SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/52/EU
ze dne 16. dubna 2014,
kterou se mění směrnice Rady 2011/92/EU o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU (4) harmonizovala zásady pro posuzování vlivů záměrů na životní prostředí zavedením minimálních požadavků (s ohledem na typ záměrů podléhajících posouzení, základní povinnosti oznamovatelů, obsah tohoto posouzení a účast příslušných orgánů a veřejnosti) a přispívá k vysoké úrovni ochrany životního prostředí a lidského zdraví. Členské státy mohou v souladu se Smlouvou o fungování Evropské unie stanovit přísnější ochranná opatření.
(2)
Sdělení Komise ze dne 30. dubna 2007 nazvané „Přezkum šestého akčního programu Společenství pro životní prostředí v polovině období“ a sdělení Komise ze dne 23. července 2009 o uplatňování a účinnosti směrnice Rady 85/337/EHS (5), která směrnici 2011/92/EU předcházela, zdůraznily nutnost zlepšení zásad posuzování vlivů záměrů na životní prostředí a přizpůsobení směrnice 85/337/EHS politickým, právním a technickým souvislostem, které prošly zásadním vývojem.
(3)
Je nezbytné změnit směrnici 2011/92/EU za účelem posílení kvality posuzování vlivů na životní prostředí, zajištění souladu postupů se zásadami inteligentní regulace a zvýšení soudržnosti a synergií s ostatními právními předpisy a politikami Unie, jakož i strategiemi a politikami vypracovanými členskými státy v oblastech spadajících do vnitrostátní pravomoci.
(4)
Dotčené členské státy mohou na základě rovného zastoupení zřídit společný orgán, který bude koordinovat a usnadňovat postupy posuzování přeshraničních záměrů a zejména vést konzultace v souladu s Úmluvou o posuzování vlivů na životní prostředí přesahujících hranice států ze dne 25. února 1991 (úmluva z Espoo).
(5)
Provádění požadavků uvedených ve směrnici 2011/92/EU mohou také usnadnit mechanismy stanovené nařízeními Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 347/2013 (6), (EU) č. 1315/2013 (7) a (EU) č. 1316/2013 (8), které souvisejí se záměry v oblasti infrastruktury spolufinancovanými Unií.
(6)
Směrnice 2011/92/EU by také měla být pozměněna takovým způsobem, aby zajišťovala lepší ochranu životního prostředí, účinnější využívání zdrojů a podporu udržitelného růstu v Unii. K tomuto účelu je nutné zjednodušit a harmonizovat postupy, které stanovuje.
(7)
V posledním desetiletí nabyly otázky životního prostředí, jako je účinné a udržitelné využívání zdrojů, ochrana biologické rozmanitosti, změna klimatu a riziko nehod a katastrof, v tvorbě politik na významu. Měly by se proto rovněž stát důležitou součástí postupů posuzování a rozhodování
(8)
Ve svém sdělení ze dne 20. září 2011 nazvaném „Plán pro Evropu účinněji využívající zdroje“ se Komise zavázala, že se v rámci revize směrnice 2011/92/EU bude zabývat i širšími otázkami účinného a udržitelného využívání zdrojů.
(9)
Ve sdělení Komise ze dne 22. září 2006 nazvaném „Tematická strategie pro ochranu půdy“ a v Plánu pro Evropu účinněji využívající zdroje je kladen důraz na udržitelné využívání půdy a potřebu řešit neustálé neudržitelné rozšiřování osídlených oblastí (zábor půdy). Rovněž závěrečný dokument konference OSN o udržitelném rozvoji, která se konala v Rio de Janeiru ve dnech 20.-22. června 2012, uznává hospodářský a společenský význam dobrého hospodaření s půdou a nutnost přijmout bezodkladná opatření, jimiž by bylo možno zvrátit degradaci půdy. Veřejné a soukromé záměry by proto měly zvažovat a omezit svůj vliv na půdu, zejména pokud jde o její zábor, ale i organickou hmotu, erozi, utužování a zakrývání; v tomto ohledu jsou rovněž významné celostátní, regionální a místní plány a politiky zaměřené na řádné využívání půdy.
(10)
Úmluva Organizace spojených národů o biologické rozmanitosti (dále jen „úmluva“), jíž je Unie smluvní stranou v souladu s rozhodnutím Rady 93/626/EHS (9), vyžaduje, pokud je to možné a vhodné, posouzení významných negativních vlivů záměrů na biologickou rozmanitost, která je definována v článku 2 úmluvy, s cílem tyto vlivy zamezit nebo minimalizovat. Toto předběžné posouzení těchto vlivů by mělo přispět k dosažení hlavního cíle, který přijala Evropská rada ve svých závěrech ze dne 25.-26. března 2010 a jímž je zastavení úbytku biologické rozmanitosti a degradace ekosystémových služeb do roku 2020 a jejich obnova všude tam, kde je to možné.
(11)
Opatření přijatá za účelem vyloučení, prevence, snížení a pokud možno vyrovnání významných negativních vlivů na životní prostředí, zejména na druhy a přírodní stanoviště, které jsou chráněny podle směrnice Rady 92/43/EHS (10) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (11), by měla pomoci zabránit zhoršení kvality životního prostředí a čistému úbytku biologické rozmanitosti, a to v souladu se závazky Unie v souvislosti s úmluvou a cíli a opatřeními strategie v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020 stanovenými se sdělení Komise ze dne 3. května 2011 nazvaném „Naše životní pojistka, náš přírodní kapitál: strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020“.
(12)
V zájmu zajištění vysoké úrovně ochrany mořského prostředí, zejména druhů a přírodních stanovišť, by postup posuzování vlivů na životní prostředí a zjišťovací řízení měly v případě záměrů v mořském prostředí zohledňovat vlastnosti těchto záměrů se zvláštním zřetelem na použité technologie, jako jsou například seismické průzkumy za použití aktivních sonarů. Za tímto účelem by plnění požadavků této směrnice mohly usnadnit rovněž požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/30/EU (12).
(13)
Změna klimatu bude i nadále poškozovat životní prostředí a ohrožovat hospodářský rozvoj. V tomto ohledu je vhodné posuzovat vliv záměrů na klima (například emise skleníkových plynů) a ohrožení záměrů v důsledku změny klimatu.
(14)
V návaznosti na sdělení Komise ze dne 23. února 2009 nazvané „Přístup Společenství v oblasti prevence přírodních katastrof a katastrof způsobených člověkem“ Rada ve svých závěrech ze dne 30. listopadu 2009 vyzvala Komisi, aby zajistila, že provádění, přezkum další rozvoj iniciativ Unie vezme v úvahu problematiku prevence rizika katastrof a jejich řešení, jakož i program akčního rámce OSN z Hyogo (2005-2015) přijatý dne 22. ledna 2005, který zdůrazňuje, že je třeba zavést postupy pro posuzování rizika katastrof vyplývajícího z velkých záměrů v oblasti infrastruktury.
(15)
Za účelem zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí je třeba u určitých záměrů přijmout preventivní opatření, neboť vzhledem ke své povaze by v případě závažných nehod nebo přírodních katastrof, jako jsou například povodně, zvýšení hladiny moře nebo zemětřesení, mohly mít významný negativní vliv na životní prostředí. U těchto záměrů je důležité posoudit jejich zranitelnost (míru vystavení a odolnosti) vůči závažným nehodám nebo katastrofám a nebezpečí vzniku takových nehod a katastrof a vyvodit patřičné závěry, pokud jde o pravděpodobnost významných negativních vlivů na životní prostředí. Aby se předešlo duplikaci činností, mělo by být možné použít příslušné informace, které jsou již k dispozici a které byly získány v rámci posouzení rizik prováděných v souladu s právními předpisy Unie, jako je směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/18/EU (13) a směrnice Rady 2009/71/Euratom (14), nebo prostřednictvím příslušných posouzení, která jsou prováděna podle vnitrostátních právních předpisů, a to za předpokladu, že jsou splněny požadavky této směrnice.
(16)
Pro ochranu a podporu kulturního dědictví zahrnujícího městské historické památky a krajiny, které jsou nedílnou součástí kulturní rozmanitosti, již je Unie zavázána uznávat a podporovat v souladu s čl. 167 odst. 4 Smlouvy o fungování EU, mohou být užitečné definice a zásady stanovené příslušnými úmluvami Rady Evropy, zejména Evropskou úmluvou o ochraně archeologického dědictví ze dne 6. května 1969, Úmluvou o ochraně architektonického dědictví Evropy ze dne 3. října 1985, Evropskou úmluvou o krajině ze dne 20. října 2000 a Rámcovou úmluvou o hodnotě kulturního dědictví pro společnost ze dne 27. října 2005. V rámci posuzování vlivů na životní prostředí je v zájmu lepší ochrany historického a kulturního dědictví a krajiny důležité zabývat se vizuálním dopadem záměrů, zejména změnou vzhledu zastavěné či přírodní krajiny a městských oblastí.
(17)
Při uplatňování směrnice 2011/92/EU je nezbytné zajistit inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění v souladu s cíli, které byly stanoveny ve sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvaném „Evropa 2020-Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“.
(18)
V zájmu zlepšení přístupu veřejnosti k informacím a zvýšení transparentnosti by měly být včasné informace související s prováděním této směrnice dostupné rovněž v elektronické podobě. Členské státy by proto měly zřídit alespoň ústřední portál nebo přístupová místa na vhodné správní úrovni, které umožní snadný a účinný přístup veřejnosti k těmto informacím.
(19)
Zkušenosti ukázaly, že v případě záměrů nebo části záměrů určených pro účely obrany, včetně záměrů souvisejících s činností spojeneckých sil na území členských států v souladu s mezinárodními závazky, by na základě uplatňování směrnice 2011/92/EU mohlo dojít ke zveřejnění příslušných důvěrných informací, a tedy k nepříznivému ovlivnění účelů obrany. Proto je třeba členským státům umožnit, aby uvedenou směrnici v příslušných případech neuplatňovaly.
(20)
Zkušenosti ukázaly, že pokud jde o záměry, jejichž jediným účelem je zajistit reakci v případě mimořádných situací ohrožujících bezpečnost občanů, mohlo by mít dodržování směrnice 2011/92/EU negativní vliv, a to mimo jiné i na životní prostředí, a proto je třeba členským státům umožnit, aby uvedenou směrnici v příslušných případech neuplatňovaly.
(21)
Členské státy mají při provádění směrnice 2011/92/EU několik možností, jak začlenit posouzení vlivů na životní prostředí do vnitrostátních postupů. Jednotlivé prvky těchto vnitrostátních postupů se proto mohou lišit. Odůvodněný závěr, kterým příslušný orgán zakončí přezkoumání vlivů záměru na životní prostředí, tak může být součástí integrovaného povolovacího řízení nebo může být začleněn do jiného závazného rozhodnutí, které je vyžadováno pro dosažení souladu s cíli této směrnice.
