupu v platnost pravidel přijatých podle čl. 45 odst. 4 tohoto nařízení.
3. Článek 5 nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 (25) se zrušuje.
4. Nařízení Rady (ES) č. 639/2004 (26) se zrušuje.
5. V článku 105 nařízení (ES) č. 1224/2009 se vkládá nový odstavec, který zní:
„3a. Odchylně od odstavce 2 a 3 se žádný násobící koeficient nepoužije na úlovky, na něž se vztahuje povinnost vykládky podle článku 15 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 (27), za předpokladu, že rozsah přečerpání v poměru k povolené vykládce nepřesáhne 10 %.
Článek 49
Přezkum
Do 31. prosince 2022 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování společné rybářské politiky.
Článek 50
Výroční zpráva
Komise podává každoročně Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku při dosahování maximálního udržitelného výnosu a o stavu rybích populací co nejdříve po přijetí ročního nařízení Rady, kterým se stanoví rybolovná práva pro plavidla Unie ve vodách Unie a v některých vodách mimo Unii.
Článek 51
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. prosince 2013.
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 1380/2013
z 11. decembra 2013
o spoločnej rybárskej politike, ktorým sa menia nariadenia Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a zrušujú nariadenia Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutie Rady 2004/585/ES
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 43 ods. 2,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (2),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (3),
keďže:
(1)
Nariadením Rady (ES) č. 2371/2002 (4) sa zriadil systém Spoločenstva na ochranu a udržateľné využívanie rybolovných zdrojov v rámci spoločnej rybárskej politiky.
(2)
Rozsah pôsobnosti spoločnej rybárskej politiky zahŕňa ochranu morských biologických zdrojov a riadenie druhov rybolovov, ktoré sa na ne zameriavajú. Okrem toho v súvislosti s trhovými opatreniami a finančnými opatreniami na podporu jej cieľov zahŕňa činnosti v oblasti sladkovodných biologických zdrojov a akvakultúrne činnosti, ako aj spracovanie produktov rybolovu a akvakultúry a ich uvádzanie na trh, keď sa takéto činnosti vykonávajú na území členských štátov alebo vo vodách Únie vrátane činností vykonávaných rybárskymi plavidlami plaviacimi sa pod vlajkou tretích krajín a zaregistrovanými v týchto krajinách alebo činností vykonávaných rybárskymi plavidlami Únie alebo štátnymi príslušníkmi členských štátov, bez toho, aby tým bola dotknutá primárna zodpovednosť vlajkového štátu a pri zohľadnení ustanovení článku 117 Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve z 10. decembra 1982 (5) (ďalej len „dohovor UNCLOS“).
(3)
Rekreačné rybárstvo môže mať značný vplyv na rybolovné zdroje a členské štáty by preto mali zabezpečiť, aby sa vykonávalo spôsobom, ktorý je v súlade s cieľmi spoločnej rybárskej politiky.
(4)
Spoločná rybárska politika by mala zabezpečiť, aby sa rybolovnými a akvakultúrnymi činnosťami prispievalo k dlhodobej environmentálnej, hospodárskej a sociálnej udržateľnosti. Mala by zahŕňať pravidlá zamerané na zabezpečenie vysledovateľnosti, bezpečnosti a kvality produktov uvádzaných na trh v Únii. Spoločná rybárska politika by okrem toho mala prispieť k zvýšeniu produktivity, primeranej životnej úrovni v rámci odvetvia rybárstva, a to aj v maloobjemovom rybolove, a k stabilným trhom, a mala by zabezpečiť, aby boli potravinové dodávky dostupné a aby sa dostali k spotrebiteľom za rozumné ceny. Spoločná rybárska politika by mala prispieť k stratégii Európa 2020 na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu a mala by pomôcť dosiahnuť ciele uvedené v danej stratégii.
(5)
Únia je zmluvnou stranou dohovoru UNCLOS (6) a na základe rozhodnutia Rady 98/414/ES (7) je zmluvnou stranou Dohody Organizácie Spojených národov o uplatňovaní ustanovení Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve z 10. decembra 1982 o ochrane a využívaní transzonálnych populácií rýb a populácií rýb migrujúcich na veľké vzdialenosti zo 4. decembra 1995 (8) (ďalej len „dohoda OSN o populáciách rýb“) a na základe rozhodnutia Rady 96/428/ES (9) je tiež zmluvnou stranou Dohody Organizácie OSN pre výživu a poľnohospodárstvo o podporovaní dodržiavania medzinárodných ochranných a riadiacich opatrení rybárskymi plavidlami na šírom mori z 24. novembra 1993 (10).
(6)
V týchto medzinárodných nástrojoch sa ustanovujú najmä povinnosti v oblasti ochrany vrátane povinností prijať opatrenia na ochranu morských zdrojov a hospodárenie s nimi zamerané na zachovanie alebo obnovu morských zdrojov na takej úrovni, ktorá dokáže poskytnúť maximálny udržateľný výnos v morských oblastiach patriacich pod právomoc jednotlivých štátov, ako aj na šírom mori, a spolupracovať na uvedený účel s ostatnými štátmi, ďalej vrátane povinností uplatňovať pri ochrane a využívaní populácií rýb a hospodárení s nimi vo veľkej miere prístup predbežnej opatrnosti, povinností zaistiť zlučiteľnosť opatrení na ochranu morských zdrojov a hospodárenie s nimi, keď sa morské zdroje nachádzajú v morským oblastiach, ktoré patria pod rôznu právomoc, a povinností náležite zohľadniť iné legitímne využívanie morí. Spoločná rybárska politika by preto mala prispieť k plneniu medzinárodných povinností Únie vyplývajúcich z uvedených medzinárodných nástrojov. Ak členské štáty prijmú opatrenia na ochranu morských zdrojov a hospodárenie s nimi, na ktorých prijatie boli splnomocnené v rámci spoločnej rybárskej politiky, mali by takisto postupovať spôsobom, ktorý je v plnom súlade s medzinárodnými povinnosťami v oblasti ochrany a spolupráce vyplývajúcimi z uvedených medzinárodných nástrojov.
(7)
Na Svetovom samite o udržateľnom rozvoji, ktorý sa konal v roku 2002 v Johannesburgu, sa Únia a jej členské štáty zaviazali, že budú konať tak, aby zabránili neustálemu zmenšovaniu sa mnohých populácií rýb. Únia by preto mala vylepšiť spoločnú rybársku politiku prispôsobením mier využívania, aby sa zabezpečilo, že sa v rozumnom časovom rámci pri využívaní morských biologických zdrojov obnovia a zachovajú stavy lovených populácií nad úrovňami, pri ktorých možno získavať maximálny udržateľný výnos. Tieto miery využívania by sa mali dosiahnuť do roku 2015. Dosiahnutie týchto mier využívania k neskoršiemu dátumu by sa malo povoliť iba vtedy, ak by ich dosiahnutie do roku 2015 vážne ohrozilo sociálnu a hospodársku udržateľnosť dotknutých rybárskych flotíl. Tieto miery by sa mali po roku 2015 dosiahnuť čo najskôr a v každom prípade najneskôr v roku 2020. Ak na stanovenie uvedených úrovní nie je k dispozícii dostatok vedeckých informácií, možno zvážiť približné parametre.
(8)
V riadiacich rozhodnutiach týkajúcich sa maximálneho udržateľného výnosu v zmiešanom rybolove by sa mala zohľadniť náročnosť dosiahnuť pri zmiešanom rybolove maximálny udržateľný výnos naraz pri love všetkých populácií, najmä keď z vedeckého odporúčania vyplýva, že je veľmi ťažké vyhnúť sa fenoménu „blokačných druhov“ zvýšením selektivity používaného rybárskeho výstroja. Príslušné vedecké subjekty by sa mali požiadať o poskytnutie odporúčania o vhodných úrovniach rybolovnej úmrtnosti v takýchto prípadoch.
(9)
Spoločná rybárska politika by mala zaistiť súlad s cieľmi pre rybárstvo, ktoré sa stanovili v rozhodnutí konferencie zmluvných strán Dohovoru o biologickej diverzite o strategickom pláne pre biodiverzitu na obdobie rokov 2011 - 2020, a s cieľmi pre biodiverzitu, ktoré prijala Európska rada z 25. a 26. marca 2010.
(10)
Udržateľné využívanie morských biologických zdrojov by sa malo zakladať na prístupe predbežnej opatrnosti, ktorý sa odvodzuje od zásady predbežnej opatrnosti uvedenej v článku 191 ods. 2 prvom pododseku zmluvy, s prihliadnutím na dostupné vedecké údaje.
(11)
Spoločná rybárska politika by mala prispieť k ochrane morského prostredia, k udržateľnému hospodáreniu so všetkými komerčne využívanými druhmi, a najmä k dosiahnutiu dobrého environmentálneho stavu do roku 2020, ako sa stanovuje v článku 1 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/56/ES (11).
(12)
Spoločná rybárska politika by tiež mala prispieť k tomu, aby sa na trh v Únii dodávali vysoko výživné potraviny, a k zníženiu závislosti trhu Únie na dovoze potravín. Mala by tiež podporovať priamu a nepriamu tvorbu pracovných miest a hospodársky rozvoj v pobrežných oblastiach.
(13)
Je potrebné uplatňovať ekosystémový prístup k riadeniu rybárstva, mali by sa obmedziť environmentálne vplyvy rybolovných činností a malo by sa zabrániť nechceným úlovkom a čo najviac znížiť ich množstvo.
(14)
Je dôležité, aby sa riadenie spoločnej rybárskej politiky viedlo podľa zásad dobrej správy vecí verejných. Medzi tieto zásady patrí rozhodovanie založené na najlepších dostupných vedeckých odporúčaniach, široká účasť zainteresovaných strán a dlhodobá perspektíva. Úspešné riadenie spoločnej rybárskej politiky závisí aj od jasného vymedzenia zodpovedností na úrovni Únie, na regionálnej, národnej a miestnej úrovni a od vzájomnej zlučiteľnosti prijatých opatrení a ich súladu s inými politikami Únie.
(15)
Spoločná rybárska politika by mala prispieť k zlepšeniu bezpečnosti a pracovných podmienok prevádzkovateľov v odvetví rybolovu.
(16)
V spoločnej rybárskej politike by sa v relevantných prípadoch mali v plnej miere zohľadniť zdravie zvierat, dobré životné podmienky zvierat, bezpečnosť potravín a krmív.
(17)
Keďže všetky záležitosti týkajúce sa európskych oceánov a morí sú navzájom prepojené, spoločná rybárska politika by sa mala vykonávať spôsobom, ktorý je v súlade s inými politikami Únie a najmä ktorý zohľadňuje interakcie s činnosťami Únie v iných oblastiach námornej politiky. Mal by sa zabezpečiť súlad pri riadení rôznych odvetvových politík v rámci morských oblastí Baltského mora, Severného mora, Keltského mora, Biskajského zálivu a pobrežia Pyrenejského polostrova, Stredozemného mora a Čierneho mora.
(18)
Rybárske plavidlá Únie by mali mať rovnaký prístup do vôd a k zdrojom Únie v súlade s pravidlami spoločnej rybárskej politiky.
(19)
Platné pravidlá, ktorými sa obmedzuje prístup k zdrojom v rámci pásiem 12 námorných míľ od členských štátov, fungujú uspokojujúco a tým, že obmedzujú rybolovné úsilie v najcitlivejších vodách Únie, sú prospešné pre ochranu zdrojov. Týmito pravidlami sa takisto zachovali tradičné rybolovné činnosti, od ktorých vo veľkej miere závisí sociálny a hospodársky rozvoj určitých pobrežných spoločenstiev. Tieto pravidlá by sa preto mali naďalej uplatňovať. Členské štáty by sa malo usilovať poskytovať prednostný prístup malým, tradičným alebo pobrežným rybárom.
(20)
Podľa potreby by sa mali osobitne uznať a podporiť malé ostrovy, ktoré sú závislé od rybolovu, s cieľom umožniť im prežiť a prosperovať.
(21)
Morské biologické zdroje v okolí najvzdialenejších regiónov Únie uvedených v článku 349 prvom odseku zmluvy by sa mali osobitne chrániť, keďže prispievajú k zachovaniu miestneho hospodárstva týchto území, a to vzhľadom na ich štrukturálnu, sociálnu a hospodársku situáciu. Určité rybolovné činnosti v týchto vodách by sa preto mali obmedziť na rybárske plavidlá zaregistrované v prístavoch týchto území.
(22)
S cieľom prispievať k ochrane živých vodných zdrojov a morských ekosystémov by sa Únia mala usilovať chrániť biologicky citlivé oblasti tým, že ich označí za chránené oblasti. V takýchto oblastiach by malo byť možné obmedziť alebo zakázať rybolovné činnosti. Pri rozhodovaní o tom, ktoré oblasti sa označia, by sa osobitná pozornosť mala venovať tým oblastiam, v súvislosti s ktorými existujú jasné dôkazy o vysokej koncentrácii rýb nedosahujúcich minimálnu ochrannú referenčnú veľkosť a o neresiskách, a oblastiam, ktoré sa považujú za biologicko-geograficky citlivé. Mali by sa zohľadniť aj existujúce chránené oblasti. Na účely uľahčenia procesu označenia by členské štáty mali určiť vhodné oblasti vrátane oblastí, ktoré sú súčasťou ucelenej siete, a v prípade potreby by mali navzájom spolupracovať pri príprave a zasielaní spoločných odporúčaní Komisii. Na účely efektívnejšieho vytvárania chránených oblastí by sa malo Komisii umožniť, aby bola splnomocnená ich vytvárať vo viacročnom pláne. S cieľom zabezpečiť vhodnú úroveň demokratickej zodpovednosti a kontroly by Komisia mala pravidelne podávať Európskemu parlamentu a Rade správy o fungovaní týchto chránených oblastí.
(23)
Cieľ udržateľného využívania morských biologických zdrojov je možné dosiahnuť efektívnejšie prostredníctvom viacročného prístupu k riadeniu rybárstva, pričom sa ako priorita stanovujú viacročné plány odzrkadľujúce osobitosti rôznych druhov rybolovu.
(24)
Ak je to možné, viacročné plány by sa mali vzťahovať na viacero populácií, ak sa tieto populácie využívajú spoločne. Viacročnými plánmi by sa mal vytvoriť rámec pre udržateľné využívanie dotknutých populácií a morských ekosystémov, pričom sa vymedzia jasné časové rámce a bezpečnostné mechanizmy pre nepredvídaný vývoj. Viacročné plány by sa mali riadiť aj jasne vymedzenými cieľmi hospodárenia, aby prispievali k udržateľnému využívaniu dotknutých populácií a k ochrane dotknutých morských ekosystémov. Tieto plány by sa mali prijať po porade s poradnými radami, prevádzkovateľmi v rámci odvetvia rybolovu, vedcami a ďalšími zainteresovanými stranami, ktoré majú záujem na riadení rybárstva.
(25)
Smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES (12), smernicou Rady 92/43/EHS (13) a smernicou 2008/56/ES sa členským štátom ukladajú určité povinnosti, pokiaľ ide o osobitne chránené územia, osobitné chránené územia a chránené morské oblasti. Takéto opatrenia si môžu vyžiadať prijatie opatrení, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti spoločnej rybárskej politiky. Je preto vhodné povoliť členským štátom, aby vo vodách, ktoré patria pod ich zvrchovanosť alebo právomoc, prijali ochranné opatrenia nevyhnutné na splnenie ich povinností, ktoré im vyplývajú z uvedených aktov Únie, keď takéto opatrenia neovplyvnia rybolovné záujmy iných členských štátov. V prípade, že by takéto opatrenia mohli ovplyvniť rybolovné záujmy iných členských štátov, právomoc prijať takéto opatrenia by sa mala udeliť Komisii a mala by sa využiť regionálna spolupráca medzi dotknutými členskými štátmi.
(26)
Sú potrebné opatrenia na zníženie súčasných vysokých úrovní nechcených úlovkov a na postupné odstránenie odhadzovania úlovkov. Nechcené úlovky a odhodené úlovky predstavujú značné plytvanie a majú nepriaznivý vplyv na udržateľné využívanie morských biologických zdrojov a morských ekosystémov, a na finančnú životaschopnosť rybárstva. Mala by sa zaviesť a postupne vykonávať povinnosť vylodiť všetky úlovky (ďalej len „povinnosť vylodiť úlovky“) druhov, na ktoré sa vzťahujú obmedzenia výlovu, a v Stredozemnom mori aj úlovky druhov, na ktoré sa vzťahujú minimálne veľkosti, ulovené pri rybolovných činnostiach vo vodách Únie alebo rybárskymi plavidlami Únie, a pravidlá, ktoré doteraz rybárov nútili odhodiť úlovky, by sa mali zrušiť.
