NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 806/2014
ze dne 15. července 2014,
kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V minulých desetiletích učinila Unie pokrok ve vytváření vnitřního trhu bankovních služeb. Lepší integrace vnitřního trhu bankovních služeb je zásadní pro podporu hospodářského růstu v Unii a přiměřeného financování reálné ekonomiky. Nicméně finanční a hospodářská krize ukázala, že fungování vnitřního trhu v této oblasti je ohroženo a že se zvyšuje nebezpečí roztříštěnosti finančnictví. To je skutečným zdrojem obav na vnitřním trhu, kde by banky měly mít možnost provádět významné přeshraniční činnosti. Mezibankovní trhy zaznamenaly pokles likvidity a přeshraniční bankovní činnosti mají klesající tendenci v důsledku strachu z šíření problémů a nedostatku důvěry v bankovní systémy jiných členských států a ve schopnost členských států banky podpořit.
(2)
Rozdíly v pravidlech řešení krize bank v jednotlivých členských státech a související správní praxi a neexistence jednotného rozhodovacího procesu pro řešení krize v bankovní unii přispívají k této nedostatečné důvěře a k tržní nestabilitě, jelikož nezajišťují předvídatelnost ohledně možného řešení selhání banky.
(3)
Zejména odlišné pobídky a odlišná praxe členských států v zacházení s věřiteli bank v režimu řešení krize a při rekapitalizaci bank v selhání z vnějších zdrojů s použitím peněz daňových poplatníků mají dopad na vnímání úvěrového rizika, finančního zdraví a platební schopnosti jejich bank, a tím se vytvářejí nerovné podmínky. To oslabuje důvěru veřejnosti v bankovní sektor a omezuje využívání svobody usazování a volného poskytování služeb v rámci vnitřního trhu, jelikož náklady na financování by byly bez takto rozdílné praxe členských států nižší.
(4)
Rozdíly v pravidlech řešení krize v jednotlivých členských státech a v související správní praxi mohou vést k tomu, že banky i jejich klienti mají vyšší výpůjční náklady pouze kvůli tomu, kde jsou usazeni, bez ohledu na svou skutečnou úvěruschopnost. Vedle toho se klienti bank v některých členských státech potýkají s vyššími výpůjčními sazbami než klienti bank v jiných členských státech, a to nezávisle na své vlastní úvěruschopnosti.
(5)
Evropská rada dne 18. října 2012 došla k závěru, že „s ohledem na fundamentální výzvy, jimž hospodářská a měnová unie čelí, a s cílem zajistit hospodářský a sociální blahobyt, jakož i stabilitu a trvalou prosperitu je nezbytné hospodářskou a měnovou unii posílit“ a že „tento proces směřující k hlubší hospodářské a měnové unii by měl vycházet z institucionálního a právního rámce Unie a měl by se vyznačovat otevřeností a transparentností ve vztahu k členským státům, jejichž měnou není euro, a respektováním integrity vnitřního trhu“. Za tím účelem se zřizuje bankovní unie, která se opírá o komplexní a podrobný jednotný soubor pravidel pro finanční služby na vnitřním trhu jako celku. Proces vytváření bankovní unie se vyznačuje otevřeností a transparentností vůči nezúčastněným členským státům a respektováním integrity vnitřního trhu.
(6)
Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 7. července 2010 obsahujícím doporučení Komisi o řízení přeshraničních krizí v bankovním sektoru vyzval Komisi, aby předložila „na základě článků 50 a 114 Smlouvy o fungování Evropské unie jeden či více legislativních návrhů týkajících se rámce EU pro řízení krizí, fondu EU pro finanční stabilitu … a útvaru pro řešení krizí“, a ve svém usnesení ze dne 20. listopadu 2012 obsahujícím doporučení Komisi ke zprávě předsedů Evropské rady, Evropské komise a Euroskupiny a prezidenta Evropské centrální banky s názvem „Směrem ke skutečné hospodářské a měnové unii“ uvedl, že „pro hladké fungování hospodářské a měnové unie je zcela klíčové přerušit negativní cyklickou zpětnou vazbu mezi státy, bankami a reálnou ekonomikou“, a zdůraznil, „že je naléhavě nutné přijmout dodatečná dalekosáhlá opatření k řešení krize v bankovním sektoru“ a k „vytvoření plně funkční evropské bankovní unie“ a zároveň zajistit další řádné fungování vnitřního trhu v oblasti finančních služeb a volný pohyb kapitálu.
(7)
Jednotný mechanismus dohledu zřízený nařízením Rady (EU) č. 1024/2013 (4) je prvním krokem k vytvoření bankovní unie a má zajistit, aby politika Unie týkající se obezřetnostního dohledu nad úvěrovými institucemi byla prováděna soudržně a efektivně, aby jednotný soubor pravidel pro finanční služby byl uplatňován stejným způsobem na úvěrové instituce v členských státech eurozóny a v těch členských státech mimo eurozónu, které se rozhodnou jednotného mechanismu dohledu účastnit, (dále jen „zúčastněné členské státy“) a aby tyto úvěrové instituce podléhaly dohledu nejvyšší kvality.
(8)
Účinnější mechanismy řešení krize bank jsou základním nástrojem k tomu, aby se zabránilo škodám, jež vyplynuly ze selhání bank v minulosti.
(9)
Dokud budou pravidla řešení krize, praxe a přístupy při sdílení zátěže určovány vnitrostátně a finanční zdroje potřebné pro financování řešení krize získávány a vynakládány na vnitrostátní úrovni, zůstane vnitřní trh roztříštěný. Navíc vnitrostátní orgány dohledu mají pádné důvody minimalizovat případný dopad bankovní krize na hospodářství dotčeného státu přijímáním jednostranných kroků k omezení bankovních operací, například omezením vnitroskupinových převodů a půjček, nebo uplatněním přísnějších požadavků na likviditu a výši kapitálu dceřiných podniků, které se nacházejí v jejich územní působnosti a které jsou dceřinými podniky potenciálně selhávajících mateřských podniků.To omezuje přeshraniční činnosti bank, a vytváří tak překážky výkonu základních svobod a narušuje hospodářskou soutěž na vnitřním trhu. Spory mezi domovskými a hostitelskými orgány, ačkoliv jsou řešeny v rámci jednotného mechanismu dohledu a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU (5), mohou stále ještě snižovat účinnost přeshraničních procesů řešení krize.
(10)
K řešení uvedených problémů bylo nutné zintenzivnit integraci rámce pro řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků (dále jen „instituce“) s cílem podpořit Unii, obnovit finanční stabilitu a položit základ pro ekonomické oživení. Směrnice 2014/59/EU představuje významný krok směrem k harmonizaci pravidel pro řešení krize bank v celé Unii a upravuje spolupráci orgánů příslušných k řešení krize v případě selhání přeshraničních bank. Uvedená směrnice nicméně stanoví minimální harmonizační pravidla a nevede k centralizaci rozhodování v oblasti řešení krize. Poskytuje především společné nástroje a pravomoci k řešení krize vnitrostátním orgánům všech členských států, ale použití těchto nástrojů a využití vnitrostátních mechanismů financování při řešení krize ponechává na uvážení vnitrostátních orgánů. Tím je zajištěno, že orgány mají k dispozici nástroje k dostatečně včasnému a rychlému zásahu do nezdravé instituce či instituce v selhání, aby bylo zajištěno pokračování jejích zásadních finančních a ekonomických funkcí a zároveň se minimalizovaly dopady selhání instituce na hospodářství a finanční systém.
Ačkoli je Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) (dále jen „EBA“ nebo „orgán EBA“), zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (6), pověřen úkoly v oblasti regulace a zprostředkování, směrnice 2014/59/EU úplně nebrání tomu, aby členské státy přijaly samostatná a potenciálně nekonzistentní rozhodnutí týkající se řešení krize přeshraničních skupin, která mohou ovlivnit celkové náklady řešení krize. Navíc, jelikož stanoví vnitrostátní mechanismy financování, nesnižuje dostatečně závislost bank na podpoře ze státních rozpočtů a zcela nepředchází rozdílným přístupům členských států k využívání mechanismů financování.