(22)
Pro zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí a lidského zdraví je nezbytné, aby se v rámci zjišťovacího řízení a posuzování vlivů na životní prostředí přihlíželo k vlivům dotyčného záměru jako celku, případně včetně jeho podpovrchové a podzemní části, během výstavby a provozu a případně demolice.
(23)
Příslušný orgán by v zájmu úplného posouzení přímých i nepřímých vlivů záměru na životní prostředí měl provést analýzu a přezkoumat podstatu informací poskytnutých oznamovatelem a získaných během projednávání, a případně by měl zvážit jakékoliv doplňující informace.
(24)
V případě záměrů přijatých zvláštními vnitrostátními právními předpisy by členské státy měly zajistit, aby cílů této směrnice týkajících se projednání s veřejností bylo dosaženo prostřednictvím legislativního procesu.
(25)
Je nezbytné zajistit objektivitu příslušných orgánů. Střetu zájmů by šlo předejít mimo jiné funkčním oddělením příslušného orgánu od oznamovatele. V případě, že příslušný orgán je současně oznamovatelem, by členské státy měly alespoň rozdělit pravomoci v rámci své správy tak, aby zajistily, že u orgánů vykonávajících povinnosti podle směrnice 2011/92/EU budou funkce, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, náležitě odděleny.
(26)
Měly by být upřesněny informace, které musí oznamovatel poskytnout, aby příslušný orgán mohl určit, zda záměry uvedené v příloze II směrnice 2011/92/EU, jejich změny nebo rozšíření mají podléhat posouzení vlivů na životní prostředí (zjišťovací řízení), přičemž důraz by měl být kladen na klíčové aspekty, které příslušnému orgánu umožní provést určení v této věci. Toto určení by mělo být zpřístupněno veřejnosti.
(27)
Zjišťovací řízení by mělo zajistit, aby posouzení vlivů na životní prostředí bylo vyžadováno pouze u záměrů, které by mohly mít významný vliv na životní prostředí.
(28)
Kritéria výběru stanovená v příloze III směrnice 2011/92/EU, jež mají členské státy brát v úvahu pro určení, které záměry by měly podléhat posouzení vlivů na životní prostředí na základě významnosti jejich vlivů na životní prostředí, je třeba upravit a vyjasnit. Zkušenosti například ukázaly, že na životní prostředí mohou mít často významný vliv záměry, které využívají či ovlivňují cenné zdroje, záměry navržené na environmentálně citlivých místech nebo záměry s potenciálně nebezpečnými nebo nezvratnými vlivy.
(29)
Při určování, zda by záměr mohl mít významný vliv na životní prostředí, by příslušné orgány měly stanovit nejdůležitější kritéria, která je třeba vzít v úvahu, a zohlednit informace, které mohou být případně k dispozici z jiných posuzování požadovaných právními předpisy Unie, aby bylo možné účinně a transparentně použít zjišťovací řízení. Z tohoto hlediska je vhodné upřesnit obsah určení, které je výsledkem zjišťovacího řízení, zejména pokud není požadováno posuzování vlivů na životní prostředí. Řádnou správní praxi mimoto představuje rovněž přihlížení k nevyžádaným vyjádřením, která mohou pocházet z různých zdrojů, např. od občanů nebo orgánů veřejné moci, přestože ve fázi zjišťovacího řízení nejsou vyžadovány formální konzultace.
(30)
Aby bylo možné zvýšit kvalitu posuzování vlivů na životní prostředí, zjednodušit postupy a racionalizovat rozhodovací proces, měl by příslušný orgán v případě, že o to požádá oznamovatel, vydat stanovisko, v němž určí rozsah a míru podrobnosti informací týkajících se životního prostředí, jež mají být předloženy ve formě dokumentace vlivů záměru na životní prostředí (určení rozsahu posuzování).
(31)
Dokumentace vlivů záměru na životní prostředí, kterou má oznamovatel záměru předložit, by měla obsahovat popis vhodných alternativních řešení týkajících se daného záměru, která oznamovatel zvažoval, případně včetně nástinu pravděpodobného vývoje současného stavu životního prostředí bez provedení záměru (nulová varianta), jako prostředek ke zlepšení kvality posuzování vlivů na životní prostředí a k začlenění environmentálních hledisek do podoby záměru již v rané fázi.
(32)
Údaje a informace, jež jsou oznamovatelem v souladu s přílohou IV směrnice 2011/92/EU uvedeny v dokumentaci vlivů záměru na životní prostředí, by měly být úplné a měly by mít dostatečně vysokou kvalitu. S cílem zamezit duplicitnímu posuzování by se měly zohledňovat případné dostupné výsledky jiných posouzení prováděných na základě právních předpisů Unie, jako je směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES (15) nebo směrnice 2009/71/Euratom, nebo vnitrostátních právních předpisů.
(33)
Odborníci zapojení do vypracovávání dokumentace vlivů záměru na životní prostředí by měli být kvalifikovaní a kompetentní. K tomu, aby mohly příslušné orgány dotčený záměr posoudit, jsou nezbytné dostatečné odborné znalosti v dané oblasti, které zajistí úplnost a vysokou kvalitu informací poskytovaných oznamovatelem.
(34)
S cílem zajistit transparentnost a odpovědnost je vhodné, aby příslušný orgán, který vydal povolení pro určitý záměr, své rozhodnutí zdůvodnil a uvedl, že vzal v úvahu výsledky jednání, která vedl, a příslušné shromážděné informace.
(35)
Členské státy by měly zajistit, aby byla zavedena zmírňující a kompenzační opatření a aby byly stanoveny vhodné postupy pro monitorování významných negativních vlivů na životní prostředí spojených s výstavbou a provozem záměru, čímž by se mimo jiné zjistily nepředvídané negativní vlivy, a bylo by tak možné přijmout vhodná nápravná opatření. Toto monitorování by nemělo duplikovat nebo rozšiřovat rozsah monitorování podle jiných právních předpisů Unie než této směrnice nebo podle právních předpisů členských států.
(36)
V zájmu účinnějšího rozhodování a zvýšení právní jistoty by členské státy měly zajistit, aby jednotlivé kroky posuzování vlivů záměrů na životní prostředí byly prováděny v přiměřené časové lhůtě v závislosti na povaze, složitosti, umístění a rozsahu záměru. Tyto lhůty by za žádných okolností neměly ohrozit dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí, zejména pokud vyplývá z jiných právních předpisů Unie týkajících se životního prostředí, než je tato směrnice, ani účinnou účast veřejnosti a přístup k právní ochraně.
(37)
Aby se v případech, kdy povinnost provádět posouzení vyplývá současně z této směrnice a směrnice 92/43/EHS nebo směrnice 2009/147/ES, zvýšila účinnost posuzování, snížila se složitost správních postupů a zlepšila ekonomická účinnost, měly by členské státy zajistit, aby byly v případě potřeby stanoveny koordinované nebo společné postupy, které splňují požadavky uvedených směrnic, přičemž by se mělo přihlížet k jejich specifickým organizačním rysům. Jestliže povinnost provádět posouzení týkající se otázek životního prostředí vyplývá současně z této směrnice a z jiných právních předpisů Unie, jako je směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (16), směrnice 2001/42/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES (17), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU (18) a směrnice 2012/18/EU, členské státy by měly mít možnost stanovit koordinované nebo společné postupy, které splňují požadavky příslušných právních předpisů Unie. V případě stanovení koordinovaných nebo společných postupů by členské státy měly určit orgán odpovědný za vykonávání souvisejících povinností. Členské státy by měly mít možnost zohlednit institucionální strukturu a určit více než jeden orgán, považují-li to za nezbytné.
(38)
Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice. Členské státy by měly samy určit druh nebo formu těchto sankcí. Takto stanovené sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(39)
V souladu se zásadami právní jistoty a proporcionality a s cílem zajistit co nejplynulejší přechod ze stávajícího režimu stanoveného směrnicí 2011/92/EU na nový režim vyplývající ze změn zavedených touto směrnicí je vhodné stanovit přechodná opatření. Tato opatření by měla zajistit, že nedojde ke změně regulativního rámce pro posuzování vlivů na životní prostředí ve vztahu ke konkrétnímu oznamovateli, jestliže již byly zahájeny procesní úkony podle stávajícího režimu, avšak povolení nebo jiné závazné rozhodnutí, které je vyžadováno pro dosažení souladu s cíli této směrnice, nebylo v případě daného záměru dosud vydáno. Obdobně by se příslušná ustanovení směrnice 2011/92/EU ve znění před změnou provedenou touto směrnicí měla uplatňovat na záměry, u nichž bylo zahájeno zjišťovací řízení nebo určení rozsahu posuzování (v případě, že o jeho provedení požádal oznamovatel nebo si je vyžádal příslušný orgán) nebo u nichž byla dokumentace vlivů záměru na životní prostředí předložena před lhůtou pro provedení této směrnice.
(40)
V souladu se Společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech (19), jež bylo přijato dne 28. září 2011, se členské státy zavázaly, že v odůvodněných případech oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu doplní o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. Ve vztahu k této směrnici považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(41)
Jelikož cíle této směrnice, totiž zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí a lidského zdraví zavedením minimálních požadavků na posuzování vlivů záměrů na životní prostředí, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej, z důvodu rozsahu, závažnosti a přeshraniční povahy otázek ochrany životního prostředí, které je třeba řešit, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(42)
Směrnice 2011/92/EU by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2011/92/EU se mění takto:
1)
Článek 1 se mění takto:
a)
v odstavci 2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
„g)
‚posuzováním vlivů na životní prostředí‘ proces sestávající z:
i)
vypracování dokumentace vlivů záměru na životní prostředí oznamovatelem podle čl. 5 odst. 1 a 2,
ii)
projednávání podle článku 6 a případně článku 7,
iii)
přezkoumání informací uvedených v dokumentaci vlivů záměru na životní prostředí a jakýchkoli dalších doplňujících informací, které v případě potřeby poskytne oznamovatel v souladu s čl. 5 odst. 3, a jakýchkoli jiných významných informací získaných při projednávání podle článků 6 a 7, provedené příslušným orgánem,
iv)
odůvodněný závěr příslušného orgánu o významných vlivech záměru na životní prostředí, v němž přihlédne k výsledkům přezkoumání uvedeného v bodě iii) a případně svého vlastního doplňujícího přezkoumání,
v)
začlenění odůvodněného závěru příslušného orgánu do kteréhokoli rozhodnutí uvedeného v článku 8a.“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Členské státy se mohou případ od případu v souladu s vnitrostátními právem rozhodnout neuplatňovat tuto směrnici na záměry nebo části záměrů určené výhradně pro účely obrany nebo na záměry, jejichž jediným účelem je reakce na mimořádné civilní události, pokud se domnívají, že by takové uplatnění mohlo uvedené účely nepříznivě ovlivnit.“;
c)
odstavec 4 se zrušuje.
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
odstavce 1 až 3 se nahrazují tímto:
„1. Členské státy přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění, aby před vydáním povolení musely záměry, které mohou mít významný vliv na životní prostředí mimo jiné v důsledku své povahy, rozsahu nebo umístění, získat povolení a posouzení z hlediska jejich vlivů na životní prostředí. Tyto záměry jsou vymezeny v článku 4.