(27)
Povinnosť vylodiť úlovky by sa mala zavádzať individuálne pre jednotlivé druhy rybolovu. Rybári by mali mať možnosť pokračovať v odhadzovaní druhov, ktoré majú podľa najlepších dostupných vedeckých odporúčaní vysokú mieru prežitia pri vypustení do mora.
(28)
S cieľom zabezpečiť uskutočniteľnosť povinnosti vylodiť úlovky a zmierniť vplyv meniaceho sa zloženia úlovkov počas roka by členské štáty mali mať možnosť prenášať do určitého percenta kvóty z jedného roka do druhého.
(29)
Je nevyhnutné, aby členské štáty v rámci riadenia povinnosti vylodiť úlovky vynakladali maximálne úsilie na zníženie množstva nechcených úlovkov. Na tento účel musí mať vysokú prioritu skvalitňovanie selektívnych techník rybolovu, ktoré povedú k zabráneniu a zníženiu, pokiaľ je to možné, nechcených úlovkov. Pre členské štáty je dôležité, aby rozdeľovali kvóty medzi plavidlá spôsobom, ktorý čo najviac odzrkadľuje predpokladané zloženie druhov pri jednotlivých druhoch rybolovu. V prípade nesúladu medzi dostupnými kvótami a skutočnou štruktúrou rybolovu by mali členské štáty zvážiť úpravy prostredníctvom výmeny kvót s inými členskými štátmi, a to aj na trvalom základe. Členské štáty by mali zvážiť aj uľahčenie spoločného využívania individuálnych kvót vlastníkmi plavidiel, napríklad na úrovni organizácií výrobcov alebo skupín vlastníkov plavidiel. Ako poslednú možnosť by členské štáty mali zvážiť započítanie druhov ulovených ako vedľajší úlovok do kvóty pre cieľový druh, v závislosti od štatútu ochrany druhov ulovených ako vedľajší úlovok.
(30)
Konečné určenie vylodenia úlovkov rýb menších ako minimálna ochranná referenčná veľkosť by sa malo obmedziť a mal by sa vylúčiť predaj na ľudskú spotrebu.
(31)
S cieľom zastrešiť nechcené úlovky, ktorým nemožno zabrániť ani pri uplatňovaní všetkých opatrení na ich zníženie, by sa pre rybolovy, na ktoré sa vzťahuje povinnosť vylodiť úlovky, mali zaviesť určité výnimky de minimis z tejto povinnosti vylodiť úlovky, predovšetkým prostredníctvom viacročných plánov.
(32)
S výhradou vedeckého odporúčania a bez toho, aby boli ohrozené ciele maximálneho udržateľného výnosu alebo aby sa zvýšila rybolovná úmrtnosť, by sa v prípade uplatňovania povinnosti vylodiť úlovky vrátane povinnosti zdokumentovať úlovky malo umožniť zvýšenie súvisiacich rybolovných možností, aby sa zohľadnila skutočnosť, že sa vylodia ryby, ktoré by sa predtým boli odhodili.
(33)
Prístup k danému rybolovu by mal vychádzať z transparentných a objektívnych kritérií vrátane kritérií environmentálnej, sociálnej a hospodárskej povahy. Členské štáty by mali presadzovať zodpovedný rybolov prostredníctvom stimulov poskytnutých tým prevádzkovateľom, ktorí lovia ryby spôsobom, ktorý je najmenej škodlivý pre životné prostredie, a ktorí prinášajú spoločnosti najväčší prínos.
(34)
V prípade populácií, pre ktoré nebol stanovený viacročný plán, by sa miera využívania prinášajúca maximálny udržateľný výnos mala zabezpečiť stanovením obmedzení výlovu alebo rybolovného úsilia. Ak dostupné údaje nie sú postačujúce, rybolov by sa mal riadiť s použitím približných parametrov.
(35)
Vzhľadom na nepriaznivú hospodársku situáciu v odvetví rybolovu a na závislosť určitých pobrežných spoločenstiev od rybolovu je potrebné zabezpečiť relatívnu stabilitu rybolovných činností, a to rozdelením rybolovných možností medzi členské štáty na základe predvídateľného podielu populácií rýb pre každý členský štát.
(36)
Takouto relatívnou stabilitou rybolovných činností by sa malo vzhľadom na premenlivý charakter biologického stavu populácií zabezpečiť a v plnej miere zohľadniť splnenie konkrétnych potrieb regiónov, v ktorých sú miestne spoločenstvá obzvlášť závislé od rybárstva a s ním súvisiacich činností, ako rozhodla Rada vo svojej rezolúcii z 3. novembra 1976 (14), a najmä v jej prílohe VII.
(37)
Preto by sa pojem relatívna stabilita mal chápať v tomto zmysle.
(38)
Komisia by mala by mala byť splnomocnená prijímať dočasné opatrenia v prípade vážneho ohrozenia ochrany morských biologických zdrojov alebo morského ekosystému, ktoré vyplýva z rybolovných činností a vyžaduje si okamžitú reakciu. Tieto opatrenia by sa mali zaviesť v rámci určených časových rámcov a mali by platiť počas stanoveného časového obdobia.
(39)
Členské štáty by mali spolupracovať na regionálnej úrovni, aby prijali spoločné odporúčania a iné nástroje na rozvoj a vykonávanie ochranných opatrení a opatrení, ktoré ovplyvňujú rybolovné činnosti v oblastiach, ktoré sú chránené právom v oblasti životného prostredia. V rámci regionálnej spolupráce by Komisia mala prostredníctvom vykonávacích aktov alebo delegovaných aktov prijímať ochranné opatrenia, len ak sa všetky dotknuté členské štáty daného regiónu dohodli na spoločnom odporúčaní. V prípade, že spoločné odporúčanie neexistuje, Komisia by mala predložiť návrh príslušných opatrení podľa zmluvy.
(40)
Členské štáty by mali byť splnomocnené prijímať ochranné opatrenia a opatrenia na hospodárenie pre populácie vo vodách Únie, ktoré sa majú uplatňovať výlučne na rybárske plavidlá Únie plaviace sa pod ich vlajkou.
(41)
Členské štáty by mali byť splnomocnené prijímať ochranné opatrenia a opatrenia na hospodárenie uplatniteľné v ich zónach do 12 námorných míľ na všetky rybárske plavidla Únie za predpokladu, že ak sa takéto opatrenia uplatňujú na rybárske plavidlá Únie z ostatných členských štátov, sú nediskriminačné, vopred sa o nich konzultovalo s ostatnými dotknutými členskými štátmi, a že Únia neprijala opatrenia, ktoré by sa konkrétne týkali ochrany a hospodárenia v dotknutej zóne do 12 námorných míľ.
(42)
Členské štáty by mali byť schopné zaviesť systém prevoditeľných rybolovných koncesií.
(43)
Členské štáty by mali na základe svojich posúdení rovnováhy medzi rybolovnou kapacitou svojich flotíl a rybolovnými možnosťami, ktoré majú k dispozícii, prijať osobitné opatrenia na prispôsobenie počtu rybárskych plavidiel Únie dostupným zdrojom. Posúdenia by sa mali vykonať v súlade s usmerneniami Komisie a mali by byť uvedené vo výročných správach, ktoré sa postupujú Komisii. Uvedené správy by sa mali zverejňovať. Každý členský štát by mal mať možnosť zvoliť si opatrenia a nástroje, ktoré chce prijať, na zníženie nadmernej rybolovnej kapacity.
(44)
Okrem toho by sa na účely riadenia a prispôsobovania rybolovnej kapacity mali zachovať povinné maximálne stropy kapacity flotily a vnútroštátne systémy zaradenia/vyradenia v súvislosti s financovaním vyradenia plavidiel.
(45)
Členské štáty by mali zaznamenávať minimálne informácie o charakteristikách a činnostiach rybárskych plavidiel Únie plaviacich sa pod ich vlajkou. Tieto záznamy by sa mali sprístupniť Komisii na účely monitorovania veľkosti flotíl členských štátov.
(46)
Riadenie rybárstva vychádzajúce z najlepších dostupných vedeckých odporúčaní si vyžaduje harmonizované, spoľahlivé a presné súbory údajov. Členské štáty by preto mali zbierať údaje o flotilách a ich rybolovných činnostiach, najmä biologické údaje o úlovkoch, a to aj odhodených úlovkoch, a informácie z prieskumov o populáciách rýb a o možnom environmentálnom vplyve rybolovných činností na morský ekosystém. Členské štáty by mali spravovať zozbierané údaje a sprístupňovať ich koncovým používateľom a iným zainteresovaným stranám. Členské štáty by s cieľom koordinovať činnosti zberu údajov mali spolupracovať navzájom a s Komisiou. Členské štáty by v prípade potreby mali pri zbere údajov spolupracovať aj s tretími krajinami. Členské štáty by mali Komisii poskytnúť na posúdenie výročné správy o svojich činnostiach v oblasti zberu údajov, pričom sa tieto správy zverejnia.
(47)
Zber údajov by sa mal vzťahovať aj na údaje, ktoré uľahčujú hospodárske posúdenie podnikov pôsobiacich v odvetví rybolovu, v akvakultúre a v spracovaní produktov rybolovu a akvakultúry, ako aj na údaje, ktoré uľahčujú posúdenie pravdepodobného budúceho vývoja zamestnanosti v týchto odvetviach.
(48)
S Vedeckým, technickým a hospodárskym výborom pre rybné hospodárstvo (STECF), zriadeným rozhodnutím Komisie 2005/629/ES (15), možno konzultovať záležitosti týkajúce sa ochrany morských biologických zdrojov a hospodárenia s nimi s cieľom zabezpečiť požadovanú pomoc vysoko kvalifikovaného vedeckého personálu, a to najmä pri uplatňovaní biologických, ekonomických, environmentálnych, sociálnych a technických odborov.
(49)
Vedecký výskum v oblasti rybárstva vzťahujúci sa na príslušné politiky by sa mal posilniť prostredníctvom vykonávania vnútroštátnych programov zberu vedeckých údajov, výskumu a inovácie v oblasti rybárstva v koordinácii s inými členskými štátmi, ako aj v rámcoch Únie pre výskum a inovácie. Mala by sa presadzovať aj lepšia spolupráca medzi odvetvím a vedcami.
(50)
Únia by mala podporovať ciele spoločnej rybárskej politiky na medzinárodnej úrovni, pričom by sa zabezpečilo, aby rybolovné činnosti Únie mimo vôd Únie vychádzali z rovnakých zásad a noriem, ako tie, ktoré sú uplatniteľné podľa práva Únie, a presadili by sa rovnaké podmienky pre prevádzkovateľov z Únie, ako aj z tretích krajín. Únia by sa na tento účel mala snažiť viesť proces zvyšovania výkonnosti regionálnych a medzinárodných organizácií, aby boli schopné lepšie chrániť živé morské zdroje vo svojej pôsobnosti a hospodáriť s nimi vrátane boja proti nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu. Únia by mala spolupracovať s tretími krajinami a medzinárodnými organizáciami, aby sa zlepšilo dodržiavanie medzinárodných opatrení vrátane boja proti nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu. Pozícia Únie by mala vychádzať z najlepších dostupných vedeckých odporúčaní.
(51)
Dohodami o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva s tretími krajinami by sa malo zabezpečiť, aby rybolovné činnosti Únie vo vodách tretích krajín vychádzali z najlepších dostupných vedeckých odporúčaní a z výmeny príslušných informácií, čím sa zabezpečí udržateľné využívanie morských biologických zdrojov, transparentnosť, pokiaľ ide o určenie nadbytku, a následne hospodárenie so zdrojmi, ktoré je v súlade s cieľmi spoločnej rybárskej politiky. Týmito dohodami, ktorými sa poskytuje prístup k zdrojom úmerným záujmom flotily Únie výmenou za finančný príspevok Únie, by sa malo prispieť k vytvoreniu vysoko kvalitného správneho rámca, ktorým by sa zabezpečili najmä účinné opatrenia v oblasti zberu údajov, monitorovania, kontroly a dozoru.
(52)
Dodržiavanie demokratických zásad a ľudských práv stanovených vo Všeobecnej deklarácii ľudských práv a v ďalších príslušných medzinárodných nástrojoch v oblasti ľudských práv, ako aj zásady právneho štátu by malo predstavovať základný prvok dohôd o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva, ktoré by mali obsahovať osobitnú doložku o ľudských právach. Zavedenie doložky o ľudských právach v dohodách o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva by malo byť v plnej miere v súlade s celkovými cieľmi rozvojovej politiky Únie.
(53)
Akvakultúrou by sa malo prispievať k zachovaniu potenciálu výroby potravín na udržateľnom základe v celej Únii, aby sa tak občanom Únie zaručila dlhodobá potravinová bezpečnosť vrátane dodávok potravín, ako aj rast a zamestnanosť, a aby sa prispievalo k uspokojeniu rastúceho svetového dopytu po potravinách z vodných organizmov.
(54)
V stratégii udržateľného rozvoja európskej akvakultúry, ktorú Komisia prijala v roku 2009 a ktorú uvítala a potvrdila Rada a uvítal Európsky parlament, sa konštatuje, že je potrebné vytvoriť a podporovať rovnaké podmienky pre akvakultúru ako základ pre jej udržateľný rozvoj.
(55)
Akvakultúrne činnosti v Únii sú v jednotlivých štátoch ovplyvňované rôznymi podmienkami, aj pokiaľ ide o oprávnenia prevádzkovateľov. Preto by sa s cieľom zlepšiť konkurencieschopnosť odvetvia akvakultúry, podporiť rozvoj a inovácie v tejto oblasti a podporiť hospodársku činnosť, diverzifikáciu a zlepšiť životnú úroveň v pobrežných a vnútrozemských oblastiach mali vypracovať strategické usmernenia Únie pre národné strategické plány. Medzi členskými štátmi by sa okrem toho mali zaviesť mechanizmy výmeny informácií a najlepších postupov prostredníctvom otvorenej metódy koordinácie vnútroštátnych opatrení, pokiaľ ide bezpečnosť podnikania, prístup do vôd a priestoru Únie a zjednodušenie postupov vydávania licencií.
(56)
Osobitný charakter akvakultúry si vyžaduje poradnú radu na konzultáciu so zainteresovanými stranami o prvkoch politík Únie, ktoré by mohli mať vplyv na akvakultúru.
(57)
Je potrebné posilniť konkurencieschopnosť odvetvia rybolovu a akvakultúry Únie a zjednodušiť ho, čím by sa podporilo lepšie riadenie jeho produkcie a obchodných činností. Spoločnou organizáciou trhov s produktmi rybolovu a akvakultúry by sa mali zabezpečiť rovnaké podmienky pre všetky produkty rybolovu a akvakultúry uvádzané na trh v Únii bez ohľadu na ich pôvod, malo by sa ňou spotrebiteľom umožniť lepšie sa na základe dostupných informácií rozhodnúť, mala by sa ňou podporiť zodpovedná spotreba a zlepšiť hospodárske znalosti o trhoch Únie v rámci dodávateľského reťazca a ich chápanie.
(58)
Spoločná organizácia trhov by sa mala vykonávať v súlade s medzinárodnými záväzkami Únie, najmä pokiaľ ide o ustanovenia Svetovej obchodnej organizácie.
(59)
Na zabezpečenie dodržiavania pravidiel spoločnej rybárskej politiky by sa mal zriadiť účinný systém kontrol, inšpekcií a presadzovania predpisov, ktorý by zahŕňal boj proti nezákonným, nenahláseným a neregulovaným rybolovným činnostiam.
(60)
V rámci systému Únie na kontrolu, inšpekcie a presadzovanie predpisov by sa malo podporovať používanie moderných a účinných technológií. Členské štáty a Komisia by mali mať možnosť vykonávať pilotné projekty v oblasti nových kontrolných technológií a systémov správy údajov.
(61)
S cieľom zabezpečiť v rôznych členských štátoch porovnateľné podmienky uplatňovania pravidiel kontroly a presadzovania predpisov by sa mala presadzovať spolupráca medzi členskými štátmi na určení účinných, primeraných a odradzujúcich sankcií.
(62)
S cieľom zabezpečiť účasť prevádzkovateľov na zbere údajov v Únii a na systéme Únie na kontrolu, inšpekcie a presadzovanie predpisov by členské štáty mali mať možnosť vyžadovať od svojich prevádzkovateľov, aby pomernou časťou prispeli na príslušné operačné náklady.
(63)
Ciele spoločnej rybárskej politiky nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni jednotlivých členských štátov vzhľadom na problémy, ktoré sa vyskytli pri vývoji odvetvia rybolovu a jeho riadení, a na obmedzené finančné zdroje členských štátov. S cieľom prispieť k dosiahnutiu týchto cieľov by sa preto mala poskytnúť viacročná finančná pomoc Únie zameraná na priority spoločnej rybárskej politiky a prispôsobená osobitostiam odvetvia rybolovu v jednotlivých členských štátoch.