(11)
Pro zúčastněné členské státy v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí je centralizovaná pravomoc k řešení krize zřízena a svěřena Jednotnému výboru pro řešení krizí zřízenému v souladu s tímto nařízením (dále jen „výbor“) a vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize. Její zřízení je nedílnou součástí procesu harmonizace v oblasti řešení krize, který je upraven směrnicí 2014/59/EU a souborem jednotných ustanovení o řešení krize stanovených v tomto nařízení. Jednotné uplatňování režimu řešení krize v zúčastněných členských státech bude posíleno v důsledku toho, že je svěřeno ústřednímu orgánu, jakým je jednotný mechanismus pro řešení krizí. Kromě toho je jednotný mechanismus pro řešení krizí úzce provázán s procesem harmonizace v oblasti obezřetnostního dohledu, který vznikl zřízením EBA, zavedením jednotného souboru pravidel pro obezřetnostní dohled (nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (7) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (8)) a, v zúčastněných členských státech, zavedením jednotného mechanismu dohledu, jemuž je svěřeno uplatňování unijních pravidel obezřetnostního dohledu. Dohled a řešení krize představují dva vzájemně se doplňující aspekty vytváření vnitřního trhu finančních služeb, jejichž uplatňování na stejné úrovni se považuje za na sobě vzájemně závislé.
(12)
Zajištění účinných rozhodnutí o řešení krize bank v selhání v rámci Unie, včetně využití finančních prostředků získaných na unijní úrovni, je pro dokončení vnitřního trhu finančních služeb zásadní. Na vnitřním trhu může selhání bank v jednom členském státě ovlivnit stabilitu finančních trhů v Unii jako celku. Zajištění účinných a jednotných pravidel řešení krize a rovných podmínek jeho financování ve všech členských státech je v nejlepším zájmu nejen členských států, v nichž banky působí, ale i všech členských států obecně jako prostředek k zajištění rovných podmínek hospodářské soutěže a lepšího fungování vnitřního trhu. Bankovní systémy na vnitřním trhu jsou silně vzájemně propojeny, bankovní skupiny jsou mezinárodní a banky drží vysoký podíl zahraničních aktiv. Při neexistenci jednotného mechanismu pro řešení krizí by bankovní krize v členských státech účastnících se jednotného mechanismu dohledu měly silnější negativní systémový dopad i v nezúčastněných členských státech. Zavedení jednotného mechanismu pro řešení krizí zajistí neutrální přístup k zacházení s bankami v selhání, a tudíž zvýší stabilitu bank zúčastněných členských států a zamezí přelévání krizí do nezúčastněných členských států, a usnadní tak fungování vnitřního trhu jako celku. Mechanismy pro spolupráci týkající se institucí usazených v zúčastněných i nezúčastněných členských státech by měly být jasné a žádný členský stát nebo skupina členských států by neměl být přímo ani nepřímo diskriminován jako případné místo pro finanční služby.
(13)
Za účelem obnovení důvěry vůči bankovnímu sektoru a jeho důvěryhodnosti provádí Evropská centrální banka (ECB) v současnosti komplexní posouzení rozvah všech bank, které jsou pod přímým dohledem. Takové posouzení by mělo zajistit všem zúčastněným stranám, že banky vstupující do jednotného mechanismu dohledu, a proto spadající do oblasti působnosti jednotného mechanismu pro řešení krizí, jsou v zásadě zdravé a důvěryhodné.
(14)
Po zavedení jednotného mechanismu dohledu nařízením (EU) č. 1024/2013, podle něhož jsou banky v zúčastněných členských státech buď pod centrálním dohledem ECB, nebo pod dohledem vnitrostátních příslušných orgánů v rámci jednotného mechanismu dohledu, existuje nesoulad mezi unijním dohledem nad těmito bankami a vnitrostátním přístupem k těmto bankám v případě řešení krize podle směrnice 2014/59/EU, který bude vyřešen zřízením jednotného mechanismu pro řešení krizí.
(15)
Toto nařízení se vztahuje pouze na banky, jejichž domovský orgán dohledu je ECB nebo vnitrostátní příslušný orgán v členských státech, jejichž měnou je euro, nebo v členských státech, jejichž měnou není euro, a které navázaly úzkou spolupráci v souladu s článkem 7 nařízení (EU) č. 1024/2013. Oblast působnosti tohoto nařízení souvisí s oblastí působnosti nařízení (EU) č. 1024/2013. Právě s ohledem na významnou míru provázanosti úkolů dohledu přidělených jednotnému mechanismu dohledu s opatřeními k řešení krize má zavedení centralizovaného systému dohledu fungujícího v souladu s čl. 127 odst. 6 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) zásadní význam v procesu harmonizace řešení krize v zúčastněných členských státech. Skutečnost, že subjekty spadající do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1024/2013 podléhají jednotnému mechanismu dohledu, představuje zvláštní znak, který je pro účely řešení krize staví do objektivně a příznačně odlišného postavení. Je nezbytné přijmout opatření k vytvoření jednotného mechanismu pro řešení krizí pro všechny členské státy, které se účastní jednotného mechanismu dohledu, a usnadnit tak řádné a stabilní fungování vnitřního trhu.
(16)
Zatímco banky v členských státech stojících mimo jednotný mechanismus dohledu podléhají na vnitrostátní úrovni vzájemně sladěným mechanismům dohledu, řešení krize a finančního jištění, na banky v členských státech účastnících se jednotného mechanismu dohledu jsou uplatňovány unijní mechanismy dohledu a vnitrostátní mechanismy řešení krize a finančního jištění. Jelikož dohled a řešení krize jsou v rámci jednotného mechanismu dohledu realizovány na dvou různých úrovních, nebyly by zásahy v bankách v členských státech účastnících se jednotného mechanismu dohledu a řešení jejich krize tak rychlé, konzistentní a efektivní jako v případě bank v členských státech stojících mimo tento mechanismus. Centralizovaný mechanismus pro řešení krizí všech bank působících v členských státech účastnících se jednotného mechanismu dohledu je proto pro zajištění rovných podmínek zásadní.
(17)
Pokud v členském státě zůstane dohled mimo oblast působnosti jednotného mechanismu dohledu, měl by tento členský stát zůstat zodpovědný za finanční důsledky selhání banky. Jednotný mechanismus pro řešení krizí by se proto měl vztahovat jen na banky a finanční instituce usazené v členských státech účastnících se jednotného mechanismu dohledu a podléhající dohledu ze strany ECB a vnitrostátních orgánů v rámci jednotného mechanismu dohledu. Na banky usazené v členských státech neúčastnících se jednotného mechanismu dohledu by se jednotný mechanismus pro řešení krizí vztahovat neměl. Pokud by se v nezúčastněných členských státech jednotný mechanismus pro řešení krizí uplatňoval, vytvářelo by to pro ně nesprávný stimul. Především by se orgány dohledu v těchto členských státech mohly stát shovívavějšími k bankám ve své působnosti, neboť by již nenesly celé finanční riziko jejich selhání. Za účelem zajištění souběžnosti s jednotným mechanismem dohledu by se tak měl jednotný mechanismus pro řešení krizí uplatňovat na členské státy účastnící se jednotného mechanismu dohledu. Pokud se členské státy připojí k jednotnému mechanismu dohledu, měl by se na ně automaticky vztahovat rovněž jednotný mechanismus pro řešení krizí. Jednotný mechanismus pro řešení krizí by se případně mohl rozšířit na celý vnitřní trh.
