SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/56/EU
ze dne 16. dubna 2014,
kterou se mění směrnice 2006/43/ES o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 50 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES (3) stanoví podmínky pro schvalování a registraci osob odpovědných za provádění povinného auditu, pravidla týkající se nezávislosti, objektivity a profesní etiky, která se na tyto osoby vztahují, a rámec pro jejich veřejnou kontrolu. Je však třeba tyto předpisy dále harmonizovat na úrovni Unie s cílem umožnit větší transparentnost a předvídatelnost požadavků týkajících se těchto osob a posílit jejich nezávislost a objektivitu při plnění jejich úkolů. Zároveň je důležité zvýšit minimální úroveň sbližování auditorských standardů, na jejichž základě se povinný audit provádí. Navíc je za účelem zvýšení ochrany investorů důležité posílit veřejnou kontrolu statutárních auditorů a auditorských společností podporou nezávislosti veřejných orgánů dohledu Unie a svěřením odpovídajících pravomocí těmto orgánům, včetně vyšetřovací pravomoci a pravomoci uložit sankce s cílem odhalování porušení předpisů v souvislosti s poskytováním auditorských služeb statutárními auditory a auditorskými společnostmi, odrazování od nich a jejich předcházení.
(2)
Vzhledem k důležitosti subjektů veřejného zájmu pro veřejný zájem, která vyplývá z jejich rozsahu a složitosti jejich činnosti nebo z povahy této činnosti, je nutno posílit důvěryhodnost auditované účetní závěrky subjektů veřejného zájmu. V důsledku toho byla zvláštní ustanovení pro povinný audit subjektů veřejného zájmu stanovená ve směrnici 2006/43/ES dále rozpracována v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 537/2014 (4). Ustanovení o povinném auditu subjektů veřejného zájmu stanovená v této směrnici by se na statutární auditory a auditorské společnosti měla vztahovat pouze tehdy, provádějí-li audit těchto subjektů.
(3)
Vnitřní trh zahrnuje v souladu se Smlouvou o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží a služeb a svoboda usazování. Je nutné umožnit statutárním auditorům a auditorským společnostem rozvíjet auditorské služby zahrnující povinný audit v rámci Unie tím, že budou mít možnost poskytovat tyto služby v jiném členském státě, než ve kterém byly schváleny. Umožnění poskytování povinných auditů statutárními auditory a auditorskými společnostmi v hostitelském členském státě na základě profesního označení udělovaného v jejich domovském státě řeší zejména potřeby skupin podniků, které v důsledku rostoucích obchodních toků vyplývajících z vnitřního trhu sestavují účetní výkazy v několika členských státech a jsou povinny provést jejich audit podle práva Unie. Odstranění překážek rozvoje služeb povinného auditu mezi členskými státy by přispělo k integraci na trhu auditu v rámci Unie.
(4)
Povinný audit vyžaduje odpovídající znalosti v oborech, jako je právo obchodních společností, daňové právo a sociální právo, které se mohou v jednotlivých členských státech lišit. V důsledku toho by členský stát za účelem zajištění kvality služeb povinného auditu poskytovaných na jeho území měl mít možnost uložit vyrovnávací opatření v případě, že statutární auditor schválený v jiném členském státě má zájem o schválení i na území tohoto členského státu za účelem zřízení stálé provozovny. Takové opatření by mělo brát v úvahu odbornou praxi dotčeného statutárního auditora. Nemělo by vést k uložení nepřiměřeného zatížení dotčeného statutárního auditora, bránit mu v poskytování služeb statutárního auditu ani učinit poskytování těchto služeb méně atraktivním v členském státě ukládajícím vyrovnávací opatření. Členské státy by měly mít možnost schvalovat žádající statutární auditory buď na základě zkoušky způsobilosti, nebo na základě adaptačního období vymezeného ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES (5). Na konci tohoto adaptačního období by statutární auditor měl mít na základě posouzení, že získal odbornou praxi v daném členském státě, možnost být zařazen do profesního stavu v hostitelském členském státě.
(5)
Primární odpovědnost za poskytnutí finančních informací by měla ležet na vedení auditovaných subjektů, statutární auditoři a auditorské společnosti však hrají důležitou roli v tom, že aktivně vyzývají vedení z pozice uživatele. Pro zlepšení kvality auditů je tedy důležité, aby byl posílen profesní skepticismus statutárních auditorů a auditorských společností ve vztahu k auditovaným subjektům. Statutární auditoři a auditorské společnosti by měli uznat, že existuje možnost významných nesprávností z důvodu podvodu či chyby bez ohledu na jejich dřívější zkušenost s poctivostí a integritou vedení auditovaného subjektu.
(6)
Z hlediska provádění povinného auditu má zvláštní význam posílení nezávislosti, jež je jeho zásadním prvkem. Za účelem posílení nezávislosti statutárních auditorů a auditorských společností na auditovaném subjektu při provádění povinného auditu by statutární auditor nebo auditorská společnost a každá osoba, která může přímo nebo nepřímo ovlivnit výsledky povinného auditu měli být nezávislí na auditovaném subjektu a neměli by být zapojena do rozhodovacího procesu auditovaného subjektu. Aby byla tato nezávislost zachována, je rovněž důležité, aby auditoři vedli záznamy o každém riziku ohrožení své nezávislosti a o přijatých zárukách k omezení těchto hrozeb. Pokud je riziko ohrožení jejich nezávislosti i po přijetí těchto záruk příliš závažné, měli by se vzdát nebo zdržet přijetí takové auditorské zakázky.
(7)
Statutární auditoři a auditorské společnosti by měli být při výkonu povinného auditu auditovaných subjektů nezávislí a měli by se vyhnout střetu zájmů. Při rozhodování o nezávislosti statutárních auditorů a auditorských společností se musí vzít v úvahu koncept sítě, v níž statutární auditoři a auditorské společnosti působí. Požadavek na jejich nezávislost by měl být splněn po období, na nějž se zpráva auditora vztahuje, tedy jak po období, na které se vztahují auditované účetní závěrky, tak po dobu provádění auditu.
(8)
Statutární auditoři, auditorské společnosti a jejich zaměstnanci by se měli zejména zdržet provádění povinných auditů u subjektů, v nichž mají obchodní podíl nebo finanční účast, jakož i obchodování s finančními nástroji emitovanými, zaručenými či jinak podporovanými auditovaným subjektem s výjimkou podílů v diverzifikovaných systémech kolektivního investování. Statutární auditor nebo auditorská společnost by se neměli zapojovat do účasti v interních rozhodovacích procesech auditovaného subjektu. Statutární auditoři a auditorské společnosti a jejich zaměstnanci přímo se podílející na zakázce povinného auditu by neměli mít možnost přijímat funkce v auditovaném subjektu na úrovni vedení nebo představenstva po určitou přiměřenou dobu od skončení auditorské zakázky.
(9)
Je důležité, aby statutární auditoři a auditorské společnosti respektovali právo na soukromý život a ochranu údajů svých klientů. Měli by proto být vázáni přísnými pravidly důvěrnosti a profesní mlčenlivosti, která by však neměla bránit řádnému vymáhání této směrnice a nařízení (EU) č. 537/2014 ani spolupráci s auditorem skupiny při provádění auditu konsolidované účetní závěrky, je-li mateřská společnost ve třetí zemi, pokud je dodržena směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6). Tato pravidla by však statutárnímu auditorovi nebo auditorské společnosti neměla nedovolit spolupracovat s orgány třetích zemí mimo kanály spolupráce stanovené v kapitole XI směrnice 2006/43/ES. Tato pravidla důvěrnosti by se rovněž měla vztahovat na všechny statutární auditory a auditorské společnosti, které se již na konkrétní auditorské zakázce nepodílejí.
(10)
Dostatečná vnitřní organizace statutárních auditorů a auditorských společností by měla napomoci při předcházení riziku ohrožení jejich nezávislosti. Vlastníci či akcionáři auditorské společnosti a členové jejího vedení by proto neměli zasahovat do výkonu povinného auditu způsobem ohrožujícím nezávislost a objektivnost statutárního auditora, který za auditorskou společnost povinný audit provádí. Statutární auditoři a auditorské společnosti by rovněž měli zavést vhodnou vnitřní politiku a postupy ve vztahu k zaměstnancům a dalším osobám, které se v jejich organizaci na povinném auditu podílejí, a zajistit tak splnění svých zákonných povinností. Tato politika a postupy by se zejména měly snažit předcházet případnému riziku ohrožení jejich nezávislosti a řešit je a měly by zajistit kvalitu, integritu a důkladnost povinného auditu. Tato politika a postupy by měly odpovídat rozsahu a složitosti podniku statutárního auditora či auditorské společnosti.
(11)
Výsledkem povinného auditu je výrok o pravdivosti a věrnosti účetní závěrky auditovaného subjektu v souladu s příslušným rámcem účetního výkaznictví. Zúčastněné subjekty však nemusejí vědět o omezeních auditů, jako například o významnosti, metodách výběru vzorků, roli auditora při odhalování podvodů a odpovědnosti členů vedení, což může zapříčinit vznik mezery v očekávání. Pro zúžení této mezery je důležité jasněji stanovit, jaký je rozsah povinného auditu.
(12)
Je důležité zajistit vysokou kvalitu povinných auditů v rámci Unie. Všechny povinné audity by proto měly být prováděny na základě mezinárodních auditorských standardů přijatých Komisí. Jelikož jsou mezinárodní auditorské standardy koncipovány tak, aby je bylo možno používat u subjektů všech velikostí a druhů a v rámci všech právních řádů, měly by příslušné orgány členských států při posuzování rozsahu působnosti mezinárodních auditorských standardů zohlednit rozsah a složitost činnosti malých podniků. Takové ustanovení nebo opatření přijaté členskými státy v tomto ohledu by nemělo vést k tomu, že statutární auditor nebo auditorské společnosti nemůže povinné audity provádět v souladu s mezinárodními auditorskými standardy. Členským státům by mělo být dovoleno zavádět další vnitrostátní auditorské postupy nebo požadavky pouze tehdy, pokud budou vyplývat ze zvláštních vnitrostátních právních požadavků na rozsah povinného auditu ročních nebo konsolidovaných účetních závěrek a za předpokladu, že přijaté mezinárodní auditorské standardy takové požadavky nepokrývají, nebo v případě, že přispívají k věrohodnosti a kvalitě ročních účetních závěrek a konsolidovaných účetních závěrek a odpovídají evropskému veřejnému zájmu. Komise by se měla i nadále podílet na monitorování obsahu a procesu přijímání mezinárodních auditorských standardů Mezinárodní federací auditorů (dále je „IFAC“).
(13)
V případě konsolidované účetní závěrky je důležité, aby byla jasně dána odpovědnost statutárních auditorů, kteří provádějí audit jednotlivých subjektů v dotčené skupině. Pro tento účel by měl plnou odpovědnost za zprávu auditora nést auditor skupiny.
(14)
V zájmu zvýšení důvěryhodnosti a transparentnosti přezkumů zajištění kvality prováděných v Unii by měly být systémy zajištění kvality členských států sledovány příslušnými orgány, které byly určeny členskými státy k zajištění veřejného dohledu nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi. Cílem přezkumů zajištění kvality je prevence a řešení případných nedostatků ve způsobu provádění povinných auditů. Aby bylo zajištěno, že přezkumy zajištění kvality splní svůj účel, měly by příslušné orgány při provádění těchto přezkumů zohlednit rozsah a celkové aspekty činnosti statutárních auditorů a auditorských společností.
(15)
Aby se podpořilo dodržování požadavků této směrnice a nařízení (EU) č. 537/2014 a ve světle sdělení Komise ze dne 8. prosince 2010 s názvem „Posílení sankčních režimů v odvětví finančních služeb“, měla by být posílena pravomoc příslušných orgánů přijímat opatření v rámci dohledu a ukládat sankce. Mělo by být stanoveno uložení správně peněžitých sankcí ukládané statutárním auditorům, auditorským společnostem a subjektům veřejného zájmu za zjištěná porušení pravidel. Příslušné orgány by měly transparentně sdělit, jaké sankce a opatření uplatňují. Při přijímání a zveřejňování sankcí by měla být respektována základní práva stanovená v Listině základních práv Evropské unie, zejména právo na respektování soukromého a rodinného života, právo na ochranu osobních údajů a právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces.
(16)
Příslušné orgány by měly mít možnost ukládat skutečně odrazující správní peněžité sankce, například až do výše jednoho milionu EUR či více v případě fyzických osob a až do určitého procentního podílu celkového ročního obratu za předchozí rozpočtový rok v případě právnických osob nebo jiných subjektů. Tohoto cíle lze lépe dosáhnout odvozením peněžité sankce od finanční situace osoby, která se porušení dopustila. Aniž je dotčena možnost odejmutí oprávnění dotčenému statutárnímu auditorovi či dotčené auditorské společnosti, je třeba zvážit rovněž další druhy sankcí, jejichž účinek bude odpovídajícím způsobem odrazující. V každém případě by členské státy měly při určování ukládaných sankcí uplatňovat shodná kritéria.
(17)
Informátoři mohou příslušné orgány upozornit na nové informace, které jim pomohou odhalovat a ukládat sankce za nesrovnalosti, včetně podvodů. Informátory však může od oznamování informací odradit strach z odvety nebo neexistence pobídek k jejich oznamování. Členské státy by proto měly zajistit zavedení dostatečných opatření, která podpoří informátory v oznamování možných porušení této směrnice a nařízení (EU) č. 537/2014 a budou je chránit před odvetou. Členské státy by rovněž měly mít možnost pro tyto případy zavést pobídky; informátoři by však měli mít na takové pobídky nárok pouze tehdy, pokud přinesou nové informace, které nejsou ze zákona povinni oznamovat, a pokud oznámení těchto informací vyústí v uložení sankce za porušení této směrnice a nařízení (EU) č. 537/2014. Členské státy by však měly zajistit, aby systémy pro oznamování, které zavedou, obsahovaly mechanismy umožňující vhodnou ochranu osoby, jíž se oznámení týká, zejména v souvislosti s jejím právem na ochranu osobních údajů a s procesy, které této osobě zajistí právo na obhajobu a na slyšení před přijetím rozhodnutí, které se jí týká, a práva požadovat účinnou právní ochranu před soudem proti rozhodnutí, které se jí týká. Zavedené mechanismy by měly poskytovat odpovídající ochranu rovněž informátorům, a to nejen s ohledem na právo na ochranu osobních údajů, nýbrž rovněž zajištěním toho, že se zbytečně nestanou obětí odvety.
(18)
Veřejný dohled nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi zahrnuje schvalování a registraci statutárních auditorů a auditorských společností, přijímání standardů týkajících se profesní etiky a vnitřního řízení kvality auditorských společností, další vzdělávání a rovněž systémy zajištění kvality, vyšetřování a sankcí pro statutární auditory a auditorské společnosti Za účelem větší transparentnosti dohledu nad auditory a umožnění větší odpovědnosti by měl každý členský stát určit jeden orgán odpovědný za veřejný dohled nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi. Nezávislost těchto orgánů veřejného dohledu na auditorské profesi je základním předpokladem bezúhonnosti, efektivity a správného fungování veřejného dohledu nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi. V důsledku toho by orgány veřejného dohledu měly být řízeny osobami mimo profesi a členské státy by měly zřídit nezávislé a transparentní postupy pro výběr těchto osob mimo profesi.
(19)
Členské státy by měly mít možnost stanovit výjimky z požadavků na auditorské služby, jsou-li tyto služby poskytovány družstvům nebo spořitelnám.
(20)
Členské státy by měly mít možnost přenést nebo povolit příslušnému orgánu přenést úkoly těchto orgánů na jiné orgány nebo subjekty určené právními předpisy. Toto přenesení úkolů by mělo splňovat několik podmínek a dotčený příslušný orgán by měl mít konečnou odpovědnost za výkon dohledu.
(21)
Aby mohly veřejné orgány dohledu efektivně plnit své úkoly, měly by k tomu mít dostatečné pravomoci. Kromě toho by měly mít k dispozici dostatečné lidské a finanční zdroje pro realizaci svých úkolů.
(22)
Přiměřený dohled nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi provozujícími přeshraniční činnost nebo patřícími do auditorských sítí vyžaduje, aby si orgány veřejného dohledu členských států vyměňovaly informace. Za účelem ochrany důvěrnosti informací, které případně budou takto vyměněny, by členské státy měly uložit povinnost zachovávat profesní tajemství nejen zaměstnancům orgánů veřejného dohledu, ale i všem osobám, na které orgány veřejného dohledu smí přenést úkoly.
(23)
Pokud jsou pro to dány řádné důvody, měli by být výbor pro audit, akcionáři či společníci, příslušné orgány odpovědné za dohled nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi nebo, stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy, příslušné orgány odpovědné za dohled nad subjektem veřejného zájmu oprávněni obrátit se na vnitrostátní soud s návrhem na odvolání auditora.
(24)
Výbory pro audit nebo orgány, které v auditovaném subjektu veřejného zájmu plní rovnocennou funkci, hrají rozhodující úlohu při zajišťování vysoké kvality povinného auditu. Je obzvláště důležité posílit nezávislost a odbornou způsobilost výboru pro audit zakotvením požadavku, aby většina jeho členů byla nezávislá a aby alespoň jeden člen výboru měl způsobilost v oblasti auditu nebo účetnictví. Doporučení Komise ze dne 15. února 2005 o úloze nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady a o výborech správní nebo dozorčí rady společností kótovaných (7) na burze stanoví způsob, jak by se měly zakládat a jak by měly fungovat výbory pro audit. Vzhledem k velikosti představenstev ve společnostech s nižší tržní kapitalizací a v malých a středně velkých subjektech veřejného zájmu by však bylo vhodné, aby funkce svěřené výboru pro audit těchto subjektů nebo orgánu, který v auditovaném subjektu plní rovnocenné funkce, mohly být vykonávány celým správním nebo dozorčím orgánem. Subjekty veřejného zájmu, které jsou subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (dále jen „SKIPCP“) anebo alternativními investičními fondy, by rovněž měly být zproštěny povinnosti mít výbor pro audit. Tato výjimka zohledňuje skutečnost, že pokud tyto fondy slouží pouze ke sdružování prostředků, není vhodné využívat výbor pro audit. SKIPCP a alternativní investiční fondy a jejich správcovské společnosti fungují v rámci přísně vymezeného regulačního prostředí a platí pro ně specifické mechanismy správy a řízení, například kontrola vykonávaná jejich depozitářem.
(25)
Iniciativa „Small Business Act“, přijatá 25. června 2008 ve sdělení Komise nazvaném „Zelenou malým a středním podnikům. Small Business Act pro Evropu“ a revidovaná sdělením Komise ze dne 23. února 2011 nazvaném „Přezkum iniciativy ‚Small Business Act‘ pro Evropu“, uznává ústřední úlohu malých a středních podniků v hospodářství Unie a jejím cílem je zlepšit celkový přístup k podnikání a zakotvit princip „Zelenou malým a středním podnikům“ do tvorby politik. Strategie Evropa 2020 přijatá v březnu 2010 rovněž vyzývá ke zlepšení podnikatelského prostředí, zejména pro malé a střední podniky, mimo jiné snížením transakčních nákladů na podnikání v Unii. Článek 34 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU (8) nevyžaduje, aby malé podniky měly účetní závěrku auditovanou.
(26)
Na ochranu práv dotčených osob v případě, že příslušné orgány členských států spolupracují s příslušnými orgány třetích zemí při výměně pracovních materiálů k auditu nebo jiných relevantních podkladů pro hodnocení kvality provedeného auditu, by členské státy měly zajistit, aby pracovní ujednání dohodnutá s jejich příslušnými orgány, na jejichž základě probíhá každá výměna těchto dokladů, obsahovala dostatečná bezpečnostní opatření na ochranu obchodního tajemství auditovaných subjektů a jejich obchodních zájmů včetně průmyslového a duševního vlastnictví. Členské státy zajistí, aby tato ujednání splňovala ustanovení směrnice 95/46/ES a byla s nimi slučitelná.
(27)
Prahová hodnota 50 000 EUR, stanovená v čl. 45 odst. 1 směrnice 2006/43/ES, byla přizpůsobena čl. 3 odst. 2 písm. c) a d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES (9). Prahové hodnoty stanovené ve směrnici 2003/71/ES byly zvýšeny na 100 000 EUR podle čl. 1 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/73/EU (10). Z tohoto důvodu by měly být provedeny příslušné úpravy prahových hodnot stanovených v čl. 45 odst. 1 směrnice 2006/43/ES.
(28)
Aby bylo možné zajistit plný účinek nového právního rámce stanoveného ve Smlouvě o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouvy o fungování EU“), je nezbytné upravit a nahradit prováděcí pravomoci stanovené podle článku 202 Smlouvy o založení Evropského společenství příslušnými ustanoveními v souladu s články 290 a 291 Smlouvy o fungování EU.
(29)
Harmonizace postupů přijímání aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů Komisí se Smlouvou o fungování EU, a zejména s články 290 a 291 této smlouvy, by měla být prováděna případ od případu. Pravomoc přijímat akty podle článku 290 Smlouvy o fungování EU by měla být na Komisi přenesena s cílem zohlednit vývoj v oblasti auditu a auditorské profese a usnadnit dohled nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi. V oblasti dohledu nad auditory je použití aktů v přenesené pravomoci nezbytné za účelem vývoje postupů pro spolupráci mezi příslušnými orgány členských států a třetích zemí. Je obzvlášť důležité, aby Komise během přípravných prací provedla příslušné konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předávány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(30)
Za účelem zajištění jednotných podmínek pro zavedení prohlášení o rovnocennosti režimů auditorského dohledu třetích zemí nebo přiměřenosti příslušných orgánů třetích zemí, pokud se týkají jednotlivých třetích zemí nebo jednotlivých příslušných orgánů třetích zemí, by měly být prováděcí pravomoci svěřeny Komisi. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011. (11)
(31)
Jelikož cíle této směrnice, totiž posílení důvěry investorů v pravdivost a věrnost účetní závěrky zveřejněné podniky na základě dalšího zlepšení kvality povinných auditů, které jsou prováděny v rámci Unie, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej z důvodu jeho rozsahu a účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(32)
Směrnice 2006/43/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(33)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (12) a dne 23. dubna 2012 vydal stanovisko (13).
(34)
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech (14) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2006/43/ES se mění takto:
1)
V článku 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Článek 29 této směrnice se nevztahuje na povinný audit ročních a konsolidovaných účetních závěrek subjektů veřejného zájmu, není-li stanoveno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 537/2014 (15) jinak.
(15) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 537/2014 ze dne 16. dubna 2014 o specifických požadavcích na povinný audit subjektů veřejného zájmu (Úř. věst. L 158, 27.5.2014, s. 77).“" 						
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
bod 1 se nahrazuje tímto:
„1.
‚povinným auditem‘ audit ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek, pokud:
a)
jej vyžadují právní předpisy Unie;
b)
jej vyžadují vnitrostátní právní předpisy, jde-li o malé podniky;
c)
je prováděn dobrovolně na žádost malých podniků, které splňují vnitrostátní právní požadavky rovnocenné s požadavky na audit podle písmene b), pokud vnitrostátní právní předpisy označují tento audit jako povinný audit;“
b)
bod 4 se nahrazuje tímto:
„4.
‚auditorským subjektem ze třetí země‘ subjekt bez ohledu na jeho právní formu, který provádí audit roční účetní závěrky nebo konsolidované účetní závěrky společnosti založené v třetí zemi a není subjektem zaregistrovaným v některém členském státě jako auditorská společnost v důsledku schválení podle článku 3;“
c)
bod 5 se nahrazuje tímto:
„5.
‚auditorem ze třetí země‘ fyzická osoba, která provádí audit roční účetní závěrky nebo konsolidované účetní závěrky společnosti založené v třetí zemi a není osobou zaregistrovanou v některém členském státě jako statutární auditor v důsledku schválení podle článků 3 a 44;“
d)
bod 10 se nahrazuje tímto:
„10.
‚příslušnými orgány‘ orgány určené zákonem, které jsou příslušné pro regulaci statutárních auditorů a auditorských společností a pro dohled nad nimi nebo jejich zvláštními aspekty; odkaz na ‚příslušný orgán‘ v určitém článku znamená odkaz na orgán vykonávající funkce uvedené ve zmíněném článku;“
e)
bod 11 se zrušuje;
f)
bod 13 se nahrazuje tímto:
„13.
‚subjekty veřejného zájmu‘
a)
subjekty, které se řídí právem členského státu a jejichž převoditelné cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu kteréhokoli členského státu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES;
b)
úvěrové instituce ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (16), které nejsou uvedeny v článku 2 uvedené směrnice;
c)
pojišťovny ve smyslu čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 91/674/EHS nebo
d)
subjekty, které za subjekty veřejného zájmu označí členské státy, například podniky, které jsou důležité z hlediska veřejného zájmu vzhledem k povaze své činnosti, své velikosti nebo počtu svých zaměstnanců;
(16) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338).“" 						
g)
bod 15 se nahrazuje tímto:
„15.
‚osobou mimo profesi‘ fyzická osoba, která po dobu svého zapojení do řízení systému veřejného dohledu a v období tří let bezprostředně předcházejících tomuto zapojení neprováděla povinné audity, neměla hlasovací právo v auditorské společnosti, nebyla členem správního, řídicího ani dozorčího orgánu auditorské společnosti a nebyla zaměstnána ani jinak spojena se žádnou auditorskou společností;“
h)
doplňují se body 17 až 20:
„17.
‚středními podniky‘ podniky uvedené v čl. 1 odst. 1 a v čl. 3 odst. 3 směrnice 2013/34/EU (17);
18.
‚malými podniky‘ podniky uvedené v čl. 1 odst. 1 a v čl. 3 odst. 2 směrnice 2013/34/EU;
19.
‚domovským členským státem‘ členský stát, v němž jsou statutární auditor nebo auditorská společnost schváleni v souladu s čl. 3 odst. 1;
20.
‚hostitelským členským státem‘ členský stát, ve kterém statutární auditor schválený ve svém domovském členském státě usiluje rovněž o schválení v souladu s článkem 14, nebo členský stát, ve kterém auditorská společnost schválená ve svém domovském členském státě usiluje o registraci nebo je registrována v souladu s článkem 3a.
