SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/47/EU
ze dne 3. dubna 2014
o silničních technických kontrolách užitkových vozidel provozovaných v Unii a o zrušení směrnice 2000/30/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 91 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve své bílé knize ze dne 28. března 2011 nazvané „Plán jednotného evropského dopravního prostoru - vytvoření konkurenceschopného dopravního systému účinně využívajícího zdroje“ Komise stanovila cíl „vize nula“, v rámci něhož by Unie měla do roku 2050 snížit počet úmrtí v silniční dopravě téměř na nulu. Aby bylo tohoto cíle dosaženo, měla by technologie vozidel významným dílem přispět ke zlepšení bezpečnosti silniční dopravy.
(2)
Ve svém sdělení nazvaném „Směrem k evropskému prostoru bezpečnosti silničního provozu: směry politiky v oblasti bezpečnosti silničního provozu v letech 2011-2020“ navrhla Komise usilovat o to, aby byl celkový počet smrtelných nehod v Unii snížen od roku 2010 do roku 2020 o další polovinu. K dosažení tohoto cíle Komise stanovila sedm strategických cílů a určila opatření pro bezpečnější vozidla, strategii pro snížení počtu zranění a opatření na zvýšení bezpečnosti zranitelných účastníků silničního provozu, zejména motocyklistů.
(3)
Technické prohlídky jsou součástí komplexnějšího systému, který má zajišťovat, aby vozidla byla při používání udržována v bezpečném stavu, přijatelném z hlediska ochrany životního prostředí. Tento systém by měl zahrnovat pravidelné technické prohlídky vozidel a silniční technické kontroly u vozidel používaných v komerční silniční dopravě, jakož i stanovení postupu registrace vozidel, který by umožňoval pozastavit platnost povolení k provozu vozidla na pozemních komunikacích, pokud vozidlo představuje bezprostřední riziko pro bezpečnost silničního provozu. Hlavním nástrojem k zajištění technické způsobilosti vozidel by měly být pravidelné prohlídky. Silniční kontroly užitkových vozidel by měly pouze doplňovat pravidelné prohlídky.
(4)
V Unii byla přijata řada technických norem a požadavků na bezpečnost a environmentální vlastnosti vozidel. Pomocí systému neočekávaných silničních technických kontrol je třeba zajistit, aby vozidla byla i nadále způsobilá k provozu na pozemních komunikacích.
(5)
Silniční technické kontroly jsou nezbytné k dosažení trvale vysoké úrovně technické způsobilosti užitkových vozidel po celou dobu jejich používání. Tyto kontroly přispívají nejen k bezpečnosti silničního provozu a snížení emisí vozidel, ale i k zamezení nekalé soutěže v silniční dopravě, kterou jinak umožňují odlišné úrovně kontrol v jednotlivých členských státech.
(6)
Nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 (3) byl zřízen Evropský rejstřík podniků silniční dopravy (ERRU). Tento rejstřík umožňuje propojit vnitrostátní elektronické rejstříky dopravních podniků všech států Unie v souladu s jejími pravidly pro ochranu osobních údajů. Používání tohoto systému, jejž spravuje příslušný orgán každého členského státu, usnadňuje spolupráci mezi členskými státy.
(7)
Tato směrnice by se měla vztahovat na některá užitková vozidla s konstrukční rychlostí vyšší než 25 km/h kategorií definovaných ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (4). To by však nemělo bránit členským státům v provádění silničních technických kontrol u vozidel, na něž se tato směrnice nevztahuje, nebo v provádění kontrol jiných aspektů silniční dopravy, zejména pokud jde o dobu řízení a dobu odpočinku nebo o přepravu nebezpečných věcí.
(8)
V rámci místní dopravy a pro účely komerční silniční přepravy se stále častěji používají kolové traktory s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 40 km/h. Jejich potenciální riziko je srovnatelné s rizikem u nákladních vozidel, a proto by se s vozidly této kategorie, která se používají zejména na veřejných pozemních komunikacích, mělo v případě silničních technických kontrol zacházet stejně jako s nákladními vozidly.
(9)
Význam silničních technických kontrol jasně dokládají zprávy o provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/30/ES (5). Během období 2009-2010 bylo v celé Unii více než 350 000 vozidel, u nichž byla provedena silniční technická kontrola a která byla v takovém technickém stavu, že musela být odstavena. Z těchto zpráv rovněž vyplývají velmi významné rozdíly mezi výsledky kontrol provedených v jednotlivých členských státech. V období 2009-2010 se míra zjištění některých nedostatků pohybovala v rozmezí od 2,1 % všech vozidel kontrolovaných v jednom členském státě do 48,3 % v jiném členském státě. Zprávy poukazují rovněž na to, že se významně liší i počty silničních technických kontrol provedených v jednotlivých členských státech. Za účelem dosažení vyváženějšího přístupu v této oblasti by se členské státy měly zavázat, že budou provádět dostatečný počet kontrol, úměrný počtu užitkových vozidel registrovaných a provozovaných na jejich území.
(10)
Pro dodávkové automobily, jako jsou vozidla kategorie N1, a jejich přípojná vozidla neplatí na úrovni Unie v oblasti bezpečnosti silničního provozu stejné požadavky jako v případě těžkých nákladních vozidel, jako jsou předpisy týkající se doby řízení, odborné přípravy u řidičů z povolání nebo montáže omezovačů rychlosti. Přestože vozidla kategorie N1 nespadají do působnosti této směrnice, členské státy by měly ve své strategii v oblasti celkové bezpečnosti silničního provozu a silničních kontrol vzít tato vozidla v úvahu.
(11)
S cílem zamezit zbytečné administrativní zátěži a nákladům a zvýšit účinnost kontrol by příslušné orgány členských států měly mít možnost rozhodnout o tom, že budou přednostně vybírána vozidla provozovaná podniky, které nedodržují normy v oblasti bezpečnosti a ochrany životního prostředí, zatímco zodpovědným provozovatelům, kteří berou otázku bezpečnosti vážně a svá vozidla řádně udržují, by se mělo dostat odměny v podobě méně častých kontrol jejich vozidel. Výběr vozidel pro silniční kontroly založený na rizikovém profilu jejich provozovatelů by mohl být užitečným nástrojem k tomu, aby byly vysoce rizikové podniky kontrolovány důkladněji a častěji.
(12)
Silniční kontroly by měly být podporovány na základě využívání systému hodnocení rizika. Nařízení (ES) č. 1071/2009 o podmínkách pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě vyžaduje, aby systém hodnocení rizika zavedený podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/22/ES (6), pokud jde o uplatňování pravidel pro dobu řízení a dobu odpočinku členské státy rozšířily tak, aby zahrnoval další vymezené oblasti související se silniční dopravou, včetně technické způsobilosti silničních vozidel používaných k podnikání. V důsledku toho by informace o množství a závažnosti nedostatků, jež byly u vozidel zjištěny, měly být zanášeny do systému hodnocení rizika vytvořeného podle článku 9 směrnice 2006/22/ES. Členské státy by tedy měly mít možnost rozhodnout o odpovídajících technických a správních opatřeních o provozování systémů hodnocení rizika. Účinnost a harmonizace systémů hodnocení rizika v celé Unii by se měly dále vyhodnocovat.
(13)
Držitel osvědčení o registraci a případně provozovatel vozidla by měl být odpovědný za to, aby vozidlo bylo neustále udržováno ve stavu způsobilém k provozu na pozemních komunikacích.
(14)
Kontroloři provádějící silniční technické kontroly by měli jednat nezávisle a jejich posuzování by nemělo být ovlivněno střetem zájmů, včetně střetu zájmů ekonomické nebo osobní povahy, který by mohl ovlivnit nestrannost a objektivnost jejich rozhodnutí, zejména pokud jde o řidiče, provozovatele nebo držitele osvědčení o registraci. Neměla by proto existovat přímá spojitost mezi odměnou kontrolorů a výsledky silničních technických kontrol. To by nemělo členským státům bránit v tom, aby soukromé subjekty zmocnily k provádění podrobnějších silničních technických kontrol a oprav vozidel, a to i na stejném vozidle.
(15)
Silniční technické kontroly by měly zahrnovat prvotní kontrolu a v případě potřeby podrobnější kontrolu. V obou případech by se kontroly měly týkat příslušných částí a systémů vozidla. Za účelem dosažení harmonizace podrobnějších kontrol na úrovni Unie by se u všech položek podléhajících kontrole měly zavést doporučené metody kontroly a příklady nedostatků a jejich kategorizace podle závažnosti.
(16)
Pro bezpečnost silničního provozu má klíčový význam zabezpečení nákladu. Náklad by tudíž měl být zabezpečen tak, aby odolal zrychlení, k němuž dochází při použití vozidla na silnici. Z praktických důvodů by síly, které souvisejí s hmotností nákladu a které jsou výsledkem uvedeného zrychlení vozidla, měly být použity jako mezní hodnoty založené na evropských normách. Zaměstnanci zapojení do kontrol zabezpečení nákladu by měli být odpovídajícím způsobem vyškoleni.
(17)
Za řádné zabalení a naložení nákladu na vhodné vozidlo jsou odpovědné všechny strany zapojené do logistických postupů, včetně osob provádějících balení a nakládání, dopravců, provozovatelů a řidičů.
(18)
V řadě členských států jsou protokoly o silniční technické kontrole vypracovávány elektronicky. V takových případech by měla být řidiči poskytnuta kopie protokolu o kontrole. Všechny údaje a informace shromážděné při silničních technických kontrolách by měly být uloženy ve společné databázi dotčeného členského státu, aby se tyto údaje snadno zpracovávaly a příslušné informace mohly být předávány bez další administrativní zátěže.
(19)
Aby došlo ke snížení administrativní zátěže kontrolních orgánů, měly by protokoly prvotních silničních technických kontrol, včetně kontrol vozidel registrovaných ve třetích zemích, obsahovat pouze základní informace, kterými se zaznamená, že u určitého vozidla byla provedena kontrola, a výsledek této kontroly. Podrobný protokol by měl být vyžadován pouze v případě, že po prvotní kontrole byla provedena podrobnější kontrola.
(20)
Komise by se měla zabývat možností začlenění formuláře protokolu uvedeného v příloze IV do jiných protokolů.
(21)
Využitím mobilních kontrolních jednotek se pro provozovatele zkrátí doba prodlevy a sníží náklady, neboť podrobnější kontroly bude možné provádět přímo v terénu. K provedení podrobnějších kontrol mohou být využity i nejbližší stanice technické kontroly a určená zařízení provádějící silniční kontroly.
(22)
Pracovníci provádějící silniční technické kontroly by měli být odpovídajícím způsobem proškoleni nebo kvalifikováni, a to tak, aby mohli účinně provádět vizuální kontrolu. Kontroloři provádějící podrobnější silniční technické kontroly by měli mít alespoň stejnou kvalifikaci a měli by splňovat stejné požadavky jako pracovníci provádějící silniční technické kontroly podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/45/EU (7). Členské státy by měly vyžadovat, aby kontroloři provádějící kontroly v určených zařízeních provádějících silniční kontroly nebo s použitím mobilní kontrolní jednotky splňovali tyto nebo rovnocenné požadavky schválené příslušným orgánem.