2. Posuzování vlivů na životní prostředí může být zahrnuto do povolovacích řízení již existujících v členských státech, nebo pokud taková řízení neexistují, do jiných řízení nebo do řízení, která mají být zavedena pro dosažení souladu s cíli této směrnice.
3. V případě záměrů, u nichž je povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí dána současně touto směrnicí a směrnicí Rady 92/43/EHS (20) nebo směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (21), členské státy případně zajistí koordinované nebo společné postupy, které splňují požadavky uvedených právních předpisů Unie.
V případě záměrů, u nichž je povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí dána současně touto směrnicí a jinými právními předpisy Unie, než jsou směrnice uvedené v prvním pododstavci, mohou členské státy stanovit koordinované nebo společné postupy.
V rámci koordinovaného postupu podle prvního a druhého pododstavce členské státy usilují o koordinaci různých individuálních posouzení vlivů konkrétního záměru na životní prostředí vyžadovaných příslušnými právními předpisy Unie tím, že určí orgán k tomuto účelu, aniž jsou dotčena ustanovení obsažená v jiných příslušných právních předpisech Unie.
V rámci společného postupu podle prvního a druhého pododstavce členské státy usilují o vypracování jednotného posouzení vlivů konkrétního záměru na životní prostředí vyžadovaného příslušnými právními předpisy Unie, aniž jsou dotčena ustanovení obsažená v jiných příslušných právních předpisech Unie.
Pro záměry, u nichž je povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí dána současně touto směrnicí a směrnicemi 92/43/EHS, 2000/60/ES, 2009/147/ES a 2010/75/EU, poskytne Komise pokyny ohledně stanovení koordinovaných nebo společných postupů.
(20) Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7)." 						
(21) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 20, 26.1.2010, s. 7).“;" 						
b)
v odstavci 4 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„4. Aniž je dotčen článek 7, mohou členské státy ve výjimečných případech vyjmout určitý záměr z působnosti ustanovení této směrnice, jestliže by uplatňování těchto ustanovení nepříznivě ovlivnilo účel záměru, pokud jsou splněny cíle této směrnice.“;
c)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„5. Aniž je dotčen článek 7, v případě záměru přijatého zvláštním vnitrostátním legislativním aktem jej mohou členské státy vyjmout z působnosti ustanovení této směrnice týkajících se projednání s veřejností, pokud jsou splněny cíle této směrnice.
Členské státy každé dva roky ode dne 16. května 2017 informují Komisi o všech případech, v nichž byla uplatněna výjimka uvedená v prvním pododstavci.“
3)
Článek 3 se nahrazuje tímto:
„Článek 3
1. Posuzování vlivů na životní prostředí vhodným způsobem určí, popíše a posoudí v každém jednotlivém případě přímé a nepřímé významné vlivy záměru na tyto faktory:
a)
obyvatelstvo a lidské zdraví;
b)
biologickou rozmanitost, se zvláštním zřetelem na druhy a přírodní stanoviště chráněné podle směrnice Rady 92/43/EHS a směrnice 2009/147/ES;
c)
půdu, vodu, ovzduší a klima;
d)
hmotný majetek, kulturní dědictví a krajinu;
e)
vzájemné působení mezi faktory uvedenými v písmenech a) až d).
2. Mezi vlivy podle odstavce 1 působící na faktory v něm uvedené patří vlivy předpokládané v důsledku zranitelnosti záměru vůči závažným nehodám nebo katastrofám, které jsou pro dotčený záměr relevantní.“
4)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavce 3 a 4 se nahrazují tímto:
„3. V případě přezkoumávání každého jednotlivého případu nebo při stanovení kritérií nebo prahových hodnot pro účely odstavce 2 jsou brána v úvahu odpovídající kritéria výběru uvedená v příloze III. Členské státy mohou stanovit prahové hodnoty nebo kritéria, na jejichž základě určí, kdy záměry nemusí podléhat určení podle odstavců 4 a 5 ani posouzení vlivů na životní prostředí, nebo prahové hodnoty a kritéria, na jejichž základě určí, kdy záměry musí v každém případě podléhat posouzení vlivů na životní prostředí, aniž by podléhaly určení podle odstavců 4 a 5.
4. Rozhodne-li se členský stát požadovat určení pro záměry uvedené v příloze II, oznamovatel poskytne informace o povaze záměru a o jeho možných významných vlivech na životní prostředí. Podrobný seznam informací, jež mají být poskytnuty, je upřesněn v příloze IIA. Oznamovatel případně zohlední dostupné výsledky jiných příslušných posouzení vlivů na životní prostředí, která byla provedena podle jiných právních předpisů Unie než této směrnice. Oznamovatel může rovněž poskytnout popis prvků záměru nebo zamýšlených opatření k vyloučení či prevenci významných negativních vlivů na životní prostředí.“;
b)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„5. Příslušný orgán provede určení na základě informací poskytnutých oznamovatelem v souladu s odstavcem 4 a případně s ohledem na výsledky předběžného ověření či posouzení vlivů na životní prostředí, která byla provedena podle jiných právních předpisů Unie než této směrnice. Toto určení se zpřístupní veřejnosti a:
a)
v případě, že bylo rozhodnuto o nutnosti provést posouzení vlivů na životní prostředí, uvede hlavní důvody, proč je toto posouzení vyžadováno, s ohledem na příslušná kritéria uvedená v příloze III, nebo
b)
v případě, že bylo rozhodnuto, že posouzení vlivů na životní prostředí není třeba provést, uvede hlavní důvody, proč toto posouzení není vyžadováno, s ohledem na příslušná kritéria uvedená v příloze III a uvede prvky záměru nebo zamýšlená opatření k vyloučení či prevenci významných negativních vlivů na životní prostředí, jestliže je oznamovatel navrhuje.
6. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán provedl určení co nejdříve, nejpozději však do 90 dnů ode dne, kdy mu oznamovatel předložil všechny informace potřebné podle odstavce 4. Ve výjimečných případech, souvisejících například s povahou, složitostí, umístěním či rozsahem záměru, může příslušný orgán uvedenou lhůtu k určení prodloužit; v takovém případě musí příslušný orgán oznamovatele písemně informovat o důvodech prodloužení lhůty a dni, kdy lze jeho určení očekávat.“
5)
V článku 5 se odstavce 1 až 3 nahrazují tímto:
„1. Pokud je posouzení dopadu na životní prostředí vyžadováno, oznamovatel vypracuje a předloží dokumentaci vlivů záměru na životní prostředí. Oznamovatel v dokumentaci uvede alespoň tyto informace:
a)
popis záměru obsahující informace o jeho umístění, podobě, rozsahu a dalších relevantních prvcích záměru;
b)
popis možných významných vlivů záměru na životní prostředí;
c)
popis prvků záměru a zamýšlených opatření k vyloučení, prevenci, snížení a pokud možno vyrovnání možných významných negativních vlivů na životní prostředí;
d)
popis vhodných alternativ týkajících se záměru a jeho zvláštní povahy, které oznamovatel zvažoval, a uvedení hlavních důvodů, které vedly k volbě dané varianty při zohlednění vlivů záměru na životní prostředí;
e)
všeobecně srozumitelné shrnutí informací uvedených v písmenech a) až d) netechnické povahy a
f)
jakékoli dodatečné informace uvedené v příloze IV týkající se zvláštní povahy určitého záměru nebo typu záměru a environmentálních faktorů, které mohou být ovlivněny.
Pokud je vydáno stanovisko podle odstavce 2, musí být dokumentace vlivů záměru na životní prostředí založena na tomto stanovisku a musí obsahovat informace, které lze důvodně vyžadovat pro učinění odůvodněného závěru o významných vlivech záměru na životní prostředí s ohledem na současné poznatky a metody posuzování. Při vypracovávání dokumentace vlivů záměru na životní prostředí oznamovatel s cílem zabránit opakovanému posuzování zohlední dostupné výsledky příslušných posouzení vypracovaných na základě právních předpisů Unie nebo vnitrostátních právních předpisů.
2. Na žádost oznamovatele příslušný orgán s přihlédnutím k informacím poskytnutých oznamovatelem, jež se týkají zejména zvláštní povahy záměru, včetně jeho umístění a technické kapacity, a jeho možných vlivů na životní prostředí, vydá stanovisko, v němž určí rozsah a míru podrobnosti informací, které musí oznamovatel podle odstavce 1 uvést v dokumentaci vlivů záměru na životní prostředí. Příslušný orgán před vydáním svého stanoviska projedná záměr s orgány uvedenými v čl. 6 odst. 1.
Členské státy mohou rovněž požadovat, aby příslušné orgány vyjádřily své stanovisko uvedené v prvním pododstavci bez ohledu na to, zda o ně žádá oznamovatel.
3. Za účelem zajištění úplnosti a kvality dokumentace vlivů záměru na životní prostředí:
a)
oznamovatel zajistí, aby dokumentaci vlivů záměru na životní prostředí vypracovali kvalifikovaní odborníci;
b)
příslušný orgán zajistí, že má k dispozici dostatečné odborné zázemí pro posouzení dokumentace vlivů záměru na životní prostředí, nebo že má k takovému odbornému zázemí potřebný přístup, a
c)
příslušný orgán si v případě potřeby od oznamovatele vyžádá další informace podle přílohy IV, které přímo souvisejí s učiněním odůvodněného závěru o významných vlivech na životní prostředí.“
6)
Článek 6 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby orgány, kterých by se záměr mohl týkat, měly vzhledem ke své zvláštní působnosti v otázkách životního prostředí nebo na základě místní a regionální příslušnosti možnost vyjádřit své stanovisko k informacím poskytnutým oznamovatelem a k žádosti o povolení, přičemž v případě potřeby vezmou v potaz případy uvedené v čl. 8a odst. 3. Za tímto účelem členské státy určí orgány, s nimiž je třeba záměr projednat, buď obecně, nebo v jednotlivých případech. Těmto orgánům musí být předány informace shromážděné podle článku 5. Podrobné podmínky týkající se projednání stanoví členské státy.“;
b)
v odstavci 2 se návětí nahrazuje tímto:
„2. V zájmu zajištění účinné účasti dotčené veřejnosti na rozhodovacích procesech se následující informace sdělují veřejnosti prostřednictvím elektronických sdělovacích prostředků a veřejného oznámení nebo jiným vhodným způsobem v počáteční fázi rozhodovacích procesů týkajících se životního prostředí podle čl. 2 odst. 2, a nejpozději jakmile je možné tyto informace rozumně poskytnout:“;
c)
odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Podrobné podmínky informování veřejnosti (například formou vývěsek v určité oblasti nebo oznámeními v místním tisku) a projednání s dotčenou veřejností (například písemným vyjádřením nebo veřejnou anketou) stanoví členské státy. Členské státy přijmou na vhodné správní úrovni nezbytná opatření s cílem zajistit, aby příslušné informace byly veřejnosti přístupné v elektronické podobě, a to alespoň prostřednictvím ústředního portálu nebo snadno dostupných přístupových míst.“;
d)
odstavec 6 se nahrazuje tímto:
„6. Pro jednotlivé fáze se stanoví přiměřené lhůty poskytující dostatek času, aby
a)
bylo možné informovat orgány uvedené v odstavci 1 a veřejnost a
b)
orgány uvedené v odstavci 1 a dotčená veřejnost měly dost času na přípravu a účinnou účast na rozhodování ve věcech životního prostředí podle ustanovení tohoto článku.“;
e)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„7. Lhůty pro jednání s dotčenou veřejností o dokumentaci vlivů záměru na životní prostředí uvedené v čl. 5 odst. 1 nesmí být kratší než 30 dnů.“
7)
Článek 7 se mění takto:
a)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Dotčené členské státy zahájí projednávání mimo jiné o možných vlivech záměru překračujících hranice států a opatřeních zamýšlených ke snížení nebo vyloučení těchto vlivů a dohodnou přiměřený časový rámec pro dobu jednání.