(17) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU ze dne 26. června 2013 o ročních účetních závěrkách, konsolidovaných účetních závěrkách a souvisejících zprávách některých forem podniků, o změně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES a o zrušení směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS (Úř. věst. L 182, 29.6.2013, s. 19).“" 						
3)
Článek 3 se mění takto:
a)
odstavec 2 se mění takto:
i)
první pododstavec se nahrazuje tímto:
„Každý členský stát určí příslušný orgán jako orgán příslušný pro schvalování statutárních auditorů a auditorských společností.“
ii)
druhý pododstavec se zrušuje;
b)
v odst. 4 prvním pododstavci se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
většinu hlasovacích práv v subjektu drží auditorské společnosti, které byly schváleny v některém členském státě, nebo fyzické osoby, které splňují alespoň podmínky stanovené v článcích 4 a 6 až 12. Členské státy mohou stanovit, že tyto fyzické osoby musí být schváleny rovněž v jiném členském státě. Členské státy mohou pro účely povinného auditu družstev, spořitelen a obdobných subjektů ve smyslu článku 45 směrnice 86/635/EHS nebo dceřiných společností či právních nástupců družstev, spořitelen nebo obdobných subjektů ve smyslu článku 45 směrnice 86/635/EHS stanovit v souvislosti s hlasovacími právy jiná zvláštní pravidla;“.
4)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 3a
Uznávání auditorských společností
1. Odchylně od čl. 3 odst. 1 je auditorská společnost, která je schválena v některém členském státě, oprávněna provádět povinný audit v jiném členském státě, pokud klíčový auditorský partner provádějící povinný audit jménem této auditorské společnosti v hostitelském členském státě splňuje podmínky stanovené v čl. 3 odst. 4 písm. a).
2. Auditorská společnost, která chce provádět povinný audit v jiném členském státě než v domovském členském státě, se zaregistruje u příslušného orgánu v hostitelském členském státě v souladu s články 15 a 17.
3. Příslušný orgán v hostitelském členském státě auditorskou společnost zaregistruje, za podmínky, že je zaregistrována u příslušného orgánu ve svém domovském členském státě. Hodlá-li hostitelský členský stát k posouzení výše uvedeného využít osvědčení o registraci dané auditorské společnosti v domovském členském státě, může příslušný orgán v hostitelském členském státě požadovat, aby osvědčení vydané příslušným orgánem domovského členského státu nebylo starší tří měsíců. Příslušný orgán v hostitelském členském státě informuje příslušný orgán v domovském členském státě o registraci auditorské společnosti.“
5)
V článku 5 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Je-li schválení statutárního auditora nebo auditorské společnosti z jakéhokoli důvodu zrušeno, sdělí příslušný orgán domovského členského státu, v němž bylo schválení zrušeno, tuto skutečnost a důvody zrušení příslušným orgánům hostitelských členských států, ve kterých jsou statutární auditor nebo auditorská společnost rovněž registrováni v souladu s článkem 3a, čl. 16 odst. 1 písm. c) a čl. 17 odst. 1 písm. i).“
6)
V článku 6 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„Příslušné orgány uvedené v článku 32 mezi sebou spolupracují s cílem dosáhnout sblížení požadavků stanovených v tomto článku. V rámci této spolupráce přihlédnou tyto příslušné orgány k vývoji v oblasti auditu a auditorské profese, a zejména ke sblížení požadavků, kterého již bylo v rámci této profese dosaženo. Spolupracují s Výborem evropských orgánů dohledu nad auditem (CEAOB) a s příslušnými orgány uvedenými v článku 20 nařízení (EU) č. 537/2014 do té míry, v níž se takové sbližování týká povinného auditu subjektů veřejného zájmu.“
7)
Článek 8 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se písmeno i) nahrazuje tímto:
„i)
mezinárodní auditorské standardy uvedené v článku 26;“
b)
odstavec 3 se zrušuje.
8)
V článku 10 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Aby byla zabezpečena schopnost uplatnit teoretické znalosti v praxi, jejíž ověření je součástí zkoušky, musí uchazeči absolvovat alespoň tříletou odbornou praxi, mimo jiné při provádění auditu ročních účetních závěrek a konsolidovaných účetních závěrek nebo podobných účetních závěrek. Tato praxe musí alespoň ze dvou třetin probíhat u statutárního auditora nebo auditorské společnosti schválených v kterémkoli členském státě.“
9)
Článek 13 se nahrazuje tímto:
„Článek 13
Průběžné vzdělávání
Členské státy zajistí, aby statutární auditoři měli povinnost účastnit se vhodných programů průběžného vzdělávání s cílem udržet si teoretické znalosti, profesní dovednosti a hodnoty na dostatečně vysoké úrovni a aby se na případy nedodržení požadavků na průběžné vzdělávání vztahovaly vhodné sankce uvedené v článku 30.“
10)
Článek 14 se nahrazuje tímto:
„Článek 14
Schvalování statutárních auditorů z jiného členského státu
1. Příslušné orgány zavedou postupy pro schvalování statutárních auditorů, kteří byli schváleni v jiných členských státech. Tyto postupy nesmí překračovat požadavek na absolvování adaptačního období podle čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES (18) nebo na složení zkoušky způsobilosti podle čl. 3 odst. 1 písm. h) uvedené směrnice.
2. Hostitelský členský stát rozhodne, zda se žadatel o schválení podrobí adaptačnímu období ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. g) směrnice 2005/36/ES, nebo zkoušce způsobilosti ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. h) uvedené směrnice.
Délka adaptačního období nesmí překročit tři roky a žadatel musí být podroben hodnocení.
Zkouška způsobilosti musí být vedena v jednom z jazyků povolených podle jazykových předpisů platných v daném hostitelském členském státě. Smí se týkat pouze přiměřených znalostí statutárního auditora v oblasti právních předpisů tohoto hostitelského členského státu v rozsahu, v jakém se vztahují k povinnému auditu.
3. Příslušné orgány spolupracují v rámci výboru CEAOB s cílem dosáhnout sblížení požadavků na adaptační období a zkoušku způsobilosti. Budou posilovat transparentnost a předvídatelnost požadavků. Spolupracují s výborem CEAOB a s příslušnými orgány uvedenými v článku 20 nařízení (EU) č. 537/2014 do té míry, do níž se takové sbližování týká povinného auditu subjektů veřejného zájmu.
(18) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, 30.9.2005, s. 22).“" 						
11)
V článku 15 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Každý členský stát zajistí, aby statutární auditoři a auditorské společnosti byli zapsáni ve veřejném rejstříku v souladu s články 16 a 17. Členské státy se ve výjimečných případech mohou odchýlit od požadavků stanovených v tomto článku a článku 16 o zveřejňování informací, a to v míře nezbytné pro snížení bezprostředního a závažného ohrožení osobní bezpečnosti jakékoli osoby.“
12)
V čl. 17 odst. 1 se vkládá nové písmeno j), které zní:
„j)
případně, je-li auditorská společnost registrována v souladu s čl. 3a odst. 3.“
13)
Článek 21 se mění takto:
a)
název se nahrazuje tímto:
„Profesní etika a skepticismus“
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Členské státy zajistí, aby statutární auditor nebo auditorská společnost při provádění povinného auditu po celou dobu jeho provádění zachovávali profesní skepticismus, měli na vědomí možnost výskytu významné nesprávnosti způsobené skutečnostmi nebo chováním ukazujícím na nesrovnalosti, včetně podvodu nebo chyby, a to nezávisle na dřívější zkušenosti statutárního auditora či auditorské společnosti s poctivostí a integritou vedení auditovaného subjektu a osob pověřených jeho řízením.
Statutární auditor nebo auditorská společnost musejí zachovávat profesní skepticismus zejména při přezkumu odhadů vedení, pokud jde o reálné hodnoty, snížení hodnoty aktiv, rezervy a budoucí peněžní toky hrající roli při úvahách o trvání podniku.
Pro účely tohoto článku se ‚profesním skepticismem‘ rozumí postoj, který obnáší podezřívavost, citlivost na okolnosti, které by mohly ukazovat na možnou nesprávnost způsobenou chybou nebo podvodem, a kritické posuzování důkazních informací.“
14)
Článek 22 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy zajistí, aby statutární auditoři nebo auditorské společnosti a fyzické osoby, které by mohly přímo či nepřímo ovlivnit výsledek povinného auditu, byli při provádění povinného auditu nezávislí na auditovaném subjektu a neúčastnili se jeho rozhodování.
Nezávislost se vyžaduje přinejmenším jak v průběhu období, za které je auditovaná účetní závěrka sestavena, tak po dobu provádění auditu.
Členské státy zajistí, aby statutární auditor nebo auditorská společnost přijali všechna přiměřená opatření k tomu, aby jejich nezávislost při provádění povinného auditu nebyla ovlivněna žádným existujícím nebo potenciálním střetem zájmů nebo obchodním či jiným přímým nebo nepřímým vztahem, jehož se účastní statutární auditor nebo auditorská společnost provádějící povinný audit a případně rovněž síť, do které auditorská společnost patří, vedoucí pracovníci, auditoři, zaměstnanci a další fyzické osoby, jejichž služby statutární auditor nebo auditorská společnost využívají nebo mají pod kontrolou, nebo osoby přímo či nepřímo spojené se statutárním auditorem nebo auditorskou společnost vztahem kontroly.
Statutární auditor nebo auditorská společnost povinný audit neprovede, pokud hrozí, že by při provádění povinného auditu mohlo dojít k sebehodnocení, prosazování vlastního zájmu, vzniku protekčního vztahu, spřízněnosti či k zastrašování, jejichž příčinou by byl finanční, osobní, obchodní, zaměstnanecký či jiný vztah mezi:
-
statutárním auditorem, auditorskou společností, její sítí či jakoukoli fyzickou osobou, která by mohla ovlivnit výsledek povinného auditu, a
-
auditovaným subjektem,
na jehož základě by nestranná, rozumná a informovaná třetí osoba dospěla s přihlédnutím k příslušným zárukám k závěru, že došlo k ohrožení nezávislosti statutárního auditora nebo auditorské společnosti.“
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Členské státy zajistí, aby statutární auditor, auditorská společnost, jejich klíčoví auditorští partneři, jejich zaměstnanci a jakékoliv další fyzické osoby, jejichž služby statutární auditor nebo auditorská společnost využívají nebo mají pod kontrolou a které se přímo podílejí na činnosti související s povinným auditem, a osoby s nimi úzce propojené ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice Komise 2004/72/ES (19) nesměli držet žádné finanční nástroje vydané, jištěné nebo jinak podporované auditovaným subjektem v oblasti činností souvisejících s povinným auditem, vyjma podílů vlastněných nepřímo prostřednictvím fondů diverzifikovaného kolektivního investování, včetně spravovaných fondů, jako jsou penzijní fondy nebo životní pojištění, ani na takových nástrojích mít hmotný zájem a přímý podíl na prospěchu z nich nebo se účastnit jakékoli transakce s nimi.
(19) Směrnice Komise 2004/72/ES ze dne 29. dubna 2004, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokud jde o uznávané tržní postupy, definici důvěrné informace ve vztahu ke komoditním derivátům, sestavení seznamů zasvěcených osob, oznamování transakcí osob s řídicí odpovědností a oznamování podezřelých transakcí (Úř. věst. L 162, 30.4.2004, s. 70).“;" 						
c)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Členské státy zajistí, aby se osoby nebo společnosti uvedené v odstavci 2 nesměly účastnit povinného auditu žádného konkrétního auditovaného subjektu ani jinak ovlivňovat jeho výsledek, pokud:
a)
jsou vlastníky finančních nástrojů auditovaného subjektu kromě podílů vlastněných nepřímo prostřednictvím fondů diverzifikovaného kolektivního investování;
b)
jsou vlastníky finančních nástrojů subjektu spřízněného s auditovaným subjektem, kdy vlastnictví takových nástrojů by mohlo vyvolat střet zájmů nebo být takto obecně vnímáno, kromě podílů vlastněných nepřímo prostřednictvím fondů diverzifikovaného kolektivního investování, protože vlastnictví těchto nástrojů by mohlo vyvolat střet zájmů nebo být takto obecně vnímáno;
c)
v rámci období uvedeného v odstavci 1 byly s daným auditovaným subjektem v zaměstnaneckém nebo obchodním či jiném vztahu, který by mohl vyvolat střet zájmů nebo být takto obecně vnímán.“;
d)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„5. Osoby nebo společnosti uvedené v odstavci 2 nesmějí požadovat ani přijímat peněžité a nepeněžité dary nebo výhody od auditovaného subjektu nebo jiného subjektu, který je s ním spojen, ledaže by nestranná, rozumná a informovaná třetí osoba jejich hodnotu označila za nepodstatnou nebo bezvýznamnou.
6. V případě, že je v průběhu období, za které je auditovaná účetní závěrka sestavena, auditovaný subjekt převzat nebo fúzuje s jiným subjektem nebo tento subjekt převezme, přistoupí statutární auditor nebo auditorská společnost ke zjištění a posouzení jakýchkoli stávajících či nedávných zájmů nebo vztahů s tímto subjektem (včetně neauditorských služeb poskytnutých danému subjektu), které by vzhledem k přijatým zárukám mohly ohrozit jeho nezávislost a schopnost pokračovat v povinném auditu poté, co fúze nebo akvizice nabude účinnosti.
Statutární auditor nebo auditorská společnost bezodkladně avšak nejpozději do tří měsíců přijme veškerá nezbytná opatření, jimiž ukončí všechny stávající zájmy nebo vztahy, které by ohrozily jeho či její nezávislost, a v případě potřeby přijme takové záruky, jimiž riziko ohrožení nezávislosti na základě dřívějších a stávajících zájmů a vztahů omezí na minimum.“
15)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 22a
Zaměstnávání bývalých statutárních auditorů nebo zaměstnanců statutárních auditorů nebo auditorských společností v auditovaných subjektech
1. Členské státy zajistí, aby statutární auditor nebo klíčový auditorský partner, který jménem auditorské společnosti vykonává povinný audit, před uplynutím nejméně jednoho roku, nebo v případě povinného auditu subjektů veřejného zájmu před uplynutím nejméně dvou let, od ukončení své činnosti jako statutárního auditora nebo klíčového auditorského partnera na auditorské zakázce nesměl:
a)
nastoupit na pozici člena vrcholového vedení auditovaného subjektu;
b)
stát se případně členem výboru pro audit auditovaného subjektu, anebo, v případě, že takový výbor neexistuje, orgánu, který vykonává rovnocenné funkce jako výbor pro audit;
c)
stát se nevýkonným členem správního orgánu nebo členem dozorčího orgánu auditovaného subjektu.
2. Členské státy zajistí, že zaměstnanci a společníci, kteří nejsou klíčovými auditorskými partnery, statutárního auditora nebo auditorské společnosti vykonávající povinný audit, ani jiné fyzické osoby, jejichž služby tento statutární auditor nebo tato auditorská společnost využívá nebo má pod kontrolou, nesmějí v případě svého osobního jmenování do funkce statutárního auditora přijímat funkce uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) po období nejméně jednoho roku od doby, kdy se přímo podíleli na auditorské zakázce.“
16)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 22b
Příprava na povinný audit a posuzování rizika ohrožení nezávislosti
Členské státy zajistí, aby statutární auditor nebo auditorská společnost před přijetím auditorské zakázky nebo při jejím pokračování, posoudili a zdokumentovali tyto skutečnosti:
-
zda statutární auditor nebo auditorská společnost splňují požadavky uvedené v článku 22 této směrnice;
-
zda existují rizika ohrožení ve vztahu k nezávislosti statutárního auditora nebo auditorské společnosti nebo ve vztahu k zárukám, které byly přijaty s cílem tato rizika zmírnit;
-
zda statutární auditor nebo auditorská společnost disponují odborně způsobilými zaměstnanci, časovými možnostmi a prostředky nezbytnými k tomu, aby byl povinný audit proveden náležitým způsobem;
-
zda je v případě auditorské společnosti klíčový auditorský partner schválen jako statutární auditor v členském státě vyžadujícím povinný audit;
Členské státy mohou stanovit zjednodušené požadavky na audity uvedené v čl. 2bodu 1 písm. b) a c).“
17)
Článek 23 mění takto:
a)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Pravidla o důvěrnosti a profesním tajemství týkající se statutárních auditorů nebo auditorských společností nesmějí ohrozit uplatňování této směrnice nebo nařízení (EU) č. 537/2014.“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Jsou-li statutární auditor nebo auditorská společnost nahrazeni jiným statutárním auditorem nebo auditorskou společností, poskytnou novému statutárnímu auditorovi nebo auditorské společnosti přístup ke všem významným informacím, které se týkají auditovaného subjektu a jimi provedeného dosud posledního auditu tohoto subjektu.“;
c)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„5. V případě, že statutární auditor nebo auditorská společnost provádějí povinný audit podniku, který je součástí skupiny, jejíž mateřský podnik se nachází v třetí zemi, pravidla důvěrnosti a profesního tajemství uvedená v odstavci 1 tohoto článku nejsou překážkou tomu, aby statutární auditor nebo auditorská společnost předali příslušnou dokumentaci o prováděné auditorské činnosti auditorovi skupiny, který se nachází ve třetí zemi, v případě, že je tato dokumentace nezbytná k provedení auditu konsolidované účetní závěrky mateřského podniku.
Statutární auditor nebo auditorská společnost provádějící povinný audit podniku, který vydal cenné papíry ve třetí zemi nebo který je součástí skupiny vydávající povinnou konsolidovanou účetní závěrku ve třetí zemi, mohou pracovní materiály k auditu nebo jiné dokumenty související s auditem daného subjektu, které mají v držení, předat příslušným orgánům příslušných třetích zemí pouze za podmínek uvedených v článku 47.
Předávání informací auditorovi skupiny, který se nachází v třetí zemi, musí být v souladu s kapitolou IV směrnice 95/46/ES a platnými vnitrostátními pravidly ochrany osobních údajů.“
18)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 24a
Vnitřní organizace statutárních auditorů a auditorských společností
1. Členské státy zajistí, aby statutární auditor nebo auditorská společnost splňovali tyto organizační požadavky:
a)
auditorská společnost zavede přiměřené strategie a postupy, kterými zajistí, aby její vlastníci nebo akcionáři či společníci a členové správních, řídicích a dozorčích orgánů společnosti nebo sesterské společnosti nezasahovali do provádění povinného auditu žádným způsobem, který by mohl ohrozit nezávislost a objektivitu statutárního auditora, jenž jménem auditorské společnosti povinný audit provádí;
b)
statutární auditor nebo auditorská společnost uplatňují řádné správní a případně účetní postupy, mechanismy vnitřní kontroly, účinné postupy pro hodnocení rizik a účinná kontrolní opatření a záruky pro systémy zpracování informací.
Tyto mechanismy vnitřní kontroly musejí být navrženy tak, aby jejich prostřednictvím bylo zajištěno dosažení souladu s rozhodnutími a postupy na všech úrovních auditorské společnosti nebo pracovní struktury statutárního auditora;
c)
statutární auditor nebo auditorská společnost zavedou přiměřené strategie a postupy, jejichž prostřednictvím zajistí, aby zaměstnanci statutárního auditora nebo auditorské společnosti a všechny ostatní fyzické osoby, jejichž služby statutární auditor nebo auditorská společnost využívají nebo mají pod kontrolou a které se přímo podílejí na činnosti související s povinným auditem, disponovaly náležitými znalostmi a zkušenostmi pro provádění zadaných úkolů;
d)
statutární auditor nebo auditorská společnost zavedou přiměřené strategie a postupy, jejichž prostřednictvím zajistí, aby v případě outsourcingu činností důležitých pro audit, nedošlo ke snížení kvality vnitřní kontroly statutárního auditora nebo auditorské společnosti a omezení schopnosti příslušných orgánů vykonávat dohled nad tím, zda statutární auditor nebo auditorská společnost plní povinnosti vyplývající z této směrnice a případně z nařízení (EU) č. 537/2014;
e)
statutární auditor nebo auditorská společnost zavedou vhodná a účinná organizační a správní opatření, jimiž budou zajišťovat, aby nedošlo k ohrožení jejich nezávislosti ve smyslu článků 22, 22a a 22b, a jejichž pomocí budou rizika takového ohrožení odhalovat, eliminovat, řešit a informovat o nich;
f)
statutární auditor nebo auditorská společnost zavedou přiměřené strategie a postupy pro provádění povinných auditů, odborné vedení, dozor a přezkum činnosti zaměstnanců a pro organizaci struktury auditorských spisů uvedených v čl. 24b odst. 5;
g)
statutární auditor nebo auditorská společnost zavedou vnitřní systém řízení kvality, jehož pomocí budou zajišťovat kvalitu povinného auditu.
Systém řízení kvality se bude vztahovat alespoň na strategie a postupy popsané v písmeni f). V případě auditorské společnosti nese odpovědnost za vnitřní systém řízení kvality osoba, která vykonává funkci statutárního auditora;
h)
statutární auditor nebo auditorská společnost využívají vhodné systémy, zdroje a postupy, pomocí kterých zajistí kontinuitu a pravidelnost provádění činnosti související s povinným auditem;
i)
Statutární auditor nebo auditorská společnost rovněž zavedou vhodná a účinná organizační a správní opatření pro zaznamenávání a vyřizování událostí, které mají nebo by mohly mít vážné důsledky pro věrohodnost činnosti statutárního auditora nebo auditorské společnosti související s povinným auditem;
j)
statutární auditor nebo auditorská společnost uplatňují vhodnou politiku odměňování včetně podílů na zisku, kterou docílí dostatečných výkonnostních pobídek pro zajištění kvality auditu; zejména nesmí být velikost příjmu, který statutární auditor nebo auditorská společnost získají z poskytování neauditorských služeb auditovanému subjektu, součástí hodnocení výkonnosti a odměňování jakékoli osoby, která je zapojena do provádění auditu nebo jej může ovlivnit;
k)
statutární auditor nebo auditorská společnost sledují a hodnotí, nakolik jsou systémy a mechanismy vnitřního řízení kvality statutárního auditora nebo auditorské společnosti a kroky přijaté v souladu s touto směrnicí a případně nařízením (EU) č. 537/2014 vhodné a účinné, a v případě nedostatků přijímají náležitá opatření. Statutární auditor nebo auditorská společnost zejména provádějí každoroční hodnocení vnitřního systému řízení kvality uvedeného v písmeni g). Statutární auditor nebo auditorská společnost vedou záznamy o závěrech tohoto hodnocení a o případných opatřeních navržených za účelem změny vnitřního systému řízení kvality.
Strategie a postupy uvedené v prvním pododstavci budou zdokumentovány a budou o nich informováni zaměstnanci statutárního auditora nebo auditorské společnosti.
Členské státy mohou stanovit zjednodušené požadavky na audity uvedené v čl. 2 bodě 1 písm. b) a c).
Případným outsourcingem činností důležitých pro audit podle písmene d) tohoto odstavce není dotčena odpovědnost statutárního auditora nebo auditorské společnosti vůči auditovanému subjektu.
2. Pokud jde o povinnosti stanovené v odstavci 1 tohoto článku, musí statutární auditor nebo auditorská společnost při plnění těchto požadavků přihlédnout k rozsahu a složitosti své činnosti.
Statutární auditor nebo auditorská společnost musejí být s to příslušnému orgánu doložit, že tyto strategie a postupy zavedené k dosažení tohoto souladu s požadavky jsou přiměřené s ohledem na rozsah a složitost činnosti statutárního auditora nebo auditorské společnosti.“
19)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 24b
Organizace práce
1. Pokud povinný audit provádí auditorská společnost, zajistí členské státy, aby tato auditorská společnost určila alespoň jednoho klíčového auditorského partnera. Auditorská společnost poskytne klíčovému auditorskému partnerovi či partnerům potřebné prostředky a zaměstnance, kteří mají náležité pravomoci a schopnosti k řádnému vykonávání svých povinností.
Hlavním kritériem auditorské společnosti pro výběr klíčového auditorského partnera či partnerů, je zajištění kvality auditu, nezávislosti partnera a odbornosti auditu.
Klíčový auditorský partner či partneři musí být aktivně zapojeni do provádění povinného auditu.
2. Statutární auditor při provádění povinného auditu věnuje zakázce dostatek času a vyčlení dostatečné zdroje, aby zajistil řádné plnění svých povinností.
3. Členské státy zajistí, aby statutární auditor nebo auditorská společnost vedli záznamy o všech porušeních ustanovení této směrnice a případně nařízení (EU) č. 537/2014. V případě drobných porušení mohou členské státy statutární auditory a auditorské společnosti této povinnosti zprostit. Statutární auditor nebo auditorská společnost rovněž vedou záznamy o veškerých důsledcích jakýchkoliv porušení, včetně opatření přijatých za účelem nápravy těchto porušení a za účelem změny vnitřního systému řízení kvality. Statutární auditor nebo auditorská společnost sestaví vnitřní výroční zprávu obsahující přehled všech takových opatření a učiní ji předmětem interního sdělení.
Pokud statutární auditor nebo auditorská společnost využívají poradenství externích expertů, musejí zdokumentovat zaslanou žádost i poskytnuté poradenství.
4. Statutární auditor nebo auditorská společnost vedou záznamy o klientovi. Tyto záznamy obsahují následující údaje o každém auditovaném klientovi:
a)
jméno, adresu a místo podnikání;
b)
v případě auditorské společnosti jméno či jména klíčového auditorského partnera nebo partnerů;
c)
odměny účtované za povinný audit a odměny účtované za jiné služby, a to za každé účetní období.
5. Pro každý povinný audit založí statutární auditor nebo auditorská společnost spis auditora.
Statutární auditor nebo auditorská společnost dokumentují alespoň údaje uchovávané podle čl. 22b odst. 1 této směrnice a případně podle článků 6 a 8 nařízení (EU) č. 537/2014.
Statutární auditor nebo auditorská společnost uchovávají veškeré další údaje a dokumenty důležité pro vypracování zprávy podle článku 28 této směrnice a případně podle článků 10 a 11 nařízení (EU) č. 537/2014 a pro sledování souladu s touto směrnicí a dalšími příslušnými právními předpisy.
Spis auditora musí být uzavřen 60 dní od data podpisu zprávy auditora podle článku 28 této směrnice a případně podle článku 10 nařízení (EU) č. 537/2014.
6. Statutární auditor nebo auditorská společnost vedou záznamy o případných písemných stížnostech v souvislosti s prováděním povinných auditů.
7. V souvislosti s odstavci 3 a 6 mohou členské státy stanovit zjednodušené požadavky na audity uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. b) a c).“
20)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 25a
Rozsah povinného auditu
Aniž jsou dotčeny požadavky na vykazování podle článku 28 této směrnice a případně podle článků 10 a 11 nařízení (EU) č. 537/2014, rozsah povinného auditu nezahrnuje ujištění ohledně budoucí životaschopnosti auditovaného subjektu ani účinnosti nebo efektivity, s jakou řídicí či správní orgán spravoval nebo bude spravovat záležitosti subjektu.“
21)
Článek 26 se nahrazuje tímto:
„Článek 26
Auditorské standardy
1. Členské státy vyžadují, aby statutární auditoři a auditorské společnosti prováděli povinné audity v souladu s mezinárodními auditorskými standardy přijatými Komisí podle odstavce 3.