(23)
Pro snížení nákladů vzniklých v souvislosti s používáním technického zařízení pro podrobnější silniční kontroly by členské státy měly mít možnost požadovat v případě zjištění nedostatků zaplacení určitého poplatku. Výše tohoto poplatku by měla být přiměřená.
(24)
Pro dosažení větší harmonizace systému silničních technických kontrol v celé Unii má zásadní význam spolupráce a výměna osvědčených postupů mezi členskými státy. V důsledku toho by členské státy měly pokud možno úžeji spolupracovat i při operačních činnostech. Tato spolupráce by měla zahrnovat pravidelné pořádání koordinovaných silničních technických kontrol.
(25)
V zájmu účinné výměny informací mezi členskými státy by v každém členském státě mělo existovat kontaktní místo pro styk s ostatními příslušnými orgány. Toto kontaktní místo by mělo rovněž sestavovat příslušné statistiky. Členské státy by dále měly na svém území uplatňovat jednotnou národní strategii prosazování právních předpisů a měly by mít možnost určit subjekt odpovědný za koordinaci provádění této strategie. Příslušné orgány v každém členském státě by měly určit postupy stanovující lhůty a obsah informací, které mají být předávány.
(26)
Při stanovování kontaktních míst by měla být respektována ústavní ustanovení a z nich vyplývající úroveň pravomocí.
(27)
Pro účely sledování systému silničních kontrol zavedeného v Unii by členské státy měly Komisi do 31. března 2021 a do 31. března každé dva roky poté informovat o výsledcích provedených silničních technických kontrol. Komise by o shromážděných údajích měla podávat zprávy Evropskému parlamentu a Radě.
(28)
S cílem snížit časové ztráty podniků a řidičů na minimum a zvýšit celkovou účinnost silničních kontrol je třeba podporovat provádění silničních technických kontrol spolu s kontrolami zaměřenými na dodržování předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 (8), směrnice 2006/22/ES a nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 (9).
(29)
Členské státy by měly stanovit sankce za porušení této směrnice a měly by zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené, odrazující a nediskriminační. Členské státy by mezi ně měly zahrnout zejména opatření, která by řešila nedostatečnou spolupráci řidiče nebo provozovatele s kontrolorem a neoprávněné užití vozidla s nebezpečnými nedostatky.
(30)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto prováděcí pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (10).
(31)
Pokud výbor zřízený podle této směrnice nevydá k návrhu prováděcího aktu předloženému Komisí své stanovisko, Komise by neměla přijmout prováděcí akty týkající se postupů ohlašování vozidel se závažnými nebo nebezpečnými nedostatky kontaktním místům členských států registrace, ani akty, v nichž je stanoven formát údajů, pomocí něhož se Komisi sdělují údaje týkající se kontrolovaných vozidel, které shromáždily členské státy.
(32)
Za účelem aktualizace čl. 2 odst. 1, případně bodu 6 přílohy IV, aniž by došlo ke změně působnosti této směrnice, aktualizace bodu 2 přílohy II s ohledem na metody a aktualizace bodu 2 přílohy II s ohledem na seznam kontrolovaných položek, metody technických prohlídek, důvody pro nevyhovění a hodnocení nedostatků by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(33)
Jelikož cíle této směrnice, totiž zlepšení bezpečnosti silničního provozu stanovením minimálních společných požadavků a harmonizovaných pravidel týkajících se provádění silničních technických kontrol vozidel provozovaných v Unii, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej z důvodu rozsahu a účinku této směrnice může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(34)
Tato směrnice ctí základní práva a zachovává zásady uznané v Listině základních práv Evropské unie, uvedené v článku 6 Smlouvy o Evropské unii.
(35)
Tato směrnice rozpracovává systém silničních technických kontrol, aktualizuje technické požadavky směrnice 2000/30/ES a začleňuje pravidla uvedená v doporučení Komise 2010/379/EU (11). Proto by měla být směrnice 2000/30/ES zrušena,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Předmět
V zájmu zvýšení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích a zlepšení životního prostředí stanoví tato směrnice minimální požadavky na systém silničních technických kontrol užitkových vozidel provozovaných na území členských států.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se použije na užitková vozidla s konstrukční rychlostí vyšší než 25 km/h následujících kategorií podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES (12) a směrnice 2007/46/ES:
a)
motorová vozidla konstruovaná a vyrobená především pro dopravu osob a jejich zavazadel, která mají více než osm míst k sezení kromě místa k sezení řidiče - kategorie vozidel M2 a M3;
b)
motorová vozidla konstruovaná a vyrobená především pro dopravu nákladů s maximální hmotností převyšující 3,5 tuny - kategorie vozidel N2 a N3;
c)
přípojná vozidla a návěsy konstruované a vyrobené pro dopravu nákladů nebo osob a rovněž pro ubytování osob, s maximální hmotností převyšující 3,5 tuny - kategorie vozidel O3 a O4;
d)
kolové traktory kategorie T5, které se používají především na veřejných pozemních komunikacích pro účely komerční silniční nákladní přepravy a jejichž maximální konstrukční rychlost přesahuje 40 km/h.
2. Touto směrnicí není dotčeno právo členských států provádět silniční technické kontroly u vozidel, na něž se tato směrnice nevztahuje, jako jsou lehká užitková vozidla kategorie N1 s maximální hmotností nepřevyšující 3,5 tuny, provádět kontroly jiných aspektů silniční dopravy a bezpečnosti nebo provádět kontroly na jiných místech než na veřejných pozemních komunikacích. Žádné ustanovení této směrnice nebrání tomu, aby členský stát z důvodu bezpečnosti silničního provozu omezil používání určitých typů vozidel na určitých částech své silniční sítě.
Článek 3
Definice
Výhradně pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„vozidlem“ jakékoli motorové vozidlo nebo jeho přípojné vozidlo nebo návěs, které není kolejovým vozidlem;
2)
„motorovým vozidlem“ jakékoli motorem poháněné vozidlo na kolech, které se pohybuje vlastními prostředky, s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 25 km/h;
3)
„přípojným vozidlem“ jakékoli vozidlo na kolech bez vlastního pohonu, které je konstruováno a vyrobeno tak, aby bylo taženo motorovým vozidlem;
4)
„návěsem“ jakékoli přípojné vozidlo určené ke spřažení s motorovým vozidlem tak, že jeho část spočívá na motorovém vozidle, přičemž podstatná část jeho hmotnosti a hmotnost jeho nákladu je nesena motorovým vozidlem;
5)
„nákladem“ veškeré zboží, které bývá obvykle umístěno v části nebo na části vozidla určené k přepravě nákladu a které není trvale připevněno k vozidlu, včetně předmětů v prostředcích pro přepravu nákladu, jako jsou skříně, výměnné nástavby nebo kontejnery na vozidlech;
6)
„užitkovým vozidlem“ motorové vozidlo a jeho přípojné vozidlo či návěs, jež je používáno zejména k nákladní dopravě nebo přepravě osob pro obchodní účely, například na cizí účet a za úplatu nebo na vlastní účet, nebo pro jiné profesionální účely;
7)
„vozidlem registrovaným v členském státě“ vozidlo, které je registrováno nebo uvedeno do provozu v členském státě;
8)
„držitelem osvědčení o registraci“ právnická nebo fyzická osoba, na jejíž jméno je vozidlo registrováno;
9)
„podnikem“ podnik definovaný v čl. 2 bodu 4 nařízení (ES) č. 1071/2009;
10)
„silniční technickou kontrolou“ neočekávaná kontrola technické způsobilosti užitkového vozidla prováděná příslušnými orgány členského státu nebo pod jejich přímým dozorem;
11)
„veřejnou pozemní komunikací“ pozemní komunikace určená k užití veřejností, jako jsou místní, regionální nebo státní komunikace, silnice, rychlostní silnice nebo dálnice;
12)
„technickou prohlídkou“ kontrola v souladu s čl. 3 bodem 9 směrnice 2014/45/EU;
13)
„osvědčením o technické způsobilosti“ protokol o technické prohlídce vydaný příslušným orgánem nebo stanicí technické kontroly obsahující výsledek technické prohlídky;
14)
„příslušným orgánem“ orgán nebo veřejnoprávní subjekt pověřený členským státem a odpovědný za správu systému silničních technických kontrol, případně i za provádění silničních technických kontrol;
15)
„kontrolorem“ osoba, které členský stát nebo jeho příslušný orgán udělil oprávnění k provádění prvotních nebo podrobnějších silničních technických kontrol;
16)
„nedostatky“ technické závady a jiné neshody zjištěné při silniční technické kontrole;
17)
„koordinovanou silniční kontrolou“ silniční technická kontrola prováděná společně příslušnými orgány dvou nebo více členských států;
18)
„provozovatelem“ fyzická nebo právnická osoba, která provozuje vozidlo a je současně jeho vlastníkem nebo která je vlastníkem vozidla zmocněna k jeho provozování;
19)
„mobilní kontrolní jednotkou“ přenosný systém zkušebních zařízení nutných k provádění podrobnějších silničních technických kontrol kontrolory, kteří jsou způsobilí provádět podrobnější silniční kontroly;
20)
„určeným zařízením provádějícím silniční kontroly“ stanovené místo k provádění prvotních nebo podrobnějších silničních technických kontrol, které může být vybaveno také trvale nainstalovaným zkušebním zařízením.
KAPITOLA II
SYSTÉM SILNIČNÍCH TECHNICKÝCH KONTROL A OBECNÉ POVINNOSTI
Článek 4
Systém silničních kontrol
Systém silničních technických kontrol zahrnuje prvotní silniční technickou kontrolu podle čl. 10 odst. 1 a podrobnější silniční technickou kontrolu podle čl. 10 odst. 2.
Článek 5
Procentuální podíl kontrolovaných vozidel
1. Celkový počet prvotních silničních technických kontrol v Unii, které se každý kalendářní rok provádějí v případě vozidel uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. a), b) a c), odpovídá nejméně 5 % celkového počtu těchto vozidel registrovaných v členských státech.
2. Každý členský stát vyvine úsilí k provádění patřičného množství prvotních silničních technických kontrol, které by bylo úměrné celkovému počtu uvedených vozidel, jež jsou na jeho území registrována.
3. Informace o kontrolovaných vozidlech se sdělí v souladu s čl. 20 odst. 1 Komisi.
Článek 6
Systém hodnocení rizika
Pokud jde o vozidla uvedená v čl. 2 odst. 1 písm. a), b) a c), členské státy zajistí, aby informace o počtu a závažnosti nedostatků podle přílohy II a případně podle přílohy III, jež byly zjištěny u vozidel provozovaných jednotlivými podniky, byly zanášeny do systému hodnocení rizika zavedeného podle článku 9 směrnice 2006/22/ES. K přiřazení určitého rizikového profilu určitému podniku mohou členské státy používat kritéria uvedená v příloze I. Tyto informace se použijí pro účely důkladnějších a častějších kontrol dopravců s vyšším stupněm rizika. Systém hodnocení rizika provozují příslušné orgány členských států.