Tato projednávání mohou být vedena prostřednictvím vhodného společného orgánu.“.
b)
odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Podrobné podmínky provádění odstavců 1 až 4, včetně lhůt pro projednávání, stanoví dotčené členské státy na základě ustanovení a lhůt uvedených v čl. 6 odst. 5 až 7, přičemž tyto podmínky musí umožňovat dotčené veřejnosti na území dotčeného členského státu účinně se účastnit rozhodovacích procesů ve věcech životního prostředí podle čl. 2 odst. 2, která se týkají daného záměru.“
8)
Článek 8 se nahrazuje tímto:
„Článek 8
Výsledky jednání a informace shromážděné podle článků 5 až 7 jsou patřičně zohledněny v povolovacím řízení.“
9)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 8a
1. Rozhodnutí, jímž se uděluje povolení, obsahuje alespoň tyto informace:
a)
odůvodněný závěr podle čl. 1 odst. 2 písm. g) bodu iv);
b)
veškeré environmentální podmínky připojené k rozhodnutí a popis prvků záměru nebo zamýšlených opatření k vyloučení, prevenci nebo snížení a pokud možno vyrovnání významných negativních vlivů na životní prostředí, jakož případně i popis opatření pro monitorování.
2. Rozhodnutí, jímž se udělení povolení zamítá, uvede hlavní důvody tohoto zamítnutí.
3. Pokud členské státy uplatňují řízení uvedená v čl. 2 odst. 2 jiná než povolovací řízení, má se za to, že požadavky odstavců 1 a 2 tohoto článku jsou splněny, jestliže jakékoli rozhodnutí vydané v rámci těchto řízení obsahuje informace uvedené v těchto odstavcích a jsou stanoveny mechanismy umožňující splnit požadavky odstavce 6 tohoto článku.
4. V souladu s požadavky uvedenými v odst. 1 písm. b) členské státy zajistí, aby oznamovatel provedl prvky záměru nebo opatření, které mají za cíl vyloučení, prevenci, snížení a pokud možno vyrovnání významných negativních vlivů na životní prostředí, a stanoví postupy pro monitorování významných negativních vlivů na životní prostředí.
Parametry, které mají být sledovány, a délka trvání monitorování musí být přiměřené povaze, umístění a rozsahu záměru a významnosti jeho vlivů na životní prostředí.
S cílem zabránit duplikaci monitorování mohou být, pokud je to vhodné, použita stávající opatření pro monitorování, která vyplývají z jiných právních předpisů Unie než z této směrnice a z vnitrostátních právních předpisů.
5. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán přijal rozhodnutí podle odstavců 1 až 3 v přiměřené časové lhůtě.
6. Dříve než příslušný orgán rozhodne o vydání povolení, přesvědčí se, že odůvodněný závěr uvedený v čl. 1 odst. 2 písm. g) bodě iv) nebo kterékoli z rozhodnutí uvedených v odstavci 3 tohoto článku je stále aktuální. Členské státy mohou za tímto účelem stanovit dobu platnosti odůvodněného závěru uvedeného v čl. 1 odst. 2 písm. g) bodě iv) nebo kteréhokoli z rozhodnutí uvedených v odstavci 3 tohoto článku.“
10)
V článku 9 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Jakmile bylo povolení uděleno nebo jeho udělení zamítnuto, příslušný orgán nebo orgány o tom bezodkladně uvědomí veřejnost a orgány uvedené v čl. 6 odst. 1 této směrnice v souladu s vnitrostátními postupy a zajistí, aby veřejnosti a orgánům uvedeným v čl. 6 odst. 1 byly při případném zohlednění postupů uvedených v čl. 8a odst. 3 zpřístupněny tyto informace:
a)
obsah rozhodnutí a všechny podmínky k němu připojené, jak je uvedeno v čl. 8a odst. 1 a 2;
b)
hlavní důvody a úvahy, na kterých je rozhodnutí založeno, včetně informací o účasti veřejnosti. Tyto informace zahrnují rovněž shrnutí výsledků projednávání a informací shromážděných podle článků 5 až 7 a způsob, jakým byly tyto výsledky začleněny nebo jiným způsobem vypořádány, zejména pokud jde o připomínky obdržené od dotčených členských států podle článku 7.“
11)
Za článek 9 se vkládá nový článek, který zní:
„Článek 9a
Členské státy zajistí, aby příslušný orgán či orgány plnily povinnosti vyplývající z této směrnice objektivně a nedostaly se do situace, při níž by mohlo dojít ke střetu zájmů.
V případě, že příslušný orgán je současně oznamovatelem, členské státy alespoň rozdělí pravomoci v rámci své správy tak, aby zajistily, že u orgánů vykonávajících povinnosti podle této směrnice jsou funkce, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, náležitě odděleny.“
12)
V článku 10 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„Aniž je dotčena směrnice 2003/4/ES, ustanoveními této směrnice není dotčena povinnost příslušných orgánů dodržovat omezení uložená vnitrostátními právními a správními předpisy a uznávané právní zvyklosti v oblasti zachovávání obchodního a průmyslového tajemství, včetně duševního vlastnictví, a ochrany veřejného zájmu.“
13)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 10a
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice. Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.“
14)
V článku 12 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Zejména členské státy každých šest let počínaje 16. květnem 2017 informují Komisi, mají-li k dispozici takové údaje, o:
a)
počtu záměrů uvedených v přílohách I a II, které byly předmětem posouzení vlivů na životní prostředí podle článků 5 až 10;
b)
rozčlenění posouzení vlivů na životní prostředí podle kategorií záměrů uvedených v přílohách I a II;
c)
počtu záměrů uvedených v příloze II, které byly předmětem posouzení podle čl. 4 odst. 2;
d)
průměrné době trvání posuzování vlivů na životní prostředí;
e)
celkových odhadech průměrné výše přímých nákladů na posouzení vlivů na životní prostředí, včetně dopadu uplatňování této směrnice na malé a střední podniky.“
15)
Přílohy směrnice 2011/92/EU se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Aniž je dotčen článek 3, uvedou členské státy v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 16. května 2017.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
1. Na záměry, u nichž bylo určování podle čl. 4 odst. 2 směrnice 2011/92/EU zahájeno před 16. květnem 2017, se vztahují povinnosti uvedené v článku 4 směrnice 2011/92/EU ve znění před změnou provedenou touto směrnicí.
2. Na záměry se vztahují povinnosti uvedené v článku 3 a článcích 5 až 11 směrnice 2011/92/EU ve znění před změnou provedenou touto směrnicí, pokud u nich před 16. květnem 2017.
a)
bylo zahájeno řízení pro vydání stanoviska podle čl. 5 odst. 2 směrnice 2011/92/EU, nebo
b)
byly poskytnuty informace uvedené v čl. 5 odst. 1 směrnice 2011/92/EU.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2014/52/EÚ
zo 16. apríla 2014,
ktorou sa mení smernica 2011/92/EÚ o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 192 ods. 1,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (2),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (3),
keďže:
(1)
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ (4) harmonizovala zásady posudzovania vplyvov projektov na životné prostredie zavedením minimálnych požiadaviek podľa typu posudzovaného projektu, hlavných záväzkov navrhovateľa, obsahu posúdenia a účasti príslušných orgánov a verejnosti a prispieva k vysokej úrovni ochrany životného prostredia a ľudského zdravia. Členské štáty môžu ustanoviť prísnejšie ochranné opatrenia v súlade so Zmluvou o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ).
(2)
Oznámenie Komisie z 30. apríla 2007 s názvom Priebežné hodnotenie šiesteho environmentálneho akčného programu Spoločenstva a správa Komisie z 23. júla 2009 o uplatňovaní a účinnosti smernice Rady 85/337/EHS (5), ktorá predchádzala smernici 2011/92/EÚ, poukázali na potrebu zlepšenia zásad posudzovania vplyvov projektov na životné prostredie a prispôsobenia smernice 85/337/EHS politickému, právnemu a technickému kontextu, ktorý sa značne rozvinul.
(3)
Je nevyhnutné zmeniť smernicu 2011/92/EÚ s cieľom zvýšiť kvalitu postupu posudzovania vplyvov na životné prostredie, zosúladiť tento postup so zásadami inteligentnej regulácie a zvýšiť súdržnosť a súčinnosť s ostatnými právnymi predpismi a politikami Únie, ako aj stratégiami a politikami, ktoré vypracovali členské štáty v rámci svojich vnútroštátnych kompetencií.
(4)
Na koordináciu a zjednodušenie postupov posudzovania cezhraničných projektov, a najmä na vykonávanie konzultácií v súlade s Dohovorom o hodnotení vplyvu na životné prostredie presahujúceho hranice z 25. februára 1991 (Dohovor z Espoo), dotknuté členské štáty môžu zriadiť na základe rovnakého zastúpenia spoločný orgán.
(5)
Mechanizmy stanovené v nariadeniach Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 347/2013 (6), (EÚ) č. 1315/2013 (7) a (EÚ) č. 1316/2013 (8), ktoré majú význam pre projekty infraštruktúry spolufinancované Úniou, môžu tiež uľahčovať plnenie požiadaviek smernice 2011/92/EÚ.
(6)
Smernica 2011/92/EÚ by sa takisto mala zrevidovať, a to spôsobom, ktorý zabezpečí zlepšenie ochrany životného prostredia, zvýšenie efektívnosti využívania zdrojov a podporu trvalo udržateľného rastu v Únii. Preto by sa postupy, ktoré ustanovuje uvedená smernica, mali zjednodušiť a harmonizovať.
(7)
Za posledné desaťročie otázky týkajúce sa životného prostredia, ako sú účinnosť a udržateľnosť využívania zdrojov, ochrana biodiverzity, zmena klímy a riziká nehôd a katastrof, nadobudli oveľa vyššiu dôležitosť pri tvorbe politík. Preto by mali v rámci posudzovania a rozhodovania tiež predstavovať dôležité prvky.
(8)
Komisia sa vo svojom oznámení z 20. septembra 2011 s názvom Plán pre Európu efektívne využívajúcu zdroje zaviazala zahrnúť do kontextu revízie smernice 2011/92/EÚ viac aspektov týkajúcich sa efektívneho a udržateľného využívania zdrojov.