Členské státy mohou uplatňovat vnitrostátní auditorské standardy, postupy nebo požadavky do doby, než Komise přijme mezinárodní auditorský standard upravující stejnou problematiku.
2. Pro účely odstavce 1 se ‚mezinárodními auditorskými standardy‘ rozumí Mezinárodní standardy pro audit (ISA), Mezinárodní standard pro kontrolu kvality (ISQC 1) a další související standardy vydané Mezinárodní federací účetních (IFAC) prostřednictvím Rady pro mezinárodní auditorské a ověřovací standardy (IAASB) v míře, ve které se týkají povinného auditu.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 48a mezinárodní auditorské standardy podle odstavce 1 týkající se auditorské praxe, nezávislosti a vnitřní kontroly statutárních auditorů a auditorských společností pro účely uplatňování těchto standardů v rámci Unie.
Komise může přijmout mezinárodní auditorské standardy pouze tehdy, pokud:
a)
byly vypracovány patřičným, náležitým a transparentním způsobem pod veřejným dohledem a jsou obecně přijímány na mezinárodní úrovni;
b)
přispívají k vysokému stupni důvěryhodnosti a kvalitě roční účetní závěrky nebo konsolidované účetní závěrky v souladu se zásadami stanovenými v čl. 4 odst. 3 směrnice 2013/34/EU;
c)
odpovídají veřejnému zájmu Unie a
d)
nemění žádné požadavky této směrnice ani nedoplňují žádné její požadavky kromě požadavků stanovených v kapitole IV a v článcích 27 a 28.
4. Bez ohledu na odst. 1 druhý pododstavec, mohou členské státy zavádět auditorské postupy nebo požadavky nad rámec mezinárodních auditorských standardů přijatých Komisí pouze tehdy,
a)
jsou-li tyto auditorské postupy nebo požadavky nezbytné pro uplatňování vnitrostátních právních požadavků na rozsah povinného auditu; nebo
b)
v rozsahu nezbytném pro zvýšení důvěryhodnosti a kvality účetních závěrek.
Členské státy sdělí Komisi příslušné auditorské postupy nebo požadavky nejméně tři měsíce před jejich vstupem v platnost nebo v případě požadavků, které již existují v době přijetí mezinárodního auditorského standardu, nejpozději tři měsíce po přijetí příslušného mezinárodního auditorského standardu.
5. Vyžaduje-li členský stát povinný audit malých podniků, může stanovit, že uplatňování auditorských standardů uvedených v odstavci 1 má být přiměřené rozsahu a složitosti činnosti těchto podniků. Členské státy mohou přijmout opatření k zajištění přiměřeného uplatňování auditorských standardů na povinný audit malých podniků.“
22)
Článek 27 se nahrazuje tímto:
„Článek 27
Povinný audit konsolidovaných účetních závěrek
1. Členské státy zajistí, aby v případě povinného auditu konsolidovaných účetních závěrek skupiny podniků:
a)
auditor skupiny nesl v souvislosti s konsolidovanými účetními závěrkami plnou odpovědnost za zprávu auditora podle článku 28 této směrnice a případně podle článku 10 nařízení (EU) č. 537/2014 a případně též za dodatečnou zprávu výboru pro audit podle článku 11 uvedeného nařízení.;
b)
auditor skupiny posuzoval auditorskou činnost prováděnou auditorem či auditory ze třetí země, statutárním auditorem či statutárními auditory, auditorským subjektem či auditorskými subjekty ze třetí země nebo auditorskou společností či auditorskými společnostmi pro účely auditu skupiny a zdokumentoval povahu, časové rozpětí a rozsah činnosti těchto auditorů, případně včetně auditorského přezkumu příslušných částí dokumentace k auditu skupiny těchto auditorů.
c)
auditor skupiny přezkoumal auditorskou činnost prováděnou auditorem či auditory ze třetí země, statutárním auditorem či statutárními auditory, auditorským subjektem či auditorskými subjekty ze třetí země nebo auditorskou společností či auditorskými společnostmi pro účely auditu skupiny a zdokumentoval takový přezkum.
Auditor skupiny uchovává takovou dokumentaci, která příslušnému orgánu umožňuje přezkoumání činnosti auditora skupiny.
Pro účely písmene c) prvního pododstavce tohoto odstavce požádá auditor skupiny o souhlas příslušného auditora či auditorů ze třetí země, statutárního auditora či statutárních auditorů, auditorského subjektu či auditorských subjektů ze třetí země nebo auditorskou společnost či auditorské společnosti s předáním příslušné dokumentace při provádění auditu konsolidované účetní závěrky, jež bude podmínkou toho, aby se auditor skupiny mohl spolehnout na práci tohoto auditora nebo auditorů ze třetí země, statutárního auditora či statutárních auditorů, auditorského subjektu či auditorských subjektů ze třetí země nebo auditorské společnosti či auditorských společností.
2. Není-li auditor skupiny schopen zajistit splnění požadavků podle odst. 1 prvního pododstavce písm. c), přijme vhodná opatření a informuje příslušný orgán.
Mezi tato opatření případně patří provedení dodatečné auditorské činnosti v rámci povinného auditu příslušné dceřiné společnosti, ať už přímo, nebo na základě subdodavatelského provedení této činnosti.
3. Pokud je u auditora skupiny prováděn přezkumu zajištění kvality nebo vyšetřování týkajícímu se povinného auditu konsolidovaných účetních závěrek skupiny podniků, musí auditor skupiny příslušnému orgánu na vyžádání zpřístupnit příslušnou dokumentaci, kterou vede a která se týká auditorské činnosti vykonávané jedním nebo více příslušnými auditory ze třetí země, statutárními auditory, auditorskými subjekty ze třetí země nebo auditorskými společnostmi pro účely auditu skupiny, včetně všech pracovních materiálů významných pro audit skupiny.
Příslušný orgán si může od příslušných orgánů podle článku 36 vyžádat další dokumentaci k auditorské činnosti provedené jedním nebo více statutárními auditory nebo auditorskými společnostmi pro účely auditu skupiny.
Je-li v rámci skupiny podniků auditována mateřská nebo dceřiná společnost jedním nebo více auditory nebo auditorskými subjekty ze třetí země, může si příslušný orgán prostřednictvím pracovních ujednání uvedených v článku 47 vyžádat od příslušných orgánů třetích zemí dodatečnou dokumentaci o auditorské činnosti vykonané jedním nebo více auditory nebo auditorskými subjekty ze třetí země.
Odchylně od třetího pododstavce, je-li v rámci skupiny podniků auditována mateřská nebo dceřiná společnost jedním nebo více auditory nebo auditorskými subjekty ze třetí země, s níž není uzavřeno pracovní ujednání podle článku 47, odpovídá auditor skupiny rovněž za to, že bude na vyžádání řádně předložena dodatečná dokumentace o auditorské činnosti provedené jedním nebo více auditory nebo auditorskými subjekty ze třetí země, včetně pracovních materiálů významných pro audit skupiny. Za účelem zajištění předložení této dokumentace, musí auditor skupiny uchovávat kopii takové dokumentace, dohodnout si s auditorem nebo auditorským subjektem ze třetí země neomezený přístup na požádání nebo přijmout jiné vhodné opatření. Pokud z právních nebo jiných důvodů nelze pracovní materiály k auditu předat ze třetí země auditorovi skupiny, musí dokumentace, kterou uchovává auditor skupiny, obsahovat důkaz, že provedl náležité úkony, aby k dokumentaci k auditu získal přístup, a v případě jiných než právních překážek vyplývajících z právních předpisů dotčené třetí země důkaz o existenci takové překážky.“
23)
Článek 28 se nahrazuje tímto:
„Článek 28
Zpráva auditora
1. Statutární auditor či auditoři nebo auditorská společnost či společnosti uvedou výsledky povinného auditu ve zprávě auditora. Zpráva se zpracovává v souladu s požadavky auditorských standardů přijatých Unií nebo dotčenými členskými státy, uvedených v článku 26.
2. Zpráva auditora musí být vypracována písemně a musí obsahovat:
a)
označení subjektu, jehož roční nebo konsolidovaná účetní závěrka je předmětem povinného auditu; vymezení roční nebo konsolidované účetní závěrku a datum a období, na něž se vztahuje, a vymezení rámce účetního výkaznictví, který byl použit při jejím sestavení;
b)
popis rozsahu povinného auditu, který obsahuje alespoň údaje o auditorských standardech, podle nichž byl povinný audit proveden;
c)
výrok auditora, který je buď bez výhrad, s výhradou, nebo záporný a který jasně vyjadřuje stanovisko statutárního auditora či auditorů nebo auditorské společnosti či společností na to:
i)
zda roční účetní závěrka podává věrný a poctivý obraz v souladu s příslušným rámcem účetního výkaznictví a
ii)
případně zda tato roční účetní závěrka splňuje zákonné požadavky.
Nejsou-li statutární auditor či auditoři nebo auditorská společnost či společnosti s to auditorský výrok vynést, ve zprávě se uvede, že byl výrok odmítnut.
d)
odkaz na jakékoli další záležitosti, na něž statutární auditor či auditoři nebo auditorská společnost či společnosti zvláštním způsobem upozorňují, aniž by vynesli auditorský výrok s výhradou;
e)
vyjádření a stanovisko podle čl. 34 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2013/34/EU, přičemž obojí je založeno na činnosti provedené v průběhu auditu;
f)
prohlášení o jakýchkoli významných nejistotách týkajících se událostí nebo podmínek, které mohou vést k závažným pochybnostem o schopnosti subjektu pokračovat ve své činnosti;
g)
obsahovat údaje o místě usazení statutárního auditora či auditorů nebo auditorské společnosti či společností.
Členské státy mohou stanovit další požadavky týkající se obsahu zprávy auditora.
3. Pokud byl povinný audit proveden více než jedním statutárním auditorem nebo více než jednou auditorskou společností, dohodnou se statutární auditor či auditoři nebo auditorská společnost či společnosti na výsledcích povinného auditu a předloží společnou zprávu a společný výrok. Nemohou-li se shodnout, předloží každý statutární auditor nebo auditorská společnost vlastní výrok v samostatném bodu zprávy auditora a uvede důvod neshody.
4. Statutární auditor zprávu auditora podepíše a uvede datum. Pokud provádí povinný audit auditorská společnost, musí být zpráva auditora podepsána alespoň statutárním auditorem nebo auditory, kteří provádějí povinný audit jménem auditorské společnosti. Pokud byli zároveň jmenováni více než jeden statutární auditor nebo jedna auditorská společnost, musí být zpráva auditora podepsána všemi statutárními auditory nebo alespoň statutárními auditory, kteří provádějí povinný audit jménem každé auditorské společnosti. Ve výjimečných případech mohou členské státy stanovit, že tento podpis či podpisy nemusí být zveřejněny, pokud by takové zveřejnění mohlo vést k bezprostřednímu a závažnému ohrožení osobní bezpečnosti některé osoby.
Jméno či jména této osoby nebo osob musí být vždy známy příslušným orgánům.
5. Zpráva statutárního auditora nebo auditorské společnosti o konsolidované účetní závěrce musí být v souladu s požadavky stanovenými v odstavcích 1 až 4. Při informování o souladu zprávy vedení podniku a účetní závěrky požadované podle odst. 2 písm. e), zohlední statutární auditor nebo auditorská společnost konsolidovanou účetní závěrku a konsolidovanou zprávu vedení podniku. Pokud je ke konsolidované účetní závěrce přiložena roční účetní závěrka mateřského podniku, mohou být zprávy statutárních auditorů nebo auditorských společností vyžadované tímto článkem spojeny.“
24)
Článek 29 se mění takto:
a)
odstavec 1 se mění takto:
i)
písmeno a) se nahrazuje tímto:
„a)
systém zajištění kvality je uspořádán takovým způsobem, aby byl nezávislý na kontrolovaných statutárních auditorech a auditorských společnostech a aby podléhal veřejnému dohledu;“
ii)
písmeno h) se nahrazuje tímto:
„h)
přezkum zajištění kvality se provádí na základě analýzy rizik, a to alespoň jednou za šest let v případě statutárního auditora nebo auditorské společnosti provádějících povinné audity ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a);“
iii)
doplňuje se nové písmeno, které zní:
„k)
přezkumy zajištění kvality musí být přiměřené a úměrné rozsahu a komplexnosti činnosti kontrolovaného statutárního auditora nebo auditorské společnosti.“;
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Pro účely odst. 1 písm. e) se výběr osob provádějících přezkum uskuteční alespoň podle těchto kritérií:
a)
osoby provádějící přezkum mají náležité odborné vzdělání a patřičné zkušenosti v oblasti povinného auditu a účetního výkaznictví a absolvovaly zvláštní odbornou přípravu v oblasti přezkumu zajištění kvality;
b)
působit v roli osoby provádějící přezkum zajištění kvality statutárního auditora nebo auditorské společnosti není povoleno osobě, u níž neuplynuly alespoň tři roky od doby, kdy přestala být společníkem či zaměstnancem kontrolovaného statutárního auditora nebo auditorské společnosti nebo kdy s nimi přestala být jinak spojena;
c)
osoby provádějící přezkum učiní prohlášení, že mezi nimi a statutárním auditorem nebo auditorskou společností, u nichž se má přezkum provést, neexistuje střet zájmů.“
c)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„3. Členské státy pro účely odst. 1 písm. k) vyžadují, aby příslušné orgány při přezkumu zajištění kvality povinného auditu ročních nebo konsolidovaných účetních závěrek středních a malých podniků zohlednily skutečnost, že auditorské standardy přijaté v souladu s článkem 26 jsou uzpůsobeny k uplatňování způsobem, který je úměrný rozsahu a složitosti podnikání auditovaného subjektu.“
25)
Kapitola VII se nahrazuje tímto:
„KAPITOLA VII
VYŠETŘOVÁNÍ A SANKCE
Článek 30
Systémy vyšetřování a sankcí
1. Členské státy zajistí, aby existovaly účinné systémy vyšetřování a sankcí pro odhalování, nápravu a prevenci nesprávného provádění povinného auditu.
2. Aniž jsou dotčeny režimy občanskoprávní odpovědnosti jednotlivých členských států, zavedou členské státy účinné, přiměřené a odrazující sankce ve vztahu ke statutárním auditorům a auditorským společnostem pro případy, kdy povinné audity nejsou prováděny v souladu s předpisy přijatými k provedení této směrnice a případně nařízení (EU) č. 537/2014.
Členské státy mohou rozhodnout, že nestanoví správní sankce v případě porušení, na něž se již vztahuje vnitrostátní trestní právo. V takovém případě sdělí Komisi příslušná trestněprávní ustanovení.
3. Členské státy zajistí, aby přijatá opatření a sankce uložené statutárním auditorům a auditorským společnostem byly odpovídajícím způsobem zveřejněny. Sankce mohou zahrnovat i zrušení schválení statutárního auditora nebo auditorské společnosti. Členské státy mohou rozhodnout, že součástí tohoto zveřejnění nejsou osobní údaje ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice 95/46/ES.
4. Do 17. června 2016 oznámí členské státy sankce stanovené podle odstavce 2 Komisi. Neprodleně jí oznámí jakékoli následné změny těchto ustanovení.
Článek 30a
Sankční pravomoci
1. Členské státy stanoví, že příslušné orgány budou mít pravomoc přijímat nebo ukládat za porušení ustanovení této směrnice a podle okolností i nařízení (EU) č. 537/2014 alespoň tyto správní opatření a sankce:
a)
výzvu, aby fyzická nebo právnická osoba odpovědná za dané porušení upustila od příslušného jednání a zdržela se jeho opakování;
b)
veřejné prohlášení, které označuje odpovědnou osobu a povahu daného porušení, zveřejněné na internetových stránkách příslušných orgánů;
c)
dočasný zákaz provádět povinný audit nebo podepisovat zprávy auditora uložený statutárnímu auditorovi, auditorské společnosti nebo klíčovému auditorskému partnerovi až na dobu tří let;
d)
prohlášení, že zpráva auditora nesplňuje požadavky článku 28 této směrnice nebo případně článku 10 nařízení (EU) č. 537/2014;
e)
dočasný zákaz vykonávat funkce v auditorských společnostech nebo subjektech veřejného zájmu uložený členovi auditorské společnosti nebo správnímu nebo řídicímu orgánu subjektu veřejného zájmu až na dobu tří let;
f)
uložení správní peněžité sankce fyzickým a právnickým osobám.
2. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány byly schopny vykonávat své sankční pravomoci v souladu s touto směrnicí a vnitrostátním právem kterýmkoli z těchto způsobů:
a)
přímo;
b)
ve spolupráci s dalšími orgány;
c)
prostřednictvím dožádání u příslušných soudních orgánů.
3. Členské státy mohou příslušným orgánům kromě sankčních pravomocí uvedených v odstavci 1 svěřit i jiné sankční pravomoci.
4. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy orgánům vykonávajícím dohled nad subjekty veřejného zájmu, nejsou-li určeny jako příslušný orgán podle čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 537/2014, svěřit pravomoc ukládat sankce za porušení povinností v oblasti podávání zpráv stanovených uvedeným nařízením.
Článek 30b
Účinné ukládání sankcí
Při stanovování sankcí podle článku 30 členské státy vyžadují, aby příslušné orgány při určování druhu a výše správních sankcí a opatření zohledňovaly veškeré relevantní okolnosti, mezi něž podle potřeby patří:
a)
závažnost a délka trvání porušení pravidel;
b)
míra odpovědnosti odpovědné osoby;
c)
finanční situace odpovědné osoby vyplývající například z celkového obratu odpovědného podniku nebo z ročního příjmu odpovědné osoby, pokud je tato osoba fyzickou osobou;
d)
výše zisku nabytého odpovědnou osobou nebo ztráty, které se odpovědná osoba vyhnula, pokud je lze stanovit;
e)
míra spolupráce odpovědné osoby s příslušným orgánem;
f)
předchozí porušení pravidel ze strany odpovědné právnické nebo fyzické osoby.
Příslušné orgány mohou vzít v úvahu i další faktory, pokud jsou tyto faktory blíže stanoveny ve vnitrostátním právu.
Článek 30c
Zveřejňování sankcí a opatření
1. Příslušné orgány na svých oficiálních internetových stránkách zveřejní alespoň údaje týkající se veškerých správních sankcí uložených za porušení ustanovení této směrnice nebo nařízení (EU) č. 537/2014, v souvislosti s nimiž již byla vyčerpána nebo vypršela práva na odvolání, a to jakmile je to rozumně možné bezprostředně poté, co bylo dané osobě oznámeno rozhodnutí o uložení sankce, a včetně informací o druhu a povaze porušení a totožnosti fyzické nebo právnické osoby, jíž byla sankce uložena.
Pokud členské státy povolí zveřejnění sankcí, proti nimž je možné podat odvolání, zveřejní příslušné orgány, jakmile je to rozumně možné, na svých internetových stránkách rovněž informace o situaci ohledně odvolání a o výsledku jakéhokoli odvolání.
2. Příslušné orgány zveřejní uložené sankce anonymně a způsobem, který je v souladu s vnitrostátními právními předpisy, ve všech níže uvedených případech:
a)
je-li sankce uložena fyzické osobě a povinné předchozí posouzení přiměřenosti zveřejnění osobních údajů ukázalo, že takové zveřejnění je nepřiměřené;
b)
pokud by zveřejnění ohrozilo stabilitu finančních trhů nebo probíhající trestní vyšetřování;
c)
pokud by zveřejnění zúčastněným orgánům nebo osobám způsobilo nepřiměřené škody.
3. Příslušné orgány zajistí, aby veškeré zveřejnění podle odstavce 1 trvalo přiměřeně dlouhou dobu a bylo na jejich oficiálních internetových stránkách zachováno po dobu alespoň pěti let od vyčerpání nebo vypršení všech práv na odvolání.
Zveřejnění sankcí a opatření a všech veřejných prohlášení ctí základní práva stanovená v Listině základních práv Evropské unie, zejména právo na respektování soukromého a rodinného života a právo na ochranu osobních údajů. Členské státy mohou rozhodnout, že součástí takového zveřejnění nebo všech veřejných prohlášení nejsou osobní údaje ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice 95/46/ES.
Článek 30d
Odvolání
Členské státy zajistí, aby se na rozhodnutí přijatá příslušným orgánem v souladu s touto směrnicí a nařízením (EU) č. 537/2014 vztahovalo právo podat odvolání.
Článek 30e
Oznamování případů porušení
1. Členské státy zajistí zavedení účinných mechanismů na podporu oznamování případů porušení této směrnice nebo nařízení (EU) č. 537/2014 příslušným orgánům.
2. Mechanismy uvedené v odstavci 1 musí zahrnovat alespoň:
a)
konkrétní postupy pro přijímání oznámení případů porušení a jejich následnou kontrolu;
b)
ochranu osobních údajů týkajících se jak osoby, která ohlásí domnělé nebo skutečné porušení, tak osoby, která je z daného porušení podezřelá nebo o níž někdo uvedl, že se tohoto porušení dopustila, v souladu se zásadami stanovenými ve směrnici 95/46/ES;
c)
vhodné postupy zajišťující právo obviněné osoby na obhajobu a na to, aby byla vyslechnuta před přijetím rozhodnutí, které se jí týká, a právo domáhat se u soudu účinných opravných prostředků proti všem rozhodnutím nebo opatřením, které se jí týkají.
3. Členské státy zajistí, aby auditorské společnosti zavedly vhodné postupy umožňující jejich zaměstnancům interní hlášení skutečných nebo domnělých porušení této směrnice nebo nařízení (EU) č. 537/2014 prostřednictvím zvláštního komunikačního kanálu.
Článek 30f
Výměna informací
1. Příslušné orgány poskytnou každoročně výboru CEAOB souhrnné informace týkající se všech správních opatření a sankcí uložených podle této kapitoly. Výbor CEAOB tyto informace zveřejní ve výroční zprávě.
2. Příslušné orgány výbor CEAOB okamžitě informují o všech dočasných zákazech podle článku 30a odst. 1 písm. c) a e).“
26)
Článek 32 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy zavedou účinný systém veřejného dohledu nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi založený na zásadách uvedených v odstavcích 2 až 7 a určí příslušný orgán odpovědný za tento dohled.“
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Příslušný orgán je řízen osobami mimo profesi, které mají znalosti z oblastí významných pro povinný audit. Tyto osoby jsou vybírány nezávislým a transparentním jmenovacím postupem.
Příslušný orgán může pro provádění konkrétních úkolů najmout osoby vykonávající tuto profesi a může rovněž využít pomoci odborníků, pokud je to nezbytné pro řádné plnění jeho úkolů. V uvedených případech nejsou osoby vykonávající tuto profesi ani odborníci nijak zapojeni do procesu rozhodování příslušného orgánu.“
c)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Příslušný orgán má konečnou odpovědnost za dohled nad:
a)
schvalováním a registrací statutárních auditorů a auditorských společností;
b)
přijímáním standardů profesní etiky a vnitřního řízení kvality auditorských společností a auditorských služeb, pokud tyto standardy nepřijímají nebo neschvalují jiné orgány členského státu;
c)
průběžným vzděláváním;
d)
systémem zajištění kvality;
e)
systémy vyšetřování a správními disciplinárními systémy.“;
d)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„4a. Členské státy určí jeden nebo více příslušných orgánů pro plnění úkolů stanovených touto směrnicí. Členské státy určí pouze jeden příslušný orgán nesoucí výhradní odpovědnost za úkoly uvedené v tomto článku s výjimkou případů, kdy jsou tyto úkoly plněny pro účely povinného auditu družstev, spořitelen a obdobných subjektů ve smyslu článku 45 směrnice 86/635/EHS nebo dceřiných společností či právních nástupců družstev, spořitelen nebo obdobných subjektů ve smyslu článku 45 směrnice 86/635/EHS.
Členské státy o jejich určení informují Komisi.
Příslušné orgány musejí být organizovány tak, aby nedocházelo ke střetu zájmů.
4b. Členské státy mohou přenést nebo povolit příslušnému orgánu přenést jakékoli ze svých úkolů na jiné orgány nebo subjekty, které jsou určené či jinak ze zákona povolené pro účely provádění takových úkolů.
Přenesením se stanoví přenesené úkoly a podmínky, za kterých mají být prováděny. Orgány nebo subjekty musejí být organizovány tak, aby nedocházelo ke střetu zájmů.
Pokud příslušný orgán přenese úkoly na jiné orgány nebo subjekty, má možnost převzít tyto přenesené pravomoci v jednotlivých případech zpět.“
e)
odstavce 5 až 7 se nahrazují tímto:
„5. Příslušný orgán je v případě potřeby oprávněn zahájit a vést vyšetřování ve vztahu ke statutárním auditorům a auditorským společnostem a přijímat vhodná opatření.
V případě, že si příslušný orgán najme pro provádění konkrétních úkolů odborníky, zajistí, aby mezi těmito odborníky a příslušným statutárním auditorem nebo auditorskou společností neexistoval střet zájmů. Tito odborníci musejí splňovat stejné požadavky jako ty, které jsou stanoveny v čl. 29 odst. 2 písm. a).
Příslušnému orgánu se svěří pravomoci nezbytné k umožnění plnění jeho úkolů a povinností podle této směrnice.
6. Příslušný orgán jedná transparentně. To zahrnuje zveřejňování ročního programu činnosti a zpráv o činnosti.
7. Systém veřejného dohledu má k dispozici odpovídající finanční prostředky a zdroje pro zahájení a vedení vyšetřování podle odstavce 5. Financování systému veřejného dohledu musí být bezpečné a nesmí být vystaveno nepatřičnému vlivu ze strany statutárních auditorů nebo auditorských společností.“
27)
Článek 34 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se doplňuje pododstavec, který zní:
„Aniž je dotčen první pododstavec, podléhají auditorské společnosti schválené v jednom členském státě, které podle článku 3a této směrnice poskytují auditorské služby v jiném členském státě, přezkumu zajištění kvality v domovském členském státě a dohledu v hostitelském členském státě nad všemi provedenými audity.“
b)
odstavce 2 a 3 se nahrazují tímto:
„2. V případě povinného auditu konsolidovaných účetních závěrek nesmí členský stát požadující povinný audit konsolidované účetní závěrky uložit v souvislosti s povinným auditem dodatečné požadavky týkající se registrace, přezkumu zajištění kvality, auditorských standardů, profesní etiky a nezávislosti statutárního auditora nebo auditorské společnosti provádějící povinný audit dceřiné společnosti se sídlem v jiném členském státě.