Za účelem uplatňování prvního pododstavce používá členský stát, kde je vozidlo registrováno, informace, jež získal od jiných členských států podle čl. 18 odst. 1.
Členské státy mohou povolit provádění dalších nepovinných technických prohlídek. K informacím o dodržování požadavků na technickou způsobilost vozidla získaným na základě nepovinných prohlídek je možné přihlédnout za účelem zlepšení rizikového profilu podniku.
Článek 7
Povinnosti
1. Členské státy vyžadují, aby bylo ve vozidle uchováváno osvědčení o technické způsobilosti vozidla vystavené na základě poslední absolvované pravidelné technické prohlídky nebo jeho kopie nebo v případě elektronického osvědčení o technické způsobilosti vozidla potvrzený nebo originální výtisk tohoto osvědčení a protokol o poslední absolvované silniční technické kontrole, jsou-li k dispozici. Členské státy mohou svým orgánům umožnit, aby akceptovaly elektronické doklady o těchto kontrolách, jsou-li takové informace k dispozici.
2. Členské státy vyžadují, aby podniky provozující vozidlo, které je předmětem silniční technické kontroly, i řidiči tohoto vozidla spolupracovali s kontrolory a pro účely kontroly jim poskytli přístup k vozidlu i jeho částem a k veškeré relevantní dokumentaci.
3. Členské státy zajistí, aby byla definována odpovědnost podniku za udržování vozidla ve stavu bezpečném a způsobilém k provozu po pozemních komunikacích, aniž je tím dotčena odpovědnost řidiče těchto vozidel.
Článek 8
Kontroloři
1. Při výběru vozidla pro silniční technickou kontrolu a při provádění této kontroly se kontroloři zdrží jakékoli diskriminace na základě státní příslušnosti řidiče nebo země registrace nebo uvedení vozidla do provozu.
2. Při provádění silniční technické kontroly nesmí být kontrolor v žádném střetu zájmů, který by mohl mít jakýkoli vliv na nestrannost a objektivitu jeho rozhodnutí.
3. Odměna kontrolorů nesmí být v přímém vztahu k výsledku prvotní nebo podrobnějších silničních technických kontrol.
4. Podrobnější silniční technickou kontrolu provádějí kontroloři, kteří splňují minimální požadavky na způsobilost a odbornou přípravu uvedené v článku 13 a příloze IV směrnice 2014/45/EU. Členské státy mohou stanovit, že tyto požadavky nebo rovnocenné požadavky schválené příslušným orgánem mají splňovat kontroloři, kteří provádějí kontroly v určených zařízeních provádějících silniční kontroly nebo v rámci mobilní kontrolní jednotky.
KAPITOLA III
POSTUPY KONTROLY
Článek 9
Výběr vozidel pro prvotní silniční technickou kontrolu
Při určování vozidel, která mají být podrobena prvotní silniční technické kontrole, mohou kontroloři přednostně vybírat vozidla, která jsou provozována podniky s vysokým rizikovým profilem podle směrnice 2006/22/ES. Vozidla mohou být vybrána ke kontrole rovněž namátkově nebo na základě podezření, že dané vozidlo představuje riziko pro bezpečnost silničního provozu nebo pro životní prostředí.
Článek 10
Obsah a metody silničních technických kontrol
1. Členské státy zajistí, aby byla u vozidel vybraných k silniční kontrole podle článku 9 provedena prvotní silniční technická kontrola.
Při každé prvotní silniční technické kontrole vozidla kontrolor:
a)
zkontroluje aktuální osvědčení o technické způsobilosti vozidla a protokol o silniční technické kontrole, jsou-li k dispozici, které jsou uchovávány ve vozidle, nebo doklady o nich v elektronické podobě v souladu s čl. 7 odst. 1;
b)
provede vizuální kontrolu technického stavu vozidla;
c)
může provést vizuální kontrolu zabezpečení nákladu vozidla v souladu s článkem 13;
d)
může provést technická prověření jakoukoli metodou, již považuje za vhodnou. Tato technická prověření se mohou provádět pro účely odůvodnění rozhodnutí o podrobení vozidla podrobnější silniční technické kontrole nebo pro účely odůvodnění žádosti, aby byly nedostatky neprodleně odstraněny v souladu s čl. 14 odst. 1.
Kontrolor ověří, zda byly odstraněny všechny nedostatky, uvedené v předchozím protokolu o silniční technické kontrole.
2. Podle výsledku prvotní kontroly kontrolor rozhodne, zda by vozidlo nebo jeho přípojné vozidlo měly být podrobeny podrobnější silniční kontrole.
3. Předmětem podrobnější silniční technické kontroly jsou ty z položek uvedených v příloze II, které jsou považovány za nezbytné a relevantní, zejména s ohledem na bezpečnost brzd, pneumatiky, kola, podvozek a obtěžování okolí, a doporučené metody pro prohlídku daných.
4. Pokud z osvědčení o technické způsobilosti vozidla nebo z protokolu o silniční kontrole vyplývá, že některá z položek uvedených v příloze II byla zkontrolována v průběhu předcházejících tří měsíců, kontrolor od kontroly této položky upustí, s výjimkou případů, kdy je tato kontrola odůvodněna zjevným nedostatkem.
Článek 11
Zařízení provádějící kontroly
1. Podrobnější silniční technická kontrola se provede za použití mobilní kontrolní jednotky nebo v určeném zařízení provádějícím silniční kontroly nebo ve stanici technické kontroly podle směrnice 2014/45/EU.
2. Má-li být podrobnější kontrola provedena ve stanici technické kontroly nebo v určeném zařízení provádějícím silniční kontroly, musí být provedena co nejdříve v jedné z nejbližších použitelných stanic nebo zařízení.
3. Mobilní kontrolní jednotky a určená zařízení provádějící silniční kontroly disponují vhodným vybavením pro provádění podrobnější silniční technické kontroly, mezi něž patří vybavení nezbytné k posouzení požadovaného stavu brzd a brzdného účinku, řízení, zavěšení náprav a obtěžování okolí vozidla. V případě, že mobilní kontrolní jednotky nebo určená zařízení provádějící silniční kontroly nedisponují zařízením požadovaným ke kontrole položky určené prvotní kontrolou, vozidlo je odesláno do stanice technické kontroly nebo zařízení, kde je možné podrobnou kontrolu této položky provést.
Článek 12
Posouzení nedostatků
1. U každé položky, která má být zkontrolována, stanoví příloha II seznam možných nedostatků a stupeň jejich závažnosti, který se bude používat při silničních technických kontrolách.
2. Nedostatky zjištěné během silniční technické kontroly vozidel se zařadí do jedné z těchto skupin:
a)
menší nedostatky, které nemají významný vliv na bezpečnost vozidla nebo na životní prostředí, a jiné menší neshody;
b)
závažné nedostatky, které mohou nepříznivě ovlivnit bezpečnost vozidla nebo mít dopad na životní prostředí nebo ohrozit bezpečnost ostatních účastníků silničního provozu, nebo jiné významnější neshody;
c)
nebezpečné nedostatky, které představují přímé a bezprostřední ohrožení bezpečnosti silničního provozu nebo mají dopad na životní prostředí.
3. Vozidlo vykazující nedostatky, které spadají do více než jedné skupiny nedostatků podle odstavce 2, se zařadí do skupiny odpovídající závažnějšímu nedostatku. Vozidlo vykazující více nedostatků v rámci týchž oblastí kontroly, jak jsou vymezeny v rozsahu technické silniční kontroly uvedeném v bodě 1 přílohy II, je možné zařadit do skupiny nedostatků o jeden stupeň závažnějších, pokud se má za to, že kombinovaný účinek těchto nedostatků má za následek vyšší riziko pro bezpečnost silničního provozu.
Článek 13
Kontrola zabezpečení nákladu
1. Během silniční kontroly může být vozidlo podrobeno kontrole zabezpečení nákladu v souladu s přílohou III, aby se zajistilo, že je náklad zabezpečen způsobem, jenž neznemožňuje bezpečné řízení ani nepředstavuje ohrožení života, zdraví, majetku či životního prostředí. Kontroly lze provádět za účelem ověření, že za všech druhů použití vozidla, včetně nouzových situací či rozjezdů do kopce:
-
náklad může změnit svou polohu vzhledem k ostatním částem nákladu, stěnám či plochám vozidla jen minimálně,
-
náklad nemůže opustit nákladní prostor nebo se dostat mimo ložnou plochu.
2. Aniž jsou dotčeny požadavky na dopravu určitých kategorií nákladu, například požadavky podle Evropské dohody o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) (13), může se zabezpečení nákladu a jeho kontrola provádět v souladu se zásadami a případně s normami vymezenými v příloze III oddíle I. Může se použít aktuální verze norem uvedená v příloze III oddíle I bodě 5.
3. Následná opatření podle článku 14 se mohou uplatnit i v případě závažných nebo nebezpečných nedostatků týkajících se zabezpečení nákladu.
4. Členské státy stanoví, aby zaměstnanci zapojení do kontrol zabezpečení nákladu byli k tomuto účelu odpovídajícím způsobem vyškoleni.
Článek 14
Následná opatření v případě závažných nebo nebezpečných nedostatků
1. Aniž je dotčen čl. 14 odst. 3, členské státy stanoví, že veškeré závažné či nebezpečné nedostatky odhalené při prvotní nebo podrobnější kontrole mají být odstraněny dříve, než se vozidlo bude moci opět používat na veřejných pozemních komunikacích.
2. Kontrolor může rozhodnout, že vozidlo má být podrobeno úplné technické prohlídce ve stanovené lhůtě, je-li registrováno v členském státě, kde byla provedena silniční technická kontrola. Je-li vozidlo registrováno v jiném členském státě, může příslušný orgán prostřednictvím kontaktních míst uvedených v článku 17 požádat příslušný orgán daného členského státu o provedení nové technické prohlídky tohoto vozidla podle postupu stanoveného v čl. 18 odst. 2. Jsou-li zjištěny závažné nebo nebezpečné nedostatky u vozidla registrovaného mimo Unii, mohou se členské státy rozhodnout, že informují příslušný orgán země, kde je vozidlo registrováno.
3. V případě jakýchkoli nedostatků, které vyžadují urychlené či okamžité odstranění, protože představují jakékoliv přímé a bezprostřední ohrožení bezpečnosti silničního provozu, dotčený členský stát nebo příslušný orgán stanoví, že je použití dotčeného vozidla omezeno nebo zakázáno, dokud tyto nedostatky nebudou odstraněny. Použití takového vozidla může být povoleno za účelem umožnění jeho přemístění do jedné z nejbližších opravárenských dílen, kde lze tyto nedostatky odstranit, za předpokladu, že dotčené nebezpečné nedostatky byly odstraněny do té míry, že umožňují jízdu vozidla do této opravárenské dílny a že není bezprostředně ohrožena bezpečnost posádky ani ostatních účastníků silničního provozu. Pokud jde o nedostatky, které nevyžadují okamžité odstranění, může dotčený členský stát nebo příslušný orgán rozhodnout, za jakých podmínek a v jakém přiměřeném časovém rozpětí může být vozidlo používáno, než budou nedostatky odstraněny.