(9)
Oznámenie Komisie z 22. septembra 2006 s názvom Tematická stratégia na ochranu pôdy a Plán pre Európu efektívne využívajúcu zdroje zdôrazňujú význam trvalo udržateľného využívania pôdy a potrebu riešiť neudržateľný priebežný nárast sídel („zaberanie pôdy“). V záverečnom dokumente konferencie Organizácie Spojených národov o udržateľnom rozvoji, ktorá sa konala v Riu de Janeiro 20. - 22. júna 2012, sa uznáva hospodársky a sociálny význam dobrého manažmentu krajiny vrátane pôdy a potreba naliehavého prijatia opatrení zameraných na zastavenie degradácie pôdy. Pri verejných a súkromných projektoch by sa preto mal zvážiť a obmedziť ich vplyv na krajinu, najmä pokiaľ ide o zaberanie pôdy, ako aj ich vplyv na pôdu, v súvislosti s organickou hmotou, eróziou, zhutňovaním a zástavbou pôdy; primerané územné plány a politiky na vnútroštátnej, regionálnej a miestnej úrovni sú v tejto súvislosti tiež relevantné.
(10)
V Dohovore Organizácie Spojených národov o biologickej diverzite (ďalej len „dohovor“), ktorého signatárom je Únia na základe rozhodnutia Rady 93/626/EHS (9), sa vyžaduje posudzovanie významných nepriaznivých vplyvov projektov na biologickú diverzitu, a to v takej miere a rozsahu, ako je to možné, v súlade s definíciou v článku 2 dohovoru s cieľom predísť takýmto vplyvom alebo ich minimalizovať. Takéto predchádzajúce posudzovanie uvedených vplyvov by malo prispieť k dodržaniu hlavného cieľa Únie prijatého v záveroch Európskej rady z 25. - 26. marca 2010, ktorým je zastavenie straty biodiverzity a degradácie ekosystémových služieb do roku 2020, a ich obnova tam, kde je to uskutočniteľné.
(11)
Opatrenia prijaté s cieľom zabrániť, predísť, zmierniť, a ak je to možné, nahradiť straty spôsobené významnými nepriaznivými vplyvmi na životné prostredie a najmä na druhy a biotopy chránené podľa smernice Rady 92/43/EHS (10) a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES (11), by mali prispieť k zabráneniu zhoršenia kvality životného prostredia a čistej strate biodiverzity v súlade so záväzkami Únie v kontexte dohovoru a s cieľmi a opatreniami stratégie Únie v oblasti biodiverzity do roku 2020 ustanovenej v oznámení Komisie z 3. mája 2011 s názvom Naše životné poistenie, náš prírodný kapitál: stratégia EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2020.
(12)
S cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany morského prostredia, najmä druhov a biotopov, posudzovania vplyvov na životné prostredie a zisťovacie konania pre projekty v morskom prostredí by mali brať do úvahy charakteristiky uvedených projektov, najmä s ohľadom na používané technológie (napríklad seizmické prieskumy pomocou aktívnych sonarov). Na tento účel by požiadavky smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/30/EÚ (12) mohli tiež uľahčiť vykonávanie požiadaviek tejto smernice.
(13)
Zmena klímy bude aj naďalej poškodzovať životné prostredie a ohrozovať rozvoj hospodárstva. V tejto súvislosti je vhodné posudzovať vplyv projektov na klímu (napríklad emisie skleníkových plynov) a ich zraniteľnosť voči zmene klímy.
(14)
Na základe oznámenia Komisie z 23. februára 2009 s názvom Prístup Spoločenstva k prevencii prírodných a človekom spôsobených katastrof vyzvala Rada vo svojich záveroch z 30. novembra 2009 Komisiu, aby zabezpečila, že v rámci vykonávania, preskúmania a ďalšieho rozvoja iniciatív Únie sa zohľadní prevencia rizika katastrof a výhrady týkajúce sa riadenia, ako aj Akčný rámec OSN z Hjóga (2005 - 2015) prijatý 22. januára 2005, ktorý poukazuje na potrebu zavedenia postupov na hodnotenie vplyvu rizika katastrof v prípade veľkých projektov infraštruktúry.
(15)
S cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany životného prostredia je potrebné vykonať preventívne opatrenia pre niektoré projekty, ktoré by mohli mať vzhľadom na ich zraniteľnosť voči závažným nehodám alebo prírodným katastrofám (ako sú záplavy, zvyšovanie hladiny mora alebo zemetrasenia), významné nepriaznivé účinky na životné prostredie. Pri takýchto projektoch je dôležité vziať do úvahy ich zraniteľnosť (expozíciu a odolnosť) voči závažným nehodám a/alebo katastrofám, riziko vzniku týchto nehôd alebo katastrof a dôsledky na pravdepodobnosť významných nepriaznivých vplyvov na životné prostredie. Aby sa zabránilo duplicite, malo by byť možné využívať všetky významné informácie, ktoré sú dostupné a získané z hodnotení rizík vykonávaných v súlade s právnymi predpismi Únie, ako je smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/18/EÚ (13) a smernica Rady 2009/71/Euratom (14), alebo z príslušných hodnotení vykonaných v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi, a to za predpokladu, že sú splnené požiadavky tejto smernice.
(16)
Vzhľadom na význam ochrany a podpory kultúrneho dedičstva, ktoré tvoria historické pamiatky v mestách a krajina, ako neoddeliteľná súčasť kultúrnej rozmanitosti, ktorú je Únia povinná rešpektovať a podporovať v súlade s článkom 167 ods. 4 ZFEÚ, sa môže účelne vychádzať z definícií a zásad vypracovaných v príslušných dohovoroch Rady Európy, najmä v Európskom dohovore o ochrane archeologického dedičstva zo 6. mája 1969, Dohovore o ochrane architektonického dedičstva Európy z 3. októbra 1985, Európskom dohovore o krajine z 20. októbra 2000 a v Rámcovom dohovore o hodnote kultúrneho dedičstva pre spoločnosť z 27. októbra 2005. S cieľom lepšie chrániť historické a kultúrne dedičstvo a krajinu je dôležité v posúdeniach vplyvov na životné prostredie riešiť vizuálny vplyv projektov, najmä zmeny vo vzhľade alebo výhľade na zastavanú alebo prírodnú krajinu a mestské oblasti.
(17)
Pri uplatňovaní smernice 2011/92/EÚ je potrebné zabezpečiť inteligentný, udržateľný a inkluzívny rast v súlade s cieľmi stanovenými v oznámení Komisie z 3. marca 2010 s názvom Európa 2020 - Stratégia na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu.
(18)
S cieľom posilniť prístup verejnosti k informáciám a transparentnosť by včasné informácie z oblasti životného prostredia v súvislosti s vykonávaním tejto smernice mali byť dostupné aj v elektronickom formáte. Členské štáty by preto mali vytvoriť aspoň centrálny portál alebo prístupové body na príslušnej administratívnej úrovni, ktoré umožnia verejnosti jednoduchý a efektívny prístup k týmto informáciám.
(19)
Zo skúseností vyplýva, že v prípade projektov alebo častí projektov, ktoré slúžia na obranné účely, vrátane projektov súvisiacich s činnosťou spojeneckých síl na území členských štátov v súlade s medzinárodnými záväzkami, uplatňovanie smernice 2011/92/EÚ by mohlo mať za následok sprístupnenie príslušných dôverných informácií, ktoré by narušilo obranné účely. Malo by sa preto vypracovať ustanovenie, ktoré by členským štátom v takýchto prípadoch umožnilo uvedenú smernicu v prípade potreby neuplatňovať.
(20)
Zo skúseností vyplýva, že pokiaľ ide o projekty, ktorých jediným účelom je reakcia na mimoriadne udalosti, by mohlo mať dodržiavanie smernice 2011/92/EÚ nepriaznivý vplyv, okrem iného, na životné prostredie, a preto by sa malo vypracovať ustanovenie, ktoré by členským štátom umožnilo v takýchto prípadoch uvedenú smernicu v prípade potreby neuplatňovať.
(21)
Členské štáty majú niekoľko možností na vykonávanie smernice 2011/92/EÚ, pokiaľ ide o integráciu posudzovaní vplyvov na životné prostredie do vnútroštátnych postupov. Prvky týchto vnútroštátnych postupov sa preto môžu odlišovať. Odôvodnený záver, ktorým príslušný orgán ukončí svoje skúmanie vplyvu projektu na životné prostredie, môže byť súčasťou integrovaného povoľovacieho konania, alebo môže byť súčasťou iného záväzného rozhodnutia potrebného na účely dosiahnutia súladu s cieľmi tejto smernice.
(22)
S cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany životného prostredia a ľudského zdravia by zisťovacie konania a posudzovania vplyvov na životné prostredie mali brať do úvahy vplyv celého daného projektu vrátane, ak je to vhodné, jeho podpovrchovej a podzemnej, stavebnej, prevádzkovej a, ak je to vhodné, demolačnej fázy.
(23)
S cieľom dosiahnuť úplné posúdenie priamych a nepriamych vplyvov projektu na životné prostredie by príslušný orgán mal vykonať analýzu preskúmaním základných informácií poskytnutých navrhovateľom a prijatých prostredníctvom konzultácií, ako aj zohľadnením všetkých doplňujúcich informácií, ak je to vhodné.
(24)
V prípade projektov prijatých osobitnými vnútroštátnymi právnymi predpismi by členské štáty mali zabezpečiť, že ciele tejto smernice týkajúce sa verejnej konzultácie sa dosiahnu prostredníctvom legislatívneho procesu.
(25)
Objektívnosť príslušných orgánov by mala byť zabezpečená. Konfliktom záujmov by sa mohlo predísť okrem iného funkčným oddelením príslušného orgánu a navrhovateľa. V prípadoch, keď príslušný orgán je tiež navrhovateľ, by členské štáty mali aspoň zaviesť v rámci svojej organizácie správnych právomocí náležitú odluku medzi konfliktnými funkciami týchto orgánov vykonávajúcich povinnosti vyplývajúce zo smernice 2011/92/EÚ.
(26)
S cieľom umožniť príslušnému orgánu stanoviť, či by projekty uvedené v prílohe II k smernici 2011/92/EÚ, ich zmeny alebo rozšírenia, mali podliehať posudzovaniu vplyvov na životné prostredie (zisťovacie konanie), mali by sa špecifikovať informácie, ktoré je navrhovateľ povinný predložiť, so zameraním na kľúčové aspekty umožňujúce príslušnému orgánu dospieť k rozhodnutiu. Uvedené rozhodnutie by sa malo sprístupniť verejnosti.
(27)
Zisťovacie konanie by malo zabezpečiť, aby posúdenie vplyvov na životné prostredie bolo potrebné len pre projekty, ktoré by mohli mať významný vplyv na životné prostredie.