3. V případě společnosti, jejíž cenné papíry se obchodují na regulovaném trhu v jiném členském státě, než je stát, ve kterém má společnost sídlo, nesmí členský stát, ve kterém se cenné papíry obchodují, uložit v souvislosti s povinným auditem dodatečné požadavky týkající se registrace, přezkumu zajištění kvality, auditorských standardů, profesní etiky a nezávislosti statutárního auditora nebo auditorské společnosti provádějící povinný audit roční nebo konsolidované účetní závěrky dané společnosti.“;
c)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„4. Je-li statutární auditor nebo auditorská společnost zaregistrován v některém členském státě v důsledku schválení podle článku 3 nebo článku 44 a tento statutární auditor nebo auditorská společnost vydává zprávy auditora o ročních účetních závěrkách nebo konsolidovaných účetních závěrkách podle čl. 45 odst. 1, stanoví členský stát, v němž je daný statutární auditor nebo auditorská společnost zaregistrován, že statutární auditor nebo auditorská společnost podléhá jeho systémům dohledu, systémům zajištění kvality a systémům vyšetřování a sankcí.“
28)
Článek 35 se zrušuje.
29)
Článek 36 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Orgány členských států příslušné pro schvalování, registraci, zajištění kvality, kontrolu a disciplínu, příslušné orgány určené podle článku 20 nařízení (EU) č. 537/2014 a příslušné evropské orgány dohledu vzájemně spolupracují, kdykoli je to nezbytné pro účely plnění jejich povinností a úkolů podle této směrnice a nařízení (EU) č. 537/2014. Příslušné orgány členského státu jsou nápomocny příslušným orgánům jiných členských států a příslušným evropským orgánům dohledu. Příslušné orgány si zejména vyměňují informace a spolupracují při vyšetřováních, která se týkají provádění povinných auditů.“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Odstavec 2 nebrání příslušným orgánům ve výměně důvěrných informací. Na takto vyměněné informace se vztahuje povinnost zachovávat profesní tajemství, kterou jsou osoby zaměstnané nebo dříve zaměstnané příslušnými orgány vázány. Povinnost zachovávat profesní tajemství se vztahuje i na jakékoli osoby, na které příslušné orgány delegovaly úkoly s ohledem na cíle stanovené touto směrnicí.“;
c)
odstavec 4 se mění takto:
i)
ve třetím pododstavci se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
v souvislosti se stejnými činy bylo proti stejným osobám před orgány dožádaného členského státu již zahájeno soudní řízení; nebo“;
ii)
ve třetím pododstavci se písmeno c) nahrazuje tímto:
„c)
příslušné orgány dožádaného členského státu již vynesly pravomocný rozsudek nad týmiž osobami za tytéž činy.“;
iii)
čtvrtý pododstavec se nahrazuje tímto:
„Aniž jsou dotčeny jejich povinnosti v soudních řízeních, mohou příslušné orgány nebo evropské orgány dohledu použít informace, které obdrží podle odstavce 1, pouze pro výkon svých funkcí v oblasti působnosti této směrnice nebo nařízení (EU) č. 537/2014 a v souvislosti se správním nebo soudním řízením, které se konkrétně týká výkonu těchto funkcí.“;
d)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„4a. Členské státy mohou příslušným orgánům povolit, aby předaly příslušným orgánům odpovědným za dohled nad subjekty veřejného zájmu, centrálním bankám, Evropskému systému centrálních bank a Evropské centrální bance, které jednají jako měnové orgány, a Evropské radě pro systémová rizika důvěrné informace určené pro plnění jejich úkolů. Těmto orgánům nebo institucím nebude bráněno v tom, aby příslušným orgánům předávaly informace, které mohou příslušné orgány potřebovat pro účely plnění svých povinností podle nařízení (EU) č. 537/2014.“;
e)
v odstavci 6 čtvrtém pododstavci se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
by takové vyšetřování mohlo mít nepříznivý vliv na svrchovanost, bezpečnost nebo veřejný pořádek dožádaného státu nebo porušit vnitrostátní bezpečnostní předpisy; nebo“;
f)
odstavec 7 se zrušuje.
30)
V článku 37 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. Jakékoli smluvní ustanovení, které by omezovalo výběr valnou hromadou společníků, akcionářů nebo členů auditovaného subjektu podle odstavce 1 na určité kategorie nebo seznamy statutárních auditorů nebo auditorských společností, pokud jde o jmenování určitého statutárního auditora nebo auditorské společnosti, kteří budou provádět povinný audit, je zakázáno. Jakékoli takové již existující ustanovení je neplatné.“
31)
V článku 38 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. V případě povinného auditu subjektu veřejného zájmu členské státy zajistí, že je dovoleno, aby:
a)
společníci či akcionáři, kteří zastupují alespoň 5 % hlasovacích práv nebo akciového kapitálu,
b)
ostatní orgány auditovaných subjektů, jsou-li určeny vnitrostátními právními předpisy, nebo
c)
příslušné orgány uvedené v článku 32 této směrnice nebo určené podle čl. 20 odst. 1 nařízení (EU) č. 537/2014, popřípadě, stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy, podle čl. 20 odst. 2 uvedeného nařízení,
měli možnost v řádně odůvodněných případech podat u vnitrostátního soudu žalobu na odvolání statutárního auditora či auditorů nebo auditorské společnosti či společností.“
32)
Kapitola X se nahrazuje tímto:
„KAPITOLA X
VÝBOR PRO AUDIT
Článek 39
Výbor pro audit
1. Členské státy zajistí, aby každý subjekt veřejného zájmu měl výbor pro audit. Výborem pro audit je buď samostatný výbor, nebo výbor správního či dozorčího orgánu auditovaného subjektu. Výbor pro audit se skládá z členů správního orgánu bez výkonných pravomocí nebo členů dozorčího orgánu auditovaného subjektu nebo členů jmenovaných valnou hromadou akcionářů auditovaného subjektu, případně ekvivalentního orgánu u subjektů, které akcionáře nemají.
Alespoň jeden člen výboru pro audit musí mít účetní nebo auditorskou kvalifikaci.
Členové výboru jako celek musí mít odbornou způsobilost relevantní pro odvětví, ve kterém auditovaný subjekt působí.
Většina členů výboru pro audit musí být na auditovaném subjektu nezávislá. Předsedu výboru pro audit jmenují jeho členové nebo dozorčí orgán auditovaného subjektu; předseda je na auditovaném subjektu nezávislý. Členské státy mohou požadovat, aby byl předseda výboru pro audit volen každoročně valnou hromadou akcionářů auditovaného subjektu.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy rozhodnout, že v případě subjektů veřejného zájmu, které splňují kritéria stanovená v čl. 2 odst. 1 písm. f) a t) směrnice 2003/71/ES (20), může funkce přidělené výboru pro audit vykonávat správní nebo dozorčí orgán jako celek, přičemž je-li předseda takového orgánu výkonným členem, nevystupuje v pozici předsedy tehdy, když daný orgán vykonává funkce výboru pro audit.
Je-li výbor pro audit součástí správního nebo dozorčího orgánu auditovaného subjektu podle odstavce 1, mohou členské státy povolit nebo vyžadovat, aby pro účely plnění povinností stanovených touto směrnicí nebo nařízením (EU) č. 537/2014 správní nebo dozorčí orgán v přiměřeném rozsahu vykonával funkce výboru pro audit.
3. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy rozhodnout, že výbor pro audit nemusejí mít tyto subjekty veřejného zájmu:
a)
subjekt veřejného zájmu, který je dceřiným podnikem ve smyslu čl. 2 bodu 10 směrnice 2013/34/EU, pokud tento subjekt splňuje požadavky stanovené v odstavcích 1, 2 a 5 tohoto článku, čl. 11 odst. 1, čl. 11 odst. 2 a čl. 16 odst. 5 nařízení (EU) č. 537/2014 na úrovni skupiny;
b)
subjekt veřejného zájmu, který je subjektem kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 2009/65/ES (21) nebo alternativním investičním fondem ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/61/EU (22);
c)
subjekt veřejného zájmu, jehož jedinou činností je jednat jako emitent cenných papírů zajištěných aktivy ve smyslu čl. 2 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 809/2004 (23);
d)
úvěrová instituce ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 1 směrnice 2013/36/EU, jejíž podíly nebo akcie nejsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu členského státu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES a která trvale nebo opakovaně vydává pouze dluhové cenné papíry přijaté k obchodování na regulovaném trhu za předpokladu, že je celková jmenovitá hodnota všech takových dluhových cenných papírů nižší než 100 000 000 EUR a že nezveřejnila prospekt podle směrnice 2003/71/ES.
Subjekty veřejného zájmu uvedené v písmeni c) vysvětlí veřejnosti důvody, proč nepovažují za vhodné mít bud výbor pro audit, nebo správní či dozorčí orgán pověřený výkonem funkcí výboru pro audit.
4. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy požadovat nebo povolit, aby subjekt veřejného zájmu neměl výbor pro audit, pokud má orgán či orgány, jež plní rovnocennou funkci jako výbor pro audit a jež vznikly a fungují v souladu s předpisy platnými ve členském státě, ve kterém je auditovaný subjekt registrován. V takovém případě daný subjekt uvede, který orgán tyto funkce plní a jaké je jeho složení.
5. Jsou-li všichni členové výboru pro audit členy správního nebo dozorčího orgánu auditovaného subjektu, mohou členské státy stanovit, že je výbor pro audit zproštěn požadavků na nezávislost stanovených v odst. 1 čtvrtém pododstavci.
6. Aniž je dotčena odpovědnost členů správních, řídicích nebo dozorčích orgánů nebo jiných členů jmenovaných valnou hromadou společníků či akcionářů auditovaného subjektu, výbor pro audit mimo jiné:
a)
informuje správní nebo dozorčí orgán auditovaného subjektu o výsledku povinného auditu a vysvětlí, jakým způsobem povinný audit přispěl k integritě účetního výkaznictví a jaká byla role výboru pro audit v tomto procesu;
b)
sleduje postup účetního výkaznictví a předkládá doporučení nebo návrhy k zajištění jeho integrity;
c)
sleduje účinnost systémů vnitřní kontroly a systémů řízení rizik podniku a případně jeho vnitřního auditu s ohledem na účetní výkaznictví auditovaného subjektu, aniž by narušil jeho nezávislost;
d)
sleduje povinný audit ročních a konsolidovaných účetních závěrek, zejména jeho provádění, přičemž zohledňuje veškerá zjištění a závěry příslušného orgánu podle čl. 26 odst. 6 nařízení (EU) č. 537/2014;
e)
posuzuje a sleduje nezávislost statutárních auditorů nebo auditorských společností v souladu s články 22, 22a, 22b, 24a a 24b této směrnice a s článkem 6 nařízení (EU) č. 537/2014, zejména pak vhodnost poskytování neauditorských služeb auditovanému subjektu v souladu s článkem 5 tohoto nařízení;
f)
odpovídá za postup při výběru statutárního auditora či auditorů nebo auditorské společnosti či společností a doporučuje statutárního auditora či auditory nebo auditorskou společnost či společnosti, kteří budou jmenováni v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 537/2014 s výjimkou případů, kdy se uplatní čl. 16 odst. 8 nařízení (EU) č. 537/2014.
(20) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, a o změně směrnice 2001/34/ES (Úř. věst. L 345, 31.12.2003, s. 64)." 						
(21) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (Úř. věst. L 302, 17.11.2009, s. 32)." 						
(22) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010 (Úř. věst. L 174, 1.7.2011, s. 1)." 						
(23) Nařízení Komise (ES) č. 809/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES, pokud jde o údaje obsažené v prospektech, úpravu prospektů, uvádění údajů ve formě odkazu, zveřejňování prospektů a šíření inzerátů (Úř. věst. L 149, 30.4.2004, s. 1).“" 						
33)
Článek 45 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Příslušné orgány členského státu zaregistrují v souladu s články 15, 16 a 17 všechny auditory a auditorské subjekty ze třetích zemí, pokud tito auditoři nebo auditorské subjekty ze třetích zemí předloží zprávu auditora týkající se roční nebo konsolidované účetní závěrky podniku se sídlem mimo Unii, jehož převoditelné cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu tohoto členského státu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES s výjimkou případů, kdy uvedený podnik vydává pouze nesplacené dluhopisy, pro které platí některá z následujících skutečností:
a)
jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve členském státě ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 2004/109/ES (24) před 31. prosincem 2010, činí-li jmenovitá hodnota jednotlivého cenného papíru ke dni vydání alespoň 50 000 EUR nebo v případě dluhopisů se jmenovitou hodnotou v jiné měně ke dni vydání odpovídá alespoň částce 50 000 EUR;
b)
jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu v členském státě ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 2004/109/ES po 31. prosinci 2010, činí-li jmenovitá hodnota jednotlivého cenného papíru ke dni vydání alespoň 100 000 EUR nebo v případě dluhopisů se jmenovitou hodnotou v jiné měně ke dni vydání odpovídá alespoň částce 100 000 EUR.
(24) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, a o změně směrnice 2001/34/ES (Úř. věst. L 390, 31.12.2004, s. 38).“;" 						
b)
odstavec 5 se mění takto:
i)
písmeno a) se zrušuje
ii)
písmeno d) se nahrazuje tímto:
„d)
audity roční nebo konsolidované účetní závěrky uvedené v odstavci 1 jsou prováděny v souladu s mezinárodními auditorskými standardy uvedenými v článku 26 a s požadavky stanovenými v článcích 22, 22b a 25 nebo s rovnocennými standardy a požadavky;“
iii)
písmeno e) se nahrazuje tímto:
„e)
tento auditorský subjekt zveřejní na své internetové stránce výroční zprávu o průhlednosti, která obsahuje informace uvedené v článku 13 nařízení (EU) č. 537/2014 nebo splňuje rovnocenné požadavky na zveřejnění.“
c)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„5a. Členský stát může zaregistrovat auditora ze třetí země, pouze pokud splňuje požadavky stanovené v odst. 5 písm. c), d) a e) tohoto článku.“;
d)
odstavec 6 se nahrazuje tímto:
„6. S cílem zajistit jednotné podmínky uplatňování odst. 5 písm. d) tohoto článku je Komise zmocněna rozhodovat o rovnocennosti v něm uvedené prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 48 odst. 2. Dokud Komise nepřijme takové rozhodnutí, mohou rovnocennost zmíněnou v odst. 5 písm. d) tohoto článku hodnotit členské státy.
Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 48a za účelem zavedení obecných kritérií rovnocennosti, kterých má být použito při posuzování, zda je audit účetní závěrky uvedené v odstavci 1 tohoto článku proveden v souladu s mezinárodními auditorskými standardy uvedenými v článku 26 a s požadavky stanovenými v článcích 22, 24 a 25. Členské státy budou používat tato kritéria, která jsou platná pro všechny třetí země, při hodnocení rovnocennosti na vnitrostátní úrovni.“
34)
V článku 46 se odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení odstavce 1 tohoto článku je Komise zmocněna rozhodovat o rovnocennosti v něm uvedené prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 48 odst. 2. Poté, co Komise uzná rovnocennost uvedenou v odstavci 1 tohoto článku, mohou se členské státy rozhodnout, zda se na takovou rovnocennost částečně či zcela spolehnou, a podle toho neuplatnit nebo částečně či zcela upravit požadavky čl. 45 odst. 1 a 3. Členské státy mohou posoudit rovnocennost uvedenou v odstavci 1 tohoto článku nebo se spoléhat na posouzení jiných členských států, dokud Komise takové rozhodnutí nepřijme. Pokud Komise rozhodne, že požadavek rovnocennosti uvedený v odstavci 1 tohoto článku není splněn, může umožnit dotčeným auditorům a auditorským subjektům ze třetích zemí pokračovat v auditorské činnosti v souladu s požadavky dotyčného členského státu po přiměřenou přechodnou dobu.
Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 48a za účelem zavedení obecných kritérií rovnocennosti na základě požadavků stanovených v článcích 29, 30 a 32, která se použijí při posuzování toho, zda jsou systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí určité třetí země rovnocenné takovým systémům v Unii. Tato obecná kritéria budou členské státy používat při posuzování rovnocennosti na vnitrostátní úrovni v případě, že nebude k dispozici rozhodnutí Komise ohledně dotčené třetí země.“
35)
Článek 47 se mění takto:
a)
odstavec 1 se mění takto:
i)
návětí se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy mohou povolit předání pracovních materiálů k auditu nebo jiných dokumentů v držení jimi schválených statutárních auditorů nebo auditorských společností i zpráv o kontrole a vyšetřování souvisejících s dotčenými audity příslušným orgánům třetí země, pokud:“;
ii)
písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
se tyto pracovní materiály k auditu nebo jiné dokumenty vztahují k auditům společností, které vydaly cenné papíry v této třetí zemi nebo které jsou součástí skupiny vydávající povinnou konsolidovanou účetní závěrku v této třetí zemi;“
b)
v odstavci 2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
„ba)
nebude narušena ochrana obchodních zájmů auditovaného subjektu včetně jeho průmyslového a duševního vlastnictví;“;
c)
v odst. 2 písm. d) se druhá odrážka nahrazuje tímto:
„-
pokud již v souvislosti s týmiž činy bylo proti týmž osobám před orgány dožádaného členského státu zahájeno soudní řízení, nebo
-
pokud příslušné orgány dožádaného státu již vynesly pravomocný rozsudek nad týmiž statutárními auditory nebo auditorskými společnostmi za tytéž činy.“
d)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Za účelem usnadnění spolupráce je Komise svěřena pravomoc rozhodnout o přiměřenosti podle odst. 1 písm. c) tohoto článku prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 48 odst. 2. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s rozhodnutím Komise.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 48a za účelem zavedení obecných kritérií přiměřenosti, podle kterých má Komise zhodnotit, zda příslušné orgány třetích zemí mohou být uznány za přiměřené z hlediska spolupráce s příslušnými orgány členských států při výměně pracovních materiálů k auditu nebo jiných dokumentů v držení statutárních auditorů a auditorských společností. Obecná kritéria přiměřenosti musí vycházet z požadavků stanovených v článku 36 nebo ze zásadně rovnocenných funkčních výsledků v oblasti přímé výměny pracovních materiálů k auditu nebo jiných dokumentů v držení statutárních auditorů nebo auditorských společností.“;
e)
odstavec 5 se zrušuje.
36)
V článku 48 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
„1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (25).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
(25) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).“" 						
37)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 48a
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci se svěřuje Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci podle čl. 26 odst. 3, čl. 45 odst. 6, čl. 46 odst. 2 a čl. 47 odst. 3 je Komisi svěřena na dobu pěti let od 16. června 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci do devíti měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 26 odst. 3, čl. 45 odst. 6, čl. 46 odst. 2 a čl. 47 odst. 3 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 26 odst. 3, čl. 45 odst. 6, čl. 46 odst. 2 a čl. 47 odst. 3 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě čtyř měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.“
38)
Článek 49 se zrušuje.
Článek 2
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní správní a právní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 17. června 2016. Neprodleně o nich uvědomí Komisi. Členské státy tato opatření uplatňují od 17. června 2016.
2. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsoby odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 16. června 2014.
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2014/56/EÚ
zo 16. apríla 2014,
ktorou sa mení smernica 2006/43/ES o štatutárnom audite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä jej článok 50,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
Smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/43/ES (3) sa ustanovujú podmienky schvaľovania a registrácie osôb vykonávajúcich štatutárny audit, pravidlá o nezávislosti, objektívnosti a profesijnej etike, ktoré sa uplatňujú na uvedené osoby, ako aj rámec pre verejný dohľad nad nimi. Je však potrebné ďalej harmonizovať uvedené pravidlá na úrovni Únie, aby sa umožnila väčšia transparentnosť a predvídateľnosť požiadaviek, ktoré na také osoby uplatňujú, a aby sa zlepšila ich nezávislosť a nestrannosť vo vykonávaní ich úloh. Rovnako je dôležité zvýšiť minimálnu úroveň zblíženia, pokiaľ ide o audítorské štandardy, na základe ktorých sa vykonávajú štatutárne audity. Okrem toho, v snahe posilniť ochranu investora je dôležité posilniť verejný dohľad nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami tým, že sa posilní nezávislosť orgánov verejného dohľadu Únie a delegujú sa na ne primerané právomoci vrátane prešetrovacích právomocí a právomoci ukladať sankcie s cieľom odhaľovať porušenia platných predpisov, odrádzať od nich, ako aj predchádzať takýmto porušeniam v súvislosti s poskytovaním audítorských služieb štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami.
(2)
Vzhľadom na podstatný verejný význam subjektov verejného záujmu, ktorý vyplýva z rozsahu a zložitosti ich činnosti alebo z povahy ich činnosti, je potrebné posilniť dôveryhodnosť auditovaných účtovných závierok subjektov verejného záujmu. Z toho dôvodu sú osobitné ustanovenia o štatutárnom audite subjektov verejného záujmu uvedené v smernici 2006/43/ES ďalej rozvinuté v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 537/2014 (4). Ustanovenia o štatutárnych auditoch subjektov verejného záujmu stanovené v tejto smernici by sa mali vzťahovať na štatutárnych audítorov a audítorské spoločnosti, len pokiaľ vykonávajú štatutárne audity takýchto subjektov.
(3)
V súlade so Zmluvou o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) vnútorný trh zahŕňa oblasť bez vnútorných hraníc, v ktorej je zabezpečený voľný pohyb tovaru a služieb a sloboda usadiť sa. Je potrebné umožniť štatutárnym audítorom a audítorským spoločnostiam rozvíjať svoje činnosti v oblasti služieb štatutárneho auditu v rámci Únie tak, že sa im umožní poskytovať tieto služby v inom členskom štáte ako tom, v ktorom boli schválení. Umožnením toho, aby štatutárni audítori a audítorské spoločnosti vykonávali štatutárny audit v hostiteľskom členskom štáte na základe svojho profesijného označenia udeľovaného v ich domovskom štáte, sa riešia najmä potreby skupín podnikov, ktoré v dôsledku rastúcich obchodných tokov vyplývajúcich z vnútorného trhu, vypracúvajú účtovné závierky v niekoľkých členských štátoch a vyžaduje sa od nich, aby ich mali auditované podľa práva Únie. Odstránením prekážok rozvoja služieb v oblasti štatutárneho auditu medzi členskými štátmi by sa prispelo k integrácii audítorského trhu Únie.
(4)
Štatutárny audit si vyžaduje primerané znalosti v záležitostiach, akými sú právo obchodných spoločností, daňové právo a sociálne právo, ktoré sa môžu v jednotlivých členských štátoch odlišovať. Z toho dôvodu s cieľom zaistiť kvalitu služieb v oblasti štatutárneho auditu poskytovaných na svojom území by malo byť možné, aby členský štát uplatnil vyrovnávacie opatrenie, ak chce štatutárny audítor schválený v inom členskom štáte byť schválený aj na území daného členského štátu na účel zriadenia stálej prevádzkarne. V takom opatrení by sa mala zohľadniť odborná prax dotknutého štatutárneho audítora. Nemalo by viesť k neprimeranej záťaži pre štatutárneho audítora, ani zabraňovať poskytovaniu služieb týkajúcich sa štatutárneho auditu alebo znižovať ich atraktivitu v členskom štáte uplatňujúcom vyrovnávacie opatrenie. Členské štáty by mali mať možnosť schváliť uchádzajúcich sa štatutárnych audítorov na základe skúšky spôsobilosti alebo adaptačného obdobia, ako je vymedzené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES (5). Na konci adaptačného obdobia by mal byť štatutárny audítor schopný zaradiť sa do profesie v hostiteľskom členskom štáte potom, ako sa posúdi, že v danom členskom štáte má odbornú prax.
(5)
Zatiaľ čo prvotnú zodpovednosť za poskytovanie finančných informácií by mal niesť manažment auditovaných subjektov, štatutárni audítori a audítorské spoločnosti zohrávajú úlohu v tom, že aktívne kontrolujú tento manažment z pohľadu používateľa. Na účel zlepšenia kvality auditu je preto dôležité, aby sa posilnil profesionálny skepticizmus, ktorý štatutárni audítori a audítorské spoločnosti uplatňujú voči auditovanému subjektu. Štatutárni audítori a audítorské spoločnosti by mali uznať možnosť, že by mohli existovať významné nesprávnosti z dôvodu podvodu alebo chyby bez ohľadu na skúsenosti audítora z minulosti týkajúce sa čestnosti a integrity manažmentu auditovaného subjektu.
(6)
Obzvlášť dôležité je posilniť nezávislosť ako základný prvok pri vykonávaní štatutárnych auditov. S cieľom posilniť nezávislosť štatutárnych audítorov a audítorských spoločností od auditovaného subjektu pri výkone štatutárneho auditu by štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť a každá fyzická osoba, ktorá môže priamo alebo nepriamo ovplyvniť výsledok štatutárneho auditu, mali byť nezávislí od auditovaného subjektu a nemali by byť zapojení do procesu rozhodovania v auditovanom subjekte. Na účel zachovania uvedenej nezávislosti je takisto dôležité, aby viedli záznamy o všetkých ohrozeniach ich nezávislosti a o ochranných opatreniach na zmiernenie týchto ohrození. Okrem toho v prípade, že ohrozenie ich nezávislosti je aj po uplatnení ochranných opatrení na zmiernenie tohto ohrozenia príliš závažné, mali by od zákazky na audit odstúpiť alebo sa zdržať jej prijatia.
(7)
Štatutárni audítori a audítorské spoločnosti by mali byť pri výkone štatutárnych auditov auditovaných subjektov nezávislé a malo by sa zabrániť konfliktom záujmov. S cieľom určiť nezávislosť štatutárnych audítorov a audítorských spoločností sa musí zohľadniť koncepcia siete, v ktorej štatutárni audítori a audítorské spoločnosti fungujú. Požiadavka nezávislosti by mala byť splnená aspoň počas obdobia, na ktoré sa vzťahuje správa audítora, a to vrátane obdobia, ktorého sa týkajú účtovné závierky, ktoré sa majú auditovať, ako aj obdobia výkonu štatutárneho auditu.
(8)
Štatutárni audítori, audítorské spoločnosti a ich zamestnanci by sa najmä mali zdržať vykonávania štatutárneho auditu subjektu, ak v ňom majú obchodný alebo finančný záujem, a obchodovania s finančnými nástrojmi vydanými, zaručenými alebo inak podporovanými auditovaným subjektom okrem podielov v diverzifikovaných schémach kolektívneho investovania. Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť by sa nemali podieľať na vnútorných rozhodovacích postupoch auditovaného subjektu. Štatutárnym audítorom, audítorským spoločnostiam a ich zamestnancom, ktorí sa priamo podieľajú na plnení zákazky na štatutárny audit, by sa malo zabrániť preberať povinnosti v auditovanom subjekte na úrovni manažmentu alebo predstavenstva, kým neuplynie primeraná lehota od ukončenia auditu.