(64)
Finančná pomoc Únie by mala byť podmienená dodržiavaním pravidiel spoločnej rybárskej politiky členskými štátmi a prevádzkovateľmi vrátane vlastníkov plavidiel. V súlade s osobitnými pravidlami, ktoré sa prijmú, by sa poskytovanie finančnej pomoci Únie malo prerušiť, pozastaviť alebo upraviť v prípade, že členský štát nedodržiava osobitné povinnosti vyplývajúce zo spoločnej rybárskej politiky, alebo v prípade, že prevádzkovateľ tieto pravidlá závažne porušuje.
(65)
Ukázalo sa, že na dosiahnutie cieľov spoločnej rybárskej politiky je nevyhnutný dialóg so zainteresovanými stranami. Vzhľadom na rozdielne podmienky vo vodách Únie a na väčšiu regionalizáciu spoločnej rybárskej politiky by poradné rady mali umožniť, aby spoločná rybárska politika využívala znalosti a skúsenosti všetkých zainteresovaných strán.
(66)
Vzhľadom na osobitnú povahu najvzdialenejších regiónov, akvakultúry, trhov a Čierneho mora je vhodné zriadiť novú poradnú radu pre každú z týchto oblastí.
(67)
Na Komisiu by sa mala delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 zmluvy, pokiaľ ide o prijímanie ochranných opatrení sprevádzajúcich určité povinnosti členských štátov v oblasti životného prostredia, úpravu povinnosti vylodiť úlovky s cieľom splniť medzinárodné záväzky Únie, rozšírenie povinnosti vylodiť úlovky na ďalšie druhy prostredníctvom procesu regionalizácie, prijatie osobitných plánov pre odhadzovanie prostredníctvom procesu regionalizácie, prijatie výnimiek de minimis z povinnosti vylodiť úlovky, ak nebolo prijaté žiadne iné vykonávacie opatrenie pre uvedenú povinnosť, a stanovenie podrobných pravidiel fungovania poradných rád. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(68)
S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania ustanovení tohto nariadenia v súvislosti s dočasnými opatreniami na zmiernenie vážneho ohrozenia ochrany morských biologických zdrojov, systémom zaradenia/vyradenia v riadení flotily a zaznamenávaním, formátom a prenosom údajov do registra rybárskej flotily Únie by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (16).
(69)
V súlade so zásadou proporcionality podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie jeho cieľov.
(70)
Rozhodnutie Rady 2004/585/ES (17) by sa malo zrušiť, keď nadobudnú účinnosť príslušné pravidlá podľa tohto nariadenia.
(71)
Z dôvodu počtu a významu zmien, ktoré je potrebné vykonať, by sa nariadenie (ES) č. 2371/2002 malo zrušiť,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
ČASŤ I
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok 1
Rozsah pôsobnosti
1. Spoločná rybárska politika sa vzťahuje na:
a)
ochranu morských biologických zdrojov a riadenie rybolovu a flotíl, ktoré takéto zdroje využívajú;
b)
vo vzťahu k opatreniam na trhoch a k finančným opatreniam na podporu vykonávania spoločnej rybárskej politiky: sladkovodné biologické zdroje, akvakultúru a spracovanie a uvádzanie produktov rybolovu a akvakultúry na trh.
2. Spoločná rybárska politika sa vzťahuje na činnosti uvedené v odseku 1, keď sa vykonávajú:
a)
na území členských štátov, na ktoré sa vzťahuje zmluva;
b)
vo vodách Únie vrátane vykonávania rybárskymi plavidlami plaviacimi sa pod vlajkou tretích krajín, v ktorých sú aj zaregistrované;
c)
rybárskymi plavidlami Únie mimo vôd Únie; alebo
d)
štátnymi príslušníkmi členských štátov bez toho, aby tým bola dotknutá primárna zodpovednosť vlajkového štátu.
Článok 2
Ciele
1. Spoločnou rybárskou politikou sa zabezpečuje, aby boli rybolovné a akvakultúrne činnosti dlhodobo environmentálne udržateľné a riadili sa spôsobom, ktorý je v súlade s cieľmi, ktorými je dosiahnuť hospodársky a sociálny prínos a prínos v oblasti zamestnanosti, a prispieť k dostupnosti dodávok potravín.
2. V rámci spoločnej rybárskej politiky sa na riadenie rybárstva uplatňuje prístup predbežnej opatrnosti a cieľom tejto politiky je zabezpečiť, aby sa pri využívaní živých morských biologických zdrojov populácií lovených druhov obnovovali a udržiavali nad úrovňami, pri ktorých možno dosiahnuť maximálny udržateľný výnos.
V záujme dosiahnutia cieľa postupnej obnovy a udržania populácií rýb nad úrovňami biomasy, pri ktorých možno dosiahnuť maximálny udržateľný výnos, sa miera maximálneho udržateľného výnosu využívania dosiahne do roku 2015 tam, kde je to možné, a postupne, na vzostupnom základe, najneskôr do roku 2020 pre všetky populácie.
3. V rámci spoločnej rybárskej politiky sa pri riadení rybárstva uplatňuje ekosystémový prístup s cieľom zabezpečiť, aby sa minimalizoval negatívny vplyv rybolovných činností na morský ekosystém, a vynakladá sa úsilie o zabezpečenie toho, aby sa akvakultúrnymi a rybolovnými činnosťami zabránilo zhoršovaniu stavu morského prostredia.
4. Spoločnou rybárskou politikou sa prispieva k zberu vedeckých údajov.
5. Spoločná rybárska politika predovšetkým:
a)
postupne odstraňuje odhadzovanie úlovkov na individuálnom základe pri zohľadnení najlepších dostupných vedeckých odporúčaní, a to zabránením nechceným úlovkom a čo najväčším znížením ich množstva a postupným zabezpečením toho, aby sa úlovky vyloďovali;
b)
podľa potreby čo najlepšie využíva nechcené úlovky, bez toho, aby sa pre takéto úlovky, ktoré nedosahujú minimálnu ochrannú referenčnú veľkosť, vytvoril trh;
c)
zabezpečuje podmienky pre hospodársky životaschopné a konkurencieschopné odvetvie rybolovu a spracovania rýb a pre činnosti na súši súvisiace s rybolovom;
d)
zabezpečuje opatrenia na úpravu rybolovnej kapacity flotíl na úrovne rybolovných možností v súlade s odsekom 2 na účely hospodársky životaschopných flotíl bez drancovania morských biologických zdrojov;
e)
podporuje rozvoj udržateľných akvakultúrnych činností Únie s cieľom prispievať k dodávkam potravín a potravinovej bezpečnosti a k zamestnanosti;
f)
prispieva k primeranej životnej úrovni tých, ktorí závisia od rybolovných činností, pamätajúc pritom na pobrežný rybolov a socio-ekonomické aspekty;
g)
prispieva k efektívnemu a transparentnému vnútornému trhu s produktmi rybolovu a akvakultúry a prispieva k zabezpečeniu rovnakých podmienok pre produkty rybolovu a akvakultúry, ktoré sa uvádzajú na trh v Únii;
h)
prihliada na záujmy spotrebiteľov aj výrobcov;
i)
presadzuje pobrežné rybolovné činnosti s prihliadnutím na socio-ekonomické aspekty;
j)
dodržiava právne predpisy Únie v oblasti životného prostredia, a najmä cieľ, ktorým je dosiahnutie dobrého environmentálneho stavu do roku 2020, ako sa stanovuje v článku 1 ods. 1 smernice 2008/56/ES, ako aj iné politiky Únie.
Článok 3
Zásady dobrej správy vecí verejných
Spoločná rybárska politika sa riadi týmito zásadami dobrej správy vecí verejných:
a)
jasné vymedzenie zodpovedností na úrovni Únie a na regionálnej, národnej a miestnej úrovni;
b)
zohľadňovanie regionálnych špecifík prostredníctvom regionalizovaného prístupu;
c)
ustanovenie opatrení v súlade s najlepšími dostupnými vedeckými odporúčaniami;
d)
dlhodobá perspektíva;
e)
efektívnosť administratívnych nákladov;
f)
primeraná účasť zainteresovaných strán, najmä poradných rád, vo všetkých fázach od koncepcie opatrení až po ich vykonávanie;
g)
primárna zodpovednosť vlajkového štátu;
h)
súlad s inými politikami Únie;
i)
podľa potreby využitie posúdení vplyvu;
j)
súdržnosť medzi vnútorným a vonkajším rozmerom spoločnej rybárskej politiky;
k)
transparentnosť nakladania s údajmi v súlade s existujúcimi právnymi požiadavkami s náležitým prihliadnutím na súkromný život, ochranu osobných údajov a pravidlá dôvernosti; dostupnosť údajov príslušným vedeckým orgánom, iným subjektom s vedeckým alebo riadiacim záujmom a iným určeným koncovým používateľom.
Článok 4
Vymedzenie pojmov
1. Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1.
„vody Únie“ sú vody, ktoré patria pod zvrchovanosť alebo právomoc členských štátov, s výnimkou vôd susediacich s územiami uvedenými v prílohe II k zmluve;
2.
„morské biologické zdroje“ sú dostupné a prístupné živé morské vodné druhy vrátane anadrómnych a katadrómnych druhov počas ich života v mori;
3.
„sladkovodné biologické zdroje“ sú dostupné a prístupné živé sladkovodné druhy;
4.
„rybárske plavidlo“ je akékoľvek plavidlo vybavené na komerčné využívanie morských biologických zdrojov alebo pasca na tuniaka modroplutvého;
5.
„rybárske plavidlo Únie“ je rybárske plavidlo plaviace sa pod vlajkou členského štátu a zaregistrované v Únii;
6.
„zaradenie do rybárskej flotily“ je registrácia rybárskeho plavidla v registri rybárskych plavidiel členského štátu;
7.
„maximálny udržateľný výnos“ je najvyšší teoretický vyvážený výnos, ktorý sa môže bez prestania v priemere získať z určitej populácie za existujúcich priemerných environmentálnych podmienok bez toho, aby to malo výrazný vplyv na proces rozmnožovania;
8.
„prístup predbežnej opatrnosti k riadeniu rybárstva“, ako sa uvádza v článku 6 dohody OSN o populáciách rýb, je prístup, v rámci ktorého by sa nedostatok primeraných vedeckých informácií nemal používať ako dôvod na oddialenie alebo neprijatie opatrení na hospodárenie s cieľovým druhom na účely jeho ochrany, ochrany príbuzných alebo závislých druhov a necieľových druhov a ich prostredia;
9.
„ekosystémový prístup k riadeniu rybárstva“ je integrovaný prístup k riadeniu rybárstva v rámci ekologicky zmysluplných hraníc, ktorý sa snaží riadiť využívanie prírodných zdrojov s prihliadnutím na rybolovné a iné ľudské činnosti a zároveň zachovať biologické bohatstvo a biologické procesy potrebné na ochranu zloženia, štruktúry a fungovania biotopov dotknutých ekosystémov zohľadňovaním znalostí a neistôt súvisiacich s biotickými, abiotickými a ľudskými zložkami ekosystémov;
10.
„odhodené úlovky“ sú úlovky, ktoré sa vrátia do mora;
11.
„rybolov s malým vplyvom“ je používanie selektívnych rybolovných techník, ktoré majú malý škodlivý vplyv na morské ekosystémy a/alebo pri ktorých môžu vznikať nízke emisie z paliva;
12.
„selektívny rybolov“ je rybolov rybolovnými metódami alebo rybárskym výstrojom, ktoré sa počas rybolovnej operácie zameriavajú a lovia organizmy podľa veľkosti alebo druhu a umožňujú zabrániť uloveniu jedincov necieľového druhu alebo ich vypustenie bez poškodenia;
13.
„rybolovná úmrtnosť“ je miera, v ktorej sa rybolovnými činnosťami počas daného obdobia odoberá z populácie biomasa alebo jedince;
14.
„populácia“ je morský biologický zdroj, ktorý sa vyskytuje v danej oblasti hospodárenia;
15.
„obmedzenie výlovu“ je podľa vhodnosti buď kvantitatívne obmedzenie úlovkov populácie rýb alebo skupiny populácií rýb počas daného obdobia, ak sa na tieto populácie rýb alebo skupinu populácií rýb vzťahuje povinnosť vylodenia, alebo kvantitatívne obmedzenie vylodení populácie rýb alebo skupiny populácií rýb počas daného obdobia, na ktoré sa povinnosť vylodenia nevzťahuje;
16.
„ochranný referenčný bod“ sú hodnoty parametrov populácie rýb (ako sú napríklad biomasa alebo rybolovná úmrtnosť), ktoré sa používajú pri riadení rybárstva, napríklad v súvislosti s prijateľnou úrovňou biologického rizika alebo želanou úrovňou výnosu;
17.
„minimálna ochranná referenčná veľkosť“ je veľkosť živých morských vodných druhov so zreteľom na dospelosť, ako je stanovená v práve Únie, pričom sa pod jej hranicou uplatňujú obmedzenia alebo stimuly, ktorých cieľom je zabrániť lovu prostredníctvom rybolovných činností; táto veľkosť v príslušných prípadoch nahrádza minimálnu veľkosť pri vylodení;
18.
„populácia v bezpečných biologických hraniciach“ je populácia s vysokou pravdepodobnosťou, že jej predpokladaná biomasa neresiacej sa populácie na konci predchádzajúceho roka je vyššia, ako hraničný referenčný bod biomasy (Blim), a jej odhadovaná miera rybolovnej úmrtnosti za predchádzajúci rok je nižšia ako hraničný referenčný bod miery rybolovnej úmrtnosti (Flim);
19.
„záruka“ je preventívne opatrenie zamerané na zabránenie neželaným situáciám;
20.
„technické opatrenie“ je opatrenie, ktoré stanovením podmienok využívania a štruktúry rybárskeho výstroja a obmedzení prístupu k rybolovným oblastiam reguluje druhové a veľkostné zloženie úlovkov a vplyvy na zložky ekosystémov, ktoré vyplývajú z rybolovných činností;
21.
„rybolovné úsilie“ je výsledok kapacity a činnosti rybárskeho plavidla; v prípade skupiny rybárskych plavidiel je to súčet rybolovného úsilia všetkých plavidiel v danej skupine;
22.
„členský štát s priamym hospodárskym záujmom“ je členský štát, ktorý má záujem pozostávajúci buď z rybolovných možností, alebo rybolovu, ktorý sa vykonáva vo výhradnej hospodárskej zóne dotknutého členského štátu, alebo, pokiaľ ide o Stredozemné more, tradičného rybolovu na šírom mori;
23.
„prevoditeľné rybolovné koncesie“ sú odobrateľné užívateľské nároky na konkrétnu časť rybolovných možností pridelených členskému štátu alebo stanovených v pláne hospodárenia, ktorý členský štát prijal v súlade s článkom 19 nariadenia Rady (ES) č. 1967/2006 (18), ktoré ich držiteľ môže preniesť;
24.
„rybolovná kapacita“ je tonáž plavidla v GT (hrubá tonáž) a jeho výkon v kW (kilowatt), ako sú vymedzené v článkoch 4 a 5 nariadenia Rady (EHS) č. 2930/86 (19);
25.
„akvakultúra“ je chov alebo pestovanie vodných organizmov technikami určenými na zvýšenie produkcie daných organizmov nad rámec prirodzenej kapacity prostredia, ak organizmy zostávajú počas fázy chovu a pestovania majetkom fyzickej alebo právnickej osoby, a to až do okamihu ich výlovu vrátane tohto okamihu;
26.
„licencia na rybolov“ je licencia vymedzená v článku 4 bode 9 nariadenia Rady (ES) č. 1224/2009 (20);
27.
„oprávnenie na rybolov“ je oprávnenie vymedzené v článku 4 bode 10 nariadenia (ES) č. 1224/2009;
28.
„rybolovná činnosť“ je vyhľadávanie rýb, spustenie, nastavenie, vlečenie a vytiahnutie rybárskeho výstroja, vytiahnutie úlovku na palubu, prekládka, ponechanie na palube, spracovanie na palube, preprava, umiestňovanie do klietok, vykrmovanie a vylodenie rýb a produktov rybolovu;
29.
„produkty rybolovu“ sú vodné organizmy, ktoré sa získali akoukoľvek rybolovnou činnosťou, alebo produkty, ktoré sa z nich získali;
30.
„prevádzkovateľ“ je fyzická alebo právnická osoba, ktorá prevádzkuje alebo vlastní akýkoľvek podnik vykonávajúci akékoľvek činnosti súvisiace s ktoroukoľvek fázou produkcie, spracovania, uvádzania na trh, distribúcie a maloobchodného predaja produktov rybolovu a akvakultúry;
31.