Nelze-li vozidlo opravit do míry, jež umožňuje jeho dopravení do opravárenské dílny, může být vozidlo převezeno do dostupného místa, kde může být opraveno.
Článek 15
Poplatky za kontrolu
V případě, že byly na základě podrobnější kontroly zjištěny nedostatky, mohou členské státy požadovat zaplacení přiměřeného poplatku, který by měl souviset s náklady na provedení této kontroly.
Článek 16
Protokol o kontrole a databáze silničních technických kontrol
1. U každé provedené prvotní silniční technické kontroly jsou příslušnému orgánu sděleny následující informace:
a)
země registrace vozidla;
b)
kategorie vozidla;
c)
výsledek prvotní silniční technické kontroly.
2. Po dokončení podrobnější kontroly vypracuje kontrolor protokol podle přílohy IV. Členské státy zajistí, aby řidič vozidla obdržel jeden exemplář protokolu o kontrole.
3. Kontrolor sdělí příslušnému orgánu výsledky podrobnější silniční technické kontroly v přiměřené lhůtě po provedení této kontroly. Příslušný orgán tyto informace uchová v souladu s příslušnými právními předpisy na ochranu údajů nejméně po dobu 36 měsíců ode dne jejich obdržení.
KAPITOLA IV
SPOLUPRÁCE A VÝMĚNA INFORMACÍ
Článek 17
Určení kontaktního místa
1. Členské státy určí kontaktní místo, jež:
-
zajišťuje koordinaci s kontaktními místy určenými ostatními členskými státy, pokud jde o opatření přijatá podle článku 18,
-
předává Komisi informace podle článku 20,
-
zajišťuje případně veškerou další výměnu informací a podporu kontaktních míst jiných členských států.
2. Členské státy sdělí Komisi názvy a kontaktní údaje svých vnitrostátních kontaktních míst do 20. května 2015 a neprodleně ji informují o jakýchkoli změnách těchto údajů. Komise sestaví seznam všech vnitrostátních kontaktních míst a rozešle jej členským státům.
Článek 18
Spolupráce mezi členskými státy
1. Jsou-li u vozidla, které není registrováno v členském státě, kde byla provedena kontrola, zjištěny závažné nebo nebezpečné nedostatky nebo nedostatky, které vedou k omezení nebo zákazu používání vozidla, oznámí kontaktní místo výsledky této kontroly kontaktnímu místu členského státu, kde je vozidlo registrováno. Toto oznámení obsahuje údaje uvedené v protokolu o silniční kontrole podle přílohy IV a je pokud možno zasláno prostřednictvím vnitrostátního elektronického rejstříku uvedeného v článku 16 nařízení (ES) č. 1071/2009. Komise přijme podrobná pravidla týkající se postupů pro ohlašování vozidel se závažnými nebo nebezpečnými nedostatky kontaktnímu místu členského státu, kde je vozidlo registrováno, v souladu s přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
2. Jsou-li u vozidla zjištěny závažné nebo nebezpečné nedostatky, může kontaktní místo členského státu, v němž byla provedena kontrola vozidla, požádat prostřednictvím kontaktního místa příslušný orgán členského státu, v němž je vozidlo registrováno, aby přijal vhodná následná opatření, např. předal vozidlo k nové technické prohlídce, jak je stanoveno v článku 14.
Článek 19
Koordinované silniční technické kontroly
Členské státy provádějí každoročně pravidelné vzájemně koordinované akce silniční kontroly. Členské státy mohou tyto akce spojit s akcemi stanovenými v článku 5 směrnice 2006/22/ES.
Článek 20
Sdělování informací Komisi
1. Před 31. březnem 2021, a před 31. březnem každé dva roky poté, sdělí členské státy elektronickou cestou Komisi údaje týkající se vozidel zkontrolovaných na jejich území shromážděné za předchozí dva kalendářní roky. Tyto údaje musí obsahovat:
a)
počet zkontrolovaných vozidel;
b)
kategorii zkontrolovaných vozidel;
c)
zemi registrace každého zkontrolovaného vozidla;
d)
v případě podrobnějších kontrol kontrolované oblasti a nevyhovující položky v souladu s bodem 10 přílohy IV.
První zpráva musí zahrnovat období dvou let počínaje dnem 1. ledna 2019.
2. Komise přijme v souladu s přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2 podrobná pravidla týkající se formátu, v němž je třeba údaje podle odstavce 1 předávat elektronickou cestou. Do doby, než budou tato pravidla přijata, se použije standardní formulář pro podávání zpráv uvedený v příloze V.
Komise podá o shromážděných údajích zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
KAPITOLA V
AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI A PROVÁDĚCÍ AKTY
Článek 21
Akty v přenesené pravomoci
Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22 za účelem:
-
aktualizace čl. 2 odst. 1 a případně bodu 6 přílohy IV za účelem zohlednění změn kategorií vozidel, které vyplývají ze změn právních předpisů uvedených ve zmíněném článku, aniž je dotčena oblast působnosti této směrnice,
-
aktualizace přílohy II bodu 2 s ohledem na metody v případě dostupnosti účinnějších a účelnějších metod kontroly bez rozšíření seznamu kontrolovaných položek,
-
přizpůsobení přílohy II bodu 2 v návaznosti na pozitivní hodnocení uskutečněných nákladů a přínosů, s ohledem na seznam kontrolovaných položek, metody, důvody pro nevyhovění a posouzení nedostatků v případě změn povinných požadavků vztahujících se ke schvalování typu v právních předpisech Unie týkajících se bezpečnosti nebo životního prostředí.
Článek 22
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v tomto článku.
2. Přenesení pravomoci uvedené v článku 21 je svěřeno Komisi na dobu pěti let od 19. května 2014. Nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období vypracuje Komise zprávu o výkonu přenesení pravomoci. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 21 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku dnem následujícím po jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti žádného z již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 21 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 23
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro technickou způsobilost vozidel uvedený ve směrnici 2014/45/EU. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise navrhovaný prováděcí akt nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Podávání zpráv
1. Do 20. května 2016 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění této směrnice a jejích účincích. Tato zpráva bude obsahovat zejména analýzu účinku směrnice na zlepšení bezpečnosti silničního provozu a nákladů a přínosů případného začlenění kategorií N1 a O2 do působnosti směrnice.
2. Nejpozději dne 20. května 2022 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění této směrnice a jejích účincích, zejména pokud jde o účinnost a harmonizaci systémů hodnocení rizika, zvláště v definici vzájemně porovnatelného rizikového profilu jednotlivých dotčených podniků. Zpráva bude doplněna podrobným hodnocením dopadů, jež zanalyzuje náklady a přínosy v celé Unii. Hodnocení dopadů bude zpřístupněno Evropskému parlamentu a Radě alespoň šest měsíců před předložením jakéhokoli případného legislativního návrhu, který by do působnosti této směrnice začleňoval nové kategorie.
Článek 25
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná pro provádění těchto pravidel. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené, odrazující a nediskriminační.
Článek 26
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. května 2017. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
Členské státy použijí tyto předpisy od 20. května 2018.
Pokud jde o systém hodnocení rizik uvedený v článku 6 této směrnice, použijí tyto předpisy od 20. května 2019.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 27
Zrušení
Směrnice 2000/30/ES se zrušuje s účinkem ode dne 20. května 2018.
Článek 28
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 29
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 3. dubna 2014.
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2014/47/EÚ
z 3. apríla 2014
o cestnej technickej kontrole úžitkových vozidiel prevádzkovaných v Únii a o zrušení smernice 2000/30/ES
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 91,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
po porade s Výborom regiónov,
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
Komisia vo svojej bielej knihe z 28. marca 2011 s názvom „Plán jednotného európskeho dopravného priestoru - Vytvorenie konkurencieschopného dopravného systému efektívne využívajúceho zdroje“ stanovuje cieľ „nulovej vízie“, v rámci ktorého by Únia mala do roku 2050 znížiť počet smrteľných nehôd v cestnej doprave takmer na nulu. S ohľadom na dosiahnutie tohto cieľa sa očakáva, že technológia vozidiel vo veľkej miere prispeje k zvýšeniu bezpečnosti v cestnej doprave.
(2)
Komisia vo svojom oznámení s názvom „Smerom k európskemu priestoru bezpečnosti cestnej premávky: politické usmernenia pre bezpečnosť cestnej premávky na roky 2011 - 2020“ navrhla do roku 2020 ďalšie zníženie celkového počtu úmrtí na cestách Únie o polovicu, so začiatkom od roku 2010. S ohľadom na dosiahnutie tohto cieľa Komisia stanovila sedem strategických cieľov a určila opatrenia pre bezpečnejšie vozidlá, stratégie na zníženie počtu zranení a opatrenia na zvýšenie bezpečnosti zraniteľných účastníkov cestnej premávky, predovšetkým motocyklistov.
(3)
Kontrola technického stavu je súčasťou širšieho systému, ktorého cieľom je zabezpečiť, aby sa vozidlá počas používania udržiavali v bezpečnom a environmentálne prijateľnom stave. Uvedený systém by mal zahŕňať pravidelné kontroly technického stavu vozidiel a cestné technické kontroly vozidiel používaných na obchodné činnosti v cestnej doprave, ako aj ustanoviť postup evidencie vozidiel s cieľom umožniť zrušenie povolenia na používanie vozidla v cestnej premávke, ak vozidlo predstavuje bezprostredné ohrozenie bezpečnosti cestnej dopravy. Pravidelná kontrola by mala byť hlavným nástrojom na zabezpečenie dobrého technického stavu. Cestné technické kontroly úžitkových vozidiel by mali byť len doplnením pravidelných kontrol.
(4)
V rámci Únie bolo prijatých niekoľko technických noriem a požiadaviek v súvislosti s bezpečnosťou vozidiel a ich environmentálnymi charakteristikami. Prostredníctvom systému neočakávaných cestných technických kontrol je potrebné zabezpečiť, aby vozidlá zostali v dobrom technickom stave.
(5)
Cestné technické kontroly predstavujú kľúčový prvok na dosiahnutie nepretržitej vysokej úrovne technického stavu úžitkových vozidiel počas ich používania. Takéto kontroly neprispievajú len k bezpečnosti cestnej premávky a znižovaniu emisií pochádzajúcich z vozidiel, ale tiež pomáhajú zabraňovať nekalej súťaži v cestnej doprave z dôvodu uznávania rozdielnej úrovne kontrol medzi členskými štátmi.
(6)
Nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 (3) sa vytvoril európsky register podnikov cestnej dopravy (ERRU). ERRU umožňuje prepojenie vnútroštátnych elektronických registrov podnikov cestnej dopravy v celej Únii, a to v súlade s predpismi Únie o ochrane osobných údajov. Využívanie tohto systému, prevádzkovaného príslušným orgánom každého členského štátu, uľahčuje spoluprácu medzi členskými štátmi.