(28)
Mali by sa prispôsobiť a objasniť výberové kritériá stanovené v prílohe III k smernici 2011/92/EÚ, ktoré majú členské štáty zohľadniť pri určovaní, ktoré projekty majú podliehať posudzovaniu vplyvov na životné prostredie na základe ich významného vplyvu na životné prostredie. Zo skúseností napríklad vyplýva, že projekty využívajúce cenné zdroje alebo s vplyvom na cenné zdroje, projekty navrhnuté pre environmentálne citlivé miesta alebo projekty s potenciálne nebezpečným alebo nezvratným vplyvom majú často pravdepodobne významný vplyv na životné prostredie.
(29)
Pri určovaní pravdepodobnosti významného vplyvu projektu na životné prostredie by príslušné orgány mali identifikovať najrelevantnejšie kritériá, ktoré by sa mali zvážiť, a mali by vziať do úvahy informácie, ktoré by mohli byť dostupné na základe iných posúdení vyžadovaných v rámci právnych predpisov Únie v záujme efektívneho a transparentného uplatňovania zisťovacieho konania. V tejto súvislosti je vhodné bližšie určiť obsah rozhodnutia zo zisťovacieho konania, najmä v prípade, keď sa nevyžaduje posúdenie vplyvov na životné prostredie. Okrem toho, zohľadňovanie nevyžadovaných pripomienok, ktoré mohli byť prijaté od iných zdrojov, napríklad od verejnosti alebo orgánov verejnej správy, aj keď sa nevyžadujú žiadne formálne konzultácie v štádiu zisťovacieho konania, predstavuje dobrý správny postup.
(30)
Na zlepšenie kvality posúdenia vplyvov na životné prostredie, zjednodušenie postupov a optimalizovanie rozhodovacieho procesu by príslušný orgán mal v prípade žiadosti navrhovateľa vydať stanovisko k rozsahu a úrovni podrobností týkajúcich sa environmentálnych informácií, ktoré sa majú predkladať vo forme správy o hodnotení vplyvov na životné prostredie („určenie rozsahu hodnotenia“).
(31)
Správa o hodnotení vplyvov na životné prostredie, ktorú musí navrhovateľ pri projekte predložiť, by mala obsahovať opis vhodných alternatív posudzovaných navrhovateľom, ktoré majú význam pre daný projekt vrátane prípadného náčrtu pravdepodobného vývoja súčasného stavu životného prostredia bez realizácie projektu (nulový variant) v záujme zlepšenia kvality procesu posudzovania vplyvov na životné prostredie a s cieľom umožniť v počiatočnej fáze začlenenie environmentálnych aspektov do návrhu projektu.
(32)
Údaje a informácie uvedené navrhovateľom v správach o hodnotení vplyvov na životné prostredie v súlade s prílohou IV k smernici 2011/92/EÚ by mali byť úplné a dostatočne kvalitné. S ohľadom na predchádzanie duplicitnému posudzovaniu, mali by sa v prípade potreby a dostupnosti zohľadňovať výsledky iných posúdení podľa právnych predpisov Únie, ako je napríklad smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/42/ES (15) alebo smernica 2009/71/Euratom, alebo podľa vnútroštátnych právnych predpisov.
(33)
Odborníci, ktorí sa zúčastňujú na vypracovaní správy o hodnotení vplyvov na životné prostredie, by mali byť kvalifikovaní a kompetentní. Dostatočné odborné znalosti v oblasti týkajúcej sa príslušného projektu sa vyžadujú pri jeho posudzovaní príslušnými orgánmi na účely uistenia, že informácie poskytované navrhovateľom sú úplné a vysoko kvalitné.
(34)
Príslušný orgán by mal byť v záujme zabezpečenia transparentnosti a zodpovednosti povinný odôvodniť svoje rozhodnutie udeliť povolenie na projekt a uviesť, že zohľadnil výsledky uskutočnených konzultácií a získané relevantné informácie.
(35)
Členské štáty by mali zabezpečiť, aby zmierňujúce a kompenzačné opatrenia boli vykonávané a aby boli ustanovené vhodné postupy týkajúce sa monitorovania významných nepriaznivých vplyvov na životné prostredie vyplývajúcich z výstavby a prevádzky projektu, okrem iného na identifikáciu nepredvídaných významných nepriaznivých účinkov, aby bolo možné vykonávať primerané nápravné opatrenia. Takéto monitorovanie by nemalo byť duplicitné alebo nad rámec monitorovania potrebného podľa právnych predpisov Únie iných ako táto smernica a podľa vnútroštátnych právnych predpisov.
(36)
S cieľom podporiť účinnejšie rozhodovanie a zvýšiť právnu istotu by mali členské štáty zabezpečiť, aby rôzne kroky vykonávané v rámci posudzovania vplyvov projektov na životné prostredie mali primeranú dĺžku trvania v závislosti na povahe, zložitosti, mieste a veľkosti projektu. Takéto časové rámce by za nijakých okolností nemali ohrozovať súlad s náročnými normami ochrany životného prostredia, najmä s tými, ktoré vyplývajú z právnych predpisov Únie o životnom prostredí iných ako táto smernica, a ani efektívnu účasť verejnosti a prístup k spravodlivosti.
(37)
S cieľom zlepšiť účinnosť posudzovania, znížiť zložitosť administratívy a zvýšiť hospodársku účinnosť v prípade, ak povinnosť vykonať posudzovanie v súvislosti s otázkami životného prostredia vyplýva z tejto smernice a smernice 92/43/EHS a/alebo smernice 2009/147/ES, by členské štáty mali zabezpečiť, aby boli ustanovené koordinované a/alebo spoločné postupy, ktoré by boli v súlade s požiadavkami týchto smerníc a v prípade potreby zohľadňovali ich osobitné organizačné charakteristiky. Ak povinnosť vykonať posudzovanie v súvislosti s otázkami životného prostredia vyplýva z tejto smernice a aj z iných právnych predpisov Únie, akými sú smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES (16), smernica 2001/42/ES, smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES (17), smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ (18), a smernica 2012/18/EÚ, by členské štáty mali mať možnosť ustanoviť koordinované a/alebo spoločné postupy, ktoré by boli v súlade s požiadavkami príslušných právnych predpisov Únie. Pri zriaďovaní koordinovaných alebo spoločných postupov by mali členské štáty určiť orgán zodpovedný za vykonávanie zodpovedajúcich povinností. Zohľadňujúc inštitucionálne štruktúry by členské štáty mali mať možnosť, ak to považujú za potrebné, určiť viac ako jeden orgán.
(38)
Členské štáty by mali ustanoviť pravidlá o sankciách uplatniteľných pri porušení vnútroštátnych ustanovení prijatých podľa tejto smernice. Členské štáty by mali mať voľnosť pri rozhodovaní o druhu alebo forme týchto sankcií. Takto stanovené sankcie by mali byť účinné, primerané a odrádzajúce.
(39)
V súlade so zásadami právnej istoty a proporcionality, aby sa zabezpečilo, že prechod od existujúceho režimu ustanoveného v smernici 2011/92/EÚ na nový režim vyplývajúci zo zmeny uvedenej v tejto smernici bude čo najbezproblémovejší, je vhodné ustanoviť prechodné opatrenia. Uvedené opatrenia by mali zabezpečiť, aby sa právne prostredie vo vzťahu k posudzovaniu vplyvov na životné prostredie nemenilo s ohľadom na konkrétneho navrhovateľa, ak už boli začaté akékoľvek procesné kroky v rámci súčasného režimu a ešte nebolo projektu udelené povolenie alebo iné záväzné rozhodnutie potrebné na dosiahnutie súladu s cieľmi tejto smernice. V súlade s tým by sa súvisiace ustanovenia smernice 2011/92/EÚ pred jej zmenou touto smernicou mali uplatňovať na projekty, u ktorých sa začalo zisťovacie konanie, bol určený rozsah hodnotenia (ak o rozsah hodnotenia žiadal navrhovateľ alebo bolo požadované príslušným orgánom), alebo ak správa o hodnotení vplyvov na životné prostredie bola predložená pred uplynutím lehoty na transpozíciu.
(40)
V súlade so spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie z 28. septembra 2011 k vysvetľujúcim dokumentom (19) sa členské štáty v odôvodnených prípadoch zaviazali doplniť oznámenie ich transpozičných opatrení o jeden alebo viacero dokumentov vysvetľujúcich vzťah medzi zložkami smernice a zodpovedajúcimi časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov. Pokiaľ ide o túto smernicu, zákonodarca považuje postúpenie takýchto dokumentov za opodstatnené.
(41)
Keďže cieľ tejto smernice, a to zabezpečiť vysokú úroveň ochrany životného prostredia a ľudského zdravia prostredníctvom stanovenia minimálnych požiadaviek na posudzovanie vplyvov projektov na životné prostredie, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale z dôvodu rozsahu, závažnosti a cezhraničnej povahy environmentálnych aspektov, ktoré treba vyriešiť, ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.
(42)
Smernica 2011/92/EÚ by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Smernica 2011/92/EÚ sa mení takto:
1.
Článok 1 sa mení takto:
a)
v odseku 2 sa dopĺňa táto definícia:
„g)
‚posudzovanie vplyvov na životné prostredie‘ je proces, ktorý pozostáva z:
i)
prípravy správy o hodnotení vplyvov na životné prostredie navrhovateľom v zmysle článku 5 ods. 1 a 2;
ii)
vykonania konzultácií v zmysle článku 6 a prípadne článku 7;
iii)
preskúmania informácií uvedených v správe o hodnotení vplyvov na životné prostredie príslušným orgánom a prípadne všetkých doplňujúcich informácií predložených navrhovateľom v súlade s článkom 5 ods. 3, ako aj všetkých príslušných informácií získaných prostredníctvom konzultácií podľa článkov 6 a 7;
iv)
odôvodnených záverov príslušného orgánu o významných vplyvoch projektu na životné prostredie s ohľadom na výsledky preskúmania uvedeného v bode iii), a v prípade potreby, jeho vlastného doplňujúceho preskúmania, a
v)
integrácie odôvodnených záverov príslušného orgánu do akýchkoľvek rozhodnutí uvedených v článku 8a.“;
b)
odsek 3 sa nahrádza takto:
„3. Členské štáty sa môžu rozhodnúť pri každom jednotlivom prípade a ak to ustanovujú vnútroštátne právne predpisy, neuplatňovať túto smernicu na projekty alebo časti projektov, ktorých jediným účelom je obrana, alebo na projekty, ktorých jediným účelom je reakcia na mimoriadne udalosti, ak sa domnievajú, že takéto uplatňovanie by malo nepriaznivé účinky na tieto účely.“;
c)
odsek 4 sa vypúšťa.
2.
Článok 2 sa mení takto:
a)
odseky 1 až 3 sa nahrádzajú takto:
„1. Členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že pred udelením povolenia sa pre projekty, ktoré pravdepodobne budú mať významné vplyvy na životné prostredie okrem iného z dôvodu ich charakteru, veľkosti alebo umiestnenia, bude vyžadovať povolenie a budú posúdené z hľadiska ich vplyvov na životné prostredie. Tieto projekty sú definované v článku 4.