„závažné porušenie“ je porušenie, ktoré je vymedzené ako také v príslušných právnych predpisoch Únie vrátane článku 42 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 1005/2008 (21) a v článku 90 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1224/2009;
32.
„koncový používateľ vedeckých údajov“ je subjekt so záujmom o vedeckú analýzu údajov z odvetvia rybárstva na účely výskumu alebo hospodárenia;
33.
„nadbytok povoleného výlovu“ je tá časť povoleného výlovu, ktorú pobrežný štát nevylovil a ktorá vedie k tomu, že celková miera využívania jednotlivých populácií zostáva pod úrovňami, na ktorých sú populácie schopné sa sami obnoviť, a udržiava populácie lovených druhov nad želanými úrovňami stanovenými na základe najlepších dostupných vedeckých odporúčaní;
34.
„produkty akvakultúry“ sú vodné organizmy v akejkoľvek fáze ich životného cyklu, ktoré sa získali akoukoľvek akvakultúrnou činnosťou, alebo produkty, ktoré sa z nich získali;
35.
„biomasa neresiacej sa populácie“ je odhad masy rýb konkrétnej populácie, ktoré sa rozmnožujú vo vymedzenom čase vrátane samcov a samíc, a rýb, ktoré sa rozmnožujú živorodo;
36.
„zmiešaný rybolov“ je rybolov, pri ktorom je prítomných viacero druhov, a pri ktorom je pravdepodobné, že sa ulovia rôzne druhy v rámci tej istej rybolovnej operácie;
37.
„dohoda o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva“ je medzinárodná dohoda uzavretá s tretím štátom na účely získania prístupu do vôd a k zdrojom s cieľom udržateľným spôsobom využívať časť nadbytku morských biologických zdrojov výmenou za finančnú kompenzáciu od Únie, ktorej súčasťou môže byť aj odvetvová podpora.
2. Na účely tohto nariadenia sa uplatňuje toto geografické vymedzenie zemepisných oblastí:
a)
„Severné more“ sú zóny ICES (22) IIIa a IV;
b)
„Baltské more“ sú zóny ICES IIIb, IIIc a IIId;
c)
„severozápadné vody“ sú zóny ICES V (okrem Va a iba vody Únie v Vb), VI a VII;
d)
„juhozápadné vody“ sú zóny ICES VIII, IX a X (vody okolo Azor) a zóny CECAF (23) 34.1.1, 34.1.2 a 34.2.0 (vody okolo Madeiry a Kanárskych ostrovov);
e)
„Stredozemné more“ sú morské vody Stredozemného mora na východ od 5°36' z. d.;
f)
„Čierne more“ je zemepisná podoblasť GFCM (General Fisheries Commission for the Mediterranean) vymedzená v uznesení GFCM/33/2009/2.
ČASŤ II
PRÍSTUP DO VÔD
Článok 5
Všeobecné pravidlá prístupu do vôd
1. Rybárske plavidlá Únie majú rovnaký prístup do vôd a k zdrojom vo všetkých vodách Únie okrem vôd uvedených v odsekoch 2 a 3 s výhradou opatrení prijatých podľa časti III.
2. Členské štáty majú vo vodách do 12 námorných míľ od základných línií, ktoré patria pod ich zvrchovanosť alebo právomoc, až do 31. decembra 2022 právo obmedziť rybolov na rybárske plavidlá, ktoré tradične lovia v týchto vodách z prístavov na priľahlom pobreží bez toho, aby tým boli dotknuté dojednania týkajúce sa rybárskych plavidiel Únie plaviacich sa pod vlajkou iných členských štátov v rámci existujúcich susedských vzťahov medzi členskými štátmi a dojednania uvedené v prílohe I, ktorými sa pre každý členský štát stanovujú zemepisné zóny v rámci pobrežných pásiem iných členských štátov, v ktorých sa vykonávajú rybolovné činnosti, a dotknuté druhy. Členské štáty informujú Komisiu o obmedzeniach stanovených podľa tohto odseku.
3. Vo vodách do 100 námorných míľ od základných línií najvzdialenejších regiónov Únie uvedených v článku 349 prvom odseku zmluvy sú dotknuté členské štáty až do 31. decembra 2022 oprávnené obmedziť rybolov na plavidlá registrované v prístavoch týchto území. Takéto obmedzenia sa neuplatňujú na plavidlá Únie, ktoré tradične lovia v týchto vodách, pokiaľ tieto plavidlá neprekročia tradične vyvíjané rybolovné úsilie. Členské štáty informujú Komisiu o obmedzeniach stanovených podľa tohto odseku.
4. Opatrenia, ktoré sa majú uplatňovať po skončení platnosti dojednaní stanovených v odsekoch 2 a 3, sa prijmú do 31. decembra 2022.
ČASŤ III
OPATRENIA NA OCHRANU A UDRŽATELNÉ VYUŽÍVANIE MORSKÝCH BIOLOGICKÝCH ZDROJOV
HLAVA I
Ochranné opatrenia
Článok 6
Všeobecné ustanovenia
1. Na účely dosiahnutia cieľov spoločnej rybárskej politiky zameraných na ochranu a udržateľné využívanie morských biologických zdrojov, ktoré sú stanovené v článku 2, Únia prijme ochranné opatrenia, ako sa uvádza v článku 7.
2. Pri uplatňovaní tohto nariadenia sa Komisia radí s príslušnými poradnými orgánmi a príslušnými vedeckými subjektmi. Pri prijímaní ochranných opatrení sa zohľadňujú dostupné vedecké, technické a hospodárske odporúčania vrátane v príslušných prípadoch správ STECF a ďalších poradných orgánov, odporúčaní poradných rád a spoločných odporúčaní členských štátov podľa článku 18.
3. Členské štáty môžu navzájom spolupracovať na účely prijatia opatrení podľa článkov 11, 15 a 18.
4. Členské štáty pred prijatím vnútroštátnych opatrení podľa článku 20 ods. 2 navzájom koordinujú svoju činnosť.
5. V osobitných prípadoch, predovšetkým pokiaľ ide o stredomorský región, sa členské štáty môžu splnomocniť na prijatie právne záväzných aktov v oblasti spoločnej rybárskej politiky vrátane ochranných opatrení. V prípade potreby sa uplatňuje článok 18.
Článok 7
Druhy ochranných opatrení
1. Opatrenia na ochranu a udržateľné využívanie morských biologických zdrojov môžu okrem iného zahŕňať:
a)
viacročné plány podľa článkov 9 a 10;
b)
ciele pre ochranu a udržateľné využívanie populácií a súvisiace opatrenia na na minimalizovanie vplyvu rybolovu na morské prostredie;
c)
opatrenia na úpravu rybolovnej kapacity rybárskych plavidiel podľa dostupných rybolovných možností;
d)
stimuly vrátane stimulov hospodárskej povahy, ako sú rybolovné možnosti, na presadzovanie rybolovných metód, ktoré prispievajú k selektívnejšiemu rybolovu, k zabráneniu nechceným úlovkom a k čo najväčšiemu zníženiu ich množstva a k rybolovu s malým vplyvom na morský ekosystém a rybolovné zdroje;
e)
opatrenia na stanovenie a prideľovanie rybolovných možností;
f)
opatrenia na dosiahnutie cieľov článku 15;
g)
minimálnu ochrannú referenčnú veľkosť;
h)
pilotné projekty týkajúce sa alternatívnych typov techník riadenia rybolovu a výstroja, ktoré zvyšujú selektivitu alebo minimalizujú negatívny vplyv rybolovných činností na morské prostredie;
i)
opatrenia potrebné na splnenie povinností vyplývajúcich z právnych predpisov Únie v oblasti životného prostredia prijatých na základe článku 11;
j)
technické opatrenia uvedené v odseku 2.
2. Technické opatrenia môžu okrem iného zahŕňať:
a)
charakteristické znaky rybárskeho výstroja a pravidlá jeho používania;
b)
špecifikácie vzťahujúce sa na konštrukciu rybárskeho výstroja vrátane:
i)
úprav alebo dodatočných zariadení na zlepšenie selektivity alebo na minimalizovanie negatívneho vplyvu na ekosystém;
ii)
úprav alebo dodatočných zariadení na zníženie náhodného ulovenia ohrozených, bezprostredne ohrozených a chránených druhov, ako aj na zníženie ďalších nechcených úlovkov;
c)
obmedzenia alebo zákazy použitia určitého rybárskeho výstroja a rybolovných činností v určitých oblastiach alebo obdobiach;
d)
požiadavky na rybárske plavidlá, aby prestali vykonávať činnosť v danej oblasti počas vymedzeného minimálneho obdobia s cieľom chrániť dočasné zhluknutie ohrozených druhov, neresiacich sa rýb, rýb nedosahujúcich minimálnu ochrannú referenčnú veľkosť a ďalších zraniteľných morských zdrojov;
e)
osobitné opatrenia na minimalizovanie negatívneho vplyvu rybolovných činností na morskú biodiverzitu a morské ekosystémy vrátane opatrení na zabránenie nechceným úlovkom a na čo najväčšie zníženie ich množstva.
Článok 8
Zriadenie oblastí na obnovu populácií rýb
1. Únia sa pri náležitom prihliadnutí na existujúce chránené oblasti usiluje zriaďovať chránené oblasti z dôvodu ich biologickej citlivosti vrátane oblastí, v ktorých existujú jasné dôkazy o vysokých koncentráciách rýb nedosahujúcich minimálnu ochrannú referenčnú veľkosť, ako aj o neresiskách. V takýchto oblastiach možno rybolovné činnosti obmedziť alebo zakázať s cieľom prispieť k ochrane živých vodných zdrojov a morských ekosystémov. Únia naďalej poskytuje dodatočnú ochranu existujúcim biologicky citlivým oblastiam.
2. Na tieto účely členské štáty tam, kde je to možné, určia vhodné oblasti, ktoré môžu byť súčasťou ucelenej siete, a podľa potreby pripravia spoločné odporúčania v súlade s článkom 18 ods. 7, aby Komisia mohla predložiť návrh v súlade so zmluvou.
3. Komisia môže byť vo viacročnom pláne splnomocnená zriadiť takéto chránené biologicky citlivé oblasti. Uplatňuje sa článok 18 ods. 1 až 6. Komisia pravidelne podáva správy o chránených oblastiach Európskemu parlamentu a Rade.
HLAVA II
Osobitné opatrenia
Článok 9
Zásady a ciele viacročných plánov
1. Viacročné plány sa prijímajú prioritne, a to na základe vedeckých, technických a hospodárskych odporúčaní, a obsahujú ochranné opatrenia na obnovu a udržanie populácií rýb nad úrovňami, pri ktorých možno dosiahnuť maximálny udržateľný výnos v súlade s článkom 2 ods. 2.
2. Ak ciele na dosiahnutie maximálneho udržateľného výnosu, ako sa uvádza v článku 2 ods. 2, nemožno určiť z dôvodu nedostatku údajov, vo viacročných plánoch sa ustanovia opatrenia založené na prístupe predbežnej opatrnosti, pričom sa zabezpečí aspoň porovnateľná miera ochrany príslušných populácií.
3. Viacročné plány sa vzťahujú buď:
a)
na jednotlivé druhy, alebo
b)
v prípade zmiešaného rybolovu alebo keď sa dynamika populácií navzájom ovplyvňuje, na rybolov využívajúci viaceré populácie v danej zemepisnej oblasti, pričom sa zohľadňujú znalosti o vzájomnom pôsobení medzi populáciami rýb, rybolovom a morskými ekosystémami.
4. Opatrenia, ktoré majú byť súčasťou viacročných plánov, a harmonogram ich vykonávania sú primerané sledovaným cieľom a zámerom a plánovanému harmonogramu. Pred začlenením opatrení do viacročných plánov sa zohľadní ich pravdepodobný hospodársky a sociálny vplyv.
5. Viacročné plány môžu obsahovať konkrétne ochranné ciele a opatrenia založené na ekosystémovom prístupe s cieľom riešiť konkrétne problémy zmiešaného rybolovu v súvislosti s dosahovaním cieľov stanovených v článku 2 ods. 2 pri rôznych populáciách, na ktoré sa plán vzťahuje, v prípadoch, keď podľa vedeckého odporúčania nemožno dosiahnuť zvýšenie selektivity. Keď je to potrebné, viacročný plán obsahuje konkrétne alternatívne ochranné opatrenia založené na ekosystémovom prístupe a zamerané na niektoré z populácií, na ktoré sa vzťahuje.
Článok 10
Obsah viacročných plánov
1. Viacročný plán podľa potreby a bez toho, aby boli dotknuté príslušné právomoci podľa zmluvy, obsahuje:
a)
rozsah (vyjadrený v populáciách), druh rybolovu a oblasť, na ktoré sa viacročný plán vzťahuje;
b)
ciele, ktoré sú v súlade s cieľmi stanovenými v článku 2 a s príslušnými ustanoveniami článkov 6 a 9;
c)
kvantifikovateľné ciele, ako napríklad miery rybolovnej úmrtnosti a/alebo biomasa neresiacich sa populácií;
d)
jasné časové rámce na dosiahnutie kvantifikovateľných cieľov;
e)
ochranné referenčné body, ktoré sú v súlade s cieľmi stanovenými v článku 2;
f)
ciele pre ochranné a technické opatrenia, ktoré sa majú prijať v záujme dosiahnutia cieľov stanovených v článku 15, a opatrenia určené na zabránenie a zníženie, pokiaľ je to možné, nechcených úlovkov;
g)
záruky na zabezpečenie dosiahnutia kvantifikovateľných cieľov a potrebné nápravné prostriedky, okrem iného aj pre situácie, keď zhoršujúca sa kvalita alebo dostupnosť údajov ohrozuje udržateľnosť populácie.
2. Viacročný plán môže obsahovať aj:
a)
ďalšie ochranné opatrenia, najmä opatrenia na postupné odstránenie odhadzovania úlovkov s ohľadom na najlepšie dostupné vedecké odporúčania, alebo opatrenia na minimalizovanie negatívneho vplyvu rybolovu na ekosystém, ktoré sa podľa potreby ďalej vymedzia v súlade s článkom 18;
b)
kvantifikovateľné ukazovatele pre pravidelné monitorovanie a posudzovanie pokroku pri dosahovaní cieľov viacročného plánu;
c)
podľa potreby konkrétne ciele pre sladkovodnú časť životného cyklu anadrómnych a katadrómnych druhov.
3. Vo viacročnom pláne sa stanoví jeho preskúmanie po jeho prvotnom následnom hodnotení, ktoré najmä zohľadní zmeny vo vedeckých odporúčaniach.
Článok 11
Ochranné opatrenia potrebné na splnenie povinností podľa právnych predpisov Únie v oblasti životného prostredia
1. Členské štáty sú splnomocnené prijímať ochranné opatrenia, ktoré nemajú vplyv na rybárske plavidlá iných členských štátov, sú uplatniteľné na vody, ktoré patria pod ich zvrchovanosť alebo právomoc, a ktoré sú nevyhnutné na splnenie ich povinností vyplývajúcich z článku 13 ods. 4 smernice 2008/56/ES, článku 4 smernice 2009/147/ES alebo článku 6 smernice 92/43/EHS, za predpokladu, že tieto opatrenia sú zlučiteľné s cieľmi stanoveným v článku 2 tohto nariadenia, spĺňajú ciele príslušných právnych predpisov Únie, ktoré sa majú nimi vykonávať, a sú prinajmenšom rovnako prísne ako opatrenia podľa práva Únie.
2. Ak sa členský štát (ďalej len „iniciujúci členský štát“) domnieva, že opatrenia, ktoré je potrebné prijať na účely splnenia povinností uvedených v odseku 1, a ostatné členské štáty majú priamy hospodársky záujem na druhu rybolovu, na ktorý sa majú takéto opatrenia vzťahovať, Komisia je splnomocnená prijať na základe žiadosti takéto opatrenia prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 46. Na tento účel sa mutatis mutandis uplatňuje článok 18 ods. 1 až 4 a 6.
3. Na tento účel iniciujúci členský štát poskytne Komisii a ostatným členským štátom s priamym hospodárskym záujmom príslušné informácie o požadovaných opatreniach vrátane ich odôvodnenia, vedeckých dôkazov na ich podporu a podrobností o ich praktickom vykonávaní a presadzovaní. Iniciujúci členský štát a iné členské štáty s priamym hospodárskym záujmom môžu do šiestich mesiacov od poskytnutia dostatočných informácií predložiť spoločné odporúčanie uvedené v článku 18 ods. 1. Komisia prijme opatrenia do troch mesiacov od doručenia úplnej žiadosti, pričom zohľadní všetky dostupné vedecké odporúčania.