(7)
Táto smernica by sa mala vzťahovať na určité úžitkové vozidlá s konštrukčnou rýchlosťou presahujúcou 25 km/h zaradené do kategórií, ktoré sú vymedzené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2007/46/ES (4). To by však nemalo členským štátom brániť vo vykonávaní cestných technických kontrol vozidiel, na ktoré sa nevzťahuje táto smernica, alebo vykonávať kontrolu iných aspektov cestnej dopravy, predovšetkým tých, ktoré sa týkajú času vedenia vozidla a času odpočinku, alebo prepravy nebezpečného tovaru.
(8)
Kolesové traktory s maximálnou konštrukčnou rýchlosťou presahujúcou 40 km/h sa stále viac používajú ako náhrada nákladných vozidiel v rámci miestnej dopravy a na účely komerčnej cestnej nákladnej dopravy. Ich rizikový potenciál je porovnateľný s rizikovým potenciálom nákladných vozidiel, a preto by sa s vozidlami v uvedenej kategórii, ktoré sa používajú prevažne na verejných cestách, malo, pokiaľ ide o cestné technické kontroly, zaobchádzať rovnakým spôsobom ako s kategóriou nákladných vozidiel.
(9)
Zo správ o vykonávaní smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/30/ES (5) jasne vyplýva dôležitosť cestných technických kontrol. V období od 2009 do 2010 bolo zaznamenaných viac ako 350 000 vozidiel, ktoré boli podrobené cestným technickým kontrolám v celej Únii a ktoré boli v stave, ktorý si vyžadoval ich stiahnutie z prevádzky. Uvedené správy ukazujú aj veľmi významné rozdiely medzi výsledkami kontrol, ktoré boli vykonané v rozličných členských štátoch. V období od 2009 do 2010 sa miera odhalenia niektorých chýb pohybovala v rozmedzí od 2,1 % všetkých vozidiel kontrolovaných v jednom členskom štáte do 48,3 % v inom členskom štáte. Tieto správy nakoniec poukazujú na výrazné rozdiely v počte cestných technických kontrol vykonaných v jednotlivých členských štátoch. Aby bolo možné dosiahnuť vyváženejší prístup, členské štáty by sa mali zaviazať k tomu, že vykonajú primeraný počet kontrol, úmerný počtu úžitkových vozidiel, ktoré sú evidované a/alebo prevádzkované na ich území.
(10)
Dodávky, ako sú vozidlá kategórie N1, a ich prípojné vozidlá nepodliehajú na úrovni Únie tým istým požiadavkám na bezpečnosť cestnej premávky ako ťažké úžitkové vozidlá, napr. pokiaľ ide o požiadavky týkajúce sa času jazdy, odborné vzdelávanie vodičov z povolania alebo montáž zariadení obmedzujúcich rýchlosť. Hoci vozidlá kategórie N1 nepatria do rozsahu pôsobnosti tejto smernice, členské štáty by mali takéto vozidlá zohľadniť vo svojich všeobecných stratégiách bezpečnosti cestnej premávky a cestnej kontroly.
(11)
S cieľom zabrániť zbytočnému administratívnemu zaťaženiu a nákladom a zlepšiť účinnosť kontrol by príslušné vnútroštátne orgány mali mať možnosť prioritne vybrať vozidlá prevádzkované podnikmi, ktoré nespĺňajú štandardy bezpečnosti cestnej premávky a environmentálne štandardy, zatiaľ čo vozidlá prevádzkované zodpovednými prevádzkovateľmi dbajúcimi na bezpečnosť, ktorí vykonávajú riadnu údržbu, by mali za odmenu podliehať menšiemu počtu kontrol. Výber vozidiel na cestnú technickú kontrolu na základe rizikového profilu ich prevádzkovateľov by sa mohol preukázať ako užitočný nástroj s cieľom podrobnejšie a častejšie kontrolovať vysoko rizikové podniky.
(12)
Cestná technická kontrola by sa mala podporiť prostredníctvom využívania systému hodnotenia rizikovosti. V nariadení (ES) č. 1071/2009 sa od členských štátov vyžaduje, aby rozšírili systém hodnotenia rizikovosti ustanovený smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/22/ES (6) pokiaľ ide o vykonávanie pravidiel týkajúcich sa času jazdy a dôb odpočinku, aby sa vzťahoval na iné špecifikované oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, vrátane technického stavu úžitkových vozidiel. Informácie o počte a závažnosti chýb zistených vo vozidle by sa preto mali vkladať do systému hodnotenia rizikovosti ustanoveného podľa článku 9 smernice 2006/22/ES. Členské štáty by mali mať možnosť rozhodnúť o vhodných technických a administratívnych opatreniach na prevádzku systémov hodnotenia rizikovosti. Účinnosť a harmonizácia systému hodnotenia rizikovosti v rámci celej Únie by mala podliehať ďalšej analýze.
(13)
Držiteľ osvedčenia o evidencii a v relevantných prípadoch prevádzkovateľ vozidla by mali byť zodpovední za udržiavanie dobrého technického stavu vozidla.
(14)
Kontrolní technici by mali pri výkone cestnej technickej kontroly konať nezávisle a ich posudok stavu vozidla by nemal byť ovplyvnený konfliktami záujmov, a to ani pokiaľ ide o záujem ekonomického či osobného charakteru, ktorý by mohol mať akýkoľvek vplyv na nestrannosť a objektívnosť ich rozhodnutí, najmä s ohľadom na vodiča, prevádzkovateľa či držiteľa osvedčenia o evidencii. Medzi odmenou kontrolných technikov a výsledkami cestnej technickej kontroly by nemala existovať žiadna priama súvislosť. To by nemalo členskému štátu brániť, aby súkromným orgánom povolil vykonávať tak podrobnejšie cestné technické kontroly, ako aj opravy vozidiel, a to aj na tom istom vozidle.
(15)
Cestné technické kontroly by mali pozostávať z počiatočných kontrol a v prípade potreby aj z podrobnejších kontrol. V oboch prípadoch by sa mali kontroly zameriavať na relevantné časti a systémy vozidiel. S cieľom dosiahnuť harmonizáciu podrobnejších kontrol na úrovni Únie, by sa mali pre každý prvok kontroly zaviesť odporúčané metódy kontroly a príklady chýb, ako aj ich kategorizácia podľa ich závažnosti.
(16)
Z hľadiska bezpečnosti cestnej premávky má zásadný význam zabezpečenie nákladu. Náklad by mal byť preto zabezpečený tak, aby pri zrýchlení vozidla v premávke nevzniklo nebezpečenstvo. V záujme praktickej stránky by sa ako hraničná hodnota mala na základe európskych noriem používať tiaž vyplývajúca z takéhoto zrýchlenia. Pracovníci zapojení do kontrol primeraného zabezpečenia nákladu by mali byť náležite vyškolení.
(17)
Všetky strany zapojené do logistiky vrátane baličov, nakladačov, dopravných spoločností, prevádzkovateľov a vodičov sa podieľajú na zabezpečení toho, aby bol náklad riadne zabalený a naložený do vhodného vozidla.
(18)
Správy o cestnej technickej kontrole sa v niektorých členských štátoch vyhotovujú elektronickými prostriedkami. V takomto prípade by sa mala kópia takejto správy o kontrole poskytnúť vodičovi. Všetky údaje a informácie získané počas cestných technických kontrol by sa mali previesť do spoločnej databázy dotknutého členského štátu, aby bolo možné údaje ľahko spracovať a aby bolo možné prenos príslušných informácií vykonať bez akejkoľvek dodatočnej administratívnej záťaže.
(19)
V záujme zníženia administratívnej záťaže kontrolných orgánov by mali správy o počiatočných cestných technických kontrolách vrátane vozidiel zaevidovaných v tretích krajinách obsahovať len hlavné informácie o tom, že sa kontrola na konkrétnom vozidle uskutočnila a aký bol jej výsledok. Podrobná správa by sa mala vyžadovať len v prípade, že po počiatočnej kontrole sa uskutoční podrobnejšia kontrola.
(20)
Komisia by mala preskúmať možnosť spojenia vzoru správy uvedeného v prílohe IV tejto smernice s ostatnými správami.
(21)
Používanie mobilných kontrolných jednotiek znižuje časové zdržania a náklady prevádzkovateľov, pretože je možné vykonať podrobnejšie kontroly priamo na ceste. S cieľom vykonať podrobnejšie kontroly je možné využiť aj najbližšie možné stanice technickej kontroly a určené zariadenia cestnej kontroly.
(22)
Pracovníci vykonávajúci cestné technické kontroly by mali byť náležite vyškolení alebo kvalifikovaní, a to aj na účely efektívneho vykonávania vizuálnych kontrol. Kontrolní technici vykonávajúci podrobnejšie cestné technické kontroly by mali mať aspoň také isté schopnosti a mali by spĺňať také isté požiadavky ako tie osoby, ktoré vykonávajú kontrolu technického stavu v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/45/EÚ (7). Členské štáty by mali požadovať, aby kontrolní technici, ktorí vykonávajú kontroly v určených zariadeniach cestnej kontroly alebo používajú mobilné kontrolné jednotky, spĺňali tieto požiadavky alebo rovnocenné požiadavky schválené príslušným orgánom.
(23)
S cieľom znížiť náklady spojené s použitím technického zariadenia na podrobnejšiu cestnú technickú kontrolu by členské štáty mali mať možnosť, aby v prípade zistenia chýb požadovali uhradenie poplatku. Výška uvedeného poplatku by mala byť opodstatnená a primeraná.
(24)
Na dosiahnutie zosúladenejšieho systému cestných technických kontrol v celej Únii je kľúčovou podmienkou spolupráca a výmena najlepších postupov medzi členskými štátmi. V dôsledku toho je potrebné, aby členské štáty vždy, keď je to možné, užšie spolupracovali aj v rámci prevádzkových aktivít. Takáto spolupráca by mala zahŕňať pravidelné organizovanie koordinovaných cestných technických kontrol.
(25)
Aby bolo možné zabezpečiť účinnú výmenu informácií medzi členskými štátmi, každý členský štát by mal určiť jedno kontaktné miesto na styk s ostatnými dotknutými príslušnými orgánmi. V rámci uvedeného kontaktného miesta by sa mali tiež zostavovať príslušné štatistiky. Okrem toho by členské štáty mali mať možnosť na svojom území uplatňovať konzistentnú národnú stratégiu presadzovania týchto predpisov a môžu určiť orgán, ktorý bude koordinovať jej vykonávanie. Príslušné orgány v každom členskom štáte by mali stanoviť postupy, ktoré by vymedzovali lehoty a obsah informácií, ktoré sa majú odovzdávať.
(26)
Pri určovaní kontaktných miest by sa mali dodržiavať ustanovenia ústavy a z toho vyplývajúca úroveň právomocí.