(9)
Je dôležité, aby štatutárni audítori a audítorské spoločnosti rešpektovali práva na súkromný život a ochranu údajov svojich klientov. Preto by mali byť viazaní prísnymi pravidlami zachovávania dôvernosti a služobného tajomstva, ktorými by sa však nemalo brániť správnemu presadzovaniu tejto smernice a nariadenia (EÚ) č. 537/2014, ani spolupráci s audítorom skupiny počas vykonávania auditu konsolidovaných účtovných závierok v prípade, keď sa materský podnik nachádza v tretej krajine za predpokladu, že sú dodržané ustanovenia smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES (6). Takéto pravidlá by však nemali oprávňovať štatutárneho audítora alebo audítorskú spoločnosť, aby spolupracovala s orgánmi tretích krajín mimo kanálov spolupráce, ktoré sú ustanovené v kapitole XI smernice 2006/43/ES. Uvedené pravidlá zachovávania dôvernosti by sa mali vzťahovať aj na každého štatutárneho audítora alebo audítorskú spoločnosť, ktorá ukončila svoje angažovanie v konkrétnej audítorskej úlohe.
(10)
Primeraná vnútorná organizácia štatutárnych audítorov a audítorských spoločností by mala pomôcť zabrániť akýmkoľvek rizikám pre ich nezávislosť. Vlastníci alebo spoločníci audítorskej spoločnosti, ako aj osoby, ktoré ju riadia, by nemali zasahovať do výkonu štatutárneho auditu žiadnym spôsobom, ktorý ohrozuje nezávislosť a objektívnosť štatutárneho audítora vykonávajúceho štatutárny audit v mene audítorskej spoločnosti. Okrem toho by štatutárni audítori a audítorské spoločnosti mali zaviesť vhodné vnútorné politiky a postupy voči zamestnancom a iným osobám zapojeným do činnosti týkajúcej sa štatutárneho auditu v rámci svojich organizácií na zabezpečenie dodržiavania svojich štatutárnych povinností. Cieľom týchto politík a postupov by malo byť najmä to, aby sa zabránilo akémukoľvek ohrozeniu nezávislosti a aby sa takéto ohrozenia riešili, a aby sa zabezpečila kvalita, integrita a dôkladnosť štatutárneho auditu. Tieto politiky a postupy by mali byť primerané vzhľadom na rozsah a zložitosť činnosti štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti.
(11)
Výsledkom štatutárneho auditu je vyjadrenie názoru, že účtovné závierky poskytujú pravdivý a verný obraz o auditovaných subjektoch v súlade s príslušným rámcom finančného výkazníctva. Zainteresované strany si však nemusia byť vedomé obmedzení auditu, pokiaľ ide napríklad o významnosť, postupy výberu vzoriek, úlohu audítora v zisťovaní podvodu a zodpovednosť manažérov, ktoré môžu viesť k rozdielu medzi očakávaniami a výsledkom. S cieľom zmenšiť uvedený rozdiel je dôležité jasnejšie vymedziť rozsah štatutárneho auditu.
(12)
Je dôležité zabezpečiť vysokú kvalitu štatutárnych auditov v rámci Únie. Všetky štatutárne audity by sa preto mali vykonávať na základe medzinárodných audítorských štandardov, ktoré prijala Komisia. Keďže medzinárodné audítorské štandardy sú navrhnuté tak, aby boli využiteľné pre subjekty všetkých veľkostí, všetkých typov a vo všetkých jurisdikciách, príslušné orgány členských štátov by mali pri posudzovaní rozsahu uplatňovania medzinárodných audítorských štandardov brať do úvahy rozsah a zložitosť podnikania malých podnikov. Akékoľvek ustanovenie alebo opatrenie prijaté v tejto súvislosti členským štátom by nemalo mať za následok, že štatutárni audítori alebo audítorské spoločnosti nebudú schopní vykonávať štatutárny audit v súlade s medzinárodnými audítorskými štandardmi. Členským štátom by sa malo umožniť, aby nariadili doplňujúce vnútroštátne postupy auditu alebo požiadavky len vtedy, ak vyplývajú z osobitných vnútroštátnych zákonných požiadaviek týkajúcich sa rozsahu štatutárneho auditu ročných alebo konsolidovaných účtovných závierok, teda že dané požiadavky nie sú zahrnuté v prijatých medzinárodných audítorských štandardoch, alebo ak prispievajú k dôveryhodnosti a kvalite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok. Komisia by mala byť naďalej zapojená do monitorovania obsahu medzinárodných audítorských štandardov a procesu ich schvaľovania Medzinárodnou federáciou účtovníkov (IFAC).
(13)
V prípade konsolidovaných účtovných závierok je dôležité, aby existovalo jasné vymedzenie povinností štatutárnych audítorov, ktorí vykonávajú audit rôznych subjektov v rámci dotknutej skupiny. Na tento účel nesie audítor skupiny úplnú zodpovednosť za správu audítora.
(14)
S cieľom zvýšiť dôveryhodnosť a transparentnosť previerok zabezpečenia kvality vykonávaných v Únii by systémy členských štátov na zabezpečenie kvality mali byť riadené príslušnými orgánmi určenými členskými štátmi na zabezpečenie verejného dohľadu nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami. Cieľom previerok zabezpečenia kvality je predchádzanie možným nedostatkom týkajúcich sa spôsobu vykonávania štatutárnych auditov alebo riešenie týchto nedostatkov. S cieľom zabezpečiť, aby previerky zabezpečenia kvality boli dostatočne obsažné, príslušné orgány by počas výkonu takých previerok mali zohľadniť škálu a zložitosť činnosti štatutárnych audítorov a audítorských spoločností.
(15)
S cieľom zlepšiť dodržiavanie požiadaviek tejto smernice a nariadenia (EÚ) č. 537/2014 a s ohľadom na oznámenie Komisie z 8. decembra 2010 s názvom Posilňovanie sankčných režimov v odvetví finančných služieb by sa mali posilniť právomoci prijímať opatrenia týkajúce sa dohľadu a sankčné právomoci príslušných orgánov. Mali by sa prijať opatrenia na ukladanie správnych peňažných sankcií voči štatutárnym audítorom, audítorským spoločnostiam a subjektom verejného záujmu za zistené porušenia pravidiel. Príslušné orgány by sa mali správať transparentne, pokiaľ ide o sankcie a opatrenia, ktoré uplatňujú. Pri prijímaní a uverejňovaní sankcií by sa mali dodržiavať základné práva ustanovené v Charte základných práv Európskej únie, najmä právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života, právo na ochranu osobných údajov a právo na účinný prostriedok nápravy a spravodlivý proces.
(16)
Príslušné orgány by mali mať možnosť uložiť správne peňažné sankcie, ktoré majú skutočný odradzujúci účinok, napríklad až do výšky jedného milióna eur alebo viac v prípade fyzických osôb a do výšky percentuálneho podielu z celkového ročného obratu v predchádzajúcom účtovnom roku v prípade právnickej osoby alebo iných subjektov. Uvedený cieľ sa lepšie dosiahne naviazaním peňažných sankcií na finančnú situáciu osoby, ktorá sa dopustila porušenia. Bez toho, aby bola dotknutá možnosť odobrať schválenie dotknutému štatutárnemu audítorovi alebo audítorskej spoločnosti, je potrebné uvažovať o iných druhoch sankcií s vhodným odradzujúcim účinkom. V každom prípade by členské štáty mali uplatňovať rovnaké kritériá pri stanovení sankcií, ktoré sa majú uložiť.
(17)
Informátori môžu do pozornosti príslušných orgánov uviesť nové informácie, ktoré im pomôžu pri odhaľovaní a ukladaní sankcií za nezrovnalosti vrátane podvodov. Informátori však môžu byť od týchto krokov odradení strachom z represie alebo možno nemajú na tieto kroky dostatočné stimuly. Členské štáty by preto mali zabezpečiť, aby sa zaviedli primerané opatrenia podporujúce informátorov k tomu, aby upozorňovali na možné porušenia tejto smernice alebo nariadenia (EÚ) č. 537/2014 a s cieľom ochrániť ich pred represiou. Členské štáty by mali mať možnosť im za to poskytnúť aj stimuly; informátori by však mali mať nárok na tieto stimuly len v prípade, keď objavia nové informácie, o ktorých nie sú povinní informovať, a ak je výsledkom uvedených informácií sankcia za porušenie tejto smernice alebo nariadenia (EÚ) č. 537/2014. Členské štáty by však mali takisto zabezpečiť, aby nimi uplatňované systémy nahlasovania porušení informátormi obsahovali mechanizmy, ktoré poskytnú primeranú ochranu oznámeným osobám, najmä pokiaľ ide o právo na ochranu ich osobných údajov a postupy na zabezpečenie ich práva na obhajobu a ich práva na vypočutie pred prijatím rozhodnutia, ktoré sa ich týka, ako aj práva na účinný prostriedok nápravy pred súdom voči takémuto rozhodnutiu. Zavedené mechanizmy by mali zároveň poskytovať primeranú ochranu pre informátorov, a to nielen pokiaľ ide o právo na ochranu osobných údajov, ale aj pokiaľ ide o zabezpečenie, že sa nestanú obeťami neoprávnenej represie.
(18)
Verejný dohľad nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami zahŕňa schválenie a registráciu štatutárnych audítorov a audítorských spoločností, prijímanie noriem v súvislosti s profesijnou etikou a internou kontrolou kvality audítorských spoločností, priebežného vzdelávania a systémov zabezpečenia kvality, prešetrovania a sankcií pre štatutárnych audítorov a audítorské spoločnosti. S cieľom zlepšiť transparentnosť dohľadu nad audítormi a umožniť väčšiu zodpovednosť by mal každý členský štát určiť jeden orgán zodpovedný za verejný dohľad nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami. Nezávislosť týchto verejných orgánov pre dohľad od audítorskej profesie je základným predpokladom pre integritu, účinnosť a riadne fungovanie verejného dohľadu nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami. Z toho dôvodu by orgány verejného dohľadu mali riadiť nepraktizujúce osoby a členské štáty by mali ustanoviť nezávislé a transparentné postupy na výber takýchto nepraktizujúcich osôb.
(19)
Členské štáty by mali mať možnosť vytvárať výnimky z požiadaviek kladených na audítorské služby, ak sa poskytujú družstvám a sporiteľniam.
(20)
Členské štáty by mali mať možnosť delegovať alebo by mali dovoľovať príslušným orgánom delegovať úlohy týchto príslušných orgánov na iné orgány alebo subjekty oprávnené alebo určené zo zákona. Takéto delegovanie by malo podliehať viacerým podmienkam a konečnú zodpovednosť za dohľad by mal niesť dotknutý príslušný orgán.
(21)
Orgány verejného dohľadu by mali mať dostatočné právomoci, aby mohli plniť svoje úlohy účinne. Okrem toho by im mali byť poskytnuté dostatočné ľudské a finančné zdroje na plnenie svojich úloh.
(22)
Primeraný dohľad nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami, ktoré vykonávajú cezhraničné činnosti alebo sú súčasťou sietí, si vyžaduje výmenu informácií medzi orgánmi verejného dohľadu členských štátov. Na účel ochrany dôvernosti informácií, ktoré sa takto môžu vymieňať, by členské štáty mali zabezpečiť, aby povinnosti zachovávať služobné tajomstvo podliehali nielen zamestnanci orgánov verejného dohľadu, ale aj všetky osoby, na ktoré orgány verejného dohľadu mohli delegovať úlohy.
(23)
V prípade, že existujú príslušné dôvody na konanie, spoločníci, iné orgány auditovaných subjektov, ak sa tak stanovuje vo vnútroštátnom práve, alebo príslušné orgány zodpovedné za dohľad nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami, alebo ak sa tak stanovuje vo vnútroštátnom práve, príslušné orgány zodpovedné za dohľad nad subjektom verejného záujmu, by mali byť oprávnené obrátiť sa na vnútroštátny súd s návrhom na odvolanie audítora.
(24)
Výbory pre audit alebo orgány vykonávajúce rovnocennú funkciu v rámci auditovaného subjektu verejného záujmu majú rozhodujúcu úlohu pri prispievaní k veľmi kvalitnému štatutárnemu auditu. Je osobitne dôležité posilniť nezávislosť a odbornú kompetenciu výboru pre audit tým, že sa vyžaduje, aby väčšina jeho členov bola nezávislá a aby aspoň jeden z jeho členov mal kvalifikáciu v oblasti auditu a/alebo účtovníctva. Odporúčaním Komisie z 15. februára 2005 o úlohe riadiacich pracovníkov registrovaných spoločností s nevýkonnými alebo dozornými oprávneniami a o výboroch vrcholového (dozorného) orgánu (7) sa ustanovuje spôsob, ako by mali byť výbory pre audit zriadené a spôsob, ako by mali fungovať. Vzhľadom na veľkosť predstavenstiev v spoločnostiach so zníženou trhovou kapitalizáciou a v malých a stredných subjektoch verejného záujmu je však vhodné ustanoviť, aby funkcie pridelené výboru pre audit v takýchto subjektoch alebo orgánu vykonávajúcemu rovnocenné funkcie v auditovanom subjekte, mohol vykonávať správny orgán alebo dozorný orgán ako celok. Subjekty verejného záujmu, ktoré sú podnikmi kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) alebo alternatívnymi investičnými fondmi, by mali byť tiež oslobodené od povinnosti mať výbor pre audit. V tomto oslobodení je zohľadnená skutočnosť, že v prípade, že uvedené fondy fungujú len na účel združovania aktív, nie je zapojenie výboru pre audit primerané. PKIPCP a alternatívne investičné fondy, ako aj ich správcovské spoločnosti, pôsobia v prísne vymedzenom regulačnom prostredí a podliehajú osobitným mechanizmom spravovania, ako sú kontroly, ktoré vykonáva ich depozitár.
(25)
V iniciatíve Small Business Act prijatej v oznámení Komisie z 25. júna 2008 s názvom Najskôr myslieť v malom - iniciatíva Small Business Act pre Európu a revidovanej oznámením Komisie z 23. februára 2011 s názvom Preskúmanie iniciatívy Small Business Act pre Európu sa uznáva ústredná úloha, ktorú v hospodárstve Únie plnia malé a stredné podniky, a jej cieľom je zlepšiť celkový prístup k podnikaniu a zakotviť v tvorbe politiky zásadu „najskôr myslieť v malom“. V stratégii Európa 2020 prijatej v marci 2010 sa takisto vyzýva na zlepšenie podnikateľského prostredia, osobitne pre malé a stredné podniky, a to aj znížením transakčných nákladov na podnikanie v Únii. Článkom 34 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/34/EÚ (8) sa nevyžaduje, aby malé podniky podrobili svoje účtovné závierky auditu.
(26)
S cieľom zachovať práva dotknutých strán, keď príslušné orgány členských štátov spolupracujú s príslušnými orgánmi tretích krajín na výmene pracovnej dokumentácie o audite alebo iných relevantných dokumentov na posúdenie kvality vykonaného auditu, by členské štáty mali zabezpečiť, aby pracovné dohody, ktoré ich príslušné orgány uzavreli a na základe ktorých sa uskutočňuje takáto výmena, zahŕňali dostatočné opatrenia na ochranu obchodného tajomstva, obchodných záujmov vrátane práv priemyselného a duševného vlastníctva auditovaných subjektov. Členské štáty by mali zabezpečiť, aby tieto dojednania boli v súlade s ustanoveniami smernice 95/46/ES a boli s nimi zlučiteľné.
(27)
Prahová hodnota 50 000 EUR ustanovená v článku 45 ods. 1 smernice 2006/43/ES bola zosúladená s článkom 3 ods. 2 písm. c) a d) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/71/ES (9). Prahové hodnoty stanovené v smernici 2003/71/ES sa článkom 1 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/73/EÚ (10) zvýšili na 100 000 EUR. Z toho dôvodu by sa prahové hodnoty uvedené v článku 45 ods. 1 smernice 2006/43/ES mali zodpovedajúcim spôsobom upraviť.
(28)
S cieľom zabezpečiť úplnú účinnosť nového právneho rámca ustanoveného v ZFEÚ je potrebné prispôsobiť a nahradiť vykonávacie právomoci ustanovené v článku 202 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva vhodnými ustanoveniami v súlade s článkami 290 a 291 ZFEÚ.
(29)
Zosúladenie postupov na prijímanie delegovaných a vykonávacích aktov Komisiou so ZFEÚ, a najmä jej článkami 290 a 291 by sa malo uskutočňovať od prípadu k prípadu. S cieľom zohľadňovať vývoj v audítorstve a v profesii audítora a umožniť dohľad nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ. V oblasti dohľadu nad audítormi je používanie delegovaných aktov potrebné s cieľom vypracovať postupy týkajúce sa podmienok spolupráce medzi príslušnými orgánmi členských štátov a príslušnými orgánmi tretích krajín. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas svojich prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(30)
S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky realizácie vyhlásení o rovnocennosti režimov dohľadu nad audítormi tretích krajín alebo primeranosti príslušných orgánov tretích krajín, pokiaľ ide o jednotlivé tretie krajiny alebo jednotlivé príslušné orgány tretích krajín, by sa vykonávacie právomoci mali preniesť na Komisiu. Tieto právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (11).
(31)
Keďže cieľ tejto smernice, a to posilnenie dôvery investora v pravdivosť a nestrannosť účtovných závierok, ktoré podniky zverejňujú, prostredníctvom zlepšovania kvality štatutárnych auditov, ktoré sa vykonávajú v rámci Únie, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale ho vzhľadom na jeho rozsah a vplyvy ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, Únia môže prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.
(32)
Smernica 2006/43/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
(33)
V súlade s článkom 28 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (12) sa uskutočnili konzultácie s európskym dozorným úradníkom pre ochranu údajov, ktorý 23. apríla 2012 vydal svoje stanovisko (13).
(34)
V súlade so spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie z 28. septembra 2011 o vysvetľujúcich dokumentoch (14) sa členské štáty zaviazali, že v odôvodnených prípadoch k svojim oznámeniam o transpozičných opatreniach pripoja jeden alebo viacero dokumentov vysvetľujúcich vzťah medzi prvkami smernice a zodpovedajúcimi časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov. Pokiaľ ide o túto smernicu, zákonodarca považuje postúpenie takýchto dokumentov za opodstatnené,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Smernica 2006/43/ES sa týmto mení takto:
1.
V článku 1 sa dopĺňa sa tento odsek:
„Článok 29 tejto smernice sa neuplatňuje na štatutárny audit ročných a konsolidovaných účtovných závierok subjektov verejného záujmu, ak to nie je uvedené v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 537/2014 (15).
(15) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 537/2014 zo 16. apríla 2014 o osobitných požiadavkách týkajúcich sa auditu subjektov verejného záujmu (Ú. v. EÚ L 158, 27.5.2014, s. 77).“" 						
2.
Článok 2 sa mení takto:
a)
Bod 1 sa nahrádza takto:
„1.
‚štatutárny audit‘ je audit ročných účtovných závierok alebo konsolidovaných účtovných závierok, keď:
a)
sa vyžaduje právom Únie;
b)
sa vyžaduje vnútroštátnym právom, pokiaľ ide o malé podniky;
c)
je dobrovoľne vykonávaný na žiadosť malých podnikov, ktorý spĺňa vnútroštátne zákonné požiadavky, ktoré sú rovnocenné požiadavkám na audit podľa písmena b), pokiaľ sa také audity vymedzujú vo vnútroštátnych právnych predpisoch ako štatutárne audity;“.
b)
Bod 4 sa nahrádza takto:
„4.
‚audítorský subjekt z tretej krajiny‘ je subjekt, bez ohľadu na jeho právnu formu, ktorý vykonáva audity ročnej alebo konsolidovanej účtovnej závierky spoločnosti registrovanej v tretej krajine a nie je subjektom zaregistrovaným ako audítorská spoločnosť v niektorom členskom štáte v dôsledku schválenia v súlade s článkom 3;“.
c)
Bod 5 sa nahrádza takto:
„5.
‚audítor z tretej krajiny‘ je fyzická osoba, ktorá vykonáva audit ročnej alebo konsolidovanej účtovnej závierky spoločnosti registrovanej v tretej krajine a nie je osobou zaregistrovanou ako štatutárny audítor v niektorom členskom štáte v dôsledku schválenia v súlade s článkami 3 a 44;“.
d)
Bod 10 sa nahrádza takto:
„10.
‚príslušné orgány‘ sú orgány určené zákonom, ktoré sú zodpovedné za reguláciu a/alebo za dohľad nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami alebo ich osobitnými aspektmi; odkaz na ‚príslušný orgán‘ v konkrétnom článku je odkazom na orgán zodpovedný za funkcie, na ktoré sa v uvedenom článku odkazuje;“.
e)
Bod 11 sa vypúšťa.
f)
Bod 13 sa nahrádza takto:
„13.
‚subjekty verejného záujmu‘ sú:
a)
subjekty, ktoré sa riadia právom členského štátu a ktorých prevoditeľné cenné papiere sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu ktoréhokoľvek členského štátu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 14 smernice 2004/39/ES;
b)
úverové inštitúcie vymedzené v článku 3 ods. 1 bode 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ (16), iné ako úverové inštitúcie uvedené v článku 2 uvedenej smernice;
c)
poisťovne v zmysle článku 2 ods. 1 smernice 91/674/EHS alebo
d)
subjekty, ktoré určili členské štáty ako subjekty verejného záujmu, napríklad podniky, ktoré sú dôležité z verejného hľadiska z dôvodu povahy ich podnikania, ich veľkosti alebo počtu ich zamestnancov;
(16) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ z 26. júna 2013 o prístupe k činnosti úverových inštitúcií a prudenciálnom dohľade nad úverovými inštitúciami a investičnými spoločnosťami, o zmene smernice 2002/87/ES a o zrušení smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES (Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 338).“" 						
g)
Bod 15 sa nahrádza takto:
„15.
‚nepraktizujúca osoba‘ je každá fyzická osoba, ktorá počas svojho zapojenia do správy a riadenia systému verejného dohľadu a počas troch rokov bezprostredne predchádzajúcich tomuto zapojeniu nevykonávala štatutárne audity, nemala hlasovacie práva v audítorskej spoločnosti, nebola členom správneho, riadiaceho alebo dozorného orgánu audítorskej spoločnosti a nebola v zamestnaneckom ani inom vzťahu s audítorskou spoločnosťou;“.
h)
Dopĺňajú sa body 17 až 20:
„17.
‚stredne veľké podniky‘ sú podniky uvedené v článku 1 ods. 1 a článku 3 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/34/EÚ (17);
18.
‚malé podniky‘ sú podniky uvedené v článku 1 ods. 1 a článku 3 ods. 2 smernice 2013/34/EÚ;
19.
‚domovský členský štát‘ je členský štát, v ktorom je štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť schválený v súlade s článkom 3 ods. 1;
20.
‚hostiteľský členský štát‘ je členský štát, v ktorom sa štatutárny audítor schválený vo svojom domovskom členskom štáte usiluje o to, aby bol tiež schválený v súlade s článkom 14, alebo členský štát, v ktorom sa audítorská spoločnosť schválená vo svojom domovskom členskom štáte usiluje o registráciu alebo je zaregistrovaná v súlade s článkom 3a.
(17) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/34/EÚ z 26. júna 2013 o ročných účtovných závierkach, konsolidovaných účtovných závierkach a súvisiacich správach určitých druhov podnikov, ktorou sa mení smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/43/ES a zrušujú smernice Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS (Ú. v. EÚ L 182, 29.6.2013, s. 19).“" 						
3.
Článok 3 sa mení takto:
a)
Odsek 2 sa mení takto:
i)
prvý pododsek sa nahrádza takto:
„Každý členský štát určí príslušný orgán zodpovedný za schvaľovanie štatutárnych audítorov a audítorských spoločností.“
ii)
druhý pododsek sa vypúšťa.
b)
Písmeno b) v prvom pododseku odseku 4 sa nahrádza takto:
„b)
väčšinu hlasovacích práv v subjekte musia mať audítorské spoločnosti schválené v ktoromkoľvek členskom štáte alebo fyzické osoby, ktoré spĺňajú aspoň podmienky stanovené v článkoch 4 a 6 až 12. Členské štáty môžu ustanoviť, že tieto fyzické osoby tiež musia byť schválené v ďalšom členskom štáte. Na účely štatutárneho auditu družstiev, sporiteľní a podobných subjektov podľa článku 45 smernice 86/635/EHS, dcérskeho podniku alebo právneho nástupcu družstva, sporiteľne alebo podobného subjektu, podľa článku 45 smernice 86/635/EHS môžu členské štáty prijať iné osobitné ustanovenia týkajúce sa hlasovacích práv;“.
4.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 3a
Uznávanie audítorských spoločností
1. Odchylne od článku 3 ods. 1 audítorská spoločnosť, ktorá je schválená v členskom štáte, je oprávnená vykonávať štatutárne audity v inom členskom štáte pod podmienkou, že kľúčový audítorský partner, ktorý vykonáva štatutárny audit v mene audítorskej spoločnosti, spĺňa ustanovenia článku 3 ods. 4 písm. a) v hostiteľskom členskom štáte.
2. Audítorská spoločnosť, ktorá chce vykonávať štatutárne audity v inom členskom štáte, než je jej domovský členský štát, sa zaregistruje u príslušného orgánu v hostiteľskom členskom štáte v súlade s článkami 15 a 17.
3. Príslušný orgán v hostiteľskom členskom štáte zaregistruje audítorskú spoločnosť, ak je presvedčený, že audítorská spoločnosť je zaregistrovaná u príslušného orgánu v domovskom členskom štáte. V prípade, že hostiteľský členský štát má v úmysle spoľahnúť sa na osvedčenie o registrácii audítorskej spoločnosti v domovskom členskom štáte, príslušný orgán v hostiteľskom členskom štáte môže požadovať, aby osvedčenie vydané príslušným orgánom v domovskom členskom štáte nebolo staršie ako tri mesiace. Príslušný orgán v hostiteľskom členskom štáte informuje príslušný orgán v domovskom členskom štáte o registrácii audítorskej spoločnosti.“
5.
V článku 5 sa odsek 3 nahrádza takto:
„3. Ak dôjde k odvolaniu schválenia štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti z akéhokoľvek dôvodu, príslušný orgán domovského členského štátu, v ktorom došlo k odvolaniu schválenia, túto skutočnosť a dôvody odvolania oznámi príslušným orgánom hostiteľských členských štátov, v ktorých boli štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť tiež zaregistrovaní v súlade s článkom 3a, článkom 16 ods. 1 písm. c) a článkom 17 ods. 1 písm. i).“
6.