(18)
S cílem zajistit rovné podmínky v rámci vnitřního trhu jako celku je toto nařízení v souladu se směrnicí 2014/59/EU. Proto přizpůsobuje pravidla a zásady uvedené směrnice zvláštnostem jednotného mechanismu pro řešení krizí a zajišťuje, aby pro něj bylo k dispozici odpovídající financování. Pokud výbor, Rada a Komise vykonávají pravomoci, které jim toto nařízení svěřuje, měly by podléhat aktům v přenesené pravomoci a regulačním a prováděcím technickým normám, obecným pokynům a doporučením, které přijal orgán EBA na základě článků 10 až 15 a článku 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 v rámci působnosti směrnice 2014/59/EU. Výbor, Rada a Komise by měly z titulu své funkce rovněž spolupracovat s EBA v souladu s články 25 a 30 nařízení (EU) č. 1093/2010 a reagovat na žádosti o shromažďování informací, se kterými se na ně obrací EBA v souladu s článkem 35 uvedeného nařízení. Je třeba připomenout, že podle poslední věty 32. bodu odůvodnění uvedeného nařízení „v případě, že příslušné právní předpisy Unie dávají […] možnost jednat podle vlastního uvážení, rozhodnutí přijatá orgánem pro bankovnictví nemohou nahradit toto jednání podle práva Unie“. Stejná zásada by se měla vztahovat i na toto nařízení, a to při plném respektování zásad zakotvených v primárním právu Unie. S ohledem na tyto klíčové prvky by měl být orgán EBA schopen efektivně plnit své úkoly a při plnění podobných úkolů zajistit rovné zacházení mezi výborem, Radou, Komisí a vnitrostátními orgány.
(19)
Jednotný fond pro řešení krizí (dále jen „fond“) je základním prvkem, bez něhož by jednotný mechanismus pro řešení krizí nemohl řádně fungovat. Pokud by financování řešení krize zůstalo na vnitrostátní úrovni v delším časovém horizontu, nepřerušila by se zcela vazba mezi státem a bankovním odvětvím a investoři by se při stanovování podmínek pro poskytování půjček nadále řídili tím, kde jsou banky usazeny, a nikoli jejich úvěruschopností. Fond by měl pomoci zajistit jednotnou správní praxi při financování řešení krize a zabránit vytváření překážek výkonu základních svobod nebo narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu v důsledku odlišující se vnitrostátní praxe. Fond by měl být financován z příspěvků bank získávaných na vnitrostátní úrovni a tyto příspěvky by měly být sdružovány na úrovni Unie v souladu s mezivládní dohodou o převádění a postupném sdílení těchto příspěvků (dále jen „dohoda“), čímž by došlo ke zvýšení finanční stability a snížení závislosti mezi vnímanou fiskální situací jednotlivých členských států a náklady na financování bank a podniků působících v těchto členských státech. S cílem odstranit tuto závislost by rozhodnutí přijatá v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí neměla nijak zasahovat do fiskálních pravomocí členských států. V tomto ohledu by pouze mimořádná veřejná finanční podpora měla být považována za zásah do rozpočtové svrchovanosti a fiskálních pravomocí členských států. Zejména rozhodnutí, která vyžadují použití fondu nebo systému pojištění vkladů, by neměla být považována za zásah do rozpočtové svrchovanosti nebo fiskálních pravomocí členských států.
(20)
Toto nařízení spolu se směrnicí 2014/59/EU stanoví podmínky pro používání fondu a obecná kritéria pro stanovení a výpočet příspěvků předem a následných příspěvků. Zúčastněné členské státy mají i nadále pravomoc vybírat příspěvky od subjektů nacházejících se na jejich území v souladu se směrnicí 2014/59/EU a s tímto nařízením. Prostřednictvím dohody se zúčastněné členské státy zaváží, že příspěvky, které získají na vnitrostátní úrovni v souladu se směrnicí 2014/59/EU a tímto nařízením, převedou do fondu. Během přechodného období budou příspěvky přidělovány do podfondů odpovídajících jednotlivým zúčastněným členským státům (dále jen „podfondy“). Uvedené podfondy budou podléhat postupnému splynutí a na konci přechodného období zaniknou. Dohoda stanoví podmínky, za kterých se smluvní strany dohodly převádět příspěvky, které získávají na vnitrostátní úrovni, do fondu a na postupném splynutí podfondů. K tomu, aby mohly být příspěvky, které získaly zúčastněné strany, převáděny do podfondů fondu, je nezbytné, aby dohoda vstoupila v platnost. Toto nařízení stanoví pravomoci výboru, pokud jde o používání a správu fondu. Dohoda stanoví, jak může výbor nakládat s podfondy, u kterých dochází k postupnému splynutí.
(21)
Centralizované uplatňování pravidel pro řešení krize institucí stanovených ve směrnici 2014/59/EU jednotným unijním orgánem příslušným k řešení krize v zúčastněných členských státech může být zajištěno, pouze pokud pravidla, kterými se řídí vytvoření a fungování jednotného mechanismu pro řešení krizí, budou přímo použitelná v členských státech, a nebude tak docházet k odlišnému výkladu v jednotlivých členských státech. Z této přímé použitelnosti by měl těžit i vnitřní trh jako celek, jelikož to přispěje k zajištění spravedlivé hospodářské soutěže a k zabránění vzniku překážek pro volný výkon základních svobod nejen v zúčastněných členských státech, ale i na vnitřním trhu jako celku.
(22)
Jednotný mechanismus pro řešení krizí, odrážející oblast působnosti nařízení (EU) č. 1024/2013, by se měl vztahovat na všechny úvěrové instituce usazené v zúčastněných členských státech. V rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí by však mělo být možné přímo řešit krizi jakékoliv úvěrové instituce zúčastněného členského státu, a zabránit tak asymetrii na vnitřním trhu v souvislosti se zacházením s institucemi v selhání a věřiteli při řešení krize. Mateřské podniky, investiční podniky a finanční instituce by měly být v rozsahu, v němž podléhají dohledu na konsolidovaném základě ze strany ECB, zařazeny do působnosti jednotného mechanismu pro řešení krizí. I když ECB nebude dohled nad těmito institucemi provádět samostatně, bude jediným orgánem dohledu, který bude globálně vnímat riziko, kterému je skupina, a nepřímo její jednotliví členové, vystavena. Vyjmutí subjektů, které jsou součástí dohledu na konsolidovaném základě ze strany ECB, z působnosti jednotného mechanismu pro řešení krizí by znemožnilo plánování řešení krize skupin a přijetí strategie řešení krize na úrovni skupiny a činilo by jakékoliv rozhodnutí o řešení krize výrazně méně účinným.
(23)
V rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí by měla být rozhodnutí přijímána na co nejvhodnější úrovni. Při přijímání rozhodnutí podle tohoto nařízení by měly výbor a vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize uplatňovat stejná věcná pravidla.
(24)
Vzhledem k tomu, že pouze orgány Unie mohou stanovit unijní politiku řešení krizí a že při přijímání každého konkrétního programu řešení krize zůstává prostor pro uvážení, je nutné stanovit odpovídající zapojení Rady a Komise jako orgánů, které mohou vykonávat prováděcí pravomoci podle článku 291 Smlouvy o fungování EU. Posouzení diskrečních aspektů rozhodnutí o řešení krize, která přijal výbor, by měla provádět Komise. S ohledem na značný dopad rozhodnutí o řešení krize na finanční stabilitu členských států a na Unii jako takovou, a také na fiskální svrchovanost členských států, je důležité, aby byla prováděcí pravomoc k přijímání určitých rozhodnutí o řešení krize svěřena Radě. Mělo by tedy příslušet Radě, aby na návrh Komise prováděla účinnou kontrolu posouzení provedeného výborem a týkajícího se existence veřejného zájmu a aby posoudila případnou podstatnou změnu částky z fondu, jež má být použita na konkrétní opatření k řešení krize. Mimoto by Komisi měla být svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci, kterými stanoví další kritéria nebo podmínky, jež by měl výbor zohlednit při výkonu svých různých pravomocí. Toto svěření úkolů souvisejících s řešením krize by nemělo nijak bránit fungování vnitřního trhu finančních služeb. Orgán EBA by si měl proto zachovat svou roli a ponechat si své stávající pravomoci a úkoly: měl by rozvíjet právní předpisy Unie platné pro všechny členské státy a podporovat jejich důsledné uplatňování a zlepšit sbližování postupů v oblasti řešení krize v Unii jako celku.