(27)
Aby bolo možné monitorovať systém cestných technických kontrol realizovaný v Únii, členské štáty by mali Komisii do 31. marca 2021 a potom do 31. marca každé dva roky poskytovať výsledky vykonaných cestných technických kontrol. Komisia by mala Európskemu parlamentu a Rade poskytovať správu o získaných údajoch.
(28)
S cieľom minimalizovať časové straty podnikov a vodičov a zvýšiť celkovú efektívnosť cestných kontrol by sa malo nabádať na vykonávanie cestných technických kontrol, a to popri kontrolách dodržiavania právnych predpisov v sociálnej oblasti týkajúcich sa cestnej dopravy, najmä nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 (8), smernice 2006/22/ES a nariadenia Rady (EHS) č. 3821/85 (9).
(29)
Členské štáty by mali stanoviť pravidlá týkajúce sa sankcií uplatniteľných pri porušení ustanovení tejto smernice a zabezpečiť ich vykonávanie. Tieto sankcie by mali byť účinné, primerané, odrádzajúce a nediskriminačné. Členské štáty by mali predovšetkým zaviesť primerané opatrenia, ktorými sa bude riešiť situácia, keď vodič alebo prevádzkovateľ nespolupracuje s kontrolným technikom a keď neoprávnene prevádzkuje vozidlo vykazujúce nebezpečné chyby.
(30)
S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tejto smernice by sa mali Komisii udeliť vykonávacie právomoci. Uvedené vykonávacie právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (10).
(31)
Komisia by nemala prijímať vykonávacie akty týkajúce sa postupov oznamovania vozidiel s vážnymi alebo nebezpečnými chybami kontaktným miestam členských štátov evidencie, ako aj akty ustanovujúce formát údajov pre oznamovanie informácií o kontrolovaných vozidlách zhromaždených členských štátmi Komisii, ak výbor zriadený na základe tejto smernice nevydá žiadne stanovisko k návrhu vykonávacieho aktu, ktorý predložila Komisia.
(32)
S cieľom aktualizovať podľa potreby článok 2 ods. 1 a prílohu IV bod 6, bez toho, aby to malo vplyv na rozsah pôsobnosti tejto smernice, aktualizovať prílohu II bod 2, pokiaľ ide o metódy a upraviť prílohu II bod 2, pokiaľ ide o zoznam kontrolovaných položiek, metód kontroly a hodnotenie chýb by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(33)
Keďže cieľ tejto smernice, a to zvýšenie bezpečnosti cestnej premávky stanovením minimálnych spoločných požiadaviek a harmonizovaných pravidiel týkajúcich sa cestných technických kontrol vozidiel prevádzkovaných v Únii, nemožno uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale z dôvodov rozsahu tejto činnosti ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie uvedeného cieľa.
(34)
Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané Chartou základných práv Európskej únie, ako sa uvádza v článku 6 Zmluvy o Európskej únii.
(35)
Touto smernicou sa rozvíja existujúci systém cestných technických kontrol, aktualizujú sa technické požiadavky smernice 2000/30/ES a začleňujú sa predpisy uvedené v odporúčaní Komisie 2010/379/EÚ (11). Smernica 2000/30/ES by sa preto mala zrušiť,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
KAPITOLA I
PREDMET ÚPRAVY, VYMEDZENIE POJMOV A ROZSAH PÔSOBNOSTI
Článok 1
Predmet úpravy
V záujme zvýšenia bezpečnosti cestnej premávky a zlepšenia životného prostredia sa touto smernicou ustanovujú minimálne požiadavky na systém cestných technických kontrol úžitkových vozidiel prevádzkovaných na území členských štátov.
Článok 2
Rozsah pôsobnosti
1. Táto smernica sa vzťahuje na úžitkové vozidlá s konštrukčnou rýchlosťou presahujúcou 25 km/h zaradené do týchto kategórií, ktoré sú vymedzené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2003/37/ES (12) a smernici 2007/46/ES:
a)
motorové vozidlá projektované a konštruované najmä na prepravu osôb a ich batožiny s viac než ôsmimi miestami na sedenie okrem miesta na sedenie vodiča - kategórie vozidiel M2 a M3;
b)
motorové vozidlá projektované a konštruované najmä na prepravu tovaru s celkovou hmotnosťou presahujúcou 3,5 tony - kategórie vozidiel N2 a N3;
c)
prípojné vozidlá projektované a konštruované na prepravu tovaru alebo osôb, ako aj na ubytovanie osôb, s celkovou hmotnosťou presahujúcou 3,5 tony - kategórie vozidiel O3 a O4;
d)
kolesové traktory kategórie T5, ktoré sa väčšinou používajú na cestách na účely komerčnej cestnej nákladnej dopravy a ktorých maximálna konštrukčná rýchlosť presahuje 40 km/h.
2. Táto smernica nemá vplyv na právo členských štátov vykonávať cestné technické kontroly vozidiel, na ktoré sa nevzťahuje táto smernica, ako sú ľahké úžitkové vozidlá kategórie N1 s maximálnou hmotnosťou nepresahujúcou 3,5 tony, a kontrolovať iné aspekty cestnej dopravy a bezpečnosti cestnej premávky alebo vykonávať kontroly mimo verejných ciest. Žiadne ustanovenie tejto smernice nebráni členskému štátu, aby obmedzil používanie konkrétneho typu vozidla na určitých častiach svojej cestnej siete z dôvodu bezpečnosti cestnej premávky.
Článok 3
Vymedzenie pojmov
Výhradne na účely tejto smernice sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:
1.
„vozidlo“ je akékoľvek nekoľajové motorové vozidlo alebo jeho prípojné vozidlo;
2.
„motorové vozidlo“ je akékoľvek motorové vozidlo na kolesách, ktoré sa pohybuje vlastnými prostriedkami, s najvyššou konštrukčnou rýchlosťou presahujúcou 25 km/h;
3.
„prípojné vozidlo“ je akékoľvek vozidlo bez vlastného pohonu na kolesách, ktoré je projektované a vyrobené tak, aby ho mohlo ťahať motorové vozidlo;
4.
„náves“ je akékoľvek prípojné vozidlo navrhnuté tak, aby bolo pripojené k motorovému vozidlu takým spôsobom, že jeho časť spočíva na motorovom vozidle a podstatnú časť jeho hmotnosti a hmotnosti jeho nákladu nesie motorové vozidlo;
5.
„náklad“ je všetok tovar, ktorý by sa zvyčajne uložil vo vozidle alebo na časť vozidla projektovaného niesť záťaž a ktorý nie je trvalo pripevnený k tomuto vozidlu, vrátane predmetov umiestnených v nosičoch nákladov, ako sú debny, výmenné nadstavby alebo kontajnery na vozidlách;
6.
„úžitkové vozidlo“ je motorové vozidlo a jeho prípojné vozidlo alebo náves, ktoré sa používajú najmä na prepravu tovaru alebo cestujúcich na komerčné účely, ako napríklad preprava za poplatok alebo úhradu alebo doprava pre vlastné potreby, alebo na iné podnikateľské účely;
7.
„vozidlo evidované v členskom štáte“ je vozidlo, ktoré je evidované alebo uvedené do prevádzky v členskom štáte;
8.
„držiteľ osvedčenia o evidencii“ je právnická alebo fyzická osoba, na ktorej meno je vozidlo evidované;
9.
„podnik“ je podnik v zmysle článku 2 bodu 4 nariadenia (ES) č. 1071/2009;
10.
„cestná technická kontrola“ je neočakávaná technická kontrola stavu úžitkových vozidiel, ktorú uskutočňujú príslušné orgány členského štátu alebo ktorá sa uskutočňuje pod ich priamym dohľadom;
11.
„verejná cesta“ je cesta využívaná na všeobecný verejný prospech, ako napr. miestna, regionálna alebo štátna cesta, cesta prvej triedy, rýchlostná cesta alebo diaľnica;
12.
„kontrola technického stavu“ je kontrola v súlade s článkom 3 bodom 9 smernice 2014/45/EÚ;
13.
„protokol o kontrole technického stavu“ je správa o kontrole technického stavu, ktorú vydal príslušný orgán alebo stanica technickej kontroly a ktorá obsahuje výsledky kontroly technického stavu;
14.
„príslušný orgán“ je orgán alebo verejný orgán, ktorý je poverený členským štátom a zodpovedá za riadenie systému cestných technických kontrol a prípadne aj za vykonávanie takýchto kontrol;
15.
„kontrolný technik“ je osoba oprávnená členským štátom alebo jeho príslušným orgánom na vykonávanie počiatočných a/alebo podrobnejších cestných technických kontrol;
16.
„chyby“ sú technické poruchy a iné prípady nesúladu zistené počas cestnej technickej kontroly;
17.
„koordinovaná cestná kontrola“ je cestná technická kontrola, ktorú spoločne vykonávajú príslušné orgány dvoch alebo viacerých členských štátov;
18.
„prevádzkovateľ“ je fyzická alebo právnická osoba, ktorá prevádzkuje vozidlo a je zároveň jeho vlastníkom alebo ktorej dal vlastník vozidla oprávnenie toto vozidlo prevádzkovať;
19.
„mobilná kontrolná jednotka“ je prenosný systém kontrolného vybavenia potrebného na vykonávanie podrobnejších cestných technických kontrol, v rámci ktorého pracujú kontrolní technici spôsobilí na vykonávanie podrobnejších cestných technických kontrol;
20.
„určené zariadenie cestnej kontroly“ je oblasť určená na vykonávanie počiatočných a/alebo podrobnejších cestných technických kontrol, ktorá môže byť takisto vybavená trvalo nainštalovaným kontrolným vybavením.
KAPITOLA II
SYSTÉM CESTNEJ TECHNICKEJ KONTROLY A VŠEOBECNÉ POVINNOSTI
Článok 4
Systém cestnej kontroly
Systém cestnej technickej kontroly pozostáva z počiatočných cestných technických kontrol podľa článku 10 ods. 1 a podrobnejších cestných technických kontrol podľa článku 10 ods. 2.
Článok 5
Percentuálny podiel kontrolovaných vozidiel
1. Pokiaľ ide o vozidlá uvedené v článku 2 ods. 1 písm. a), b) a c), celkový počet počiatočných cestných technických kontrol v Únii v každom kalendárnom roku zodpovedá minimálne 5 % celkového počtu týchto vozidiel, ktoré sú evidované v danom členskom štáte.
2. Každý členský štát vynakladá úsilie na to, aby vykonal primeraný počet počiatočných cestných technických kontrol, ktorý je úmerný k celkovému počtu takýchto vozidiel evidovaných na jeho území.