V článku 6 sa dopĺňa tento odsek:
„Príslušné orgány uvedené v článku 32 spolupracujú medzi sebou s cieľom dosiahnuť zblíženie požiadaviek uvedených v tomto článku. Pri takejto spolupráci uvedené príslušné orgány zohľadňujú vývoj v oblasti auditu a audítorskej profesie, a najmä zblíženie, ktoré sa v súvislosti s audítorskou profesiou dosiahlo. Spolupracujú s Výborom európskych orgánov pre dohľad nad výkonom auditu (CEAOB) a príslušnými orgánmi uvedenými v článku 20 nariadenia (EÚ) č. 537/2014 v rozsahu, do akého sa takéto zblíženie týka štatutárneho auditu subjektov verejného záujmu.“
7.
Článok 8 sa mení takto:
a)
V odseku 1 sa písmeno i) sa nahrádza takto:
„i)
medzinárodné audítorské štandardy podľa článku 26;“.
b)
Odsek 3 sa vypúšťa.
8.
V článku 10 sa odsek 1 nahrádza takto:
„1. Aby sa zabezpečila schopnosť prakticky uplatniť teoretické vedomosti, ktorej overenie je súčasťou skúšky, uchádzač absolvuje aspoň trojročnú praktickú odbornú prípravu, okrem iného v oblasti vykonávania auditu ročnej účtovnej závierky, konsolidovanej účtovnej závierky alebo obdobných finančných výkazov. Aspoň dve tretiny tejto praktickej odbornej prípravy sa vykonajú u štatutárneho audítora alebo v audítorskej spoločnosti schválenej v ktoromkoľvek členskom štáte.“
9.
Článok 13 sa nahrádza takto:
„Článok 13
Priebežné vzdelávanie
Členské štáty zabezpečia, aby sa štatutárni audítori povinne zúčastňovali na vhodných programoch priebežného vzdelávania s cieľom udržať si na dostatočne vysokej úrovni svoje teoretické vedomosti, odborné schopnosti a hodnoty a aby sa na prípady nedodržania požiadaviek týkajúcich sa priebežného vzdelávania vzťahovali vhodné sankcie uvedené v článku 30.“
10.
Článok 14 sa nahrádza takto:
„Článok 14
Schválenie štatutárnych audítorov z iného členského štátu
1. Príslušné orgány zavedú postupy schvaľovania štatutárnych audítorov, ktorí boli schválení v iných členských štátoch. Tieto postupy nesmú ísť nad rámec požiadavky absolvovať adaptačné obdobie, ako je vymedzené v článku 3 ods. 1 písm. g) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES (18) alebo zložiť skúšku spôsobilosti vymedzenú v písmene h) uvedeného ustanovenia.
2. Hostiteľský členský štát rozhodne, či má žiadateľ o schválenie absolvovať adaptačné obdobie vymedzené v článku 3 ods. 1 písm. g) smernice 2005/36/ES alebo zložiť skúšku spôsobilosti vymedzenú v písmene h) uvedeného ustanovenia.
Adaptačné obdobie nepresahuje 3 roky a žiadateľ podlieha hodnoteniu.
Skúška spôsobilosti sa vykonáva v jednom z jazykov, ktoré sú povolené na základe jazykových predpisov uplatňovaných v príslušnom hostiteľskom členskom štáte. Týka sa len primeraných znalostí štatutárneho audítora v oblasti zákonov a predpisov daného hostiteľského členského štátu v rozsahu, ktorý je relevantný pre štatutárne audity.
3. Príslušné orgány spolupracujú v rámci výboru CEAOB s cieľom dosiahnuť zblíženie požiadaviek týkajúcich sa adaptačného obdobia a skúšky spôsobilosti. Zvyšujú transparentnosť a predvídateľnosť požiadaviek. Spolupracujú s výborom CEAOB a príslušnými orgánmi uvedenými v článku 20 nariadenia (EÚ) č. 537/2014 v rozsahu, v akom sa takéto zblíženie týka štatutárnych auditov subjektov verejného záujmu.
(18) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií (Ú. v. EÚ L 255, 30.9.2005, s. 22).“" 						
11.
V článku 15 sa odsek 1 nahrádza takto:
„1. Každý členský štát zabezpečí, aby štatutárni audítori a audítorské spoločnosti boli zapísané vo verejnom registri v súlade s článkami 16 a 17. Za mimoriadnych okolností sa môžu členské štáty odchýliť od požiadaviek uvedených v tomto článku a v článku 16 týkajúcich sa uverejňovania informácií, a to len v rozsahu potrebnom na zmiernenie bezprostredného a vážneho ohrozenia osobnej bezpečnosti ktorejkoľvek osoby.“
12.
V článku 17 ods. 1 sa dopĺňa toto písmeno:
„j)
prípadne či je audítorská spoločnosť zaregistrovaná podľa článku 3a ods. 3.“
13.
Článok 21 sa mení takto:
a)
Názov sa nahrádza takto:
„Profesionálna etika a skepticizmus“.
b)
Odsek 2 sa nahrádza takto:
„2. Členské štáty zabezpečia, aby pri výkone štatutárneho auditu štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť zachovávali profesionálny skepticizmus počas celého auditu a uznávali možnosť existencie významnej nesprávnosti v dôsledku skutočností alebo správania naznačujúceho nezrovnalosti vrátane podvodu alebo chyby bez ohľadu na skúsenosti, ktoré má štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť z minulosti, týkajúce sa čestnosti a integrity manažmentu auditovaného subjektu a osôb poverených jeho riadením a správou.
Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť zachováva profesionálny skepticizmus najmä pri preverovaní odhadov manažmentu, ktoré sa týkajú reálnych hodnôt, zníženia hodnoty majetku, rezerv a budúcich peňažných tokov relevantných pre schopnosť subjektu nepretržite pokračovať v činnosti.
Na účely tohto článku je ‚profesionálny skepticizmus‘ postoj, ktorý zahŕňa skúmavé rozmýšľanie, ostražitosť voči okolnostiam, ktoré môžu naznačovať možnú nesprávnosť v dôsledku chyby alebo podvodu, a kritické posudzovanie audítorských dôkazov.“
14.
Článok 22 sa mení takto:
a)
Odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Členské štáty zabezpečia, aby bol štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť a akákoľvek fyzická osoba, ktorá môže priamo alebo nepriamo ovplyvniť výsledok štatutárneho auditu, pri výkone štatutárneho auditu nezávislá od auditovaného subjektu a aby nebola zapojená do rozhodovania auditovaného subjektu.
Nezávislosť sa bude vyžadovať minimálne počas obdobia, na ktoré sa vzťahuje účtovná závierka, ktorej audit sa má vykonať, ako aj počas obdobia, v ktorom sa vykonáva štatutárny audit.
Členské štáty zabezpečia, aby štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť prijali všetky náležité opatrenia na zaistenie toho, že počas výkonu štatutárneho auditu nebude ich nezávislosť ovplyvnená žiadnym existujúcim alebo potenciálnym konfliktom záujmov alebo obchodným alebo iným priamym či nepriamym vzťahom, ktorého je účastníkom štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť vykonávajúca štatutárny audit a prípadne jej sieť, manažéri, audítori, zamestnanci, akékoľvek iné fyzické osoby, ktorých služby sú štatutárnemu audítorovi alebo audítorskej spoločnosti k dispozícii alebo pod ich kontrolou, alebo akákoľvek iná osoba priamo alebo nepriamo prepojená so štatutárnym audítorom alebo audítorskou spoločnosťou prostredníctvom kontroly.
Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť nevykoná štatutárny audit, pokiaľ hrozí, že by pri audite mohlo dôjsť k sebahodnoteniu, presadzovaniu vlastných záujmov, obhajobe, familiárnemu vzťahu alebo zastrašovaniu z dôvodu finančných, osobných, obchodných, zamestnaneckých alebo iných vzťahov medzi:
-
štatutárnym audítorom, audítorskou spoločnosťou, jej sieťou a akoukoľvek fyzickou osobou, ktorá môže ovplyvniť výsledok štatutárneho auditu, a
-
auditovaným subjektom,
následkom ktorých by objektívna, rozumná a informovaná tretia strana s prihliadnutím na uplatňované ochranné opatrenia dospela k záveru, že je spochybnená nezávislosť štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti.“
b)
Odsek 2 sa nahrádza takto:
„2. Členské štáty zabezpečia, aby štatutárny audítor, audítorská spoločnosť, ich kľúčoví audítorskí partneri, ich zamestnanci, a akákoľvek iná fyzická osoba, ktorej služby sú tomuto štatutárnemu audítorovi alebo audítorskej spoločnosti k dispozícii alebo sú pod jeho kontrolou a ktorá je priamo zapojená do činností týkajúcich sa štatutárneho auditu, a osoby úzko s nimi spojené v zmysle článku 1 ods. 2 smernice Komisie 2004/72/ES (19), nedržal ani nemal významnú a priamu účasť ako konečný vlastník na žiadnej transakcii s akýmkoľvek finančným nástrojom vydaným, garantovaným alebo inak podporovaným akýmkoľvek auditovaným subjektom v oblasti ich činností štatutárneho auditu, ani sa nezapájal do žiadnej takejto transakcie, okrem podielov vlastnených nepriamo prostredníctvom diverzifikovaných schém kolektívneho investovania vrátane spravovaných fondov, ako sú dôchodkové fondy alebo životné poistenie.
(19) Smernica Komisie 2004/72/ES z 29. apríla 2004, ktorou sa vykonáva smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokiaľ ide o prijatú trhovú prax, vymedzenie dôvernej informácie vo vzťahu k derivátom komodít, vypracovanie zoznamov zasvätených osôb, oznamovanie operácií manažérov a ohlasovanie podozrivých operácií (Ú. v. EÚ L 162, 30.4.2004, s. 70).“" 						
c)
Odsek 4 sa nahrádza takto:
„4. Členské štáty zabezpečia, aby sa osoby alebo spoločnosti uvedené v odseku 2 nepodieľali na vypracovaní štatutárneho auditu žiadneho konkrétneho auditovaného subjektu ani inak neovplyvňovali jeho výsledok, ak:
a)
vlastnia finančné nástroje tohto auditovaného subjektu, iné ako sú podiely vlastnené nepriamo prostredníctvom diverzifikovaných schém kolektívneho investovania;
b)
vlastnia finančné nástroje, ktoré nie sú podielmi vlastnenými nepriamo prostredníctvom diverzifikovaných schém kolektívneho investovania, akéhokoľvek subjektu spriazneného s auditovaným subjektom, ktorých vlastníctvo môže spôsobiť konflikt záujmov alebo môže byť takto všeobecne vnímané;
c)
mali zamestnanecký alebo obchodný či iný vzťah s daným auditovaným subjektom v období uvedenom v odseku 1, ktorý môže spôsobiť alebo môže byť všeobecne vnímaný ako spôsobujúci konflikt záujmov.“
d)
Dopĺňajú sa tieto odseky:
„5. Osoby alebo spoločnosti uvedené v odseku 2 nesmú žiadať ani prijímať peňažné a nepeňažné dary alebo výhody od auditovaného subjektu alebo akéhokoľvek subjektu spriazneného s auditovaným subjektom, iba ak by objektívna, rozumná a informovaná tretia strana považovala ich hodnotu za triviálnu alebo bezvýznamnú.
6. Ak počas obdobia, na ktoré sa vzťahuje účtovná závierka, bol auditovaný subjekt prevzatý iným subjektom, alebo sa auditovaný subjekt zlúčil či splynul s iným subjektom alebo prevzal iný subjekt, štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť identifikuje a vyhodnotí akékoľvek súčasné alebo nedávne záujmy alebo vzťahy - vrátane vzťahov zahrňujúcich poskytovanie akýchkoľvek neaudítorských služieb - s tým iným subjektom, ktoré, berúc do úvahy dostupné ochranné opatrenia, by mohli ohroziť nezávislosť audítora a schopnosť pokračovať v štatutárnom audite po dátume účinnosti zlúčenia, splynutia alebo akvizície.
Len čo to bude možné a v každom prípade do troch mesiacov štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť prijmú všetky kroky, ktoré môžu byť potrebné na ukončenie všetkých súčasných záujmov alebo vzťahov, ktoré by mohli ohroziť ich nezávislosť, a ak je to možné, prijmú ochranné opatrenia na minimalizáciu akéhokoľvek ohrozenia svojej nezávislosti vyplývajúceho z predchádzajúcich a súčasných záujmov a vzťahov.“
15.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 22a
Zamestnávanie bývalých štatutárnych audítorov alebo zamestnancov štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností auditovanými subjektmi
1. Členské štáty zabezpečia, aby štatutárny audítor alebo kľúčový audítorský partner, ktorý v mene audítorskej spoločnosti vykonáva štatutárny audit, pred uplynutím minimálne jednoročnej lehoty alebo v prípade štatutárneho auditu subjektov verejného záujmu pred uplynutím minimálne dvojročnej lehoty odvtedy, ako prestal konať ako štatutárny audítor alebo kľúčový audítorský partner v zákazke na audit, nesmel:
a)
prijať kľúčovú manažérsku pozíciu v auditovanom subjekte;
b)
v prípade, že je to uplatniteľné, sa stať členom výboru pre audit auditovaného subjektu, alebo ak taký výbor pre audit neexistuje, orgánu vykonávajúceho rovnocenné funkcie ako výbor pre audit;
c)
stať sa nevýkonným členom správneho orgánu alebo členom dozorného orgánu auditovaného subjektu.
2. Členské štáty zabezpečia, aby zamestnanci a iní partneri než kľúčoví audítorskí partneri štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti vykonávajúcej štatutárny audit, ako aj akákoľvek iná fyzická osoba, ktorej služby sú takému štatutárnemu audítorovi alebo audítorskej spoločnosti k dispozícii alebo sú pod ich kontrolou, neprijme žiadnu funkciu uvedenú v odseku 1 písm. a), b) a c), ak sú títo zamestnanci, partneri alebo iné fyzické osoby osobne schválené ako štatutárni audítori, pred uplynutím aspoň ročnej lehoty odvtedy, ako boli priamo zapojené do zákazky na štatutárny audit.“
16.
Vkladá sa tento článok 22:
„Článok 22b
Príprava na štatutárny audit a posúdenie ohrozenia nezávislosti
Členské štáty zabezpečia, aby pred prijatím zákazky alebo pokračovaním plnenia zákazky na štatutárny audit štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť posúdili a zdokumentovali:
-
či spĺňa požiadavky článku 22 tejto smernice,
-
či existuje ohrozenie jeho alebo jej nezávislosti, a ochranné opatrenia prijaté na zmiernenie tohto ohrozenia,
-
či má kompetentných zamestnancov, čas a zdroje potrebné na výkon štatutárneho auditu primeraným spôsobom,
-
či je v prípade audítorskej spoločnosti kľúčový audítorský partner schválený ako štatutárny audítor v členskom štáte, ktorý požaduje štatutárny audit.
Členské štáty môžu stanoviť zjednodušené požiadavky na audity uvedené v článku 2 bodu 1 písm. b) a c).“
17.
Článok 23 sa mení takto:
a)
Odsek 2 sa nahrádza takto:
„2. Pravidlá o dôvernosti informácií a služobnom tajomstve vzťahujúce sa na štatutárnych audítorov alebo audítorské spoločnosti nesmú brániť v presadzovaní ustanovení tejto smernice alebo nariadenia (EÚ) č. 537/2014.“
b)
Odsek 3 sa nahrádza takto:
„3. Ak štatutárneho audítora alebo audítorskú spoločnosť nahradí iný štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť, predchádzajúci štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť umožní nastupujúcemu štatutárnemu audítorovi alebo audítorskej spoločnosti prístup ku všetkým relevantným informáciám o auditovanom subjekte a poslednom audite uvedeného subjektu.“
c)
Dopĺňa sa tento odsek:
„5. V prípade, že štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť vykonáva štatutárny audit podniku, ktorý je súčasťou skupiny, ktorej materský podnik sa nachádza v tretej krajine, pravidlá o dôvernosti informácií a služobnom tajomstve uvedené v odseku 1 tohto článku nesmú brániť štatutárnemu audítorovi alebo audítorskej spoločnosti v tom, aby relevantnú dokumentáciu o vykonanej audítorskej práci odovzdali audítorovi skupiny, ktorý sa nachádza v tretej krajine, ak je táto dokumentácia potrebná na vykonanie auditu konsolidovanej účtovnej závierky materského podniku.
Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť, ktorí vykonávajú štatutárny audit podniku, ktorý emitoval cenné papiere v tretej krajine alebo ktorý je súčasťou skupiny vydávajúcej štatutárne konsolidované účtovné závierky v tretej krajine, môžu príslušným orgánom v relevantných tretích krajinách odovzdať pracovnú dokumentáciu o audite alebo iné dokumenty súvisiace s auditom daného subjektu, ktoré majú v držbe, len za podmienok ustanovených v článku 47.
Odovzdanie informácií audítorovi skupiny nachádzajúcemu sa v tretej krajine musí byť v súlade s kapitolou IV smernice 95/46/ES a príslušnými vnútroštátnymi predpismi o ochrane osobných údajov.“
18.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 24a
Vnútorná organizácia štatutárnych audítorov a audítorských spoločností
1. Členské štáty zabezpečia, aby štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť spĺňali tieto organizačné požiadavky:
a)
audítorská spoločnosť zavedie vhodné politiky a postupy na zabezpečenie toho, aby jej majitelia alebo akcionári, ako aj členovia správnych, riadiacich a dozorných orgánov spoločnosti alebo pričlenenej spoločnosti, nezasahovali do vykonávania štatutárneho auditu žiadnym spôsobom, ktorý ohrozuje nezávislosť a objektívnosť štatutárneho audítora, ktorý vykonáva štatutárny audit v mene audítorskej spoločnosti;
b)
štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť musí mať primerané administratívne a účtovné postupy, mechanizmy vnútornej kontroly kvality, efektívne postupy na posúdenie rizika a účinné opatrenia na kontrolu a ochranu systémov spracovania informácií.
Tieto mechanizmy vnútornej kontroly kvality sú navrhnuté tak, aby sa zabezpečilo dodržiavanie súladu s rozhodnutiami a postupmi na všetkých úrovniach audítorskej spoločnosti alebo pracovnej štruktúry štatutárneho audítora;
c)
štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť zavedie vhodné politiky a postupy na zabezpečenie toho, aby jeho alebo jej zamestnanci a akékoľvek iné fyzické osoby, ktorých služby sú jemu alebo jej k dispozícii alebo pod jeho alebo jej kontrolou a ktoré sú priamo zapojené do činností štatutárneho auditu, mali primerané vedomosti a skúsenosti na vykonávanie pridelených povinností;
d)
štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť zavedie vhodné politiky a postupy na zabezpečenie toho, aby sa outsourcing dôležitých audítorských funkcií neuskutočnil tak, že sa zhorší vnútorná kontrola kvality u štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti a schopnosť príslušných orgánov vykonávať dohľad nad dodržiavaním povinností štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti stanovených v tejto smernici a prípadne v nariadení (EÚ) č. 537/2014;
e)
štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť zavedú vhodné a účinné organizačné a administratívne opatrenia, aby zabránili akýmkoľvek prípadom ohrozenia vlastnej nezávislosti uvedeným v článkoch 22, 22a a 22b, aby ich zistili, odstránili alebo riešili a zverejňovali;
f)
štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť zavedie vhodné politiky a postupy na vykonávanie štatutárneho auditu, odborné vedenie a kontrolu činností zamestnancov a dohľad nad nimi, ako aj na organizovanie štruktúry audítorského spisu uvedeného v článku 24b ods. 5;
g)
štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť zavedie systém vnútornej kontroly kvality s cieľom zaistiť kvalitu štatutárneho auditu.
Systém kontroly kvality musí zahŕňať aspoň politiky a postupy opísané v písmene f). V prípade audítorskej spoločnosti nesie zodpovednosť za systém vnútornej kontroly kvality osoba, ktorá je kvalifikovaná ako štatutárny audítor;
h)
štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť využíva primerané systémy, zdroje a postupy na zabezpečenie kontinuity a správnosti vykonávania svojich činností týkajúcich sa štatutárneho auditu;
i)
štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť takisto zavedie vhodné a účinné organizačné a administratívne opatrenia na riešenie a zaznamenávanie udalostí, ktoré majú alebo by mohli mať vážne následky pre integritu ich činností týkajúcich sa štatutárneho auditu;
j)
štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť má mať zavedené vhodné politiky odmeňovania vrátane rozdeľovania zisku, ktoré slúžia na dostatočnú výkonnostnú motiváciu, aby sa zabezpečila kvalita auditu. Najmä výška tržieb, ktoré štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť získavajú poskytovaním neaudítorských služieb auditovanému subjektu, nesmie tvoriť súčasť hodnotenia výkonnosti a odmeňovania akejkoľvek osoby podieľajúcej sa na audite alebo majúcej možnosť ovplyvniť vykonávanie auditu;
k)
štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť monitoruje a hodnotí primeranosť a účinnosť svojich systémov, mechanizmov vnútornej kontroly kvality a opatrení zavedených v súlade s touto smernicou a prípadne s nariadením (EÚ) č. 537/2014 a prijíma vhodné opatrenia na riešenie akýchkoľvek nedostatkov. Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť najmä vykonáva ročné hodnotenie systému vnútornej kontroly kvality uvedeného v písmene g). Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť vedie záznamy o zisteniach z tohto hodnotenia a o akomkoľvek navrhovanom opatrení na zmenu systému vnútornej kontroly kvality.
Politiky a postupy uvedené v prvom pododseku sa dokumentujú a oznamujú zamestnancom štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti.
Členské štáty môžu stanoviť zjednodušené požiadavky na audity uvedené v článku 2 bode 1 písm. b) a c).
Žiadny outsourcing audítorských funkcií uvedený v písmene d) tohto odseku neovplyvňuje zodpovednosť štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti voči auditovanému subjektu.
2. Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť zohľadňuje rozsah a zložitosť svojich činností pri dosahovaní súladu s požiadavkami stanovenými v odseku 1 tohto článku.
Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť je schopná preukázať príslušnému orgánu, že politiky a postupy, ktorých účelom je dosiahnutie takého súladu, sú primerané s ohľadom na rozsah a zložitosť činností štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti.“
19.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 24b
Organizácia práce
1. Členské štáty zabezpečia, aby v prípade, že štatutárny audit vykonáva audítorská spoločnosť, táto audítorská spoločnosť určila aspoň jedného kľúčového audítorského partnera. Audítorská spoločnosť poskytne určenému kľúčovému audítorskému partnerovi (partnerom) dostatočné zdroje a personál, ktorý má potrebnú odbornosť a schopnosť na to, aby mohol riadne vykonávať svoje povinnosti.
Hlavným kritériom audítorskej spoločnosti pri výbere kľúčového audítorského partnera (partnerov), ktorého určí, je zabezpečenie kvality auditu, nezávislosti a odbornosti.
Kľúčový audítorský partner (partneri) je aktívne zapojený do vykonávania štatutárneho auditu.
2. Štatutárny audítor pri vykonávaní štatutárneho auditu venuje dostatok času zákazke a vyčlení dostatočné zdroje, aby mohol riadne vykonávať svoje povinnosti.
3. Členské štáty zabezpečia, aby štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť uchovávali záznamy o všetkých porušeniach ustanovení tejto smernice a prípadne nariadenia (EÚ) č. 537/2014. Členské štáty môžu oslobodiť štatutárnych audítorov a audítorské spoločnosti od tejto povinnosti, pokiaľ ide o menej závažné porušenia. Štatutárni audítori a audítorske spoločnosti takisto uchovávajú záznamy o akýchkoľvek dôsledkoch akýchkoľvek porušení vrátane opatrení prijatých na nápravu takýchto porušení a vrátane opatrení prijatých na zmenu ich systému vnútornej kontroly kvality. Vypracúvajú ročnú správu obsahujúcu prehľad všetkých prijatých opatrení a predkladajú uvedenú správu na internej úrovni.
Ak štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť požiada o radu externých expertov, zdokladuje predloženú žiadosť a poskytnuté poradenstvo.
4. Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť vedie záznam o klientovi. Tento záznam obsahuje o každom klientovi auditu tieto informácie:
a)
názov, adresu a miesto podnikania;
b)
v prípade audítorskej spoločnosti meno (mená) kľúčového audítorského partnera (partnerov);
c)
poplatky účtované za štatutárny audit a poplatky účtované za ostatné služby v ktoromkoľvek účtovnom roku.
5. Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť vytvorí audítorský spis pre každý štatutárny audit.
Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť zdokumentujú minimálne údaje zaznamenané v súlade s článkom 22b ods. 1 tejto smernice, a prípadne v súlade s článkami 6 až 8 nariadenia (EÚ) č. 537/2014.
Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť si ponechá všetky ďalšie údaje a dokumenty, ktoré sú dôležité na doloženie správy uvedenej v článku 28 tejto smernice a prípadne v článkoch 10 a 11 nariadenia (EÚ) č. 537/2014 a na sledovanie dodržiavania súladu s touto smernicou a inými platnými právnymi požiadavkami.
Audítorský spis sa uzatvára najneskôr do 60 dní odo dňa podpísania správy audítora uvedenej v článku 28 tejto smernice a prípadne článku 10 nariadenia (EÚ) č. 537/2014.
6. Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť uchováva záznamy o akýchkoľvek písomne podaných sťažnostiach týkajúcich sa vykonaných štatutárnych auditov.
7. Členské štáty môžu stanoviť zjednodušené požiadavky, pokiaľ ide o odseky 3 a 6, na audity uvedené v článku 2 bode 1 písm. b) a c).“
20.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 25a
Rozsah štatutárneho auditu
Bez toho, aby boli dotknuté požiadavky na podávanie správ uvedené v článku 28 tejto smernice a prípadne článkoch 10 a 11 nariadenia (EÚ) č. 537/2014, rozsah štatutárneho auditu nezahŕňa uistenie o budúcej životaschopnosti auditovaného subjektu ani o efektívnosti alebo účinnosti, s ktorou manažment alebo správny orgán riešil alebo bude riešiť záležitosti tohto subjektu.“
21.
Článok 26 sa nahrádza takto:
„Článok 26
Audítorské štandardy
1. Členské štáty vyžadujú, aby štatutárni audítori a audítorské spoločnosti vykonávali štatutárne audity v súlade s medzinárodnými audítorskými štandardmi, ktoré prijala Komisia v súlade s odsekom 3.
Členské štáty môžu uplatňovať vnútroštátne audítorské štandardy, postupy alebo požiadavky, kým Komisia neprijme medzinárodné audítorské štandardy upravujúce rovnakú oblasť.