(25)
S cílem zajistit soulad se zásadami stanovenými v čl. 3 odst. 3 směrnice 2014/59/EU by orgány Unie při plnění úkolů, jež jim byly svěřeny na základě tohoto nařízení, měly zajistit, aby byla zavedena příslušná organizační opatření.
(26)
ECB jakožto orgán dohledu v rámci jednotného mechanismu dohledu a výbor by měly být schopny posoudit, zda je úvěrová instituce v selhání nebo je její selhání pravděpodobné a zda neexistuje přiměřená vyhlídka na to, že by jejímu selhání v přiměřené lhůtě zabránila alternativní opatření soukromého sektoru nebo orgánů dohledu. Výbor, pokud se domnívá, že jsou splněna všechna kritéria pro vyvolání řešení krize, by měl přijmout program řešení krize. Postup související s přijímáním programu řešení krize, který zahrnuje Komisi a Radu, posiluje potřebnou funkční nezávislost výboru při respektování zásady přenesení pravomocí na agentury, jak ji vykládá Soudní dvůr Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“). Toto nařízení proto stanoví, že program řešení krize přijatý výborem vstupuje v platnost pouze tehdy, pokud proti němu do 24 hodin od jeho přijetí výborem Rada ani Komise nevznesla žádné námitky nebo pokud jej Komise schválila. Důvody, kvůli nimž může Rada na návrh Komise vznést vůči programu řešení krize přijatému výborem námitky, by měly být přísně omezeny na existenci veřejného zájmu a na podstatné změny výše prostředků z fondu, kterou navrhl výbor, ze strany Komise.
Za podstatnou by měla být považována změna výše prostředků z fondu o 5 % nebo více oproti původnímu návrhu výboru. Rada by měla návrh Komise buď schválit, nebo proti němu vznést námitky, aniž by jej pozměnila. Komise by měla jako pozorovatel na zasedáních výboru průběžně kontrolovat, zda je program řešení krize přijatý výborem plně v souladu s tímto nařízením, představuje odpovídající vyvážení jednotlivých cílů a přítomných zájmů, respektuje veřejný zájem a zda je zachována integrita vnitřního trhu. Vzhledem k tomu, že opatření k řešení krize vyžadují velmi rychlý rozhodovací proces, měly by Rada a Komise úzce spolupracovat a Rada by neměla zdvojovat přípravné práce, které již Komise uskutečnila. Výbor by měl vydat pokyny vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize, jež by měly přijmout veškerá nezbytná opatření k provedení programu řešení krize.
(27)
Vytvořením programu řešení krize na úrovni skupiny by se mělo usnadnit koordinované řešení krize, které by pravděpodobně všem subjektům skupiny přineslo nejlepší výsledky. Výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize by měly mít pravomoc použít nástroj překlenovací instituce na úrovni skupiny (což může případně zahrnovat ujednání o sdílení zátěže) s cílem stabilizovat skupinu jako celek. Vlastnictví dceřiných podniků by mohlo být převedeno na překlenovací instituci za účelem dalšího prodeje, buď jako balík, nebo jednotlivě, až budou na trhu vhodné podmínky. Kromě toho by měl mít výbor nebo případně vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize pravomoc použít nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů na úrovni mateřského podniku.
(28)
Výbor by měl být zejména zmocněn přijímat rozhodnutí týkající se významných subjektů nebo skupin, subjektů nebo skupin, které jsou přímo pod dohledem ECB, nebo přeshraničních skupin. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize by měly být výboru při plánování řešení a přípravě rozhodnutí o řešení krize nápomocny. U subjektů a skupin, které nejsou významné a nepůsobí přes hranice, by měly vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize odpovídat zejména za plánování řešení krize, posouzení způsobilosti k řešení krize, odstranění překážek způsobilosti k řešení krize, opatření, jež jsou orgány příslušné k řešení krize oprávněny učinit během včasného zásahu, a opatření k řešení krize. Za určitých okolností by měly vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize plnit své úkoly na základě tohoto nařízení a v souladu s ním a vykonávat přitom pravomoci, které jim byly svěřeny vnitrostátními právními předpisy, kterými se provádí směrnice 2014/59/EU, a v souladu s nimi, pokud to není v rozporu s tímto nařízením.
(29)
Pro řádné fungování vnitřního trhu je zásadní, aby se tatáž pravidla uplatňovala na všechna opatření k řešení krize, bez ohledu na to, zda byla přijata orgány příslušnými k řešení krize podle směrnice 2014/59/EU, nebo v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí. Komise by měla tato opatření posoudit podle článku 107 Smlouvy o fungování EU.
(30)
Pokud by opatření k řešení krize zahrnovala poskytnutí státní podpory podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nebo podporu z fondu, může být rozhodnutí o řešení krize přijato poté, co Komise přijala kladné nebo podmíněné rozhodnutí o slučitelnosti využití této podpory s vnitřním trhem. Rozhodnutí Komise o podpoře z fondu může příjemci uložit podmínky, povinnosti nebo závazky. Podmínky, které může Komise uložit, mohou zahrnovat mimo jiné požadavky na sdílení zátěže, včetně požadavku, aby ztráty byly nejprve absorbovány kapitálem, a požadavky na příspěvky ze strany držitelů hybridního kapitálu, držitelů podřízeného dluhu a prioritních věřitelů, včetně podle požadavků směrnice 2014/59/EU; omezení týkající se výplaty dividend z akcií nebo kuponů u hybridních kapitálových nástrojů, zpětného odkupu vlastních akcií nebo hybridních kapitálových nástrojů nebo operací souvisejících se správou kapitálu; omezení týkající se nabývání podílů v jakémkoli podniku, a to buď prostřednictvím převodu aktiv nebo akcií; zákazy agresivních obchodních praktik nebo strategií nebo reklamní podpory z veřejných prostředků; požadavky týkající se podílů na trhu, tvorby cen a vlastností produktů nebo další behaviorální požadavky; požadavky týkající se plánů restrukturalizace; požadavky týkající se správy a řízení; požadavky týkající se vykazování a zveřejňování, včetně požadavků na dodržování těchto podmínek, které může stanovit Komise; požadavky týkající se prodeje příjemce, všech jeho aktiv, práv a závazků nebo jejich části; požadavky týkající se likvidace příjemce.
(31)
Aby se zajistilo rychlé a efektivní rozhodování o řešení krize, měl by výbor být zvláštní agenturou Unie se zvláštní strukturou odpovídající jeho úkolům, která se odchyluje od modelu všech ostatních agentur Unie. Jeho složení by mělo zajistit řádné zohledňování všech relevantních zájmů při řešení krize. Vzhledem k úkolům výboru by předseda, místopředseda a čtyři další stálí členové výboru měli být jmenováni na základě zásluh, schopností, znalostí bankovních a finančních záležitostí a relevantních zkušeností s finančním dohledem, regulací a řešením krize institucí. Předseda, místopředseda a čtyři další stálí členové výboru by měli být vybráni na základě otevřeného výběrového řízení, o němž by měly být průběžně řádně informováni Evropský parlament a Rada a jež by mělo respektovat zásadu vyváženosti zastoupení mužů a žen, zkušeností a kvalifikace. Komise by měla příslušnému výboru Evropského parlamentu poskytnout užší seznam kandidátů na pozice předsedy, místopředsedy a čtyř dalších stálých členů výboru. Komise by měla návrh na jmenování předsedy, místopředsedy a čtyř dalších stálých členů výboru předložit Evropskému parlamentu ke schválení. Poté, co Evropský parlament návrh schválí, by Rada měla přijmout prováděcí rozhodnutí o jmenování předsedy, místopředsedy a čtyř dalších stálých členů výboru.