3. Informácie o kontrolovaných vozidlách sa oznamujú Komisii v súlade s článkom 20 ods. 1.
Článok 6
Systém hodnotenia rizikovosti
Pokiaľ ide o vozidlá podľa článku 2 ods. 1 písm. a), b) a c), členské štáty zabezpečia, aby sa informácie o počte a závažnosti chýb stanovených v prílohe II a prípadne v prílohe III zistených na vozidlách, ktoré prevádzkujú jednotlivé podniky, vkladali do systému hodnotenia rizikovosti ustanoveného podľa článku 9 smernice 2006/22/ES. Na určenie rizikového profilu podniku môžu členské štáty použiť kritériá stanovené v prílohe I. Uvedené informácie sa použijú na to, aby sa podniky s vysokým stupňom rizikovosti kontrolovali podrobnejšie a častejšie. Systém hodnotenia rizikovosti prevádzkujú príslušné orgány členských štátov.
Na účely vykonania prvého pododseku členský štát, v ktorom je vozidlo evidované, použije informácie získané od iných členských štátov podľa článku 18 ods. 1.
Členské štáty môžu povoliť dodatočné dobrovoľné kontroly technického stavu. V záujme zlepšenia rizikového profilu podniku sa môžu zohľadniť informácie o dodržiavaní požiadaviek na technický stav vozidla získané z dobrovoľných kontrol.
Článok 7
Povinnosti
1. Členské štáty vyžadujú, aby sa protokol o kontrole technického stavu, ktorý zodpovedá poslednej pravidelnej kontrole technického stavu, alebo jeho kópia, alebo v prípade elektronických protokolov o kontrole technického stavu overená kópia alebo originál uvedeného protokolu a správa o poslednej cestnej technickej kontrole, ak je k dispozícii, nachádzali na palube vozidla. Členské štáty môžu svojim orgánom povoliť, aby uznávali elektronický dôkaz o takýchto kontrolách v prípade, že takéto informácie sú dostupné.
2. Členské štáty vyžadujú, aby podniky a vodiči vozidla, ktoré je predmetom cestnej technickej kontroly, spolupracovali s kontrolnými technikmi a poskytovali prístup k vozidlu, jeho častiam a všetkým príslušným dokumentom na účely vykonania kontroly.
3. Členské štáty zabezpečia, aby sa určili povinnosti, ktoré nesú podniky v súvislosti s udržiavaním ich vozidiel v bezpečnom a dobrom technickom stave bez toho, aby sa to dotklo povinností vodičov uvedených vozidiel.
Článok 8
Kontrolní technici
1. Kontrolní technici sa pri výbere vozidiel, ktoré majú byť predmetom cestnej technickej kontroly, a počas vykonávania cestnej technickej kontroly musia zdržať akejkoľvek diskriminácie z dôvodu štátnej príslušnosti vodiča alebo krajiny evidencie alebo uvedenia vozidla do prevádzky.
2. Pri vykonávaní cestnej technickej kontroly kontrolný technik nesmie podliehať žiadnemu konfliktu záujmov, ktoré by mohli mať vplyv na nestrannosť a objektivitu jeho rozhodnutia.
3. Odmena kontrolných technikov nesmie priamo súvisieť s výsledkami počiatočných alebo podrobnejších cestných technických kontrol.
4. Podrobnejšie cestné technické kontroly vykonávajú kontrolní technici, ktorí spĺňajú minimálne požiadavky na spôsobilosť a odborné vzdelanie, ktoré sú ustanovené v článku 13 a v prílohe IV k smernici 2014/45/EÚ. Členské štáty môžu ustanoviť, že kontrolní technici, ktorí vykonávajú kontroly v určených zariadeniach cestnej kontroly alebo používajú mobilné kontrolné jednotky, musia spĺňať uvedené požiadavky alebo rovnocenné požiadavky, ktoré schválil príslušný orgán.
KAPITOLA III
POSTUPY PRI KONTROLE
Článok 9
Výber vozidiel na počiatočnú cestnú technickú kontrolu
Pri určovaní vozidiel, ktoré sa majú podrobiť počiatočnej cestnej technickej kontrole, sa kontrolní technici môžu v prvom rade zamerať na vozidlá, ktoré prevádzkujú podniky s vysoko rizikovým profilom podľa smernice 2006/22/ES. Vozidlá je takisto možné vybrať na účely vykonania kontroly náhodne alebo vtedy, keď existuje podozrenie, že vozidlo ohrozuje bezpečnosť cestnej premávky alebo životné prostredie.
Článok 10
Obsah a metódy cestných technických kontrol
1. Členské štáty zabezpečia, aby sa vozidlá vybrané v súlade s článkom 9 podrobili počiatočnej cestnej technickej kontrole.
Kontrolný technik pri každej počiatočnej cestnej technickej kontrole vozidla:
a)
kontroluje posledný protokol o kontrole technického stavu a správu o cestnej technickej kontrole, ktoré, ak sú k dispozícii, sa nachádzajú vo vozidle, alebo elektronický dôkaz o nich v súlade s článkom 7 ods. 1;
b)
vykonáva vizuálne hodnotenie technického stavu vozidla;
c)
môže vykonať vizuálne hodnotenie zabezpečenia nákladu vozidla v súlade s článkom 13;
d)
môže vykonávať technické kontroly akoukoľvek metódou, ktorú považuje za vhodnú. Takéto technické kontroly sa môžu vykonávať len s cieľom opodstatniť rozhodnutie o podrobení vozidla podrobnejšej cestnej technickej kontrole alebo s cieľom žiadať o bezodkladné odstránenie chýb v súlade s článkom 14 ods. 1.
Kontrolný technik preverí, či akékoľvek chyby uvedené v správe o predchádzajúcej cestnej technickej kontrole boli odstránené.
2. Kontrolný technik na základe výsledku počiatočnej kontroly rozhodne o tom, či sa má vozidlo alebo jeho prípojné vozidlo podrobiť podrobnejšej cestnej kontrole.
3. Podrobnejšia cestná technická kontrola zahŕňa položky uvedené na zozname v prílohe II, ktoré sú považované za nutné a relevantné, pričom sa do úvahy berie najmä bezpečnosť bŕzd, pneumatík, kolies, podvozku a zaťaženie životného prostredia, ako aj odporúčané metódy, ktoré sa uplatňujú pri testovaní týchto položiek.
4. Ak je v protokole o kontrole technického stavu alebo v správe o cestnej kontrole uvedené, že sa počas predchádzajúcich troch mesiacov vykonala kontrola jednej z položiek, ktoré sú uvedené v prílohe II, kontrolný technik uvedenú položku skontroluje len, ak je takáto kontrola odôvodnená na základe existencie zjavnej chyby.
Článok 11
Kontrolné zariadenia
1. Podrobnejšia cestná technická kontrola sa vykoná prostredníctvom mobilnej kontrolnej jednotky, určených zariadení cestnej kontroly alebo v stanici technickej kontroly podľa smernice 2014/45/EÚ.
2. Ak sa má vykonať podrobnejšia kontrola v stanici technickej kontroly alebo v určenom zariadení cestnej kontroly, vykoná sa čo najskôr v niektorom z najbližších možných staníc alebo zariadení.
3. Mobilné kontrolné jednotky a určené zariadenia cestnej kontroly musia byť vybavené vhodným zariadením na vykonanie podrobnejšej cestnej technickej kontroly, ku ktorému patria zariadenia potrebné na vyhodnotenie stavu a účinnosti bŕzd, riadenia a zavesenia vozidla a zaťaženia životného prostredia podľa potreby. V prípade, že mobilné kontrolné jednotky alebo cestné kontrolné zariadenia nedisponujú zariadením potrebným na kontrolu položky zistenej pri počiatočnej kontrole, vozidlo sa presmeruje do stanice technickej kontroly alebo zariadenia, v ktorom sa môže vykonať dôkladná kontrola tejto položky.
Článok 12
Hodnotenie chýb
1. Pri každej kontrolovanej položke poskytuje príloha II zoznam možných chýb a úroveň ich závažnosti, ktorý sa používa počas cestnej technickej kontroly.
2. Chyby zistené počas cestných technických kontrol vozidiel sa zaradia do jednej z týchto skupín:
a)
ľahké chyby, ktoré nemajú výrazný vplyv na bezpečnosť vozidla ani na životné prostredie, ako aj iné menej významné prípady nesúladu;
b)
vážne chyby, ktoré môžu ovplyvniť bezpečnosť vozidla alebo životné prostredie alebo ohroziť iných účastníkov cestnej premávky, ako aj iné významnejšie prípady nesúladu;
c)
nebezpečné chyby, ktoré predstavujú priame a bezprostredné riziko pre bezpečnosť cestnej premávky alebo majú vplyv na životné prostredie.
3. Vozidlo, na ktorom sa zistia chyby patriace do viac než jednej skupiny chýb podľa odseku 2, sa zaradí do skupiny, ktorá zodpovedá závažnejšej chybe. Vozidlo, na ktorom sa zistí viacero chýb v rámci rovnakých oblastí kontroly podľa vymedzenia rozsahu cestnej technickej kontroly uvedeného v prílohe II bode 1, možno zaradiť do najbližšej skupiny najzávažnejších chýb v prípade, že sa vychádza z toho, že kombinovaný účinok týchto chýb vyúsťuje do vyššieho ohrozenia bezpečnosti cestnej premávky.
Článok 13
Kontrola zabezpečenia nákladu
1. Počas cestnej kontroly môže byť vozidlo podrobené kontrole zabezpečenia jeho nákladu podľa prílohy III, aby sa zaistilo, že náklad je zabezpečený tak, že neznemožňuje bezpečné vedenie vozidla ani neohrozuje život, zdravie, majetok alebo životné prostredie. Kontroly sa môžu vykonať s cieľom overiť, že v priebehu všetkých druhov prevádzky vozidla vrátane núdzových situácií alebo rozbiehania v kopci:
-
náklad môže iba minimálne zmeniť svoju vzájomnú polohu alebo polohu vo vzťahu k stenám alebo podlahovým plochám vozidla a
-
náklad nemôže opustiť úložný priestor alebo sa pohybovať mimo nakladacieho priestoru.
2. Bez toho, aby boli dotknuté požiadavky uplatniteľné na prepravu určitých kategórií tovaru, ako napríklad tovaru, na ktorý sa vzťahuje Európska dohoda o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR) (13), zabezpečenie nákladu a kontroly zabezpečenia nákladu sa môžu vykonávať v súlade so zásadami, prípadne normami ustanovenými v prílohe III oddiele I. Môže sa použiť najnovšia verzia noriem ustanovených v prílohe III oddiele I bode 5.
3. Následné postupy uvedené v článku 14 sa môžu uplatňovať aj v prípade vážnych alebo nebezpečných chýb, ktoré sa týkajú zabezpečenia nákladu.
4. Členské štáty zabezpečujú, aby pracovníci zapojení do kontrol zabezpečenia nákladu boli na tento účel riadne vyškolení.
Článok 14
Následné opatrenia v prípade vážnych alebo nebezpečných chýb
1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 14 ods. 3, členské štáty ustanovia, že každá vážna alebo nebezpečná chyba zistená počas počiatočnej alebo podrobnejšej kontroly sa má odstrániť skôr, než bude vozidlo ďalej používané na verejných cestách.