2. Na účely odseku 1 sú ’medzinárodnými audítorskými štandardmi’ Medzinárodné audítorské štandardy (International Standards on Auditing, ISA), Medzinárodný štandard kontroly kvality (ISQC 1) a ďalšie súvisiace štandardy vydané Medzinárodnou federáciou účtovníkov (IFAC) prostredníctvom Rady pre medzinárodné štandardy pre audit a uisťovacie služby (International Auditing and Assurance Standards Board - IAASB) v rozsahu, v akom sú relevantné pre štatutárny audit.
3. Komisia je oprávnená prijímať prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 48a medzinárodné audítorské štandardy uvedené v odseku 1 v oblasti výkonu auditu, nezávislosti a vnútorných kontrol kvality štatutárnych audítorov a audítorských spoločností na účely použitia uvedených štandardov v rámci Únie.
Komisia môže prijať medzinárodné audítorské štandardy len, ak:
a)
boli vypracované náležitým postupom, pod verejným dohľadom a transparentne a sú všeobecne akceptované na medzinárodnej úrovni;
b)
prispievajú k vysokej miere dôveryhodnosti a ku kvalite ročných alebo konsolidovaných účtovných závierok v súlade so zásadami ustanovenými v článku 4 ods. 3 smernice 2013/34/EÚ;
c)
sú na prospech verejného záujmu Únie a
d)
nemenia ani nedopĺňajú žiadnu z požiadaviek tejto smernice okrem tých, ktoré sú stanovené v kapitole IV a článkoch 27 a 28.
4. Bez ohľadu na druhý pododsek odseku 1, môžu členské štáty zaviesť audítorské postupy alebo požiadavky doplňujúce medzinárodné audítorské štandardy prijaté Komisiou iba:
a)
ak sú tieto audítorské postupy alebo požiadavky nevyhnutné na to, aby boli vnútroštátne právne požiadavky týkajúce sa rozsahu štatutárneho auditu účinné, alebo
b)
v rozsahu potrebnom na zvýšenie vierohodnosti a kvality účtovnej závierky.
Členské štáty informujú Komisiu o audítorských postupoch alebo požiadavkách najneskôr tri mesiace pred nadobudnutím ich platnosti alebo v prípade požiadaviek, ktoré v čase prijatia medzinárodných audítorských štandardov už existujú, najneskôr do troch mesiacov po prijatí príslušného medzinárodného audítorského štandardu.
5. Ak členský štát vyžaduje štatutárny audit malých podnikov, môže stanoviť, že uplatňovanie audítorských štandardov uvedených v odseku 1 je primerané rozsahu a zložitosti činností takýchto podnikov. Členské štáty môžu prijať opatrenia na zabezpečenie primeraného uplatňovania audítorských štandardov na štatutárne audity malých podnikov.“
22.
Článok 27 sa nahrádza takto:
„Článok 27
Štatutárne audity konsolidovaných účtovných závierok
1. Členské štáty zabezpečia, aby v prípade štatutárneho auditu konsolidovanej účtovnej závierky skupiny podnikov:
a)
audítor skupiny niesol v súvislosti s konsolidovanou účtovnou závierkou plnú zodpovednosť za správu audítora uvedenú v článku 28 tejto smernice a prípadne článku 10 nariadenia (EÚ) č. 537/2014 a v prípade potreby za dodatočnú správu pre výbor pre audit uvedenú v článku 11 uvedeného nariadenia;
b)
audítor skupiny vyhodnotil audítorskú prácu, ktorú na účel auditu skupiny vykonal audítor (audítori) z tretej krajiny alebo štatutárny audítor (štatutárni audítori) a audítorský subjekt (subjekty) z tretej krajiny alebo audítorská spoločnosť (spoločnosti) a zdokumentoval povahu, čas a rozsah práce týchto audítorov vrátane, v prípade potreby, previerky audítorom skupiny zameranej na príslušné časti dokumentácie z auditu týchto audítorov;
c)
audítor skupiny vykonal previerku audítorskej práce, ktorú na účel auditu skupiny vykonal audítor (audítori) z tretej krajiny alebo štatutárny audítor (štatutárni audítori) a audítorský subjekt (subjekty) z tretej krajiny alebo audítorská spoločnosť (spoločnosti) a zdokumentoval ju.
Dokumentácia, ktorú si uchováva audítor skupiny, musí umožniť, aby relevantný príslušný orgán mohol preveriť prácu audítora skupiny.
Na účely tohto odseku prvého pododseku písm. c) audítor skupiny požiada o súhlas dotknutého audítora (audítorov) z tretej krajiny, dotknutého štatutárneho audítora (štatutárnych audítorov), dotknutý audítorský subjekt (subjekty) z tretej krajiny alebo dotknutú audítorskú spoločnosť (spoločnosti) s prenosom relevantnej dokumentácie počas vykonávania auditu konsolidovanej účtovnej závierky ako podmienku na to, aby sa audítor skupiny mohol spoliehať na prácu tohto audítora (audítorov) z tretej krajiny, štatutárneho audítora (štatutárnych audítorov), audítorského subjektu (subjektov) z tretej krajiny alebo audítorskej spoločnosti (spoločností).
2. Ak audítor skupiny nedokáže splniť ustanovenie odseku 1 prvého pododseku písm. c), prijme vhodné opatrenia a náležite o tom informuje relevantný príslušný orgán.
Tieto opatrenia podľa potreby zahŕňajú vykonanie ďalšej práce týkajúcej sa štatutárneho auditu, v príslušnom dcérskom podniku, a to priamo alebo outsourcingom týchto úloh.
3. Ak je audítor skupiny predmetom previerky zabezpečenia kvality alebo prešetrenia týkajúceho sa štatutárneho auditu konsolidovanej účtovnej závierky skupiny podnikov, skupinový audítor na požiadanie sprístupní príslušnému orgánu relevantnú uchovávanú dokumentáciu o audítorskej práci, ktorú vykonal príslušný audítor (audítori) z tretej krajiny, štatutárny audítor (štatutárni audítori), audítorský subjekt (subjekty) z tretej krajiny alebo audítorská spoločnosť (spoločnosti) na účel auditu skupiny, vrátane všetkých pracovných dokumentov relevantných pre audit skupiny.
Príslušný orgán môže podľa článku 36 požiadať relevantné príslušné orgány o dodatočnú dokumentáciu o audítorskej práci vykonanej ktorýmkoľvek štatutárnym audítorom (audítormi) alebo audítorskou spoločnosťou (spoločnosťami) na účely auditu skupiny.
Ak v rámci skupiny podnikov vykonáva v materskom podniku alebo dcérskom podniku audit audítor alebo audítor (audítori) z tretej krajiny alebo audítorský subjekt (audítorské subjekty) z tretej krajiny, príslušný orgán môže požiadať o dodatočnú dokumentáciu o audítorskej práci vykonanej ktorýmkoľvek audítorom (audítormi) z tretej krajiny alebo audítorským subjektom (audítorskými subjektmi) z tretej krajiny relevantné príslušné orgány z tretích krajín prostredníctvom dohôd o spolupráci uvedených v článku 47.
Odchylne od tretieho pododseku v prípade, že v rámci skupiny podnikov vykonáva v materskom podniku alebo dcérskom podniku audit audítor alebo audítori z tretej krajiny alebo audítorský subjekt alebo audítorské subjekty z tretej krajiny, ktorá nemá dohody o spolupráci podľa článku 47, audítor skupiny je na požiadanie zodpovedný aj za zabezpečenie riadneho dodania dodatočnej dokumentácie o audítorskej práci vykonanej takýmto audítorom (audítormi) alebo audítorským subjektom (audítorskými subjektmi) z tretej krajiny vrátane pracovnej dokumentácie relevantnej pre audit skupiny. S cieľom zaistiť dodanie týchto dokumentov si audítor skupiny ponechá kópiu tejto dokumentácie alebo sa s audítorom (audítormi)z tretej krajiny alebo audítorským subjektom (audítorskými subjektmi) z tretej krajiny dohodne, že k takejto dokumentácii na požiadanie bude mať povolený a neobmedzený prístup, alebo prijme akékoľvek iné vhodné opatrenie. V prípade, že prenos audítorskej pracovnej dokumentácie z tretej krajiny k audítorovi skupiny nie je z právnych alebo iných dôvodov možný, dokumentácia, ktorú audítor skupiny uchováva, zahŕňa dôkazy o tom, že uplatnil primerané postupy s cieľom získať prístup k audítorskej dokumentácii a v prípade iných ako právnych prekážok vyplývajúcich z právnych predpisov dotknutej tretej krajiny dôkazy, ktoré existenciu takýchto prekážok podporujú.“
23.
Článok 28 sa nahrádza takto:
„Článok 28
Správa audítora
1. Štatutárny audítor (audítori) alebo audítorská spoločnosť (spoločnosti) predložia výsledky štatutárneho auditu v správe audítora. Táto správa sa musí vypracovať v súlade s požiadavkami audítorských štandardov prijatých Úniou alebo dotknutým členským štátom, ktoré sa uvádzajú v článku 26.
2. Správa audítora má písomnú podobu a v správe sa:
a)
určí identita subjektu, ktorého ročná alebo konsolidovaná účtovná závierka je predmetom štatutárneho auditu, vymedzí ročná alebo konsolidovaná účtovná závierka a dátum a obdobie, na ktoré sa vzťahuje, a určí sa rámec finančného výkazníctva, ktorý sa použil pri zostavení účtovnej závierky;
b)
uvedie opis rozsahu štatutárneho auditu, v ktorom sa identifikujú aspoň audítorské štandardy, podľa ktorých sa štatutárny audit vykonal;
c)
uvedie názor audítora, ktorý je buď nepodmienený, podmienený alebo záporný a v ktorom sa jasne uvádza názor štatutárneho audítora (audítorov) alebo audítorskej spoločnosti (spoločností) na to:
i)
či ročná účtovná závierka poskytuje pravdivý a verný obraz v súlade s príslušným rámcom finančného výkazníctva, a
ii)
ak je to vhodné, či je ročná účtovná závierka v súlade so štatutárnymi požiadavkami.
Ak štatutárny audítor (audítori) alebo audítorská spoločnosť (spoločnosti) nie je schopná vyjadriť svoj názor, správa obsahuje odmietnutie vyjadrenia názoru;
d)
uvedú všetky ďalšie záležitosti, na ktoré štatutárny audítor (audítori) alebo audítorská spoločnosť (spoločnosti) dôrazne upozornili, bez toho, aby vyjadrili podmienený názor;
e)
uvedie názor a vyjadrenie, pričom obe vychádzajú z práce vykonanej v priebehu výkonu auditu, podľa článku 34 ods. 1 druhého pododseku smernice 2013/34/EÚ;
f)
poskytne vyjadrenie ku všetkým významným neistotám súvisiacimi s udalosťami alebo okolnosťami, ktoré môžu viesť k závažným pochybnostiam o schopnosti subjektu nepretržite pokračovať v činnosti;
g)
určí miesto usadenia štatutárneho audítora (audítorov) alebo audítorskej spoločnosti (spoločností).
Členské štáty môžu stanoviť dodatočné požiadavky, pokiaľ ide o obsah správy audítora.
3. Ak štatutárny audit vykonali viacerí štatutárni audítori alebo audítorské spoločnosti, štatutárny audítor (audítori) alebo audítorská spoločnosť (spoločnosti) sa dohodnú na výsledkoch štatutárneho auditu a predložia spoločnú správu a názor. V prípade nezhody každý štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť predloží svoj názor v samostatnom odseku správy audítora a nezhodu zdôvodní.
4. Štatutárny audítor správu audítora podpíše a uvedie dátum jej vyhotovenia. Ak štatutárny audit vykonáva audítorská spoločnosť, správu audítora podpíše minimálne štatutárny audítor (audítori) vykonávajúci štatutárny audit v mene audítorskej spoločnosti. Ak súčasne vykonávali činnosť viacerí štatutárni audítori alebo audítorské spoločnosti, správa audítora musí byť podpísaná všetkými štatutárnymi audítormi alebo aspoň štatutárnymi audítormi, ktorí vykonali štatutárny audit v mene každej audítorskej spoločnosti. Vo výnimočných prípadoch môžu členské štáty stanoviť, že takýto podpis (podpisy) nie je potrebné zverejniť, ak by takéto zverejnenie mohlo viesť k bezprostrednému a závažnému ohrozeniu osobnej bezpečnosti ktorejkoľvek osoby.
V každom prípade musí byť meno/mená zainteresovanej osoby/zainteresovaných osôb známe relevantným príslušným orgánom.
5. Správa štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti o konsolidovanej účtovnej závierke musí byť v súlade s požiadavkami stanovenými v odsekoch 1 až 4. Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť pri podávaní správy o súlade správy o hospodárení s účtovnou závierkou podľa požiadavky uvedenej v odseku 2 písm. e) posudzujú konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú správu o hospodárení. Ak je ročná účtovná závierka materskej spoločnosti pripojená ku konsolidovanej účtovnej závierke, správy štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností vyžadované podľa tohto článku sa môžu spojiť.“
24.
Článok 29 sa mení takto:
a)
Odsek 1 sa mení takto:
i)
písmeno a) sa nahrádza takto:
„a)
systém zabezpečenia kvality je organizovaný spôsobom, ktorý nie je závislý od preverovaných štatutárnych audítorov a audítorských spoločností a ktorý podlieha verejnému dohľadu;“
ii)
písmeno h) sa nahrádza takto:
„h)
previerky zabezpečenia kvality prebiehajú na základe analýzy rizika a v prípade štatutárnych audítorov a audítorských spoločností, ktoré vykonávajú štatutárny audit podľa vymedzenia v článku 2 bode 1 písm. a), aspoň raz za šesť rokov;“
iii)
dopĺňa sa toto písmeno:
„k)
previerky zabezpečenia kvality sú náležité a primerané rozsahu a zložitosti činnosti preverovaného štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti.“
b)
Odsek 2 sa nahrádza takto:
„2. Na účely odseku 1 písm. e) sa pri výbere osôb uskutočňujúcich previerky uplatňujú aspoň tieto kritériá:
a)
osoby majú primerané odborné vzdelanie a relevantné skúsenosti v oblasti štatutárneho auditu a finančného výkazníctva, ako aj špecifickú odbornú prípravu zameranú na previerky zabezpečenia kvality;
b)
osoba nesmie vykonávať funkciu osoby uskutočňujúcej previerky pri previerke zabezpečenia kvality štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti aspoň tri roky odvtedy, ako táto osoba prestala byť partnerom alebo zamestnancom daného štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti alebo s ňou prestala byť inak prepojená;
c)
osoby uskutočňujúce previerku vyhlásia, že medzi nimi a štatutárnym audítorom a audítorskou spoločnosťou, ktorá sa má preverovať, neexistuje konflikt záujmov.“
c)
Dopĺňa sa tento odsek:
„3. Na účely odseku 1 písm. k) členské štáty požadujú, aby príslušné orgány pri vykonávaní previerok zabezpečenia kvality štatutárnych auditov ročných alebo konsolidovaných účtovných závierok stredne veľkých a malých podnikov vzali do úvahy skutočnosť, že audítorské štandardy prijaté v súlade s článkom 26 sú navrhnuté tak, aby sa uplatňovali spôsobom, ktorý je primeraný rozsahu a zložitosti podnikania auditovaného subjektu.“
25.
Kapitola VII sa nahrádza takto:
„KAPITOLA VII
PREŠETROVANIE A SANKCIE
Článok 30
Systémy prešetrovania a sankcií
1. Členské štáty zabezpečia, aby existovali účinné systémy prešetrovania a sankcií s cieľom zistiť, napraviť a zabrániť nesprávnemu vykonávaniu štatutárneho auditu.
2. Bez toho, aby boli dotknuté systémy občianskoprávnej zodpovednosti v členských štátoch, členské štáty stanovia účinné, primerané a odrádzajúce sankcie vo vzťahu k štatutárnym audítorom a audítorským spoločnostiam pre prípady, ak sa štatutárne audity nevykonávajú v súlade s ustanoveniami prijatými pri vykonávaní tejto smernice a prípadne nariadenia (EÚ) č. 537/2014.
Členské štáty môžu rozhodnúť, že nestanovia pravidlá pre správne sankcie za porušenia, ktoré už podliehajú vnútroštátnemu trestnému právu. V uvedenom prípade oznámia Komisii príslušné ustanovenia trestného práva.
3. Členské štáty zabezpečia primerané zverejňovanie informácií týkajúcich sa prijatých opatrení a sankcií, ktoré boli uložené štatutárnym audítorom a audítorským spoločnostiam. Sankcie zahŕňajú aj možnosť odvolania schválenia. Členské štáty môžu rozhodnúť, že takéto zverejnenie nemá obsahovať osobné údaje v zmysle článku 2 písm. a) smernice 95/46/ES.
4. Do 17. júna 2016 členské štáty oznámia Komisii pravidlá uvedené v odseku 2. Bezodkladne informujú Komisiu o akýchkoľvek následných zmenách týchto ustanovení.
Článok 30a
Sankčné právomoci
1. Členské štáty ustanovia, aby príslušné orgány mali právomoc prijímať a/alebo ukladať aspoň tieto správne opatrenia a sankcie za porušenie ustanovení tejto smernice a prípadne nariadenia (EÚ) č. 537/2014:
a)
upozornenie, aby fyzická alebo právnická osoba zodpovedná za porušenie upustila od takéhoto konania a neopakovala ho;
b)
verejné vyhlásenie, v ktorom je uvedená zodpovedná osoba a povaha porušenia, uverejnené na internetovej stránke príslušných orgánov;
c)
dočasný zákaz v trvaní do troch rokov pre štatutárneho audítora, audítorskú spoločnosť alebo kľúčového audítorského partnera vykonávať štatutárne audity a/alebo podpisovať správy audítora;
d)
vyhlásenie, že správa audítora nespĺňa požiadavky uvedené v článku 28 tejto smernice alebo prípadne v článku 10 nariadenia (EÚ) č. 537/2014;
e)
dočasný zákaz v trvaní do troch rokov pre člena audítorskej spoločnosti alebo člena správneho či riadiaceho orgánu subjektu verejného záujmu vykonávať funkcie v audítorských spoločnostiach alebo subjektoch verejného záujmu;
f)
uloženie správnych peňažných sankcií fyzickým a právnickým osobám.
2. Členské štáty zabezpečia, aby príslušné orgány mali možnosť uplatňovať svoje sankčné právomoci v súlade s touto smernicou a vnútroštátnym právom ktorýmkoľvek z týchto spôsobov:
a)
priamo;
b)
v spolupráci s inými orgánmi;
c)
podaním návrhu príslušným justičným orgánom.
3. Členské štáty môžu delegovať na príslušné orgány ďalšie sankčné právomoci navyše k tým, ktoré sú uvedené v odseku 1.
4. Odchylne od odseku 1 môžu členské štáty delegovať na orgány dohľadu nad subjektmi verejného záujmu, pokiaľ nie sú určené ako príslušný orgán podľa článku 20 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 537/2014, právomoci ukladať sankcie za porušenie povinnosti podávať správy stanovenej v uvedenom nariadení.
Článok 30b
Účinné uplatňovanie sankcií
Pri stanovení pravidiel podľa článku 30 členské štáty vyžadujú, aby pri určovaní typu a úrovne správnych sankcií a opatrení, príslušné orgány vzali do úvahy všetky relevantné okolnosti, vrátane:
a)
závažnosti a trvania porušenia;
b)
miery zodpovednosti zodpovednej osoby;
c)
finančnej sily zodpovednej osoby, napríklad v závislosti od celkového obratu zodpovednej spoločnosti alebo ročného príjmu zodpovednej osoby, ak je uvedená osoba fyzickou osobou;
d)
súm ziskov, ktoré zodpovedná osoba získala, alebo strát, ktorým predišla, pokiaľ je možné ich stanoviť;
e)
úrovne spolupráce zodpovednej osoby s príslušným orgánom;
f)
predchádzajúcich porušení, ktorých sa dopustila zodpovedná fyzická alebo právnická osoba.
Príslušné orgány môžu zohľadniť ďalšie faktory, ak sú tieto faktory uvedené vo vnútroštátnom práve.
Článok 30c
Uverejňovanie sankcií a opatrení
1. Príslušné orgány uverejnia na svojich oficiálnych internetových stránkach aspoň akékoľvek správne sankcie za porušenie ustanovení tejto smernice alebo nariadenia (EÚ) č. 537/2014, pri ktorých boli vyčerpané všetky práva na odvolanie sa alebo uplynula lehota na ich uplatnenie, a to hneď, ako je to možné a bezprostredne po oznámení tohto rozhodnutia sankcionovanej osobe, vrátane informácie o type a povahe porušenia a totožnosti fyzickej alebo právnickej osoby, ktorej bola sankcia uložená.
Ak členské štáty povolia uverejnenie sankcií, proti ktorým je možné sa odvolať, príslušné orgány na svojich oficiálnych internetových stránkach bez zbytočného odkladu tiež uverejnia informácie o stave a výsledku akéhokoľvek odvolania.
2. Príslušné orgány uverejňujú sankcie uložené anonymne a spôsobom, ktorý je v súlade s vnútroštátnym právom, za ktorejkoľvek z týchto okolností:
a)
ak sa v prípade, že sankcia je uložená fyzickej osobe, uverejnenie osobných údajov ukáže podľa povinného posúdenia primeranosti takéhoto uverejnenia uskutočneného pred uverejnením ako neprimerané;
b)
ak by uverejnenie ohrozilo stabilitu finančných trhov alebo prebiehajúce vyšetrovanie trestného činu;
c)
ak by sa uverejnením spôsobila neprimeraná ujma dotknutým inštitúciám alebo jednotlivcom.
3. Príslušné orgány zabezpečia, aby každé uverejnenie v súlade s odsekom 1 malo primerané trvanie a aby zotrvalo na ich oficiálnych internetových stránkach po dobu minimálne piatich rokov potom, čo boli vyčerpané všetky práva na odvolanie sa alebo uplynula lehota na ich uplatnenie.
Pri uverejňovaní sankcií, opatrení a akýchkoľvek verejných vyhlásení sa dodržiavajú základné práva ustanovené v Charte základných práv Európskej únie, najmä právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života a právo na ochranu osobných údajov. Členské štáty môžu rozhodnúť, že takéto uverejnenie alebo akékoľvek verejné vyhlásenie nemusí obsahovať osobné údaje v zmysle článku 2 písm. a) smernice 95/46/ES.
Článok 30d
Odvolanie sa
Členské štáty zabezpečia, aby sa na rozhodnutia, ktoré príslušný orgán prijíma v súlade s touto smernicou a nariadením (EÚ) č. 537/2014 vzťahovalo právo na odvolanie sa.
Článok 30e
Hlásenie porušení
1. Členské štáty zabezpečia, aby sa zaviedli účinné mechanizmy na podporu ohlasovania porušení tejto smernice alebo nariadenia (EÚ) č. 537/2014 príslušným orgánom.
2. Mechanizmy uvedené v odseku 1 obsahujú aspoň:
a)
konkrétne postupy prijímania hlásení o porušeniach a následné kroky;
b)
ochranu osobných údajov týkajúcich sa osoby, ktorá nahlási prípadné alebo skutočné porušenia, a osoby, ktorá je podozrivá zo spáchania alebo ktorá údajne spáchala uvedené porušenie, v súlade so zásadami ustanovenými v smernici 95/46/ES;
c)
primerané postupy na zabezpečenie práva obvinenej osoby na obhajobu a vypočutie pred prijatím rozhodnutia, ktoré sa jej týka, a právo na účinný prostriedok nápravy pred súdom voči rozhodnutiu alebo opatreniu, ktoré sa jej týka.
3. Členské štáty zabezpečia, aby audítorské spoločnosti zaviedli vhodné postupy, aby ich zamestnanci mohli nahlasovať prípadné alebo skutočné porušenia tejto smernice alebo nariadenia (EÚ) č. 537/2014 interne prostredníctvom osobitného kanála.
Článok 30f
Výmena informácií
1. Príslušné orgány každoročne poskytnú výboru CEAOB súhrnné informácie o všetkých správnych opatreniach a všetkých sankciách uložených v súlade s touto kapitolou. Výbor CEAOB uverejní tieto informácie v ročnej správe.
2. Príslušné orgány bezodkladne oznámia výboru CEAOB všetky dočasné zákazy uvedené v článku 30a ods. 1 písm. c) a e).“
26.
Článok 32 sa mení takto:
a)
Odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Členské štáty vytvoria účinný systém verejného dohľadu nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami na základe zásad uvedených v odsekoch 2 až 7 a určia príslušný orgán zodpovedný za takýto dohľad.“
b)
Odsek 3 sa nahrádza takto:
„3. Príslušný orgán je riadený nepraktizujúcimi osobami, ktoré majú vedomosti o problematike týkajúcej sa štatutárneho auditu. Vyberú sa na základe nezávislého a transparentného postupu nominácie.
Príslušný orgán môže angažovať praktizujúce osoby na vykonanie konkrétnych úloh, a môžu mu tiež pomáhať odborníci, ak je to nevyhnutné pre riadne plnenie jeho úloh. V takých prípadoch sa praktizujúce osoby ani odborníci nesmú zúčastňovať na nijakom rozhodovaní príslušného orgánu.“
c)
Odsek 4 sa nahrádza takto:
„4. Príslušný orgán má konečnú zodpovednosť za dohľad nad:
a)
schvaľovaním a registrovaním štatutárnych audítorov a audítorských spoločností;
b)
prijímaním štandardov profesionálnej etiky, vnútornej kontroly kvality audítorských spoločností a vykonávania auditu okrem prípadov, keď sú tieto štandardy prijaté alebo schválené inými orgánmi členského štátu;
c)
priebežným vzdelávaním;
d)
systémami zabezpečenia kvality;
e)
systémom prešetrovania a administratívnym disciplinárnym systémom.“
d)
Vkladajú sa tieto odseky:
„4a. Členské štáty určia jeden alebo viac príslušných orgánov na účely plnenia úloh stanovených v tejto smernici. Členské štáty určia iba jeden príslušný orgán nesúci konečnú zodpovednosť za plnenie úloh uvedených v tomto článku, s výnimkou oblasti štatutárneho auditu družstiev, sporiteľní alebo podobných subjektov uvedených v článku 45 smernice 86/635/EHS alebo dcérskej spoločnosti či právneho nástupcu družstva, sporiteľne alebo podobného subjektu uvedeného v článku 45 smernice 86/635/EHS.
Členské štáty informujú Komisiu o tomto určení.
Príslušné orgány sú organizované tak, aby sa predišlo konfliktom záujmov.
4b. Členské štáty môžu delegovať alebo povoliť príslušnému orgánu delegovať ktorúkoľvek zo svojich úloh na iné orgány alebo subjekty určené alebo inak oprávnené zo zákona vykonávať takéto úlohy.