(32)
Výbor by měl jednat na výkonných a plenárních zasedáních. Na svém výkonném zasedání by se měl výbor skládat z předsedy, čtyř dalších nezávislých stálých členů, kteří by měli jednat nezávisle a objektivně v zájmu Unie jako celku, a stálých pozorovatelů jmenovaných Komisí a ECB. Při rozhodování o řešení krize instituce nebo skupiny usazené pouze v jednom zúčastněném členském státě by se měl jednání výkonného zasedání a rozhodování výboru účastnit člen jmenovaný dotčeným členským státem, zastupující jeho vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize. Při rozhodování o přeshraniční skupině by se měli jednání a rozhodování výkonného zasedání výboru účastnit členové jmenovaní dotčenými domovskými a hostitelskými členskými státy, zastupující relevantní vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize.
(33)
Výbor by měl na svém výkonném zasedání připravit všechna rozhodnutí týkající se postupu řešení krize a v nejvyšší možné míře tato rozhodnutí přijmout. Vzhledem k informacím týkajícím se jednotlivých institucí obsaženým v plánech řešení krize by rozhodnutí týkající se vypracování, posouzení a schválení plánů řešení krize měl přijímat výbor na svém výkonném zasedání. Pokud jde o použití fondu, je důležité, aby neexistovala žádná výhoda prvního hráče na tahu a aby bylo čerpání prostředků z fondu sledováno. S cílem zajistit odpovídající rozhodování výboru v situaci, kdy je vyžadováno opatření k řešení krize nad rámec limitu ve výši 5 000 000 000 EUR, měl by mít kterýkoli člen pléna možnost v rámci přísně stanovené lhůty požádat, aby o případu rozhodlo plenární zasedání. Pokud podpora likvidity zahrnuje nulové nebo výrazně nižší riziko než jiné formy podpory, zejména v případě krátkodobého, jednorázového poskytnutí úvěru solventním institucím proti přiměřenému zajištění vysoké kvality, je oprávněné, aby této formě podpory byla přiřazena nižší riziková váha 0,5. Jakmile čistá kumulovaná částka využitých prostředků z fondu za předchozích, po sobě jdoucích 12 měsíců dosáhne limitu ve výši 5 000 000 000 EUR ročně, mělo by plenární zasedání vyhodnotit použití nástrojů k řešení krize, včetně použití prostředků z fondu, a mělo by poskytnout pokyny, kterými by se výkonné zasedání mělo řídit v následných rozhodnutích týkajících se řešení krizí. Pokyny pro výkonné zasedání by se měly zejména zaměřit na zajištění nediskriminačního používání nástrojů k řešení krize, na zamezení úplnému vyčerpání fondu a na správné rozlišování mezi podporou likvidity s nulovým nebo nízkým rizikem a dalšími formami podpory.
(34)
Účastníci rozhodovacího procesu ve výboru by se na jednotlivých výkonných zasedáních budou obměňovali podle toho, ve kterém členském státě příslušná instituce nebo skupina působí, a jeho stálí členové by tudíž měli zajistit, aby rozhodnutí v různých složeních výkonných zasedání výboru byla soudržná, vhodná a přiměřená.
(35)
Výbor by měl mít možnost přizvat na svá zasedání pozorovatele. Pověření výboru plněním úkolů v oblasti řešení krize by mělo být v souladu s rámcem Evropského systému dohledu nad finančním trhem (ESFS) a s jeho základním cílem vypracovat jednotný soubor pravidel a více sblížit postupy dohledu a řešení krize v Unii jako celku. Zejména orgán EBA by měl v souladu s nařízením (EU) č. 1093/2010 posuzovat a koordinovat iniciativy týkající se plánů řešení krize s cílem podpořit konvergenci v této oblasti. Jako obecné pravidlo by proto měl výbor vždy přizvat orgán EBA při projednávání záležitostí, pro které má EBA podle směrnice 2014/59/EU vypracovat technické normy nebo stanovit obecné pokyny. Na zasedání výboru mohou být případně rovněž přizváni další pozorovatelé, například zástupce Evropského mechanismu stability.
(36)
Pozorovatelé by měli být vázáni týmiž požadavky profesního tajemství jako členové a zaměstnanci výboru a zaměstnanci účastnící se výměny se zúčastněnými členskými státy nebo těmito státy vyslaní, kteří vykonávají úkoly v souvislosti s řešením krize.
(37)
Výbor by měl mít možnost zřídit vnitřní týmy příslušné k řešení krize složené z vlastních zaměstnanců a ze zaměstnanců vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize, včetně případných pozorovatelů z nezúčastněných členských států. V čele těchto vnitřních týmů příslušných k řešení krize by měli stát koordinátoři jmenovaní z řad zaměstnanců výboru na vyšších pozicích, kteří by mohli být pozváni k účasti na výkonných zasedáních výboru v úloze pozorovatelů.
(38)
Výbor a orgány příslušné k řešení krize a příslušné orgány z nezúčastněných členských států by měly uzavřít memoranda o porozumění, v nichž bude obecným způsobem uvedeno, jak budou spolupracovat při plnění svých úkolů podle směrnice 2014/59/EU. Tato memoranda o porozumění by mimo jiné mohla objasnit konzultace týkající se rozhodnutí výboru, která mají dopad na dceřiné podniky usazené nebo pobočky nacházející se v nezúčastněných členských státech, pokud je mateřský podnik usazen v zúčastněném členském státě. Tato memoranda by měla být pravidelně revidována.
(39)
Výbor by měl jednat samostatně. Měl by být schopen řešit situaci velkých skupin a jednat rychle a nestranně. Výbor by měl zajistit, aby byla správně zohledněna vnitrostátní finanční stabilita, finanční stabilita Unie a vnitřní trh. Členové výboru by měli mít nezbytné odborné znalosti a zkušenosti v oblasti restrukturalizace a platební neschopnosti bank.
(40)
Při přijímání rozhodnutí nebo opatření v rámci výkonu pravomocí podle tohoto nařízení by měla být věnována náležitá pozornost významu výkonu práva usazování stanoveného Smlouvou o fungování EU pro vnitřní trh, a zejména tam, kde je to možné, dopadům na pokračování přeshraničních činností.
(41)
Ve světle úkolů výboru a účelů řešení krize, které zahrnují ochranu veřejných financí, by měla být činnost jednotného mechanismu pro řešení krizí financována z příspěvků hrazených institucemi usazenými v zúčastněných členských státech.
(42)
Výbor, případně Rada a Komise by měly nahradit vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize určené podle směrnice 2014/59/EU, pokud jde o všechny aspekty rozhodování o řešení krize. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize určené podle uvedené směrnice by měly i nadále zajišťovat činnosti související s prováděním programu řešení krize přijatého výborem. Aby byla zajištěna transparentnost a demokratická kontrola, jakož i ochrana práv orgánů Unie, měl by být výbor odpovědný Evropskému parlamentu a Radě za veškerá rozhodnutí přijatá na základě tohoto nařízení. Z důvodů transparentnosti a demokratické kontroly by vnitrostátní parlamenty měly mít určitá práva týkající se získávání informací o činnosti výboru a navazování dialogu s ním.
(43)
Vnitrostátní parlament zúčastněného členského státu nebo příslušný výbor tohoto parlamentu by měl mít možnost pozvat předsedu, aby se zúčastnil výměny názorů o řešení krize institucí v daném členském státě spolu se zástupcem vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize. Tato úloha vnitrostátních parlamentů je přiměřená vzhledem k potenciálnímu dopadu, jejž opatření k řešení krize mohou mít na veřejné finance, instituce, na jejich zákazníky a zaměstnance a na trhy v zúčastněných členských státech. Předseda a vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize by měli na tato pozvání k výměně názorů s vnitrostátními parlamenty pozitivně reagovat.