Ak sa všetky členské štáty nedohodnú na spoločnom odporúčaní, ktoré sa má predložiť Komisii v súlade s prvým pododsekom v lehote v ňom stanovenej, alebo ak sa spoločné odporúčanie nezdá byť zlučiteľné s požiadavkami uvedenými v odseku 1, Komisia môže predložiť návrh v súlade so zmluvou.
4. Odchylne od odseku 3, ak spoločné odporúčanie uvedené v odseku 3 neexistuje, Komisia v naliehavom prípade príjme opatrenia. Opatrenia, ktoré sa majú prijať v naliehavom prípade, sa obmedzia na tie, bez ktorých je ohrozené dosiahnutie cieľov spojených so zavedením ochranných opatrení v súlade so smernicami uvedenými v odseku 1 a zámermi členského štátu.
5. Opatrenia uvedené v odseku 4 sa uplatňujú najviac po dobu 12 mesiacov, ktorá môže byť predĺžená o najviac 12 mesiacov, ak podmienky stanovené v uvedenom odseku naďalej existujú.
6. Komisia uľahčuje spoluprácu medzi dotknutým členským štátom a ostatnými členskými štátmi s priamym hospodárskym záujmom na druhu rybolovu pri vykonávaní a presadzovaní opatrení prijatých podľa odsekov 2, 3 a 4.
Článok 12
Opatrenia Komisie v prípade vážneho ohrozenia morských biologických zdrojov
1. Na základe riadne odôvodnených vážnych a naliehavých dôvodov týkajúcich sa vážneho ohrozenia ochrany morských biologických zdrojov alebo morského ekosystému podloženého dôkazmi, Komisia na základe odôvodnenej žiadosti členského štátu alebo z vlastnej iniciatívy môže s cieľom zmierniť uvedené ohrozenie prijať ihneď uplatniteľné vykonávacie akty platné najviac šesť mesiacov v súlade s postupom uvedeným v článku 47 ods. 3.
2. Členský štát oznámi žiadosť uvedenú v odseku 1 súčasne Komisii, ostatným členským štátom a príslušným poradným radám. Ostatné členské štáty a poradné rady môžu do siedmich pracovných dní odo dňa doručenia oznámenia predložiť písomné pripomienky. Komisia prijme rozhodnutie do 15 pracovných dní od doručenia žiadosti uvedenej v odseku 1.
3. Pred uplynutím prvotného obdobia uplatňovania ihneď uplatniteľných vykonávacích aktov uvedených v odseku 1 môže Komisia v prípade splnenia podmienok podľa odseku 1 prijať ihneď uplatniteľné vykonávacie akty predlžujúce uplatňovanie takéhoto núdzového opatrenia najviac o šesť mesiacov s okamžitou účinnosťou. Uvedené vykonávacie akty sa príjmu v súlade s postupom uvedeným v článku 47 ods. 3.
Článok 13
Núdzové opatrenia členských štátov
1. Na základe dôkazov o vážnom ohrození ochrany morských biologických zdrojov alebo morského ekosystému v súvislosti s rybolovnými činnosťami vo vodách patriacich pod zvrchovanosť alebo právomoc členského štátu, ktoré si vyžaduje okamžité konanie, môže tento členský štát prijať núdzové opatrenia na zmiernenie ohrozenia. Takéto opatrenia musia byť zlučiteľné s cieľmi stanovenými v článku 2 a musia byť aspoň rovnako prísne ako opatrenia stanovené v práve Únie. Takéto opatrenia sa uplatňujú najviac po dobu troch mesiacov.
2. Ak by núdzové opatrenia, ktoré má prijať členský štát, mohli ovplyvniť rybárske plavidlá iných členských štátov, takéto opatrenia sa prijmú len po konzultáciách s Komisiou, príslušnými členskými štátmi a príslušnými poradnými radami o návrhu opatrení, ktorý dopĺňa dôvodová správa. Na účely tejto konzultácie môže konzultujúci členský štát stanoviť primeranú lehotu, ktorá však nie je kratšia ako jeden mesiac.
3. Ak sa Komisia domnieva, že opatrenie prijaté podľa tohto článku nespĺňa podmienky stanovené v odseku 1, môže pod podmienkou poskytnutia relevantných dôvodov požiadať, aby dotknutý členský štát uvedené opatrenie zmenil alebo zrušil.
Článok 14
Zabránenie nechceným úlovkom a ich minimalizovanie
1. Na uľahčenie zavedenia povinnosti vylodiť všetky úlovky v príslušnom rybolove v súlade s článkom 15 (ďalej len „povinnosť vylodiť úlovky“) môžu členské štáty uskutočniť pilotné projekty, ktoré vychádzajú z najlepších dostupných vedeckých odporúčaní a ktoré prihliadajú na stanoviská príslušných poradných rád, s cieľom plne preskúmať všetky možné metódy na zabránenie, minimalizovanie a odstránenie nechcených úlovkov pri rybolove.
2. Členské štáty môžu vyhotoviť „atlas odhodených úlovkov“, v ktorom sa uvedú úrovne odhadzovania v každom z druhov rybolovov, na ktoré sa vzťahuje článok 15 ods. 1.
Článok 15
Povinnosť vylodiť úlovky
1. Všetky úlovky druhov, na ktoré sa vzťahujú obmedzenia výlovu, a pokiaľ ide o Stredozemné more, úlovky druhov, na ktoré sa vzťahujú minimálne veľkosti vymedzené v prílohe III k nariadeniu (ES) č. 1967/2006, ktoré sa ulovia v rámci rybolovných činností vo vodách Únie alebo rybárskymi plavidlami Únie mimo vôd Únie vo vodách, ktoré nepatria pod zvrchovanosť alebo právomoc tretích krajín, v druhoch rybolovu a zemepisných oblastiach uvedených nižšie, sa vytiahnu a ponechajú na palube rybárskych plavidiel, zaznamenajú a vylodia a v príslušných prípadoch započítajú do kvóty s výnimkou prípadov, keď sa tieto úlovky používajú ako živá návnada, a to v súlade s týmito časovými rámcami:
a)
najneskôr od 1. januára 2015:
-
rybolov malých pelagických druhov (t. j. lov makrely atlantickej, sleďa atlantického, stavríd, tresky belasej, rýb čeľade Caproidae, sardely európskej, striebristky, sardinky európskej, šproty severnej);
-
rybolov veľkých pelagických druhov (t. j. lov tuniaka modroplutvého, mečiara veľkého, tuniaka dlhoplutvého, tuniaka okatého, marlína mozaikového a kopijonosa belavého);
-
rybolov na priemyselné účely (okrem iného lov korušky polárnej, piesočnicovitých a tresky koruškovitej);
-
rybolov lososa atlantického v Baltskom mori;
b)
najneskôr od 1. januára 2015 pre druhy charakterizujúce daný rybolov a najneskôr od 1. januára 2017 pre všetky ostatné druhy rybolovu vo vodách Únie v Baltskom mori pre druhy, na ktoré sa vzťahujú iné obmedzenia výlovu, ako sú obmedzenia, na ktoré sa vzťahuje písmeno a);
c)
najneskôr od 1. januára 2016 pre druhy charakterizujúce daný rybolov a najneskôr od 1. januára 2019 pre všetky ostatné druhy v:
i)
Severnom mori
-
lov tresky škvrnitej, tresky jednoškvrnnej, tresky merlang, tresky tmavej,
-
lov homára štíhleho,
-
lov soley európskej a platesy veľkej,
-
lov merlúzy európskej;
-
lov krevety boreálnej;
ii)
severozápadných vodách
-
lov tresky škvrnitej, tresky jednoškvrnnej, tresky merlang, tresky tmavej,
-
lov homára štíhleho,
-
lov soley európskej a platesy veľkej,
-
lov merlúzy európskej;
iii)
juhozápadných vodách
-
lov homára štíhleho,
-
lov soley európskej a platesy veľkej,
-
lov merlúzy európskej;
iv)
iný rybolov zameraný na druhy, na ktoré sa vzťahujú obmedzenia výlovu;
d)
najneskôr od 1. januára 2017 pre druhy charakterizujúce daný rybolov a najneskôr od 1. januára 2019 pre všetky ostatné druhy v rámci rybolovu, na ktorý sa nevzťahuje písmeno a) v Stredozemnom mori, Čiernom mori a vo všetkých ostatných vodách Únie a vo vodách, ktoré nie sú vodami Únie a ktoré nepatria pod zvrchovanosť alebo právomoc tretích krajín.
2. Odsekom 1 nie sú dotknuté medzinárodné povinnosti Únie. Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 46 na účely vykonávania týchto medzinárodných povinností do práva Únie, čo zahŕňa najmä výnimky z povinnosti vylodiť úlovky podľa tohto článku.
3. Keď sa všetky členské štáty s priamym hospodárskym záujmom spojeným s určitými druhmi rybolovu dohodnú, že povinnosť vylodiť úlovky sa má uplatňovať na iné druhy, ako druhy uvedené v odseku 1, môžu predložiť spoločné odporúčanie na účely rozšírenia uplatňovania povinnosti vylodiť úlovky na takéto iné druhy. Na tento účel sa mutatis mutandis uplatňuje článok 18 ods. 1 až 6. Keď sa predloží takéto spoločné odporúčanie, Komisia je splnomocnená prijať delegované akty v súlade s článkom 46 obsahujúce takéto opatrenia.
4. Povinnosť vylodiť úlovky uvedená v odseku 1 sa neuplatňuje na:
a)
druhy, ktorých lov je zakázaný a ktoré sú takto označené v právnom akte Únie prijatom v rámci spoločnej rybárskej politiky;
b)
druhy, pri ktorých vedecké dôkazy preukazujú vysokú mieru prežitia, pričom sa zohľadňujú charakteristické znaky výstroja, rybolovných postupov a ekosystému;
c)
úlovky, na ktoré sa vzťahujú výnimky de minimis.
5. Podrobnosti splnenia povinnosti vylodiť úlovky uvedenej v odseku 1 sa stanovia vo viacročných plánoch uvedených v článkoch 9 a 10 a v príslušných prípadoch sa bližšie špecifikujú v súlade s článkom 18, vrátane:
a)
osobitných ustanovení o rybolove alebo druhoch, na ktoré sa vzťahuje povinnosť vylodiť úlovky uvedená v odseku 1;
b)
špecifikácie výnimiek z povinnosti vylodiť úlovky druhov uvedených v odseku 4 písm. b);
c)
ustanovení o výnimkách de minimis do výšky 5 % celkového ročného výlovu všetkých druhov, na ktoré sa vzťahuje povinnosť vylodiť úlovky uvedená v odseku 1. Výnimka de minimis sa uplatňuje v týchto prípadoch:
i)
ak z vedeckých dôkazov vyplýva, že zvýšenia selektivity je veľmi ťažké dosiahnuť, alebo
ii)
na účely zabránenia neprimeraným nákladom na manipuláciu s nechcenými úlovkami v prípade toho rybárskeho výstroja, pri ktorom nechcené úlovky na druh rybárskeho výstroja nepredstavujú viac ako určité percento, ktoré sa stanoví v pláne, z celkového ročného úlovku týmto výstrojom.
Úlovky, na ktoré sa vzťahujú ustanovenia uvedené v tomto písmene, sa nezapočítavajú do príslušných kvót; všetky takéto úlovky sa však plne zaznamenávajú.
Počas prechodného obdobia štyroch rokov sa percentuálny podiel celkových ročných úlovkov uvedený v tomto písmene zvýši:
i)
o dva percentuálne body počas prvých dvoch rokov uplatňovania povinnosti vylodiť úlovky; a
ii)
o jeden percentuálny bod v nadchádzajúcich dvoch rokoch;
d)
ustanovenia o dokumentácii úlovkov;
e)
prípadné stanovenie minimálnych ochranných referenčných veľkostí v súlade s odsekom 10.
6. Ak nie je pre daný rybolov prijatý žiaden viacročný plán ani plán hospodárenia v súlade s článkom 18 nariadenia (ES) č. 1967/2006, Komisia je splnomocnená prijať v súlade s článkom 18 tohto nariadenia delegované akty v súlade s článkom 46 tohto nariadenia stanovujúce dočasne a na obdobie najviac troch rokov osobitný plán pre odhadzovanie úlovkov obsahujúci špecifikácie uvedené v odseku 5 písm. a) až e) tohto článku. Členské štáty môžu spolupracovať v súlade s článkom 18 tohto nariadenia pri vypracovávaní takéhoto plánu, aby Komisia prijala takéto akty alebo predložila návrh v súlade s riadnym legislatívnym postupom.
7. Ak sa neprijali žiadne opatrenia na účely určenia výnimky de minimis, a to ani vo viacročnom pláne v súlade s odsekom 5, ani v osobitnom pláne pre odhadzovanie v súlade s odsekom 6, Komisia prijme delegované akty v súlade s článkom 46 stanovujúce výnimku de minimis uvedenú v odseku 4 písm. c), ktorá na základe podmienok stanovených v odseku 5 písm. c) bode i) alebo ii) predstavuje najviac 5 % z celkového ročného úlovku všetkých druhov, na ktoré sa vzťahuje povinnosť vylodiť úlovky podľa odseku 1. Uvedená výnimka de minimis sa prijíma tak, aby sa uplatňovala od dátumu uplatňovania príslušnej povinnosti vylodiť úlovky.
8. Odchylne od povinnosti započítavať úlovky do príslušných kvót v súlade s odsekom 1 úlovky druhov, na ktoré sa vzťahuje povinnosť vylodiť úlovky a ktoré boli ulovené nad rámec kvót pre príslušné populácie, alebo úlovky druhov, na ktoré nemá dotknutý členský štát kvótu, možno odpočítať z kvóty na cieľový druh, pokiaľ nepresahujú 9 % kvóty na cieľový druh. Toto ustanovenie sa uplatňuje len vtedy, keď sa daná populácia necieľového druhu nachádza v bezpečných biologických hraniciach.
9. V prípade populácií, na ktoré sa vzťahuje povinnosť vylodiť úlovky, môžu členské štáty využívať medziročnú flexibilitu do výšky 10 % svojich povolených vylodení. Na tento účel môže členský štát povoliť vylodenie dodatočných množstiev rýb z populácie, na ktorú sa vzťahuje povinnosť vylodiť úlovky, za predpokladu, že takého množstvá nepresiahnu 10 % kvóty pridelenej danému členskému štátu. Uplatňuje sa článok 105 nariadenia (ES) č. 1224/2009.
10. S cieľom zabezpečiť ochranu mlade morských organizmov sa môžu stanoviť minimálne ochranné referenčné veľkosti.
11. Pokiaľ ide o druhy, na ktoré sa vzťahuje povinnosť vylodiť úlovky podľa odseku 1, využívanie úlovkov druhov nedosahujúcich minimálnu ochrannú referenčnú veľkosť, možno obmedziť iba na iné účely ako na priamu ľudskú spotrebu, ako je napríklad výroba rybej múčky, rybieho oleja, krmiva pre spoločenské zvieratá, prídavných látok v potravinách, farmaceutík a kozmetických prípravkov.
12. Pokiaľ ide o druhy, na ktoré sa nevzťahuje povinnosť vylodiť úlovky podľa odseku 1, úlovky druhov nedosahujúcich minimálnu ochrannú referenčnú veľkosť, sa neponechávajú na palube, ale okamžite sa vrátia do mora.
13. Členské štáty zabezpečia podrobnú a presnú dokumentáciu všetkých rybárskych výjazdov a dostatočnú kapacitu a prostriedky na účely monitorovania splnenia povinnosti vylodiť úlovky, ako sú pozorovatelia, priemyselná televízia (CCTV) a iné. Členské štáty pritom dodržiavajú zásadu efektívnosti a proporcionality.
Článok 16
Rybolovné možnosti
1. Rybolovnými možnosťami pridelenými členským štátom sa jednotlivým členským štátom zabezpečuje relatívna stabilita rybolovných činností v súvislosti s každou populáciou rýb alebo každým druhom rybolovu. Pri prideľovaní nových rybolovných možností sa zohľadňujú záujmy každého členského štátu.
2. Pri zavádzaní povinnosti vylodiť úlovky v súvislosti s určitou populáciou rýb sa pri stanovovaní rybolovných možností zohľadní prechod od stanovovania rybolovných možností na základe vylodení na stanovovanie rybolovných možností na základe úlovkov, keďže v prvom roku i v ďalších rokoch už nebudú povolené odhodené úlovky danej populácie.
3. Ak z nových vedeckých dôkazov vyplýva, že rybolovné možnosti, ktoré sa stanovili pre konkrétnu populáciu, sa výrazne odlišujú od skutočného stavu danej populácie, členské štáty s priamym hospodárskym záujmom môžu Komisii predložiť odôvodnenú žiadosť, aby táto predložila návrh na zníženie uvedeného rozdielu, ktorý však rešpektuje ciele stanovené v článku 2 ods. 2.