2. Kontrolný technik môže rozhodnúť o tom, že vozidlo sa má podrobiť úplnej kontrole technického stavu v určenej lehote, ak je evidované v členskom štáte, v ktorom sa vykonala cestná technická kontrola. Ak je vozidlo evidované v inom členskom štáte, príslušný orgán môže príslušný orgán uvedeného iného členského štátu prostredníctvom kontaktných miest podľa článku 17 požiadať o vykonanie novej kontroly technického stavu vozidla podľa postupu, ktorý je ustanovený v článku 18 ods. 2. Ak je vozidlo, ktoré vykazuje vážne alebo nebezpečné chyby, evidované mimo Únie, členské štáty môžu rozhodnúť o informovaní príslušného orgánu krajiny, v ktorej je vozidlo evidované.
3. V prípade akýchkoľvek chýb, ktoré si na základe priameho a bezprostredného ohrozenia bezpečnosti cestnej premávky vyžadujú rýchle alebo okamžité odstránenie, dotknutý členský štát alebo príslušný orgán obmedzí alebo zakáže používanie dotknutého vozidla, pokiaľ sa uvedené chyby neodstránia. Používanie takéhoto vozidla sa môže povoliť, aby sa mu umožnilo dostať sa k niektorému najbližšiemu servisu, v ktorom je možné uvedené chyby odstrániť, a to pod podmienkou, že dotknuté nebezpečné chyby boli odstránené takým spôsobom, ktorý mu umožňuje dôjsť do uvedeného servisu, a pod podmienkou, že neexistuje bezprostredné ohrozenie posádky vozidla ani iných účastníkov cestnej premávky. V prípade chýb, ktoré si nevyžadujú okamžitú opravu, môžu dotknuté členské štáty alebo príslušný orgán rozhodnúť, za akých podmienok a v akom časovom rozpätí sa môže vozidlo do odstránenia chýb používať.
Ak sa vozidlo nedá opraviť tak, aby mohlo dôjsť do daného servisu, môže sa dopraviť na dostupné miesto, kde ho možno opraviť.
Článok 15
Poplatky za kontroly
Ak sa po vykonaní podrobnejšej kontroly zistili chyby, členský štát môže požadovať uhradenie primeraného a náležitého poplatku, ktorý by mal mať súvis s nákladmi za vykonanie tejto kontroly.
Článok 16
Správa o kontrole a databázy cestných technických kontrol
1. V súvislosti s každou vykonanou počiatočnou cestnou technickou kontrolou sa príslušnému orgánu poskytujú tieto informácie:
a)
krajina evidencie vozidla;
b)
kategória vozidla;
c)
výsledok počiatočnej cestnej technickej kontroly.
2. Kontrolný technik po ukončení podrobnejšej kontroly vypracuje správu v súlade s prílohou IV. Členské štáty zabezpečia, aby sa vodičovi vozidla odovzdala kópia správy o kontrole.
3. Kontrolný technik oznámi príslušnému orgánu výsledky podrobnejšej cestnej technickej kontroly v primeranej lehote po jej vykonaní. Príslušný orgán uchováva uvedené informácie v súlade s platnými právnymi predpismi o ochrane údajov počas najmenej 36 mesiacov odo dňa ich doručenia.
KAPITOLA IV
SPOLUPRÁCA A VÝMENA INFORMÁCIÍ
Článok 17
Určenie kontaktného miesta
1. Členské štáty určia kontaktné miesto, ktoré:
-
zabezpečí koordináciu s kontaktnými miestami určenými inými členskými štátmi v súvislosti s opatreniami prijatými podľa článku 18;
-
odovzdá Komisii údaje podľa článku 20;
-
v prípade potreby zabezpečí akúkoľvek inú výmenu informácií a poskytovanie pomoci kontaktným miestam iných členských štátov.
2. Členské štáty poskytnú Komisii názvy a kontaktné údaje svojich vnútroštátnych kontaktných miest do 20. mája 2015 a bezodkladne ju informujú o akýchkoľvek zmenách týchto údajov. Komisia zostaví zoznam všetkých vnútroštátnych kontaktných miest a odovzdá ich členským štátom.
Článok 18
Spolupráca medzi členskými štátmi
1. V prípade, že sa na vozidle, ktoré nie je evidované v členskom štáte, v ktorom sa vykonáva kontrola, zistia vážne alebo nebezpečné chyby alebo chyby, ktoré vedú k obmedzeniu alebo zákazu používania daného vozidla, kontaktné miesto oznámi výsledky tejto kontroly kontaktnému miesto členského štátu, v ktorom je vozidlo evidované. Uvedené oznámenie obsahuje prvky správy o cestnej kontrole stanovené v prílohe IV a na jeho zaslanie sa podľa možnosti používajú vnútroštátne elektronické registre uvedené v článku 16 nariadenia (ES) č. 1071/2009. Komisia prijme podrobné predpisy týkajúce sa postupov oznamovania vozidiel s vážnymi alebo nebezpečnými chybami kontaktnému miestu členského štátu, v ktorom je vozidlo evidované, v súlade s postupom preskúmania podľa článku 23 ods. 2.
2. V prípade, že sa na vozidle zistia vážne alebo nebezpečné chyby, kontaktné miesto členského štátu, v ktorom sa vozidlo podrobilo kontrole, môže požiadať príslušný orgán členského štátu, v ktorom je vozidlo evidované, prostredníctvom kontaktného miesta tohto členského štátu, aby podnikol primerané následné opatrenie, ako napríklad podrobenie vozidla ďalšej kontrole technického stavu podľa článku 14.
Článok 19
Koordinované cestné technické kontroly
Členské štáty vykonávajú pravidelné ročné koordinované aktivity spojené s cestnou kontrolou. Členské štáty môžu kombinovať uvedené aktivity s aktivitami, ktoré sú stanovené v článku 5 smernice 2006/22/ES.
Článok 20
Oznamovanie informácií Komisii
1. Členské štáty oznámia Komisii elektronickými prostriedkami do 31. marca 2021 a potom do 31. marca každé dva roky zhromaždené údaje, ktoré sa týkajú predchádzajúcich dvoch kalendárnych rokov a vozidiel kontrolovaných na ich území. Uvedené údaje obsahujú:
a)
počet kontrolovaných vozidiel;
b)
kategóriu kontrolovaných vozidiel;
c)
krajinu, v ktorej je každé kontrolované vozidlo evidované;
d)
v prípade podrobnejších kontrol skontrolované oblasti a nevyhovujúce položky v súlade s prílohou IV bodom 10.
Prvá správa je za dvojročné obdobie so začiatkom od 1. januára 2019.
2. Komisia prijme v súlade s postupom preskúmania podľa článku 23 ods. 2 podrobné pravidlá týkajúce sa formátu, v ktorom sa majú údaje podľa odseku 1 oznamovať elektronickými prostriedkami. Do vypracovania takýchto pravidiel sa používa štandardný vykazovací formulár podľa prílohy V.
Komisia poskytuje správu o získaných údajoch Európskemu parlamentu a Rade.
KAPITOLA V
DELEGOVANÉ A VYKONÁVACIE AKTY
Článok 21
Delegované akty
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 22 prijímať delegované akty s cieľom:
-
náležitej aktualizácie článku 2 ods. 1 a bodu 6 prílohy IV, aby sa zohľadnili zmeny v kategóriách vozidiel, ktoré vyplývajú zo zmien právnych predpisov podľa uvedeného článku bez toho, aby to malo vplyv na rozsah pôsobnosti tejto smernice;
-
aktualizácie bodu 2 prílohy II, pokiaľ ide o efektívnejšie a účinnejšie metódy kontroly, ktoré sa stali dostupnými, a to bez rozšírenia zoznamu položiek, ktoré sa majú kontrolovať;
-
úpravy bodu 2 prílohy II v nadväznosti na kladné hodnotenie nákladov a prínosov, pokiaľ ide o zoznam kontrolovaných položiek, metód kontrol, príčin porúch a hodnotenie chýb v prípade zmien povinných požiadaviek na typové schválenie v právnych predpisoch Únie v oblasti bezpečnosti a ochrany životného prostredia.
Článok 22
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 21 sa Komisii udeľuje na obdobie piatich rokov od 19. mája 2014. Komisia vypracuje správu týkajúcu sa delegovania právomoci najneskôr deväť mesiacov pred uplynutím tohto päťročného obdobia. Delegovanie právomoci sa automaticky predlžuje na rovnako dlhé obdobia, pokiaľ Európsky parlament alebo Rada nevznesú voči takémuto predĺženiu námietku najneskôr tri mesiace pred koncom každého obdobia.
3. Delegovanie právomoci uvedené v článku 21 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 21 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote dvoch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.
Článok 23
Postup výboru
1. Komisii pomáha Výbor pre spôsobilosť na cestnú premávku uvedený v smernici 2014/45/EÚ. Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011. Ak výbor nevydá žiadne stanovisko, Komisia neprijme návrh vykonávacieho aktu a uplatňuje sa článok 5 ods. 4 tretí pododsek nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
KAPITOLA VI
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 24
Podávanie správ
1. Komisia do 20. mája 2016 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o vykonávaní a účinkoch tejto smernice. Správa sa bude v prvom rade zaoberať jej účinkami, čo sa týka zlepšenia bezpečnosti cestnej premávky a pomeru medzi nákladmi a prínosmi možného začlenenia kategórie vozidiel N1 a O2 do rozsahu pôsobnosti tejto smernice.
2. Komisia najneskôr do 20. mája 2022 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o uplatňovaní a účinkoch tejto smernice, najmä pokiaľ ide o účinnosť a harmonizáciu systémov hodnotenia rizikovosti, a to konkrétne vo vymedzení pojmu vzájomne porovnateľného profilu rizikovosti rôznych dotknutých podnikov. K uvedenej správe sa priloží podrobné posúdenie vplyvu, v ktorom sa analyzujú náklady a prínosy v rámci Únie. Posúdenie vplyvu sa Európskemu parlamentu a Rade sprístupní prinajmenšom šesť mesiacov pred každým prípadným predložením legislatívneho návrhu na začlenenie nových kategórií vozidiel patriacich do rozsahu pôsobnosti tejto smernice.
Článok 25
Sankcie
Členské štáty stanovia pravidlá týkajúce sa sankcií uplatniteľných na porušenia ustanovení tejto smernice a prijmú všetky opatrenia potrebné na zabezpečenie ich vykonávania. Uvedené sankcie musia byť účinné, primerané, odrádzajúce a nediskriminačné.
Článok 26
Transpozícia
1. Členské štáty prijmú a uverejnia najneskôr do 20. mája 2017 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
Tieto ustanovenia uplatňujú od 20. mája 2018.
Pokiaľ ide o systém hodnotenia rizikovosti uvedený v článku 6 tejto smernice, členské štáty uplatňujú príslušné ustanovenia od 20. mája 2019.
Členské štáty uvedú v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 27
Zrušenie
Smernica 2000/30/ES sa zrušuje s účinnosťou od 20. mája 2018.
Článok 28
Nadobudnutie účinnosti
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom nasledujúcim po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 29
Adresáti
Táto smernica je určená členským štátom.
V Bruseli 3. apríla 2014