V delegovaní sa uvedú delegované úlohy a podmienky, za ktorých sa majú vykonávať. Tieto orgány alebo subjekty sú organizované tak, aby sa predchádzalo konfliktu záujmov.
Ak príslušný orgán deleguje úlohy na iné orgány alebo subjekty, musí mať možnosť v jednotlivých prípadoch získať delegované právomoci späť.“
e)
Odseky 5 až 7 sa nahrádzajú takto:
„5. Príslušný orgán má v prípade potreby právo začať a vykonávať prešetrenia súvisiace so štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami a právo prijímať primerané opatrenia.
Ak príslušný orgán uzavrie s odborníkmi zmluvy na vykonávanie konkrétnych úloh, zabezpečí, že medzi uvedenými odborníkmi a štatutárnym audítorom alebo audítorskou spoločnosťou, ktorí sú prešetrovaní, nie je konflikt záujmov. Takíto odborníci spĺňajú rovnaké požiadavky, ako sú uvedené v článku 29 ods. 2 písm. a).
Príslušný orgán má dostať právomoci potrebné na vykonávanie svojich úloh a povinností podľa tejto smernice.
6. Príslušný orgán je transparentný. Táto transparentnosť zahŕňa uverejňovanie každoročných programov práce a správ o činnosti.
7. Systém verejného dohľadu musí byť dostatočne financovaný a musí mať k dispozícii primerané zdroje na začatie a vedenie prešetrovaní uvedených v odseku 5. Financovanie systému verejného dohľadu musí byť zabezpečené pred a nezávislé od akéhokoľvek neprimeraného vplyvu štatutárnych audítorov a audítorských spoločností.“
27.
Článok 34 sa mení takto:
a)
V odseku 1 sa dopĺňa tento pododsek:
„Bez toho, aby bol dotknutý prvý pododsek, audítorské spoločnosti schválené v jednom členskom štáte, ktoré vykonávajú audítorské služby v inom členskom štáte v súlade s článkom 3a, podliehajú previerke zabezpečenia kvality v domovskom členskom štáte a dohľadu v hostiteľskom štáte nad každým auditom vykonávaným v ňom.“
b)
Odseky 2 a 3 sa nahrádzajú takto:
„2. V prípade štatutárneho auditu konsolidovanej účtovnej závierky členský štát vyžadujúci uvedený štatutárny audit nesmie štatutárnemu audítorovi alebo audítorskej spoločnosti vykonávajúcej štatutárny audit dcérskeho podniku usadeného v inom členskom štáte nariaďovať ďalšie požiadavky v súvislosti so štatutárnym auditom, ktoré sa týkajú registrácie, previerky zabezpečenia kvality, profesijnej etiky a nezávislosti.
3. V prípade spoločnosti, ktorej cenné papiere sú obchodované na regulovanom trhu v inom členskom štáte, než je štát, v ktorom má spoločnosť svoje sídlo, členský štát, v ktorom sa obchoduje s cennými papiermi, nesmie na štatutárneho audítora alebo audítorskú spoločnosť vykonávajúcich štatutárny audit ročných alebo konsolidovaných účtovných závierok tohto podniku klásť žiadne dodatočné požiadavky v súvislosti so štatutárnym auditom týkajúce sa registrácie, previerky zabezpečenia kvality, audítorských štandardov, profesijnej etiky a nezávislosti.“
c)
Dopĺňa sa tento odsek:
„4. Ak je štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť zaregistrovaná v akomkoľvek členskom štáte v dôsledku schválenia v súlade s článkom 3 alebo článkom 44 a tento štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť poskytujú správy audítora týkajúce sa ročnej účtovnej závierky alebo konsolidovanej účtovnej závierky uvedené v článku 45 ods. 1, členský štát, v ktorom je štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť zaregistrovaný, podriaďuje tohto štatutárneho audítora alebo audítorskú spoločnosť pôsobnosti svojich systémov dohľadu, systémov zabezpečenia kvality a systémov prešetrovania a sankcií.“
28.
Článok 35 sa vypúšťa.
29.
Článok 36 sa mení takto:
a)
Odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Príslušné orgány členských štátov zodpovedné za schvaľovanie, registráciu, zabezpečenie kvality, kontrolu a disciplínu, príslušné orgány určené v súlade s článkom 20 nariadenia (EÚ) č. 537/2014 a príslušné európske orgány dohľadu navzájom spolupracujú vždy, keď je to potrebné na účely vykonávania ich príslušných povinností a úloh vyplývajúcich z tejto smernice a nariadenia (EÚ) č. 537/2014. Príslušné orgány členského štátu poskytujú pomoc príslušným orgánom iných členských štátov a príslušným európskym orgánom dohľadu. Príslušné orgány si najmä vymieňajú informácie a spolupracujú pri prešetrovaniach súvisiacich s vykonávaním štatutárnych auditov.“
b)
Odsek 3 sa nahrádza takto:
„3. Odsekom 2 sa nezabraňuje príslušným orgánom vymieňať si dôverné informácie. Na takto vymenené informácie sa vzťahuje povinnosť zachovávať služobné tajomstvo, ktorej podliehajú osoby zamestnané alebo v minulosti zamestnané príslušnými orgánmi. Povinnosť zachovávať služobné tajomstvo sa vzťahuje aj na každú inú osobu, ktorej príslušné orgány delegovali úlohy súvisiace s účelmi uvedenými v tejto smernici.“
c)
Odsek 4 sa mení takto:
i)
v treťom pododseku sa písmeno b) nahrádza takto:
„b)
začali sa už súdne konania v súvislosti s rovnakými skutkami a voči rovnakým osobám pred orgánmi požiadaného členského štátu, alebo“;
ii)
v treťom pododseku sa písmeno c) nahrádza takto:
„c)
príslušné orgány požiadaného členského štátu už prijali právoplatný rozsudok o rovnakých skutkoch a tých istých osobách.“;
iii)
štvrtý pododsek sa nahrádza takto:
„Príslušné orgány alebo európske orgány dohľadu, ktoré dostanú informácie podľa odseku 1, môžu bez toho, aby boli dotknuté povinnosti, ktorým podliehajú v súdnych konaniach, tieto informácie použiť len na plnenie svojich úloh v rámci rozsahu pôsobnosti tejto smernice alebo nariadenia (EÚ) č. 537/2014 a v súvislosti so správnym alebo súdnym konaním, ktoré konkrétne súvisí s plnením týchto úloh.“
d)
Vkladá sa tento odsek:
„4a. Členské štáty môžu príslušným orgánom umožniť odovzdať príslušným orgánom zodpovedným za dohľad nad subjektmi verejného záujmu, centrálnym bankám, Európskemu systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banke konajúcim ako menové orgány a Európskemu výboru pre systémové riziká dôverné informácie určené na plnenie ich úloh. Týmto orgánom alebo subjektom sa nebráni v tom, aby príslušným orgánom oznamovali informácie, ktoré príslušné orgány môžu potrebovať na účel plnenia svojich úloh podľa nariadenia (EÚ) č. 537/2014.“
e)
V odseku 6 štvrtom pododseku sa písmeno a) nahrádza takto:
„a)
takéto prešetrovanie mohlo nepriaznivo ovplyvniť suverenitu, bezpečnosť alebo verejný poriadok požiadaného členského štátu alebo porušiť vnútroštátne predpisy o bezpečnosti, alebo“.
f)
Odsek 7 sa vypúšťa.
30.
V článku 37 sa dopĺňa tento odsek:
„3. Akékoľvek ustanovenie zmluvy, ktorým sa obmedzuje výber valného zhromaždenia akcionárov alebo členov auditovaného subjektu podľa odseku 1 na určité kategórie alebo zoznamy štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností, pokiaľ ide o menovanie konkrétneho štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti, ktorá má vykonať štatutárny audit uvedeného subjektu, je zakázané. Každé takéto existujúce ustanovenie je neplatné.“
31.
V článku 38 sa dopĺňa tento odsek:
„3. V prípade štatutárneho auditu subjektu verejného záujmu členské štáty zabezpečia, aby bolo prípustné pre:
a)
akcionárov, ktorí predstavujú aspoň 5 % hlasovacích práv alebo základného imania;
b)
ostatné orgány auditovaných subjektov, ak sú vymedzené vnútroštátnymi právnymi predpismi, alebo
c)
príslušné orgány uvedené v článku 32 tejto smernice alebo určené v súlade s článkom 20 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 537/2014, alebo ak tak stanovuje vnútroštátne právo, článkom 20 ods. 2 uvedeného nariadenia,
podať na vnútroštátnom súde návrh na odvolanie štatutárneho audítora (audítorov) alebo audítorskej spoločnosti (spoločností), ak sú na to riadne dôvody.“
32.
Kapitola X sa nahrádza takto:
„KAPITOLA X
VÝBOR PRE AUDIT
Článok 39
Výbor pre audit
1. Členské štáty zabezpečia, aby mal každý subjekt verejného záujmu výbor pre audit. Výbor pre audit je buď samostatný výbor alebo výbor správneho orgánu alebo dozorného orgánu auditovaného subjektu. Skladá sa z iných ako výkonných členov správneho orgánu a/alebo členov dozorného orgánu auditovaného subjektu a/alebo z členov vymenovaných valným zhromaždením akcionárov auditovaného subjektu alebo v prípade subjektov bez akcionárov rovnocenným orgánom.
Aspoň jeden člen výboru pre audit má kvalifikáciu v oblasti účtovníctva a/alebo auditu.
Členovia výboru ako celok musia mať kvalifikáciu relevantnú pre sektor, v ktorom je auditovaný subjekt činný.
Väčšina členov výboru pre audit musí byť nezávislá od auditovaného subjektu. Predseda výboru pre audit je vymenovaný jeho členmi alebo dozorným orgánom auditovaného subjektu a je nezávislý od auditovaného subjektu. Členské štáty môžu požadovať, aby bol predseda výboru pre audit zvolený každoročne valným zhromaždením akcionárov auditovaného subjektu.
2. Odchylne od odseku 1 môžu členské štáty rozhodnúť, že v prípade subjektov verejného záujmu, ktoré spĺňajú kritériá uvedené v článku 2 ods. 1 písm. f) a t) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/71/ES (20), funkcie uložené výboru pre audit môže vykonávať správny alebo dozorný orgán ako celok za predpokladu, že ak je predseda takéhoto orgánu výkonným členom, nevykonáva funkciu predsedu v dobe, keď takýto orgán vykonáva funkciu výboru pre audit.
Ak je výbor pre audit súčasťou správneho orgánu alebo dozorného orgánu auditovaného subjektu v súlade s odsekom 1, členské štáty môžu povoliť alebo vyžadovať, aby správny orgán alebo dozorný orgán podľa potreby vykonával funkciu výboru pre audit na účely plnenia povinností ustanovených v tejto smernici a nariadení (EÚ) č. 537/2014.
3. Odchylne od odseku 1 môžu členské štáty rozhodnúť, že povinnosť mať výbor pre audit sa nevyžaduje od týchto subjektov verejného záujmu:
a)
akýkoľvek subjekt verejného záujmu, ktorý je dcérskym podnikom v zmysle článku 2 bodu 10 smernice 2013/34/EÚ, ak uvedený subjekt spĺňa požiadavky stanovené v odsekoch 1, 2 a 5 tohto článku, článku 11 ods. 1, článku 11 ods. 2 a článku 16 ods. 5 nariadenia (EÚ) č. 537/2014 na úrovni skupiny;
b)
akýkoľvek subjekt verejného záujmu, ktorý je podnikom kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) vymedzeným v článku 1 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES (21) alebo alternatívnym investičným fondom (AIF) vymedzeným v článku 4 ods. 1 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ (22);
c)
akýkoľvek subjekt verejného záujmu, ktorého jediným predmetom činnosti je emisia cenných papierov zabezpečených aktívami vymedzených v článku 2 bode 5 nariadenia Komisie (ES) č. 809/2004 (23);
d)
akákoľvek úverová inštitúcia v zmysle článku 3 ods. 1 bodu 1 smernice 2013/36/EÚ, ktorej akcie nie sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu žiadneho členského štátu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 14 smernice 2004/39/ES a ktorá nepretržite alebo opakovane vydáva iba dlhové cenné papiere prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu za predpokladu, že celková nominálna hodnota všetkých týchto dlhových cenných papierov nepresahuje hodnotu 100 000 000 EUR a že táto inštitúcia nevydala prospekt podľa smernice 2003/71/ES.
Subjekty verejného záujmu uvedené v písmene c) vysvetlia verejnosti dôvody, na základe ktorých dospeli k záveru, že nie je pre ne vhodné poveriť výkonom funkcií výboru pre audit výbor pre audit alebo správny alebo dozorný orgán.
4. Odchylne od odseku 1 môžu členské štáty vyžadovať alebo umožniť, aby subjekt verejného záujmu nemal výbor pre audit za predpokladu, že má orgán alebo orgány vykonávajúce rovnocenné funkcie ako výbor pre audit, ustanovené a fungujúce v súlade s ustanoveniami platnými v členskom štáte, v ktorom je zaregistrovaný subjekt, ktorý má byť predmetom auditu. V takom prípade tento subjekt zverejní, ktorý orgán tieto funkcie plní a aké je jeho zloženie.
5. Ak sú všetci členovia výboru pre audit členmi správneho alebo dozorného orgánu auditovaného subjektu, môže členský štát stanoviť, že výbor pre audit je oslobodený od požiadaviek na nezávislosť stanovených v odseku 1 štvrtom pododseku.
6. Bez toho, aby bola dotknutá zodpovednosť členov správneho, riadiaceho alebo dozorného orgánu alebo ostatných členov, ktorí sú vymenovaní valným zhromaždením akcionárov auditovaného subjektu, výbor pre audit okrem iného:
a)
informuje správny alebo dozorný orgán auditovaného subjektu o výsledku štatutárneho auditu, a poskytne vysvetlenie, ako štatutárny audit prispel k integrite finančného výkazníctva a akú mal výbor pre audit v uvedenom procese úlohu;
b)
monitoruje proces finančného výkazníctva a predkladá odporúčania alebo návrhy na zabezpečenie jeho integrity;
c)
monitoruje účinnosť vnútornej kontroly kvality podniku a systémov riadenia rizík, a v prípade potreby jeho vnútorného auditu, ktoré ovplyvňujú finančné výkazníctvo auditovaného subjektu bez toho, aby porušil svoju nezávislosť;
d)
monitoruje štatutárny audit ročných a konsolidovaných účtovných závierok, predovšetkým jeho priebeh a výsledky, pričom zohľadňuje akékoľvek zistenia a závery príslušného orgánu podľa článku 26 ods. 6 nariadenia (EÚ) č. 537/2014;
e)
preveruje a monitoruje nezávislosť štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností v súlade s článkami 22, 22a, 22b, 24a a 24b tejto smernice a článkom 6 nariadenia (EÚ) č. 537/2014, a predovšetkým vhodnosť poskytovania neaudítorských služieb auditovanému subjektu v súlade s článkom 5 uvedeného nariadenia;
f)
je zodpovedný za postup výberu štatutárneho audítora (audítorov) alebo audítorskej spoločnosti (spoločností) a odporúča vymenovanie štatutárneho audítora (audítorov) alebo audítorskej spoločnosti (spoločností) v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 537/2014 okrem prípadu, kedy sa použije článok 16 ods. 8 nariadenia (EÚ) č. 537/2014.
(20) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/71/ES zo 4. novembra 2003 o prospekte, ktorý sa zverejňuje pri verejnej ponuke cenných papierov alebo ich prijatí na obchodovanie, a o zmene a doplnení smernice 2001/34/ES (Ú. v. EÚ L 345, 31.12.2003, s. 64)." 						
(21) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES z 13. júla 2009 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) (Ú. v. EÚ L 302, 17.11.2009, s. 32)." 						
(22) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ z 8. júna 2011 o správcoch alternatívnych investičných fondov a o zmene a doplnení smerníc 2003/41/ES a 2009/65/ES a nariadení (ES) č. 1060/2009 a (EÚ) č. 1095/2010 (Ú. v. EÚ L 174, 1.7.2011, s. 1)." 						
(23) Nariadenie Komisie (ES) č. 809/2004 z 29. apríla 2004, ktorým sa vykonáva smernica 2003/71/ES Európskeho parlamentu a Rady, pokiaľ ide o informácie obsiahnuté v prospekte, ako aj ich formát, uvádzanie odkazov a uverejnenie týchto prospektov a šírenie reklamy (Ú. v. EÚ L 149, 30.4.2004, s. 1).“" 						
33.
Článok 45 sa mení takto:
a)
Odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Príslušné orgány členského štátu zaregistrujú v súlade s článkom 15, 16 a 17 každého audítora a audítorský subjekt z tretej krajiny, ak tento audítor alebo audítorský subjekt z tretej krajiny poskytuje správu audítora týkajúcu sa ročnej alebo konsolidovanej účtovnej závierky podniku zaregistrovaného mimo Únie, ktorého prevoditeľné cenné papiere sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu daného členského štátu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 14 smernice 2004/39/ES s výnimkou, keď je dotknutý podnik emitentom výhradne nesplatených dlhových cenných papierov, na ktoré sa uplatňuje jedna z týchto možností:
a)
boli prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu v členskom štáte v zmysle článku 2 ods. 1 písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/109/ES (24) pred 31. decembrom 2010 a ich jednotková menovitá hodnota je v deň vydania najmenej 50 000 EUR alebo v prípade dlhových cenných papierov denominovaných v inej mene sa ku dňu emisie rovná najmenej 50 000 EUR;
b)
sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu v členskom štáte v zmysle článku 2 ods. 1 písm. c) smernice 2004/109/ES od 31. decembra 2010 a ich jednotková menovitá hodnota je v deň vydania najmenej 100 000 EUR alebo v prípade dlhových cenných papierov denominovaných v inej mene sa ku dňu emisie rovná najmenej 100 000 EUR.
(24) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/109/ES z 15. decembra 2004 o harmonizácii požiadaviek na transparentnosť v súvislosti s informáciami o emitentoch, ktorých cenné papiere sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2001/34/ES (Ú. v. EÚ L 390, 31.12.2004, s. 38).“" 						
b)
Odsek 5 sa mení takto:
i)
písmeno a) sa vypúšťa;
ii)
písmeno d) sa nahrádza takto:
„d)
audity ročnej účtovnej závierky alebo konsolidovanej účtovnej závierky uvedené v odseku 1 sa vykonávajú v súlade s medzinárodnými audítorskými štandardmi, ako sa uvádza v článku 26, ako aj požiadavkami ustanovenými v článkoch 22, 22b a 25 alebo v súlade s rovnocennými štandardmi a požiadavkami;“
iii)
písmeno e) sa nahrádza takto:
„e)
uverejňuje na svojej internetovej stránke ročnú správu o transparentnosti, ktorá obsahuje informácie uvedené v článku 13 nariadenia (EÚ) č. 537/2014, alebo spĺňa rovnocenné požiadavky týkajúce sa zverejnenia informácií.“
c)
Vkladá sa tento odsek:
„5a. Členský štát môže zaregistrovať audítora z tretej krajiny, len ak spĺňa požiadavky uvedené v odseku 5 písm. c), d) a e) tohto článku.“
d)
Odsek 6 sa nahrádza takto:
„6. S cieľom zaistiť jednotné podmienky uplatňovania odseku 5 písm. d) tohto článku je Komisia oprávnená rozhodovať prostredníctvom vykonávacích aktov o rovnocennosti, na ktorú sa v ňom odkazuje. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 48 ods. 2. Členské štáty môžu posúdiť rovnocennosť uvedenú v odseku 5 písm. d) tohto článku, pokiaľ Komisia neprijala takéto rozhodnutie.
Komisia je oprávnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 48a na účel vytvorenia všeobecných kritérií rovnocennosti, ktoré sa majú použiť na posudzovanie toho, či audity účtovných závierok uvedené v odseku 1 tohto článku sú vykonané v súlade s medzinárodnými audítorskými štandardmi podľa článku 26 a požiadavkami ustanovenými v článkoch 22, 24 a 25. Uvedené kritériá, ktoré sú uplatniteľné na všetky tretie krajiny, členské štáty používajú na posudzovanie rovnocennosti na vnútroštátnej úrovni.“
34.
V článku 46 sa odsek 2 nahrádza takto:
„2. S cieľom zaistiť jednotné podmienky uplatňovania odseku 1 tohto článku je Komisia splnomocnená rozhodovať prostredníctvom vykonávacích aktov o rovnocennosti, na ktorú sa v ňom odkazuje. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 48 ods. 2. Potom, ako Komisia uzná rovnocennosť uvedenú v odseku 1 tohto článku, sa členské štáty môžu rozhodnúť, že sa úplne alebo čiastočne spoľahnú na takúto rovnocennosť, a preto nebudú úplne ani čiastočne uplatňovať ani upravovať požiadavky článku 45 ods. 1 a ods. 3. Členské štáty môžu posúdiť rovnocennosť uvedenú v odseku 1 tohto článku alebo sa spoľahnúť na posúdenia vykonané inými členskými štátmi, pokiaľ Komisia neprijala takéto rozhodnutie. Ak sa Komisia rozhodne, že požiadavka rovnocennosti uvedenej v odseku 1 tohto článku nebola splnená, môže umožniť dotknutým audítorom z tretej krajiny a audítorským subjektom z tretej krajiny, aby pokračovali vo výkone svojich audítorských činností v súlade s požiadavkami príslušného členského štátu počas primeraného prechodného obdobia.
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 48a prijímať delegované akty na účel vytvorenia všeobecných kritérií rovnocennosti na základe požiadaviek stanovených v článkoch 29, 30 a 32, ktoré sa majú použiť na posúdenie toho, či sú systémy verejného dohľadu, zabezpečenia kvality, prešetrovania a sankcií tretej krajiny rovnocenné s tými v Únii. Takéto všeobecné kritériá členské štáty používajú na posudzovanie rovnocennosti na vnútroštátnej úrovni v prípade, že rozhodnutie Komisie v súvislosti s dotknutou treťou krajinou neexistuje.“
35.
Článok 47 sa mení takto:
a)
Odsek 1 sa mení takto:
i)
úvodné slová sa nahrádzajú takto:
„1. Členské štáty môžu príslušným orgánom z tretej krajiny povoliť presun pracovnej dokumentácie o audite alebo iných dokumentov v držbe štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností, ktoré schválili, ako aj správ o prešetrovaniach alebo kontrolách týkajúcich sa daných auditov za predpokladu, že:“;
ii)
písmeno a) sa nahrádza takto:
„a)
táto pracovná dokumentácia o audite alebo iné dokumenty sa vzťahujú na audity spoločností, ktoré vydali cenné papiere v tejto tretej krajine alebo ktoré tvoria časť skupiny vydávajúcu štatutárne konsolidované účtovné závierky v tejto tretej krajine;“.
b)
V odseku 2 sa dopĺňa toto písmeno:
„ba)
ochrana obchodných záujmov auditovaného subjektu vrátane jeho priemyselného a duševného vlastníctva nie je ohrozená;“.
c)
V odseku 2 sa druhá zarážka písmena d) nahrádza takto:
„-
ak sa už začali súdne konania v súvislosti s tými istými vecami voči rovnakým osobám pred orgánmi požiadaného členského štátu, alebo
-
ak príslušné orgány požiadaného členského štátu už prijali konečný rozsudok v tých istých veciach a o tých istých štatutárnych audítoroch alebo audítorských spoločnostiach.“
d)
Odsek 3 sa nahrádza takto:
„3. S cieľom uľahčiť spoluprácu je Komisia oprávnená rozhodovať prostredníctvom vykonávacích aktov o primeranosti uvedenej v odseku 1 písm. c) tohto článku. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 48 ods. 2. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s rozhodnutím Komisie.
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 48a prijímať delegované akty na účel vytvorenia všeobecných kritérií primeranosti, v súlade s ktorými má Komisia posúdiť, či príslušné orgány tretích krajín môžu byť uznané za primerané na spoluprácu s príslušnými orgánmi členských štátov, pokiaľ ide o výmenu audítorských pracovných dokumentov alebo iných dokumentov v držbe štatutárnych audítorov a audítorských spoločností. Všeobecné kritériá primeranosti sú založené na požiadavkách článku 36 alebo v zásade rovnocenných funkčných výsledkov týkajúcich sa priamej výmeny pracovnej dokumentácie o audite alebo iných dokumentov v držbe štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností.“
e)
Odsek 5 sa vypúšťa.
36.
V článku 48 sa odseky 1 a 2 nahrádzajú takto:
„1. Komisii pomáha výbor (ďalej len ‚výbor‘). Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (25).
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
(25) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (Ú. v. EÚ L 55, 28.2.2011, s. 13).“" 						
37.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 48a
Výkon delegovanej právomoci
1. Právomoc prijímať delegované akty sa Komisiu udeľuje za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 26 ods. 3, článku 45 ods. 6, článku 46 ods. 2 a článku 47 ods. 3 sa Komisii udeľuje na dobu piatich rokov od 16. júna 2014. Komisia vypracuje správu týkajúcu sa delegovania právomoci najneskôr deväť mesiacov pred uplynutím tohto päťročného obdobia. Delegovanie právomoci sa automaticky predlžuje na rovnako dlhé obdobia, pokiaľ Európsky parlament alebo Rada nevznesú voči takémuto predĺženiu námietku najneskôr tri mesiace pred koncom každého obdobia.
3. Európsky parlament alebo Rada môžu delegovanie právomoci uvedené v článku 26 ods. 3, článku 45 ods. 6, článku 46 ods. 2 a článku 47 ods. 3 kedykoľvek zrušiť. Rozhodnutím o zrušení sa ukončuje delegovanie právomocí uvedených v danom rozhodnutí. Účinnosť nadobúda dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom uvedený. Nemá vplyv na platnosť akýchkoľvek delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt Európskemu parlamentu a Rade súčasne, a to hneď po jeho prijatí.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 26 ods. 3, článku 45 ods. 6, článku 46 ods. 2 a článku 47 ods. 3 nadobudne účinnosť len vtedy, ak do štyroch mesiacov od oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade Európsky parlament ani Rada nevznesú voči nemu žiadne námietky, alebo ak pred uplynutím tejto lehoty Európsky parlament aj Rada informovali Komisiu, že nevznesú námietky. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.“
38.
Článok 49 sa vypúšťa.
Článok 2
Transpozícia
1. Členské štáty prijmú a uverejnia do 17. júna 2016 opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne o tom informujú Komisiu. Členské štáty uplatňujú uvedené opatrenia od 17. júna 2016.
2. Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
3. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných opatrení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 3
Nadobudnutie účinnosti
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom nasledujúcim po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 4
Adresáti
Táto smernica je určená členským štátom.
V Štrasburgu 16. apríla 2014