4. Rybolovné možnosti sa stanovujú v súlade s cieľmi stanovenými v článku 2 ods. 2 a s kvantifikovateľnými cieľmi, časovými rámcami a rozmedziami stanovenými v súlade s článkom 9 ods. 2 a článkom 10 ods. 1 písm. b) a c).
5. Opatrenia na stanovenie a prideľovanie rybolovných možností, ktoré sú vo vodách Únie k dispozícii tretím krajinám, sa prijímajú v súlade so zmluvou.
6. Každý členský štát rozhodne o spôsobe pridelenia rybolovných možností, ktoré sa mu pridelili a na ktoré sa nevzťahuje systém prevoditeľných rybolovných koncesií, plavidlám plaviacim sa pod jeho vlajkou (napríklad vytvorením individuálnych rybolovných možností). O spôsobe prideľovania informuje Komisiu.
7. Členské štáty zohľadňujú pri prideľovaní rybolovných možností vzťahujúcich sa na zmiešaný rybolov pravdepodobné zloženie úlovkov plavidiel, ktoré sa na takomto rybolove zúčastňujú.
8. Členské štáty si môžu po tom, čo informujú Komisiu, medzi sebou vymeniť všetky rybolovné možnosti, ktoré im boli pridelené, alebo ich časť.
Článok 17
Kritériá prideľovania rybolovných možností členskými štátmi
Pri prideľovaní rybolovných možností, ktoré majú k dispozícii, ako sa uvádza v článku 16, členské štáty používajú transparentné a objektívne kritériá vrátane kritérií environmentálnej, sociálnej a hospodárskej povahy. Medzi kritériá, ktoré sa majú použiť, môže patriť aj vplyv rybolovu na životné prostredie, dodržiavanie predpisov v minulosti, príspevok k miestnemu hospodárstvu a historické úrovne úlovkov. V rámci rybolovných možností, ktoré sú im pridelené, sa členské štáty usilujú poskytovať stimuly rybárskym plavidlám, ktoré používajú selektívny rybársky výstroj alebo rybolovné techniky so zníženým vplyvom na životné prostredie, ako je napríklad znížená spotreba energie alebo menšie poškodenie biotopov.
HLAVA III
Regionalizácia
Článok 18
Regionálna spolupráca zameraná na ochranné opatrenia
1. Ak sa Komisii udelia právomoci, a to aj vo viacročnom pláne stanovenom podľa článkov 9 a 10, ako aj v prípadoch stanovených v článku 11 a článku 15 ods. 6, prijímať opatrenia prostredníctvom delegovaných alebo vykonávacích aktov v súvislosti s ochranným opatrením Únie, ktoré sa vzťahuje na príslušnú zemepisnú oblasť, členské štáty s priamym hospodárskym záujmom, ktoré sú týmito opatreniami ovplyvnené, sa môžu v lehote stanovenej v príslušnom ochrannom opatrení a/alebo viacročnom pláne dohodnúť, že predložia spoločné odporúčania na dosiahnutie cieľov príslušných ochranných opatrení Únie, viacročných plánov alebo osobitných plánov pre odhadzovanie. Komisia takéto delegované ani vykonávacie akty neprijme skôr, ako uplynie lehota na predloženie spoločných odporúčaní členskými štátmi.
2. Na účely odseku 1 členské štáty s priamym hospodárskym záujmom ovplyvneným opatreniami uvedenými v odseku 1 pri formulovaní spoločných odporúčaní navzájom spolupracujú. Taktiež sa radia s príslušnými poradnými radami. Komisia spoluprácu medzi členskými štátmi uľahčuje, okrem iného aj zabezpečením toho, že vedecké príspevky sa získajú od príslušných vedeckých subjektov.
3. Ak sa podľa odseku 1 predloží spoločné odporúčanie, Komisia môže prijať tieto opatrenia prostredníctvom delegovaných alebo vykonávacích aktov, pokiaľ je takéto odporúčanie zlučiteľné s príslušným ochranným opatrením a/alebo viacročným plánom.
4. Ak sa ochranné opatrenie vzťahuje na konkrétnu populáciu rýb, ktorá sa využíva spoločne s tretími krajinami a s ktorou hospodária viacstranné rybárske organizácie alebo s ktorou sa hospodári na základe dvojstranných alebo viacstranných dohôd, Únia sa usiluje dohodnúť s príslušnými partnermi na opatreniach potrebných na dosiahnutie cieľov stanovených v článku 2.
5. Členské štáty zabezpečia, aby spoločné odporúčania k ochranným opatreniam, ktoré sa majú prijať podľa odseku 1, vychádzali z najlepších dostupných vedeckých odporúčaní a spĺňali všetky z týchto požiadaviek:
a)
boli zlučiteľné s cieľmi stanoveným v článku 2;
b)
boli zlučiteľné s rozsahom pôsobnosti a cieľmi príslušného ochranného opatrenia;
c)
boli zlučiteľné s rozsahom pôsobnosti príslušného viacročného plánu a účinne plnili jeho ciele a kvantifikovateľné zámery;
d)
boli aspoň rovnako prísne ako opatrenia podľa práva Únie.
6. Ak sa všetkým členským štátom nepodarí dohodnúť sa na spoločných odporúčaniach, ktoré sa majú predložiť Komisii v súlade s odsekom 1, v stanovenom termíne alebo ak sa spoločné odporúčania k ochranným opatreniam považujú za nezlučiteľné s cieľmi a kvantifikovateľnými zámermi daných ochranných opatrení, Komisia môže predložiť návrh vhodných opatrení v súlade so zmluvou.
7. Okrem prípadov uvedených v odseku 1 môžu tiež členské štáty s priamym hospodárskym záujmom na danom rybolove vo vymedzenej zemepisnej oblasti dávať Komisii spoločné odporúčania k opatreniam, ktoré má Komisia predložiť alebo prijať.
8. Ako doplňujúca alebo alternatívna metóda regionálnej spolupráce budú členské štáty splnomocnené v ochrannom opatrení Únie, ktoré sa vzťahuje na príslušnú zemepisnú oblasť, a to aj v rámci viacročného plánu prijatého podľa článkov 9 a 10, prijať v rámci stanovenej lehoty opatrenia, ktorými sa takéto ochranné opatrenie bližšie špecifikuje. Dotknuté členské štáty úzko spolupracujú pri prijímaní takýchto opatrení. Odseky 2, 4 a 5 tohto článku sa uplatňujú mutatis mutandis. Komisia sa zapája a jej pripomienky sa zohľadňujú. Členské štáty prijímajú iba svoje príslušné vnútroštátne opatrenia, ak sa dosiahla dohoda o ich obsahu so všetkými dotknutými členskými štátmi. Ak sa Komisia domnieva, že opatrenie členského štátu nie je v súlade s podmienkami stanovenými v príslušnom ochrannom opatrení, môže pod podmienkou poskytnutia relevantných dôvodov požiadať, aby dotknutý členský štát uvedené opatrenie zmenil alebo zrušil.
HLAVA IV
Vnútroštátne opatrenia
Článok 19
Opatrenia členského štátu, ktoré sa vzťahujú na rybárske plavidlá plaviace sa pod ich vlajkou alebo na osoby usadené na ich území
1. Členský štát môže prijať opatrenia na ochranu populácií rýb vo vodách Únie za predpokladu, že tieto opatrenia spĺňajú všetky z týchto požiadaviek:
a)
vzťahujú sa výhradne na rybárske plavidlá plaviace sa pod vlajkou tohto členského štátu alebo v prípade rybolovných činností, ktoré nevykonávajú rybárske plavidlá, na osoby usadené na tej časti jeho územia, na ktorej sa uplatňuje zmluva;
b)
sú zlučiteľné s cieľmi stanoveným v článku 2;
c)
sú aspoň rovnako prísne ako opatrenia podľa práva Únie.
2. Členský štát na účely kontroly informuje o ustanoveniach prijatých podľa odseku 1 ostatné dotknuté členské štáty.
3. Členské štáty zverejňujú príslušné informácie o opatreniach prijatých v súlade s týmto článkom.
Článok 20
Opatrenia členského štátu v rámci zóny do 12 námorných míľ
1. Členský štát môže prijať nediskriminačné opatrenia na ochranu populácií rýb a hospodárenie s nimi a na udržanie alebo zlepšenie stavu ochrany morských ekosystémov v rámci zóny do 12 námorných míľ od svojich základných línií za predpokladu, že Únia neprijala osobitne pre túto oblasť opatrenia, ktorými sa riešia ochrana a hospodárenie, alebo opatrenia, ktorými sa konkrétne rieši problém identifikovaný dotknutým členským štátom. Opatrenia členského štátu musia byť zlučiteľné s cieľmi stanovenými v článku 2 a musia byť aspoň rovnako prísne ako opatrenia podľa práva Únie.
2. Ak by opatrenia na ochranu a hospodárenie, ktoré má prijať členský štát, mohli ovplyvniť rybárske plavidlá iných členských štátov, takéto opatrenia sa prijmú len po konzultáciách s Komisiou, príslušnými členskými štátmi a príslušnými poradnými radami o návrhu opatrení, ktorý doplní dôvodová správa, v ktorej sa okrem iného preukáže, že tieto opatrenia sú nediskriminačné. Na účely tejto konzultácie môže konzultujúci členský štát stanoviť primeranú lehotu, ktorá však nie je kratšia ako dva mesiace.
3. Členské štáty zverejňujú príslušné informácie o opatreniach prijatých v súlade s týmto článkom.
4. Ak sa Komisia domnieva, že opatrenie prijaté podľa tohto článku nespĺňa podmienky stanovené v odseku 1, môže pod podmienkou poskytnutia relevantných dôvodov požiadať, aby dotknutý členský štát príslušné opatrenie zmenil alebo zrušil.
ČASŤ IV
RIADENIE RYBOLOVNEJ KAPACITY
Článok 21
Zriadenie systémov prevoditeľných rybolovných koncesií
Členské štáty môžu zaviesť systém prevoditeľných rybolovných koncesií. Členské štáty, ktoré takýto systém majú, zriadia a vedú register prevoditeľných rybolovných koncesií.
Článok 22
Prispôsobenie a riadenie rybolovnej kapacity
1. Členské štáty priebežne zavedú opatrenia na prispôsobenie rybolovnej kapacity svojich flotíl svojim rybolovným možnostiam, v ktorých sa zohľadňuje vývoj situácie a ktoré vychádzajú z najlepších vedeckých odporúčaní, aby sa medzi nimi dosiahla stabilná a trvácna rovnováha.
2. V záujme dosiahnutia cieľa uvedeného v odseku 1 zašlú členské štáty Komisii každý rok do 31. mája správu o rovnováhe medzi rybolovnou kapacitou svojich flotíl a svojimi rybolovnými možnosťami. Na uľahčenie spoločného prístupu v celej Únii sa uvedená správa pripraví v súlade so spoločnými usmerneniami, ktoré môže vypracovať Komisia a v ktorých sa určia príslušné technické, sociálne a hospodárske parametre.
Správa obsahuje ročné posúdenie kapacity národnej flotily a všetkých segmentov flotily členského štátu. Správa sa snaží identifikovať nadmernú štrukturálnu kapacitu jednotlivých segmentov a odhaduje ich dlhodobú výnosnosť. Správy sa sprístupnia verejnosti.
3. S ohľadom na posúdenie uvedené v odseku 2 druhom pododseku vychádzajú členské štáty pri svojej analýze z rovnováhy medzi rybolovnou kapacitou svojich flotíl a svojimi rybolovnými možnosťami. Vypracujú sa osobitné posúdenia flotíl pôsobiacich v najvzdialenejších regiónoch a plavidiel pôsobiacich výlučne mimo vôd Únie.
4. Ak z posúdenia jasne vyplynie, že rybolovná kapacita nie je v skutočnej rovnováhe s rybolovnými možnosťami, členský štát vypracuje a zahrnie do svojej správy akčný plán pre segmenty flotily, pri ktorých sa identifikovala nadmerná štrukturálna kapacita. V tomto akčnom pláne sa stanovia ciele na prispôsobenie a nástroje na dosiahnutie rovnováhy a jasný časový rámec jeho plnenia.
Komisia každoročne vypracuje správu pre Európsky parlament a Radu o rovnováhe medzi rybolovnou kapacitou flotíl členských štátov a ich rybolovnými možnosťami v súlade s usmerneniami uvedenými v odseku 2 prvom pododseku. Súčasťou tejto správy sú aj akčné plány uvedené v prvom pododseku tohto odseku. Prvá správa sa predloží do 31. marca 2015.
Ak členský štát nevypracuje správu uvedenú v odseku 2 a/alebo nesplní akčný plán uvedený v prvom pododseku tohto odseku, môže dôjsť k primeranému pozastaveniu alebo prerušeniu príslušnej finančnej pomoci Únie tomuto členskému štátu na investície v súvislosti s flotilou do dotknutého segmentu alebo segmentov flotily v súlade s budúcim právnym aktom Únie stanovujúcim podmienky finančnej podpory námornej a rybárskej politike na obdobie rokov 2014-2020.
5. Vyradenie z flotily podporované prostredníctvom verejnej pomoci sa nepovoľuje s výnimkou prípadov, keď mu predchádza odobratie licencie na rybolov a oprávnení na rybolov.
6. Rybolovná kapacita zodpovedajúca rybárskym plavidlám vyradeným s verejnou pomocou sa nenahrádza.
7. Členské štáty zabezpečia, aby od 1. januára 2014 rybolovná kapacita ich flotíl nikdy nepresiahla stropy rybolovnej kapacity stanovené v prílohe II.
Článok 23
Systém zaradenia/vyradenia
1. Členské štáty riadia zaraďovanie do svojich flotíl a vyraďovanie z nich tak, že zaradenie novej kapacity do flotily bez poskytnutia verejnej pomoci sa kompenzuje predchádzajúcim vyradením kapacity bez verejnej pomoci prinajmenšom v rovnakej výške.
2. Komisia môže prijať vykonávacie akty stanovujúce vykonávacie pravidlá uplatňovania tohto článku. Uvedené vykonávacie akty sa prijímajú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 47 ods. 2.
3. Komisia najneskôr 30. decembra 2018 vyhodnotí systém zaradenia/vyradenia na základe vyvíjajúcich sa vzťahov medzi kapacitou flotily a očakávanými rybolovnými možnosťami a prípadne navrhne úpravu uvedeného systému.
Článok 24
Registre rybárskych flotíl
1. Členské štáty zaznamenávajú informácie o vlastníctve, plavidle a charakteristických črtách výstroja a o činnosti rybárskych plavidiel Únie plaviacich sa pod ich vlajkou, ktoré sú potrebné na riadenie opatrení stanovených podľa tohto nariadenia.
2. Členské štáty predložia Komisii informácie uvedené v odseku 1.
3. Komisia vedie register rybárskej flotily Únie, ktorý obsahuje informácie získané podľa odseku 2. Poskytuje prístup verejnosti k registru rybárskej flotily Únie, pričom zabezpečí vhodnú ochranu osobných údajov.
4. Komisia prijme vykonávacie akty, v ktorých stanoví technické operačné požiadavky vzťahujúce sa na zaznamenávanie, formát a podmienky prenosu informácií uvedených v odsekoch 1, 2 a 3. Uvedené vykonávacie akty sa príjmu v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 47 ods. 2.
ČASŤ V
VEDECKÝ ZÁKLAD RIADENIA RYBÁRSTVA
Článok 25
Požiadavky na údaje pre riadenie rybárstva
1. Členské štáty v súlade s pravidlami prijatými v oblasti zberu údajov zbierajú biologické, environmentálne, technické a socio-ekonomické údaje, ktoré sú potrebné na riadenie rybárstva, spravujú uvedené údaje a sprístupňujú ich koncovým používateľom vrátane subjektov určených Komisiou. Získavanie a správa takýchto údajov sú oprávnené na financovanie z Európskeho námorného a rybárskeho fondu v súlade s budúcim právnym aktom Únie stanovujúcim podmienky finančnej podpory námornej a rybárskej politike na obdobie rokov 2014-2020. Na základe týchto údajov sa umožní najmä posúdenie:
a)
stavu využívaných morských biologických zdrojov;
b)
miery rybolovu a vplyvu rybolovných činností na morské biologické zdroje a morské ekosystémy; a
c)
socio-ekonomickej výkonnosti odvetví rybolovu, akvakultúry a spracovania vo vodách Únie a mimo nich.