2. Posudzovanie vplyvov na životné prostredie možno začleniť do jestvujúcich procesov povoľovania projektov v členských štátoch alebo, ak to nie je možné, do iných procesov alebo do procesov, ktoré sa ustanovia na dosiahnutie cieľov tejto smernice.
3. V prípade projektov, pre ktoré povinnosť uskutočniť posudzovanie vplyvov na životné prostredie vyplýva súčasne z tejto smernice a smernice Rady 92/43/EHS (20) a/alebo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES (21), členské štáty v prípade potreby zabezpečia, aby bolo možné vykonať koordinované a/alebo spoločné procedúry, ktoré spĺňajú požiadavky uvedených právnych predpisov Únie.
V prípade projektov, pre ktoré povinnosť uskutočniť posudzovanie vplyvov na životné prostredie vyplýva súčasne z tejto smernice a iných právnych predpisov Únie než smerníc uvedených v prvom pododseku, môžu členské štáty umožniť vykonanie koordinovaných a/alebo spoločných procedúr.
V rámci koordinovanej procedúry uvedenej v prvom a druhom pododseku, sa členské štáty usilujú koordinovať rôzne samostatné posúdenia týkajúce sa vplyvov konkrétneho projektu na životné prostredie požadované príslušnými právnymi predpismi Únie určením orgánu na tento účel bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia v iných príslušných právnych predpisoch Únie, ktoré sú s týmto v rozpore.
V rámci spoločnej procedúry uvedenej v prvom a druhom pododseku sa členské štáty usilujú vykonať jedno posúdenie vplyvov konkrétneho projektu na životné prostredie požadované príslušnými právnymi predpismi Únie bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia v iných príslušných právnych predpisoch Únie, ktoré sú s týmto v rozpore.
Komisia poskytne usmernenia týkajúce sa zriadenia akýchkoľvek koordinovaných alebo spoločných procedúr pre projekty, ktoré sú súčasne predmetom posúdení podľa tejto smernice a smerníc 92/43/EHS, 2000/60/EÚ, 2009/147/ES a 2010/75/ES.
(20) Smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, 22.7.1992, s. 7)." 						
(21) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (Ú. v. EÚ L 20, 26.1.2010, s. 7).“;" 						
b)
v odseku 4 sa prvý pododsek nahrádza takto:
„4. Bez toho, aby bol dotknutý článok 7, môžu členské štáty vo výnimočných prípadoch určitý projekt vyňať z ustanovení stanovených v tejto smernici, pokiaľ by uplatňovanie uvedených ustanovení malo za následok nepriaznivý vplyv na účel projektu, za predpokladu, že sú splnené ciele tejto smernice.“;
c)
dopĺňa sa tento odsek:
„5. Bez toho, aby bol dotknutý článok 7, v prípadoch, ak je projekt prijatý osobitným vnútroštátnym právnym predpisom, môžu členské štáty vyňať projekt z ustanovení týkajúcich sa verejnej konzultácie ustanovených v tejto smernici, za predpokladu, že sú splnené ciele tejto smernice.
Členské štáty informujú Komisiu každé dva roky od 16. mája 2017 o každom uplatnení výnimky uvedenej v prvom pododseku.“
3.
Článok 3 sa nahrádza takto:
„Článok 3
1. Posudzovanie vplyvov na životné prostredie identifikuje, opíše a posúdi náležitým spôsobom, pri každom prípade jednotlivo, priame a nepriame významné vplyvy projektu na tieto faktory:
a)
obyvateľstvo a ľudské zdravie;
b)
biodiverzitu s osobitným dôrazom na druhy a biotopy chránené podľa smernice 92/43/EHS a smernice 2009/147/ES;
c)
územie, pôdu, vodu, vzduch a klímu;
d)
hmotný majetok, kultúrne dedičstvo a krajinu;
e)
vzájomné pôsobenie medzi faktormi uvedenými v písmenách a) až d).
2. Vplyvy uvedené v odseku 1 na faktory v ňom stanovené zahŕňajú očakávané vplyvy vyplývajúce zo zraniteľnosti projektu voči rizikám závažných havárií a/alebo prírodných katastrof, ktoré majú význam pre dotknutý projekt.“
4.
Článok 4 sa mení takto:
a)
odseky 3 a 4 sa nahrádzajú takto:
„3. Ak sa vykonáva skúmanie každého jednotlivého prípadu, alebo ak sú stanovené prahy alebo kritériá na účely odseku 2, vezmú sa do úvahy relevantné výberové kritéria uvedené v prílohe III. Členské štáty môžu stanoviť prahy alebo kritériá určujúce, kedy projekty nemusia byť predmetom ani rozhodnutia podľa odsekov 4 a 5, ani posúdenia vplyvov na životné prostredie, a/alebo prahy či kritériá určujúce, kedy projekty budú v každom prípade predmetom posúdenia vplyvov na životné prostredie bez toho, aby boli predmetom rozhodnutia uvedeného v odsekoch 4 a 5.
4. Ak členské štáty rozhodnú, že budú vyžadovať rozhodnutie pre projekty uvedené v prílohe II, predloží navrhovateľ informácie o vlastnostiach projektu a jeho pravdepodobných významných vplyvoch na životné prostredie. Podrobný zoznam informácií, ktoré sa majú predložiť, je špecifikovaný v prílohe IIA. Navrhovateľ vezme v odôvodnených prípadoch do úvahy dostupné výsledky iných relevantných posúdení vplyvov na životné prostredie vykonaných v zmysle právnych predpisov Únie iných ako táto smernica. Navrhovateľ môže tiež poskytnúť opis akýchkoľvek vlastností projektu a/alebo plánovaných opatrení, aby sa zabránilo alebo predišlo tomu, čo by inak mohli byť významné nepriaznivé účinky na životné prostredie.“;
b)
dopĺňajú sa tieto odseky:
„5. Príslušný orgán prijme svoje rozhodnutie na základe informácií, ktoré mu poskytol navrhovateľ v súlade s odsekom 4, berúc do úvahy v určitých prípadoch výsledky predbežných overovaní alebo posudzovaní vplyvov na životné prostredie vykonaných v zmysle právnych predpisov Únie iných ako táto smernica. Rozhodnutie sa zverejní a:
a)
ak sa rozhodne, že je potrebné posúdenie vplyvov na životné prostredie, uvádza hlavné dôvody požadovania takéhoto posúdenia s odkazom na príslušné kritériá uvedené v prílohe III alebo
b)
ak sa rozhodne, že nie je potrebné posúdenie vplyvov na životné prostredie, uvádza hlavné dôvody nepožadovania takéhoto posúdenia s odkazom na príslušné kritériá uvedené v prílohe III a uvedie aj všetky vlastnosti projektu a/alebo plánované opatrenia, ktorými sa má zabrániť alebo predísť tomu, čo by inak mohli byť významné nepriaznivé účinky na životné prostredie, ak ich navrhovateľ navrhol.
6. Členské štáty zabezpečia, že príslušný orgán vypracuje svoje rozhodnutie čo najskôr a v lehote neprekračujúcej 90 dní od dátumu, kedy navrhovateľ predložil všetky požadované informácie podľa odseku 4. Vo výnimočných prípadoch, napríklad v závislosti od charakteru, zložitosti, umiestnenia alebo veľkosti projektu, môže príslušný orgán túto lehotu na účely prijatia rozhodnutia predĺžiť. V takomto prípade príslušný orgán písomne informuje navrhovateľa o dôvodoch tohto predĺženia a o očakávanom dátume prijatia jeho rozhodnutia.“
5.
V článku 5 sa odseky 1 až 3 nahrádzajú takto:
„1. Ak sa vyžaduje posudzovanie vplyvov na životné prostredie, navrhovateľ vypracuje a predloží správu o hodnotení vplyvov na životné prostredie. Informácie, ktoré má poskytnúť navrhovateľ, musia obsahovať aspoň:
a)
opis projektu obsahujúci informáciu o mieste, projektovom riešení, veľkosti projektu a ďalších podstatných vlastnostiach projektu;
b)
opis pravdepodobných významných vplyvov projektu na životné prostredie;
c)
opis vlastností projektu a/alebo navrhovaných opatrení, ktorých cieľom je zabrániť, predísť alebo zmierniť, a ak je to možné, nahradiť straty spôsobené pravdepodobne významnými nepriaznivými vplyvmi na životné prostredie;
d)
opis vhodných alternatív preštudovaných navrhovateľom, ktoré sú relevantné pre projekt a jeho špecifické vlastnosti, a uvedenie hlavných dôvodov vybraného variantu, s prihliadnutím na vplyvy projektu na životné prostredie;
e)
netechnické zhrnutie informácií uvedených v písmenách a) až d),a
f)
akékoľvek doplňujúce informácie uvedené v prílohe IV, ktoré sú dôležité vzhľadom na špecifické vlastnosti daného projektu alebo typu projektu a vzhľadom na pravdepodobne dotknuté zložky životného prostredia.
Ak bolo vydané stanovisko podľa odseku 2 tohto článku, správa o hodnotení vplyvov na životné prostredie vychádza z uvedeného stanoviska a obsahuje informácie, ktoré možno odôvodnene vyžadovať na dosiahnutie odôvodnených záverov o významných vplyvoch projektu na životné prostredie so zreteľom na súčasné znalosti a metódy posudzovania. Navrhovateľ s cieľom zabrániť duplicite posúdení zohľadní pri príprave správy o hodnotení vplyvov na životné prostredie dostupné výsledky z iných relevantných posúdení podľa právnych predpisov Únie alebo vnútroštátnych právnych predpisov.
2. Na žiadosť navrhovateľa príslušný orgán po zohľadnení informácií poskytnutých navrhovateľom, najmä o špecifických vlastnostiach projektu vrátane jeho umiestnenia a technickej kapacity a jeho pravdepodobného vplyvu na životné prostredie, vydá stanovisko o rozsahu a úrovni podrobnosti informácií, ktoré má navrhovateľ uviesť v správe o hodnotení vplyvov na životné prostredie v súlade s odsekom 1 tohto článku. Príslušný orgán uskutoční pred vydaním svojho stanoviska konzultácie s orgánmi uvedenými v článku 6 ods. 1.
Členské štáty môžu tiež požadovať od príslušných orgánov, aby vydali stanovisko uvedené v prvom pododseku bez ohľadu na to, či o to žiada navrhovateľ.
3. Na zabezpečenie úplnosti a kvality správy o hodnotení vplyvov na životné prostredie:
a)
navrhovateľ zabezpečí, aby správu o hodnotení vplyvov na životné prostredie vypracovali spôsobilí odborníci;
b)
príslušný orgán zabezpečí, že má dostatočné odborné znalosti na preskúmanie správy o hodnotení vplyvov na životné prostredie, alebo k nim má v prípade potreby prístup;
c)
v prípade potreby si príslušný orgán vyžiada od navrhovateľa doplňujúce informácie v súlade s prílohou IV, ktoré priamo súvisia s dosiahnutím odôvodneného záveru o významných vplyvoch projektu na životné prostredie.“
6.