(44)
Pro zajištění jednotného přístupu k institucím a skupinám by měl být výbor zmocněn vypracovat plány řešení krize pro tyto instituce a skupiny, a to po konzultaci s vnitrostátními příslušnými orgány a orgány příslušnými k řešení krize. Mělo by obecně platit, že skupinové plány řešení krize se vypracovávají pro skupinu jako celek a stanoví opatření ve vztahu k mateřskému podniku i jednotlivým dceřiným podnikům, které jsou součástí dané skupiny. Skupinové plány řešení krize by měly brát v úvahu finanční, technickou a podnikatelskou strukturu příslušné skupiny. Pokud jsou pro subjekty, které jsou součástí skupiny, vypracovány individuální plány řešení krize, měly by výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize usilovat o co nejvyšší míru jednotnosti s plány řešení krize pro ostatní subjekty skupiny. Výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize by měly předat plány řešení krize a jakékoli jejich změny příslušnému orgánu, aby byl o nich tento orgán neustále plně informován. Výbor by měl posoudit způsobilost institucí a skupin k řešení krize a přijmout případná opatření směřující k odstranění případných překážek této způsobilosti. Výbor by měl od vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize vyžadovat použití vhodných opatření k odstranění překážek způsobilosti k řešení krize, aby byla zajištěna soudržnost a způsobilost dotyčných institucí k řešení krize. S ohledem na citlivost informací, které obsahují, by měly plány řešení krize podléhat požadavkům profesního tajemství stanoveným v tomto nařízení.
(45)
Při používání nástrojů k řešení krize a při výkonu pravomocí k řešení krize by měla být zohledněna zásada proporcionality a specifické rysy právní formy instituce.
(46)
Nezbytnou složkou účinného řešení krize je plán řešení krize. Výbor by proto měl mít pravomoc od institucí nebo skupin vyžadovat změnu struktury a organizace tak, aby byla přijata nezbytná a přiměřená opatření ke snížení nebo odstranění věcných překážek pro používání nástrojů k řešení krize a k zajištění způsobilosti dotčených subjektů k řešení krize. Vzhledem k potenciálně systémové povaze všech institucí je pro zachování finanční stability zásadní, aby výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize mohly řešit krizi jakékoli instituce. Aby byla respektována svoboda podnikání stanovená v článku 16 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), měla by být diskreční pravomoc výboru omezena na to, co je nezbytné ke zjednodušení struktury a operací instituce výlučně pro zlepšení její způsobilosti k řešení krize. Kromě toho by veškerá opatření uložená pro tyto účely měla být v souladu s právem Unie. Opatření by neměla být přímo ani nepřímo diskriminační na základě státní příslušnosti a měla by být odůvodněna naléhavým důvodem veřejného zájmu na finanční stabilitě. K určení, zda bylo opatření vedeno veřejným zájmem, by měl být výbor, jednající ve veřejném zájmu, schopen dosáhnout účelu řešení krize, aniž by se musel potýkat s překážkami, které brání použití nástrojů k řešení krize nebo jeho schopnosti vykonávat pravomoci podle tohoto nařízení. Opatření by navíc neměla překračovat meze toho, co je k dosažení tohoto účelu nezbytné. Při určování opatření, která mají být přijata, by výbor nebo případě vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize měly vzít v úvahu varování a doporučení Evropské rady pro systémová rizika (ESRB), zřízené nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 (9).
(47)
Vzhledem k potenciálně systémové povaze všech institucí je naprosto nezbytné, aby byl výbor, případně ve spolupráci s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize, schopen přijmout plány řešení krize, posoudit způsobilost jakékoli instituce a skupiny k řešení krize a v případě potřeby přijmout opatření k nápravě nebo odstranění překážek způsobilosti k řešení krize jakékoli instituce v zúčastněných členských státech. Selhání systémově významných institucí, včetně těch, které jsou uvedeny v článku 131 směrnice 2013/36/EU, by mohlo představovat značné riziko pro fungování finančních trhů a mohlo by mít nepříznivý dopad na finanční stabilitu. Výbor by se měl přednostně postarat o vypracování plánů řešení krize těchto systémově významných institucí, jakož i posoudit jejich způsobilost k řešení krize a přijmout všechna opatření nezbytná k nápravě nebo odstranění všech překážek jejich způsobilosti k řešení krize, aniž by tím byla dotčena jeho nezávislost a jeho povinnost plánovat řešení krize a posuzovat způsobilost k řešení krize všech institucí podléhajících jeho pravomoci.
(48)
Plány řešení krize by měly zahrnovat postupy pro informování zástupců zaměstnanců a konzultace s nimi po celou dobu procesu řešení krize, je-li to relevantní. V tomto ohledu by se měly dodržovat případné kolektivní smlouvy nebo jiná ujednání sociálních partnerů a unijní a vnitrostátní právní předpisy o zapojení odborů a zástupců zaměstnanců do procesů restrukturalizace společnosti.
(49)
Pokud jde o povinnost vypracovávat plány řešení krize, měly by výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize, v souvislosti s plány řešení krize a při použití různých pravomocí a nástrojů, které mají k dispozici, vzít v úvahu povahu podnikání, vlastnickou strukturu, právní formu, rizikový profil, velikost a právní status subjektu a jeho propojenost s ostatními institucemi nebo obecně s finančním systémem, rozsah a složitost jeho činností, zda je členem institucionálního systému ochrany nebo jiných systémů vzájemné solidarity, zda provádí investiční služby nebo činnosti a zda je pravděpodobné, že by jeho selhání a následná likvidace v běžném úpadkovém řízení měly výrazně nepříznivý dopad na finanční trhy, na jiné instituce, na podmínky financování nebo na ekonomiku obecně; měly by rovněž zajistit, aby byl režim řešení krize uplatňován vhodně a přiměřeně a aby byla minimalizována administrativní zátěž související s povinnostmi vypracování plánu řešení krize. Vzhledem k tomu, že obsah a informace uvedené v oddíle A přílohy směrnice 2014/59/EU zavádějí minimální normu pro subjekty, jež mají zjevně systémový význam, je povoleno uplatňovat rozdílné nebo výrazně nižší požadavky na plány řešení krize a na poskytování informací vůči jednotlivým institucím a delší než roční frekvenci aktualizace. U malých subjektů s nízkou provázaností a složitostí by mohl být rozsah plánu řešení krize omezen. Mimoto by měl být režim uplatňován tak, aby nebyla ohrožena stabilita finančních trhů. Zejména v situacích, kdy se objevují rozsáhlejší problémy, nebo dokonce pochybnosti o odolnosti celé řady subjektů, je nezbytné zvážit riziko šíření krize vyplývající z opatření přijatých ve vztahu k jakémukoli subjektu.
(50)
V případech, kdy směrnice 2014/59/EU stanoví možnost uplatnění zjednodušených povinností ve vztahu k požadavkům na vypracování plánů řešení krize nebo upuštění od uplatňování této povinnosti ze strany vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize, měl by být stanoven postup pro určení toho, zda mohou výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize uplatnění takových zjednodušených povinností povolit.
(51)
V souladu s kapitálovou strukturou subjektů přidružených k ústřednímu subjektu by výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize neměly být pro účely tohoto nařízení povinny vypracovávat samostatné plány řešení krize výhradně z toho důvodu, že ústřední subjekt, k němuž jsou tyto subjekty přidruženy, podléhá přímému dohledu ze strany ECB. Při vypracovávání skupinových plánů řešení krize by měl být brán v úvahu potenciální dopad opatření k řešení krize ve všech členských státech, v nichž skupina působí.
(52)
Jednotný mechanismus pro řešení krizí by měl být založen na nařízení (EU) č. 1024/2013 a směrnici 2014/59/EU. Výbor by proto měl být zmocněn zasáhnout v rané fázi zhoršování se finanční situace nebo platební schopnosti subjektu. Informace, které výbor obdrží od vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize nebo od ECB v této fázi, pro něj mají velký význam při rozhodování o opatření, které může přijmout za účelem přípravy řešení krize dotyčného subjektu.
(53)
Pro rychlé přijetí nutného opatření k řešení krize by měl výbor ve spolupráci s ECB nebo relevantním vnitrostátním příslušným pečlivě sledovat stav dotyčných subjektů a jejich dodržování jakéhokoli opatření včasného zásahu, které bylo ve vztahu k nim přijato. Při určování toho, zda by mohlo opatření soukromého sektoru zabránit v přiměřené lhůtě selhání subjektu, by měl vzít odpovědný orgán v úvahu efektivitu opatření včasného zásahu přijatých ve lhůtě stanovené příslušným orgánem.