2. Zber, správa a využívanie údajov vychádzajú z týchto zásad:
a)
presnosť a spoľahlivosť a včasný zber;
b)
využívanie koordinačných mechanizmov s cieľom predchádzať dvojitému zberu údajov na rôzne účely;
c)
bezpečné uloženie a ochrana zozbieraných údajov v počítačových databázach a prípadne ich sprístupnenie verejnosti, a to aj na agregovanej úrovni, pričom sa zabezpečí dôvernosť údajov;
d)
prístup Komisie alebo subjektov, ktoré Komisia určila, k vnútroštátnym databázam a systémom používaným na spracovanie zozbieraných údajov na účely overenia existencie a kvality údajov;
e)
včasná dostupnosť relevantných údajov a príslušných metodík, ktorými sa získali, subjektom so záujmom o vedeckú analýzu údajov z odvetvia rybárstva na účely výskumu alebo hospodárenia a akýmkoľvek zainteresovaným stranám, okrem prípadov, keď sa podľa uplatniteľného práva Únie vyžaduje ochrana a dôvernosť údajov.
3. Členské štáty každý rok predkladajú Komisii správu o vykonávaní svojich vnútroštátnych programov zberu údajov a sprístupnia ju verejnosti.
Komisia posúdi výročnú správu o zbere údajov po konzultácii so svojím vedeckým poradným orgánom a v prípade potreby s regionálnymi organizáciami pre riadenie rybárstva (ďalej len „RFMO“), ktorých je Únia zmluvnou stranou alebo je v nich pozorovateľom, a s príslušnými medzinárodnými vedeckými subjektmi.
4. Členské štáty zabezpečia vnútroštátnu koordináciu zberu a správy vedeckých údajov na účely riadenia rybárstva vrátane socio-ekonomických údajov. Na tento účel určia národného korešpondenta a každoročne organizujú národné koordinačné stretnutie. Členské štáty o vnútroštátnych koordinačných činnostiach informujú Komisiu a pozývajú ju na koordinačné stretnutia.
5. Členské štáty v úzkej spolupráci s Komisiou koordinujú svoje činnosti týkajúce sa zberu údajov s ostatnými členskými štátmi v rovnakom regióne a vyvíjajú maximálne úsilie o koordináciu svojich činností s tretími krajinami, pod ktorých zvrchovanosť alebo právomoc patria vody v rovnakom regióne.
6. Zber, správa a využívanie údajov sa vykonáva nákladovo-efektívnym spôsobom.
7. Ak členský štát nezbiera údaje a/alebo ich včas neposkytne koncovým používateľom, môže dôjsť k primeranému pozastaveniu alebo prerušeniu príslušnej finančnej pomoci Únie tomuto členskému štátu v súlade s budúcim právnym aktom Únie stanovujúcim podmienky finančnej podpory námornej a rybárskej politike na obdobie rokov 2014-2020.
Článok 26
Konzultovanie s vedeckými subjektmi
Komisia konzultuje s vhodnými vedeckými subjektmi. So STECF sa podľa potreby konzultujú záležitosti týkajúce sa ochrany živých morských zdrojov a hospodárenia s nimi vrátane biologických, ekonomických, environmentálnych, sociálnych a technických otázok. Pri konzultáciách s vedeckými subjektmi sa prihliadne na riadne hospodárenie s verejnými finančnými prostriedkami s cieľom zabrániť zdvojeniu práce týchto subjektov.
Článok 27
Výskum a vedecké odporúčania
1. Členské štáty vykonávajú výskumné a inovačné programy v oblasti rybolovu a akvakultúry. Svoje programy zameraná na výskum, inováciu a poskytovanie vedeckých odporúčaní v oblasti rybárstva koordinujú s ostatnými členskými štátmi v úzkej spolupráci s Komisiou v kontexte rámcov Únie pre výskum a inováciu, pričom podľa potreby zapájajú aj príslušné poradné rady. Tieto činnosti sú oprávnené na financovanie z rozpočtu Únie v súlade s príslušnými právnymi aktmi Únie.
2. Členské štáty za účasti príslušných zainteresovaných strán a s použitím okrem iného dostupných finančných zdrojov Únie a vo vzájomnej koordinácii zabezpečujú dostupnosť príslušných kompetencií a ľudských zdrojov, ktoré sa majú zapojiť do procesu poskytovania vedeckých odporúčaní.
ČASŤ VI
VONKAJŠIA POLITIKA
Článok 28
Ciele
1. S cieľom zabezpečiť udržateľné využívanie a ochranu morských biologických zdrojov a morského prostredia a udržateľné hospodárenie s nimi Únia vedie svoje vonkajšie vzťahy v oblasti rybárstva v súlade so svojimi medzinárodnými záväzkami a politickými cieľmi, ako aj s cieľmi a zásadami stanovenými v článkoch 2 a 3.
2. Únia najmä:
a)
aktívne podporuje rozvoj vedeckých znalostí a odporúčaní a prispieva k nemu;
b)
zlepšuje súdržnosť iniciatív Únie s politikami s osobitným ohľadom na environmentálne, obchodné a rozvojové činnosti a zvyšuje súlad opatrení prijímaných v kontexte rozvojovej spolupráce a vedeckej, technickej a hospodárskej spolupráce;
c)
prispieva k udržateľným rybolovným činnostiam, ktoré sú hospodársky životaschopné a ktorými sa podporuje zamestnanosť v Únii;
d)
zabezpečuje, aby rybolovné činnosti Únie mimo vôd Únie vychádzali z rovnakých zásad a noriem, ako sú zásady a normy uplatniteľné podľa práva Únie v oblasti spoločnej rybárskej politiky, pričom presadzuje rovnaké podmienky pre prevádzkovateľov z Únie vo vzťahu k prevádzkovateľom z tretích krajín;
e)
vo všetkých medzinárodných sférach presadzuje a podporuje činnosť potrebnú na odstránenie nezákonného, nenahláseného a neregulovaného rybolovu;
f)
presadzuje zriadenie a posilnenie výborov na posúdenie dodržiavania pravidiel zriadených v rámci RFMO, pravidelné nezávislé preskúmanie výsledkov a vhodné nápravné činnosti vrátane účinných a odradzujúcich sankcií, ktoré sa majú uplatňovať transparentným a nediskriminačným spôsobom.
3. Ustanoveniami tejto časti nie sú dotknuté osobitné ustanovenia prijaté podľa článku 218 zmluvy.
HLAVA I
Medzinárodné rybárske organizácie
Článok 29
Činnosti Únie v medzinárodných rybárskych organizáciách
1. Únia aktívne podporuje činnosti medzinárodných organizácií zaoberajúcich sa rybárstvom vrátane RFMO a prispieva k týmto činnostiam.
2. Pozícia Únie v rámci medzinárodných organizácií zaoberajúcich sa rybárstvom a v RFMO sa zakladá na najlepších dostupných vedeckých odporúčaniach, aby sa zabezpečilo, že s rybolovnými zdrojmi sa hospodári v súlade s cieľmi ustanovenými v článku 2, a najmä v jeho odseku 2 a odseku 5 písm. c). Únia sa musí usilovať viesť proces zlepšovania výkonnosti RFMO, aby boli schopné lepšie chrániť živé morské zdroje vo svojej pôsobnosti a hospodáriť s nimi.
3. Únia aktívne podporuje rozvoj vhodných a transparentných mechanizmov prideľovania rybolovných možností.
4. Únia podporuje spoluprácu medzi jednotlivými RFMO a súlad medzi ich regulačnými rámcami, a podporuje rozvoj vedeckých znalostí a odporúčaní s cieľom zabezpečiť, aby ich odporúčania vychádzali z takýchto vedeckých odporúčaní.
Článok 30
Dodržiavanie medzinárodných ustanovení
Únia spolupracuje s tretími krajinami a medzinárodnými organizáciami zaoberajúcimi sa rybárstvom vrátane RFMO, a to okrem iného prostredníctvom Európskej agentúry na kontrolu rybárstva (ďalej len „agentúra“), aby sa posilnilo dodržiavanie opatrení, a to najmä opatrení na boj proti nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, s cieľom zabezpečiť prísne dodržiavanie opatrení prijatých takýmito medzinárodnými organizáciami.
HLAVA II
Dohody o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva
Článok 31
Zásady a ciele dohôd o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva
1. Dohodami o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva s tretími krajinami sa ustanoví právny, environmentálny, hospodársky a sociálny rámec pre riadenie rybolovných činností vykonávaných rybárskymi plavidlami Únie vo vodách tretích krajín.
Tieto rámce môžu zahŕňať:
a)
rozvoj a podporu potrebných vedeckých a výskumných inštitúcií;
b)
monitorovacie, kontrolné a dozorné spôsobilosti;
c)
ďalšie prvky na budovanie kapacít týkajúce sa rozvoja politiky tretích krajín v oblasti udržateľného rybárstva.
2. Na účely zabezpečenia udržateľného využívania nadbytkov morských biologických zdrojov sa Únia usiluje zabezpečiť, aby dohody o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva s tretími krajinami boli obojstranným prínosom pre Úniu i dotknutú tretiu krajinu vrátane jej miestneho obyvateľstva a odvetvia rybolovu, a aby sa nimi prispievalo k pokračovaniu činnosti flotíl Únie a aby sa zameriavali na získanie primeraného podielu dostupných nadbytkov, ktorý zodpovedá záujmom flotíl Únie.
3. Na účely zabezpečenia toho, aby plavidlá Únie, ktoré lovia ryby na základe dohôd o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva, pôsobili podľa možnosti na základe podobných noriem aké platia pre rybárske plavidlá Únie loviace vo vodách Únie, sa Únia usiluje zahrnúť do dohôd o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva vhodné ustanovenia o povinnosti vylodenia rýb a produktov rybolovu.
4. Rybárske plavidlá Únie lovia len nadbytok povoleného výlovu, ako je uvedené v článku 62 ods. 2 a 3 dohovoru UNCLOS, a identifikovaného jasným a transparentným spôsobom na základe najlepších dostupných vedeckých odporúčaní a príslušných informácií, ktoré si o celkovom rybolovnom úsilí všetkých flotíl týkajúcom sa dotknutých populácií vymenila Únia s treťou krajinou. Pokiaľ ide o transzonálne populácie rýb alebo populácie rýb migrujúce na veľké vzdialenosti, pri stanovovaní dostupných zdrojov by sa mali náležite zohľadňovať vedecké posudky vypracované na regionálnej úrovni, ako aj opatrenia na ochranu a hospodárenie prijaté príslušnými RFMO.
5. Rybárske plavidlá Únie nesmú pôsobiť vo vodách tretej krajiny, s ktorou platí dohoda o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva, pokiaľ nemajú oprávnenie na rybolov, ktoré bolo vydané v súlade s uvedenou dohodou.
6. Únia zabezpečí, aby dohody o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva obsahovali doložku o dodržiavaní demokratických zásad a ľudských práv, ktorá je podstatným prvkom takýchto dohôd.
Tieto dohody obsahujú, pokiaľ je to možné, aj:
a)
doložku o zákaze poskytovania výhodnejších podmienok iným flotilám loviacim ryby v týchto vodách, než sú podmienky, ktoré sa poskytujú hospodárskym subjektom Únie vrátane podmienok, ktoré sa týkajú ochrany a rozvoja zdrojov a hospodárenia s nimi, finančných dojednaní a poplatkov a práv týkajúcich sa vydávania oprávnení na rybolov;
b)
doložku o výhradnom práve týkajúcu sa pravidla uvedeného v odseku 5.
7. Na úrovni Únie sa vynakladá úsilie o monitorovanie činností rybárskych plavidiel Únie, ktoré pôsobia vo vodách, ktoré nie sú vodami Únie, mimo rámca dohôd o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva.
8. Členské štáty zabezpečia, aby rybárske plavidlá Únie plaviace sa pod ich vlajkou a pôsobiace mimo vôd Únie boli schopné poskytovať podrobnú a presnú dokumentáciu o všetkých rybolovných a spracovateľských činnostiach.
9. Oprávnenie na rybolov uvedené v odseku 5 sa vydá plavidlu, ktoré vystúpilo z registra rybárskej flotily Únie a následne sa doň vrátilo v rámci 24 mesiacov, len ak majiteľ tohto plavidla poskytol príslušným orgánom vlajkového členského štátu všetky požadované údaje na stanovenie, že pôsobenie tohto plavidla počas uvedeného obdobia bolo plne v súlade s normami uplatniteľnými na plavidlá plaviace sa pod vlajkou Únie.
Ak štát, ktorý plavidlu prepožičiava svoju vlajku počas obdobia, keď plavidlo nie je v registri rybárskej flotily Únie, bol uznaný podľa práva Únie za nespolupracujúceho v oblasti boja proti nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, odrádzania od neho a jeho odstránenia, alebo že umožňuje neudržateľné využívanie živých morských zdrojov, takéto oprávnenie na rybolov sa vydá, len ak je preukázané, že rybolovné operácie plavidla prestali a majiteľ vykonal okamžité opatrenia na vyňatie plavidla z registra daného štátu.
10. Komisia zabezpečí nezávislé predbežné a následné hodnotenia každého protokolu k dohode o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva a poskytne ich Európskemu parlamentu a Rade včas predtým, ako Rade predloží odporúčanie na poverenie začať rokovania o nasledujúcom protokole. Súhrn týchto hodnotení sa sprístupní verejnosti.
Článok 32
Finančná pomoc
1. Únia poskytuje prostredníctvom dohôd o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva tretím krajinám finančnú pomoc s cieľom:
a)
podporiť časť nákladov na prístup k rybolovných zdrojom vo vodách tretích krajín; časť nákladov na prístup k rybolovným zdrojom, ktorú majú hradiť vlastníci plavidiel z Únie, sa posúdi pre každú dohodu o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva alebo protokole k nej, pričom je potrebné, aby bola spravodlivá, nediskriminačná a primeraná prínosom, ktoré sa zabezpečia podmienkami prístupu;
b)
zriadiť riadiaci rámec, ktorý zahŕňa vytvorenie a prevádzku potrebných vedeckých a výskumných inštitúcií, a podporovať procesy konzultácií so záujmovými skupinami a monitorovacie, kontrolné a dozorné spôsobilosti a iné prvky budovania kapacít, ktoré sa týkajú rozvoja politiky udržateľného rybárstva vedenej treťou krajinou. Takáto finančná pomoc sa podmieni dosiahnutím konkrétnych výsledkov a dopĺňa rozvojové projekty a programy, ktoré daná tretia krajina vykonáva, a je s nimi v súlade.
2. Na základe každej dohody o partnerstve v odvetví udržateľného rybárstva sa finančná pomoc v rámci odvetvovej podpory oddelí od platieb za prístup k rybolovným zdrojom. Únia požaduje dosiahnutie konkrétnych výsledkov ako podmienku platieb v rámci finančnej pomoci a podrobne monitoruje pokrok.
HLAVA III
Hospodárenie s populáciami spoločného záujmu
Článok 33
Zásady a ciele hospodárenia s populáciami spoločného záujmu pre Úniu a tretie krajiny, a dohôd o výmene a spoločnom hospodárení
1. Pokiaľ populácie spoločného záujmu využívajú aj tretie krajiny, Únia spolupracuje s týmito tretími krajinami s cieľom zabezpečiť, aby sa s týmito populáciami hospodárilo udržateľným spôsobom, ktorý je v súlade s týmto nariadením, a najmä s cieľom stanoveným v článku 2 ods. 2. Ak sa nedosiahne žiadna formálna dohoda, Únia vynaloží všemožné úsilie, aby sa dosiahla spoločná dohoda o rybolove takýchto populácií s cieľom umožniť udržateľné hospodárenie, najmä vzhľadom na cieľ stanovený v článku 2 ods. 2, čím sa podporia rovnaké podmienky pre prevádzkovateľov z Únie.
2. V záujme zabezpečenia udržateľného využívania populácií, ktoré sa využívajú spoločne s tretími krajinami, a zaručenia stability rybolovných operácií svojich flotíl sa Únia v súlade s dohovorom UNCLOS usiluje uzatvárať s tretími krajinami dvojstranné alebo viacstranné dohody o spoločnom hospodárení s populáciami, ktoré zahŕňajú aj prípadné ustanovenie prístupu do vôd a k zdrojom, ako aj stanovenie podmienok takéhoto prístupu, harmonizácie ochranných opatrení a výmeny rybolovných možností.
ČASŤ VII
AKVAKULTÚRA
Článok 34
Podporovanie udržateľnej akvakultúry
1. Komisia s cieľom podporovať udržateľnosť a prispievať k potravinovej bezpečnosti a k dodávkam potravín, k rastu a zamestnanosti vypracuje nezáväzné strategické usmernenia Únie o spoločných prioritách a cieľoch v oblasti rozvoja udržateľných akvakultúrnych činností. V takýchto strategických usmerneniach sa zohľadňujú relatívne štartovacie pozície a odlišné okolnosti v jednotlivých častiach Únie, pričom tieto usmernenia tvoria základ viacročných národných strategických plánov a zameriavajú sa na:
a)
zlepšenie konkurencieschopnosti odvetvia akvakultúry a podporu jeho rozvoja a inovácie v tomto odvetví;
b)
zníženie administratívneho zaťaženia a zabezpečenie toho, aby bolo vykonávanie práva Únie efektívnejšie a lepšie reagovalo na potreby zainteresovaných strán;
c)
podnecovanie hospodárskej činnosti;
d)
diverzifikáciu a zlepšenie životnej úrovne v pobrežných a vnútrozemských oblastiach;
e)
začlenenie akvakultúrnych činností do námorného, pobrežného a vnútrozemského priestorového plánovania.