Článok 6 sa mení takto:
a)
odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Členské štáty prijmú nevyhnutné opatrenia na zabezpečenie toho, aby orgány, ktorých sa projekt bude pravdepodobne týkať z dôvodu ich osobitných právomocí v oblasti životného prostredia alebo na základe miestnej alebo regionálnej príslušnosti, mali možnosť vyjadriť svoje stanovisko k informáciám predloženým navrhovateľom a k žiadosti o povolenie, zohľadňujúc podľa potreby prípady uvedené v článku 8a ods. 3. Na tento účel členské štáty určia, buď všeobecne, alebo pri každom jednotlivom prípade osobitne orgány, s ktorými treba konzultovať. Informácie získané podľa článku 5 sa postúpia týmto orgánom. Podrobné ustanovenia týkajúce sa konzultácií ustanovia členské štáty.“;
b)
v odseku 2 sa úvodné ustanovenie nahrádza takto:
„2. V záujme zabezpečenia účinnej účasti dotknutej verejnosti na rozhodovacích postupoch musí byť verejnosť informovaná elektronicky a prostredníctvom verejných oznamov alebo inými vhodnými prostriedkami o nasledujúcich skutočnostiach v skorom štádiu rozhodovacieho postupu v záležitostiach životného prostredia podľa článku 2 ods. 2 a najneskôr ihneď, ako možno informácie rozumne poskytnúť.“;
c)
odsek 5 sa nahrádza takto:
„5. Podrobné pravidlá pre informovanie verejnosti, napríklad vyvesením oznamov v určitom okruhu alebo zverejnením v miestnej tlači, a konzultácie s dotknutou verejnosťou, napríklad písomnými podaniami alebo prostredníctvom verejnej ankety, určia členské štáty. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby boli dôležité informácie dostupné pre verejnosť v elektronickej forme aspoň prostredníctvom centrálneho portálu alebo ľahko dostupných prístupových bodov na príslušnej správnej úrovni.“;
d)
odsek 6 sa nahrádza takto:
„6. Ustanovia sa primerané časové rámce pre rozličné fázy poskytujúce dostatočný čas:
a)
na informovanie orgánov uvedených v odseku 1 a verejnosti a
b)
pre orgány uvedené v odseku 1 a dotknutú verejnosť na prípravu a efektívnu účasť na environmentálnom rozhodovaní, ktoré podlieha ustanoveniam tohto článku.“;
e)
dopĺňa sa tento odsek:
„7. Časové rámce na konzultácie s dotknutou verejnosťou o správe o hodnotení vplyvov na životné prostredie uvedenej v článku 5 ods. 1 nesmú byť kratšie ako 30 dní.“
7.
Článok 7 sa mení takto:
a)
odsek 4 sa nahrádza takto:
„4. Dotknuté členské štáty začnú konzultácie o, okrem iného, možných cezhraničných vplyvoch projektu a predpokladaných opatreniach na zníženie alebo odstránenie týchto vplyvov a dohodnú sa na dostatočnom časovom rámci trvania konzultácií.
Takéto konzultácie sa môžu konať prostredníctvom príslušného spoločného orgánu.“;
b)
odsek 5 sa nahrádza takto:
„5. Podrobné opatrenia na vykonávanie odsekov 1 až 4 tohto článku vrátane stanovenia časových rámcov na konzultácie môžu určiť dotknuté členské štáty na základe pravidiel a časových rámcov uvedených v článku 6 ods. 5 až 7 a musia byť také, aby umožnili dotknutej verejnosti na území dotknutého členského štátu efektívnu účasť na procesoch environmentálneho rozhodovania o projektoch uvedených v článku 2 ods. 2.“
8.
Článok 8 sa nahrádza takto:
„Článok 8
Výsledky konzultácií a informácie získané v súlade s článkami 5 až 7 sa riadne vezmú do úvahy v povoľovacom konaní.“
9.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 8a
1. Rozhodnutie o udelení povolenia zahŕňa aspoň tieto informácie:
a)
odôvodnený záver uvedený v článku 1 ods. 2 písm. g) bode iv);
b)
akékoľvek environmentálne podmienky, ktoré sú súčasťou rozhodnutia, opis vlastností projektu a/alebo navrhovaných opatrení, ktorých cieľom je zabrániť, predísť alebo zmierniť, a ak je to možné, nahradiť straty spôsobené pravdepodobne významnými nepriaznivými vplyvmi na životné prostredie, a v prípade potreby aj opatrení na monitorovanie.
2. Rozhodnutie zamietnuť udelenie povolenia uvedie hlavné dôvody zamietnutia.
3. V prípade členských štátov využívajúcich postupy uvedené v článku 2 ods. 2, ktoré sú iné ako postupy na udelenie povolenia, sa požiadavky stanovené v odseku 1 prípadne v odseku 2 tohto článku považujú za splnené, ak akékoľvek rozhodnutie vydané v dôsledku týchto postupov obsahuje informácie uvedené v týchto odsekoch a sú zavedené mechanizmy, ktoré umožňujú splnenie požiadaviek uvedených v odseku 6 tohto článku.
4. V súlade s požiadavkami uvedenými v odseku 1 písm. b) členské štáty zabezpečia, že vlastnosti projektu a/alebo opatrenia navrhované s cieľom zabrániť, predísť alebo zmierniť, a ak je to možné, nahradiť straty spôsobené pravdepodobne významnými nepriaznivými vplyvmi na životné prostredie, sú realizované navrhovateľom, a stanovia postupy týkajúce sa monitorovania významných nepriaznivých vplyvov na životné prostredie.
Typ parametrov, ktoré sa majú monitorovať a dĺžka monitorovania musia byť primerané charakteru, umiestneniu a veľkosti projektu a významu jeho vplyvov na životné prostredie.
Aby sa zabránilo dvojitému monitorovaniu, môžu sa prípadne uplatniť existujúce monitorovacie opatrenia vyplývajúce z právnych predpisov Únie iných ako táto smernica a z vnútroštátnych právnych predpisov.
5. Členské štáty zabezpečia, aby príslušný orgán prijal všetky rozhodnutia uvedené v odsekoch 1 až 3 v primeranej lehote.
6. Príslušný orgán musí byť presvedčený, že odôvodnený záver uvedený v článku 1 ods. 2) písm. g) bode iv), alebo akékoľvek rozhodnutie uvedené v odseku 3 tohto článku, sú stále aktuálne pri prijímaní rozhodnutia o udelení povolenia. Na tento účel môžu členské štáty stanoviť časové rámce pre platnosť odôvodneného záveru uvedeného v článku 1 ods. 2 písm. g) bode iv), alebo akéhokoľvek rozhodnutia uvedeného v odseku 3 tohto článku.“
10.
V článku 9 sa odsek 1 nahrádza takto:
„1. Ak sa rozhodlo o udelení alebo zamietnutí povolenia, príslušný orgán alebo orgány o tom čo najskôr informujú verejnosť a orgány uvedené v článku 6 ods. 1 v súlade s vnútroštátnymi postupmi a zabezpečia, aby boli verejnosti a orgánom uvedeným v článku 6 ods. 1 k dispozícii tieto informácie zohľadňujúc podľa potreby prípady uvedené v článku 8a ods. 3:
a)
obsah rozhodnutia a akékoľvek súvisiace podmienky uvedené v článku 8a ods. 1 a 2;
b)
hlavné dôvody a úvahy, na ktorých sa rozhodnutie zakladá, vrátane informácií o procese účasti verejnosti. Toto zahŕňa aj zhrnutie výsledkov konzultácií a informácií získaných podľa článkov 5 až 7 a ako boli tieto výsledky zapracované alebo inak vysporiadané, najmä pripomienky získané od dotknutého členského štátu uvedeného v článku 7.“
11.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 9a
Členské štáty zabezpečia, aby príslušný orgán alebo orgány vykonávali úlohy vyplývajúce z tejto smernice objektívnym spôsobom a neocitli sa v situácii, ktorá by viedla ku konfliktu záujmov.
V prípadoch, keď je príslušný orgán súčasne navrhovateľom, členské štáty aspoň zavedú, v rámci svojej organizácie správnych právomocí, zodpovedajúce oddelenie konfliktných funkcií pri vykonávaní povinností vyplývajúcich z tejto smernice.“
12.
V článku 10 sa prvý odsek nahrádza takto:
„Bez toho, aby bola dotknutá smernica 2003/4/ES, ustanovenia tejto smernice neovplyvňujú záväzok príslušných orgánov dodržiavať obmedzenia stanovené vnútroštátnymi zákonmi, inými právnymi predpismi a správnymi opatreniami a uznanou právnou praxou vo veci obchodného a priemyselného tajomstva, vrátane duševného vlastníctva a ochrany verejného záujmu.“
13.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 10a
Členské štáty ustanovia pravidlá o sankciách, ktoré sa uplatňujú pri porušení vnútroštátnych ustanovení prijatých podľa tejto smernice. Sankcie musia byť účinné, primerané a odrádzajúce.“
14.
V článku 12 sa odsek 2 nahrádza takto:
„2. Členské štáty informujú Komisiu každých šesť rokov od 16. mája 2017, ak majú takéto údaje k dispozícii, najmä o:
a)
počte projektov uvedených v prílohách I a II, ktoré podliehali posudzovaniu vplyvov na životné prostredie v súlade s článkami 5 až 10;
b)
zozname posudzovaní vplyvov na životné prostredie podľa kategórií projektu stanovených v prílohách I a II;
c)
počte projektov uvedených v prílohe II, ktoré podliehajú rozhodnutiu v súlade s článkom 4 ods. 2;
d)
priemernej dĺžke procesu posudzovania vplyvov na životné prostredie;
e)
všeobecných odhadoch týkajúcich sa priemerných priamych nákladoch na posudzovanie vplyvov na životné prostredie vrátane vplyvu uplatňovania tejto smernice na malé a stredné podniky.“
15.
Prílohy smernice 2011/92/EÚ sa menia tak, ako je stanovené v prílohe k tejto smernici.
Článok 2
1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 3, uvedú členské štáty do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnutné pre dosiahnutie súladu s touto smernicou do 16. mája 2017.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie základných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 3
1. Projekty, v prípade ktorých bolo rozhodovanie uvedené v článku 4 ods. 2 smernice 2011/92/EÚ začaté pred 16. májom 2017, podliehajú povinnostiam uvedeným v článku 4 smernice 2011/92/EÚ pred jej zmenením touto smernicou.
2. Projekty podliehajú povinnostiam uvedeným v článku 3 a článkoch 5 až 11 smernice 2011/92/EÚ pred jej zmenou touto smernicou, ak pred 16. májom 2017:
a)
sa začal postup týkajúci sa stanoviska uvedený v článku 5 ods. 2 smernice 2011/92/EÚ alebo
b)
boli poskytnuté informácie uvedené v článku 5 ods. 1 smernice 2011/92/EÚ.
Článok 4
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 5
Táto smernica je určená členským štátom.
V Štrasburgu 16. apríla 2014