(54)
Výbor, vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize a příslušné orgány, včetně ECB, by v případě potřeby měly uzavřít memorandum o porozumění, v němž bude obecným způsobem uvedeno, jak budou vzájemně spolupracovat při plnění svých úkolů podle právních předpisů Unie. Memorandum by mělo být pravidelně revidováno.
(55)
Při přijímání rozhodnutí nebo opatření, zejména pokud jde o subjekty usazené jak v zúčastněných, tak v nezúčastněných členských státech, je třeba rovněž zohlednit možné nepříznivé dopady na tyto členské státy, například ohrožení finanční stability jejich finančních trhů, a na subjekty usazené v těchto členských státech.
(56)
V zájmu minimalizace narušení finančního trhu a hospodářství by mělo řešení krize proběhnout během krátké doby. Vkladatelům by měl být umožněn co nejrychleji přístup přinejmenším k pojištěným vkladům, a to v každém případě ve stejných lhůtách, jaké stanoví směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/49/EU (10). Komise by měla během celého postupu řešení krize mít přístup ke všem informacím, které bude považovat za nezbytné pro přijetí zasvěceného rozhodnutí v rámci tohoto procesu.
(57)
Rozhodnutí zavést v subjektu režim řešení krize by mělo být přijato předtím, než se finanční subjekt dostane do rozvahové platební neschopnosti a než se zcela vyčerpá jeho vlastní kapitál. Řešení krize by mělo být zahájeno ihned po zjištění, že subjekt je v selhání nebo je jeho selhání pravděpodobné a že žádná alternativní opatření v rámci soukromého sektoru by v přiměřené lhůtě tomuto selhání nezabránila. Skutečnost, že subjekt nesplňuje požadavky na povolení, by neměla sama o sobě ospravedlňovat zahájení řešení krize, zejména pokud subjekt je nebo pravděpodobně bude dále životaschopný. Subjekt by měl být považován za subjekt, jenž je v selhání nebo jehož selhání je pravděpodobné, pokud porušuje nebo pravděpodobně v blízké budoucnosti poruší požadavky pro pokračující povolení, pokud aktiva subjektu jsou nebo pravděpodobně v blízké budoucnosti budou menší než jeho závazky, pokud subjekt není nebo pravděpodobně v blízké budoucnosti nebude schopen splácet své splatné závazky, nebo pokud subjekt požaduje mimořádnou veřejnou finanční podporu s výjimkou zvláštních okolností uvedených v tomto nařízení. Skutečnost, že subjekt potřebuje od centrální banky nouzové poskytnutí likvidity, by neměla být sama o sobě podmínkou postačující k prokázání toho, že subjekt není nebo v blízké budoucnosti pravděpodobně nebude schopen splácet své splatné závazky. Pokud by tuto facilitu některý stát zaručoval, podléhal by subjekt, který by k této facilitě měl přístup, pravidlům pro státní podporu. V zájmu zachování finanční stability, zejména v případě systémového nedostatku likvidity, by neměly státní záruky za likviditní facility poskytnuté centrálními bankami nebo státní záruky za nově vydané závazky za účelem nápravy závažného narušení ekonomiky členského státu vyvolat řešení krize, pokud je splněna řada podmínek. Opatření státních záruk by měla být zejména schválena v rámci státní podpory, neměla by být součástí většího balíku pomoci a uplatnění záručních opatření by mělo být přísně časově omezeno. Záruky členských států za akciové pohledávky by měly být zakázané.
Poskytne-li členský stát záruku, zajistí, aby za tuto záruku subjekt poskytl dostatečné protiplnění. Kromě toho by poskytnutí mimořádné veřejné finanční podpory nemělo vyvolat řešení krize v případech, kdy členský stát jakožto preventivní opatření převezme kapitálovou účast v subjektu, včetně subjektu ve veřejném vlastnictví, který splňuje příslušné kapitálové požadavky. Může se jednat například o situaci, kdy se od subjektu požaduje získání nového kapitálu s ohledem na výsledek zátěžového testu vycházejícího ze scénářů nebo rovnocenných kroků provedených orgány makroobezřetnostního dohledu, které zahrnují požadavek stanovený za účelem zachování finanční stability v kontextu systémové krize, avšak daný subjekt nemůže kapitál získat ze soukromých zdrojů na trzích. Subjekt by neměl být považován za subjekt, jenž je v selhání nebo jehož selhání je pravděpodobné, výhradně na základě toho, že mu byla poskytnuta mimořádná veřejná finanční podpora před vstupem tohoto nařízení v platnost. Přístup k likviditním facilitám, včetně nouzového poskytnutí likvidity centrálními bankami, může být považován za státní podporu podle rámce pro státní podporu.
(58)
Likvidace subjektu v selhání v běžném úpadkovém řízení by mohla ohrozit finanční stabilitu, přerušit poskytování základních služeb a ohrozit ochranu vkladatelů. V takovém případě existuje veřejný zájem na použití nástrojů k řešení krize. Účelem řešení krize by tudíž mělo být zajištění kontinuity základních finančních služeb, udržení stability finančního systému, omezení morálního hazardu minimalizováním toho, aby se subjekty v selhání spoléhaly na veřejnou finanční podporu, a ochrana vkladatelů.
(59)
Před rozhodnutím zachovat subjekt v platební neschopnosti jako fungující podnik by měla být vždy zvážena jeho likvidace v běžném úpadkovém řízení. Subjekt v platební neschopnosti by měl být zachován jako fungující podnik z důvodů finanční stability a v maximální možné míře za použití soukromých finančních prostředků. Toho lze dosáhnout prodejem kupujícímu ze soukromého sektoru či fúzí s ním nebo po odpisu závazků subjektu nebo po konverzi jeho dluhu na kapitál s cílem provést rekapitalizaci.
(60)
Při přijímání nebo přípravě rozhodnutí týkajících se pravomocí k řešení krize by výbor, Rada a Komise měly zajistit, aby byla opatření k řešení krize přijímána v souladu s určitými zásadami, mezi něž patří, že odpovídající podíl ztrát nesou akcionáři a věřitelé, že by v zásadě mělo dojít k výměně vedení, že náklady na řešení krize subjektu jsou minimalizovány a že se věřitelům téže třídy dostane spravedlivého zacházení. Zejména v případech, kdy se věřitelům patřícím do téže třídy dostane v souvislosti s opatřením k řešení krize rozdílného zacházení, mělo by být takové rozlišení odůvodněno veřejným zájmem a nemělo by být přímo ani nepřímo diskriminační na základě státní příslušnosti.
(61)
Omezení práv akcionářů a věřitelů by měla být v souladu s článkem 52 Listiny. Nástroje k řešení krize by proto měly být použity pouze na subjekty, jež jsou v selhání nebo jejichž selhání je pravděpodobné, a pouze pokud je to nezbytné ke splnění cíle finanční stability v obecném zájmu. Nástroje k řešení krize by se zejména měly použít, pokud subjekt nelze likvidovat v běžném úpadkovém řízení, aniž by byl destabilizován finanční systém, pokud jsou tato opatření nezbytná k zajištění rychlého převodu a kontinuity systémově důležitých funkcí a pokud neexistuje přiměřená vyhlídka případného alternativního soukromého řešení, včetně zvýšení kapitálu stávajícími akcionáři nebo jakoukoli třetí stranou, jež by postačovalo k obnovení plné životaschopnosti subjektu.
(62)
Zásah do majetkových práv by neměl být nepřiměřený. Dotčeným akcionářům a věřitelům by proto neměly vzniknout větší ztráty, než které by jim vznikly, pokud by v době přijetí rozhodnutí o řešení krize došlo k likvidaci subjektu. V případě částečného převodu aktiv instituce v režimu řešení krize na soukromého kupujícího nebo překlenovací instituci by zbývající část instituce v režimu řešení krize měla být likvidována v běžném úpadkovém řízení. V zájmu ochrany akcionářů a věřitelů subjektu během likvidačního řízení by tito akcionáři a věřitelé měli mít nárok obdržet úhradu svých pohledávek, která by neměla být nižší než odhad toho, co by získali zpět, pokud by byl likvidován celý subjekt v běžném úpadkovém řízení.