2. Členské štáty do 30. júna 2014 vypracujú viacročný národný strategický plán rozvoja akvakultúrnych činností na svojom území.
3. Viacročný národný strategický plán obsahuje ciele členských štátov a opatrenia a potrebné harmonogramy na ich dosiahnutie.
4. Viacročné národné strategické plány sa zameriavajú najmä na:
a)
administratívne zjednodušenie, najmä pokiaľ ide o hodnotenia, štúdie vplyvu a licencie;
b)
primeranú istotu prevádzkovateľov akvakultúry, pokiaľ ide o prístup do vôd a priestoru;
c)
ukazovatele environmentálnej, hospodárskej a sociálnej udržateľnosti;
d)
posúdenie ďalších možných cezhraničných vplyvov, predovšetkým na morské biologické zdroje a morské ekosystémy v susedných členských štátoch;
e)
vytvorenie synergií medzi národnými výskumnými programami a spoluprácu medzi odvetvím a vedeckou komunitou;
f)
presadzovanie konkurenčnej výhody udržateľných vysoko kvalitných potravín;
g)
presadzovanie postupov a výskumu v akvakultúre s cieľom posilniť pozitívny vplyv na životné prostredie a na zdroje rýb, a zmenšiť negatívny vplyv vrátane zníženia tlaku na populácie rýb využívané na produkciu krmív a zvýšiť efektívnosť využívania zdrojov.
5. Členské štáty si prostredníctvom otvorenej metódy koordinácie vnútroštátnych opatrení obsiahnutých vo viacročných národných strategických plánoch vymieňajú informácie a najlepšie postupy.
6. Komisia podporuje výmenu informácií a najlepších postupov medzi členskými štátmi a uľahčuje koordináciu vnútroštátnych opatrení obsiahnutých vo viacročnom národnom strategickom pláne.
ČASŤ VIII
SPOLOČNÁ ORGANIZÁCIA TRHOV
Článok 35
Ciele
1. Zavádza sa spoločná organizácia trhov s produktmi rybolovu a akvakultúry (ďalej len „spoločná organizácia trhov“), aby sa:
a)
prispelo k dosiahnutiu cieľov stanovených v článku 2, a najmä k udržateľnému využívaniu živých morských biologických zdrojov;
b)
umožnilo, aby sa spoločná rybárska politika uplatňovala v rámci odvetvia rybolovu a akvakultúry na primeranej úrovni;
c)
posilnila konkurencieschopnosť odvetvia rybolovu a akvakultúry Únie, najmä výrobcov;
d)
prostredníctvom oznámení a označenia so zrozumiteľnými informáciami zlepšila transparentnosť a stabilita trhov, najmä pokiaľ ide o hospodárske znalosti o trhoch Únie s produktmi rybolovu a akvakultúry v rámci dodávateľského reťazca a ich chápanie, zabezpečila lepšia rovnováha rozdelenia pridanej hodnoty v rámci dodávateľského reťazca odvetvia, zlepšila sa informovanosť spotrebiteľov a zvýšilo sa ich povedomie;
e)
prispelo k zabezpečeniu rovnakých podmienok pre všetky produkty uvádzané na trh v Únii, a to prostredníctvom podporovania udržateľného využívania rybolovných zdrojov;
f)
prispelo k zabezpečeniu toho, aby spotrebitelia mali široký výber produktov rybolovu a akvakultúry;
g)
spotrebiteľom zabezpečili overiteľné a presné informácie o pôvode produktu a o spôsobe jeho produkcie, najmä prostredníctvom označenia.
2. Spoločná organizácia trhov sa uplatňuje na produkty rybolovu a akvakultúry uvedené v prílohe I k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1379/2013 (24), ktoré sa uvádzajú na trh v Únii.
3. Spoločná organizácia trhov zahŕňa najmä:
a)
organizáciu odvetvia vrátane opatrení na stabilizáciu trhu;
b)
plány produkcie a uvádzania na trh rybolovných a akvakultúrnych organizácií výrobcov;
c)
spoločné obchodné normy;
d)
informácie pre spotrebiteľov.
ČASŤ IX
KONTROLA A PRESADZOVANIE
Článok 36
Ciele
1. Dodržiavanie pravidiel spoločnej rybárskej politiky sa zabezpečuje prostredníctvom účinného systému Únie na kontrolu rybárstva vrátane boja proti nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu.
2. Kontrola a presadzovanie spoločnej rybárskej politiky najmä vychádza a pozostáva:
a)
z globálneho, integrovaného a spoločného prístupu;
b)
zo spolupráce a koordinácie medzi členskými štátmi, Komisiou a agentúrou;
c)
z nákladovej efektívnosti a primeranosti;
d)
z používania účinných technológií kontroly dostupnosti a kvality údajov z oblasti rybárstva;
e)
z rámca Únie pre kontrolu, inšpekcie a presadzovanie;
f)
zo stratégie vychádzajúcej z rizík a zameranej na systematické a automatické krížové kontroly všetkých dostupných relevantných údajov;
g)
z rozvoja kultúry dodržiavania pravidiel a spolupráce medzi všetkými prevádzkovateľmi a rybármi.
Únia prijme vhodné opatrenia, pokiaľ ide o tretie krajiny, ktoré umožňujú neudržateľný rybolov.
3. Členské štáty prijmú vhodné opatrenia na zabezpečenie kontroly, inšpekcií a presadzovania činností vykonávaných v rámci rozsahu pôsobnosti spoločnej rybárskej politiky vrátane stanovenia účinných, primeraných a odradzujúcich sankcií.
Článok 37
Expertná skupina pre dodržiavanie pravidiel
1. Komisia zriadi expertnú skupinu pre dodržiavanie pravidiel na účely posúdenia, uľahčenia a posilnenia plnenia a dodržiavania povinností v rámci systému Únie na kontrolu rybárstva.
2. Expertná skupina pre dodržiavanie pravidiel sa skladá zo zástupcov Komisie a členských štátov. Na žiadosť Európskeho parlamentu môže Komisia vyzvať Európsky parlament, aby vyslal expertov, ktorí sa zúčastnia na zasadnutiach expertnej skupiny. Na zasadnutiach expertnej skupiny pre dodržiavanie pravidiel sa môže ako pozorovateľ zúčastňovať agentúra.
3. Expertná skupina plní najmä tieto úlohy:
a)
pravidelne skúma otázky súvisiace s dodržiavaním a plnením povinností v rámci systému Únie na kontrolu rybárstva a identifikuje možné ťažkosti spoločného záujmu pri vykonávaní pravidiel spoločnej rybárskej politiky;
b)
formuluje odporúčania v súvislosti s vykonávaním pravidiel spoločnej rybárskej politiky vrátane stanovovania priorít finančnej pomoci Únie; a
c)
vymieňa si informácie o kontrolných a inšpekčných činnostiach vrátane boja proti nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu.
4. Expertná skupina pre dodržiavanie pravidiel pravidelne v plnom rozsahu informuje Európsky parlament a Radu o činnostiach uvedených v odseku 3.
Článok 38
Pilotné projekty v oblasti nových technológií kontroly a systémov spravovania údajov
Komisia a členské štáty môžu vykonávať pilotné projekty v oblasti nových technológií kontroly a systémov spravovania údajov.
Článok 39
Prispievanie k nákladom na kontrolu, inšpekcie, presadzovanie a zber údajov
Členské štáty môžu od svojich prevádzkovateľov vyžadovať, aby pomerne prispievali na prevádzkové náklady spojené s uplatňovaním systému Únie na kontrolu rybárstva a so zberom údajov.
ČASŤ X
FINANČNÉ NÁSTROJE
Článok 40
Ciele
Finančná pomoc Únie sa môže poskytnúť s cieľom prispieť k dosiahnutiu cieľov stanovených v článku 2.
Článok 41
Podmienky poskytnutia finančnej pomoci členským štátom
1. Za podmienok, ktoré sa určia v uplatniteľných právnych aktoch Únie, sa finančná pomoc Únie členským štátom podmieňuje ich dodržiavaním pravidiel spoločnej rybárskej politiky.
2. Ak členské štáty nedodržiavajú pravidlá spoločnej rybárskej politiky, môže to viesť k prerušenie alebo pozastaveniu platieb alebo uplatneniu finančnej opravy na finančnú pomoc Únie v rámci spoločnej rybárskej politiky. Takéto opatrenia musia byť úmerné charakteru, závažnosti, trvaniu a opakovaniu nedodržiavania pravidiel.
Článok 42
Podmienky poskytnutia finančnej pomoci prevádzkovateľom
1. Za podmienok, ktoré sa určia v uplatniteľných právnych aktoch Únie, sa finančná pomoc Únie prevádzkovateľom podmieňuje ich dodržiavaním pravidiel spoločnej rybárskej politiky.
2. V súlade s osobitnými pravidlami, ktoré sa prijmú, povedú závažné porušenia pravidiel spoločnej rybárskej politiky zo strany prevádzkovateľov k dočasnému alebo trvalému zákazu prístupu k finančnej pomoci Únie a/alebo k uplatneniu znížení finančnej pomoci. Takéto opatrenia, ktoré prijme členský štát, musia byť odradzujúce, účinné a úmerné charakteru, závažnosti, trvaniu a opakovaniu závažných porušení.
3. Členské štáty zabezpečia, aby sa finančná pomoc Únie poskytovala len vtedy, ak sa na dotknutého prevádzkovateľa počas obdobia jedného roka pred podaním žiadosti o finančnú pomoc Únie neuvalili žiadne sankcie za závažné porušenie.
ČASŤ XI
PORADNÉ RADY
Článok 43
Zriadenie poradných rád
1. Pre každú zo zemepisných oblastí alebo z oblastí pôsobnosti podľa prílohy III sa zriaďujú poradné rady, aby sa podporilo vyvážené zastúpenie všetkých zainteresovaných strán v súlade s článkom 45 ods. 1 a prispelo k dosiahnutiu cieľov stanovených v článku 2.
2. Predovšetkým sa v súlade s prílohou III zriaďujú tieto nové poradné rady:
a)
poradná rada pre najvzdialenejšie regióny, rozdelená do troch sekcií pre každú z týchto morských oblastí: západný Atlantik, východný Atlantik a Indický oceán;
b)
poradná rada pre akvakultúru;
c)
poradná rada pre trhy;
d)
poradná rada pre Čierne more.
3. Každá poradná rada prijme svoj rokovací poriadok.
Článok 44
Úlohy poradných rád
1. Komisia pri uplatňovaní tohto nariadenia konzultuje v prípade potreby s poradnými radami.
2. Poradné rady môžu:
a)
Komisii a dotknutému členskému štátu predkladať odporúčania a návrhy v otázkach týkajúcich sa riadenia rybárstva a socio-ekonomických a ochranných aspektov rybolovu a akvakultúry, a najmä odporúčania o možnostiach zjednodušenia pravidiel riadenia rybárstva;
b)
Komisiu a členské štáty informovať o problémoch týkajúcich sa riadenia a socio-ekonomických a ochranných aspektoch rybolovu a podľa potreby akvakultúry v ich zemepisnej oblasti alebo v oblasti pôsobnosti a navrhovať riešenia na vyriešenie týchto problémov;
c)
v úzkej spolupráci s vedcami prispievať k zberu, poskytovaniu a analýze údajov, ktoré sú potrebné na vypracovanie ochranných opatrení.
Ak je záležitosť spoločným záujmom dvoch lebo viacerých poradných rád, tieto koordinujú svoje pozície s cieľom prijať k tejto záležitosti spoločné odporúčania.
3. S poradnými radami sa konzultujú spoločné odporúčania podľa článku 18. Komisia a členské štáty s nimi môžu konzultovať aj iné opatrenia. Ich poradenstvo sa zohľadňuje. Týmito konzultáciami nie sú dotknuté konzultácie so STECF ani s inými vedeckými subjektmi. Poradné rady môžu predkladať svoje stanoviská všetkým dotknutým členským štátom a Komisii.
4. Komisia a v prípade potreby dotknutý členský štát reagujú na každé odporúčanie, návrh alebo informácie získané podľa odseku 1 do dvoch mesiacov. Ak sa konečné opatrenia, ktoré sú prijaté, líšia od stanovísk, odporúčaní a návrhov poradných rád získaných podľa odseku 1, Komisia alebo dotknutý členský štát uvedú podrobné dôvody, prečo sa líšia.
Článok 45
Zloženie, fungovanie a financovanie poradných rád
1. Poradné rady sa skladajú z:
a)
organizácií zastupujúcich prevádzkovateľov v odvetví rybolovu a v prípade potreby v odvetví akvakultúry a zástupcov spracovateľského odvetvia a obchodného odvetvia;
b)
ďalších záujmových skupín, ktoré spoločná rybárska politika ovplyvňuje (napríklad environmentálnych organizácií a spotrebiteľských skupín).
2. Každá poradná rada pozostáva z valného zhromaždenia a výkonného výboru, čo podľa potreby zahŕňa sekretariát a pracovné skupiny pre záležitosti regionálnej spolupráce podľa článku 18, a prijíma opatrenia potrebné na svoje fungovanie.
3. Poradné rady fungujú a získavajú financie tak, ako sa stanovuje v prílohe III.
4. Komisia je splnomocnená prijímať v súlade s článkom 46 delegované akty stanovujúce podrobné pravidlá fungovania poradných rád.
ČASŤ XII
PROCESNÉ USTANOVENIA
Článok 46
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 11 ods. 2, článku 15 ods. 2, 3, 6 a 7 a v článku 45 ods. 4 sa Komisii udeľuje na obdobie piatich rokov od 29. decembra 2013 Komisia vypracuje správu týkajúcu sa delegovania právomoci najneskôr deväť mesiacov pred uplynutím tohto päťročného obdobia. Delegovanie právomoci sa automaticky predlžuje na rovnako dlhé obdobia, pokiaľ Európsky parlament alebo Rada nevznesú voči takémuto predĺženiu námietku najneskôr tri mesiace pred koncom každého obdobia.
3. Delegovanie právomoci uvedené v článku 11 ods. 2, článku 15 ods. 2, 3, 6 a 7 a v článku 45 ods. 4 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 11 ods. 2, článku 15 ods. 2, 3, 6 a 7 a článku 45 ods. 4 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote dvoch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade, alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.
Článok 47
Postup výboru
1. Komisii pomáha Výbor pre rybolov a akvakultúru. Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
Ak výbor nevydá žiadne stanovisko k návrhu vykonávacieho aktu, ktorý sa má prijať podľa článku 23, Komisia neprijme návrh vykonávacieho aktu a uplatňuje sa článok 5 ods. 4 tretí pododsek nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
3. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 8 nariadenia (EÚ) č. 182/2011 v spojení s jeho článkom 5.
ČASŤ XIII
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 48
Zrušenia a zmeny
1. Nariadenie (ES) č. 2371/2002 sa zrušuje.
Odkazy na zrušené nariadenie sa považujú za odkazy na toto nariadenie.
2. Rozhodnutie 2004/585/ES sa zrušuje s účinnosťou odo dňa, keď nadobudnú účinnosť pravidlá prijaté podľa článku 45 ods. 4 tohto nariadenia.
3. Článok 5 nariadenia Rady (ES) č. 1954/2003 (25) sa vypúšťa.
4. Nariadenie Rady (ES) č. 639/2004 (26) sa zrušuje.
5. V článku 105 nariadenia (ES) č. 1224/2009 sa vkladá tento odsek:
„3a. Odchylne od odsekov 2 a 3 sa na úlovky, ktoré podliehajú povinnosti vylodiť úlovky podľa článku 15 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1380/2013 (27) neuplatňuje koeficient násobenia za predpokladu, že rozsah prekročenia vo vzťahu k povoleným vykládkam nepresahuje 10 %.
Článok 49
Preskúmanie
Komisia podá Európskemu parlamentu a Rade správu o fungovaní spoločnej rybárskej politiky do 31. decembra 2022.
Článok 50
Výročná správa
Komisia každoročne podáva Európskemu parlamentu a Rade správu o pokroku pri dosahovaní maximálneho udržateľného výnosu a o stave populácií rýb, a to čo najskôr po prijatí každoročného nariadenia Rady, ktorým sa stanovujú rybolovné možnosti dostupné vo vodách Únie a v určitých vodách mimo Únie pre plavidlá Únie.
Článok 51
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Uplatňuje sa od 1. januára 2014.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Štrasburgu 11. decembra 2013