(63)
Na ochranu práv akcionářů a věřitelů by měly být stanoveny jasné povinnosti ohledně ocenění aktiv a závazků instituce v režimu řešení krize a v případech, kdy je to vyžadováno tímto nařízením, ohledně ocenění zacházení, jehož by se akcionářům a věřitelům dostalo, pokud by byl subjekt likvidován v běžném úpadkovém řízení. Mělo by být možné zahájit takové ocenění již ve fázi včasného zásahu. Před přijetím jakýchkoli opatření k řešení krize by mělo být provedeno spravedlivé, obezřetné a realistické ocenění aktiv a závazků subjektu. Takové ocenění by mělo podléhat soudnímu přezkumu pouze společně s rozhodnutím o řešení krize. Dále by v případech, kdy je to vyžadováno tímto nařízením, mělo být po použití nástrojů k řešení krize provedeno následné srovnání mezi zacházením, jehož se akcionářům a věřitelům dostalo, a zacházením, jehož by se jim dostalo v běžném úpadkovém řízení. Pokud je zjištěno, že úhrada pohledávek akcionářů a věřitelů byla nižší, než částka, kterou by získali v běžném úpadkovém řízení, měli by mít v případech, kdy je to vyžadováno tímto nařízením, nárok na úhradu rozdílu. Tento případný rozdíl by měl být uhrazen z fondu zřízeného v souladu s tímto nařízením.
(64)
Je důležité, aby byly při selhání subjektu uznány ztráty. Ocenění aktiv a závazků subjektů v selhání by mělo vycházet ze spravedlivých, obezřetných a realistických předpokladů v okamžiku použití nástrojů k řešení krize. Při oceňování by však neměla být ovlivněna hodnota závazků finanční situací daného subjektu. V naléhavých případech by mělo být možné, aby výbor provedl rychlé ocenění aktiv a závazků subjektu v selhání. Takové ocenění by mělo být prozatímní a mělo by se použít do doby, než bude provedeno nezávislé ocenění.
(65)
Za účelem zajištění objektivity a jistoty v procesu řešení krize je nutné stanovit pořadí, v němž by měly být nezajištěné pohledávky věřitelů za institucí v režimu řešení krize odepsány nebo konvertovány. Aby bylo omezeno riziko, že by věřitelé utrpěli větší ztráty než v případě, že by instituce byla likvidována v běžném úpadkovém řízení, mělo by se toto pořadí uplatnit v běžném úpadkovém řízení i při odpisu nebo konverzi v rámci řešení krize. Rovněž by se tím usnadnilo ocenění dluhu.
(66)
Výbor by měl rozhodovat o podrobném programu řešení krize. Příslušné nástroje k řešení krize by měly zahrnovat nástroj převodu činnosti, nástroj překlenovací instituce, nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů a nástroj oddělení aktiv, jež jsou rovněž stanoveny ve směrnici 2014/59/EU. Tento režim by měl rovněž umožnit posoudit, zda jsou splněny podmínky pro odpis a konverzi kapitálových nástrojů.
(67)
Při přijímání opatření k řešení krize by měl vzít výbor v úvahu opatření stanovená v plánech řešení krize a podle těchto opatření postupovat, pokud s ohledem na okolnosti případu nevyhodnotí, že účelu řešení krize bude účinněji dosaženo prostřednictvím opatření, která v daných plánech řešení krize stanovena nejsou.
(68)
Nástroje k řešení krize by měly zahrnovat převod činnosti nebo akcií instituce v režimu řešení krize, zřízení překlenovacího subjektu, oddělení neproblematických aktiv subjektu v selhání od znehodnocených aktiv a aktiv s nedostatečnými výsledky a rekapitalizaci z vnitřních zdrojů od akcionářů a věřitelů subjektu v selhání.
(69)
Jestliže byly nástroje k řešení krize využity k převodu systémově důležitých služeb nebo životaschopné podnikatelské činnosti subjektu na zdravý subjekt, jakým je kupující ze soukromého sektoru nebo překlenovací subjekt, měla by být zbylá část subjektu zlikvidována.
(70)
Nástroj převodu činnosti by měl umožnit prodat subjekt nebo část jeho podnikatelské činnosti jednomu či více kupujícím bez svolení akcionářů.
(71)
Veškeré čisté výnosy z převodu aktiv nebo závazků instituce v režimu řešení krize při použití nástroje převodu činnosti by měly být využity ve prospěch subjektu, který zůstane v likvidačním řízení. Veškeré čisté výnosy z převodu nástrojů účasti vydaných institucí v režimu řešení krize při použití nástroje převodu činnosti by měly být využity ve prospěch vlastníků těchto nástrojů účasti v subjektu, který zůstal v likvidačním řízení. Při výpočtu výnosů by se měly odečíst náklady vzniklé selháním subjektu a během procesu řešení krize.
(72)
Nástroj oddělení aktiv by měl příslušným orgánům umožnit převést aktiva, práva nebo závazky instituce v režimu řešení krize na samostatnou společnost. Tento nástroj by měl být použit pouze ve spojení s jinými nástroji, aby subjekt v selhání nezískal neoprávněnou soutěžní výhodu.
(73)
Účinný režim řešení krize by měl minimalizovat náklady řešení krize subjektu v selhání, které nesou daňoví poplatníci. Měl by rovněž zajistit, aby bylo možné řešit krizi systémově významných subjektů bez ohrožení finanční stability. Nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů tohoto cíle dosahuje tím, že zajišťuje, aby akcionáře a věřitele subjektu v selhání postihly odpovídající ztráty a aby nesli příslušnou část nákladů vzniklých v důsledku selhání subjektu. Nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů tak bude akcionáře a věřitele subjektů více motivovat k tomu, aby za běžných podmínek zdraví subjektu sledovali. To je rovněž v souladu s doporučením Rady pro finanční stabilitu, aby zákonné pravomoci k odpisu a konverzi závazků byly součástí rámce řešení krize jako doplňková možnost ve spojení s dalšími nástroji k řešení krize.
(74)
Pro zajištění potřebné flexibility při rozdělování ztrát mezi věřitele za různých okolností je vhodné, aby nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů byl použitelný jak v případech, kdy je cílem vyřešit krizi subjektu v selhání jako fungujícího podniku, existuje-li realistická vyhlídka, že je možné obnovit jeho životaschopnost, tak i tehdy, kdy jsou systémově důležité služby převedeny na překlenovací subjekt a zbývající část subjektu ukončí činnost a je likvidována.
(75)
Je-li nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů použit s cílem obnovit kapitál subjektu v selhání, aby mohl dále fungovat jako fungující podnik, měla by řešení krize rekapitalizací z vnitřních zdrojů doprovázet výměna vedení s výjimkou případů, kdy je zachování vedení vhodné a nezbytné pro dosažení účelu řešení krize, a následná restrukturalizace subjektu a jeho činností, směřující k odstranění příčin selhání. Tato restrukturalizace by měla proběhnout na základě plánu reorganizace podnikatelské činnosti. Pokud je to na místě, měly by být tyto plány slučitelné s plánem restrukturalizace, který má subjekt povinnost předložit Komisi v souladu s rámcem Unie pro státní podporu. Kromě opatření, jejichž cílem je obnovení dlouhodobé životaschopnosti subjektu, by plán měl obsahovat zejména opatření, kterými se podpora omezuje na minimální sdílení zátěže a která omezují narušení hospodářské soutěže.
(76)
Není vhodné používat nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů u pohledávek, které jsou zajištěné, kolateralizované či jinak zaručené. Aby však bylo zajištěno, že nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů bude účinný a dosáhne svých cílů, je žádoucí, aby jej bylo možno používat na co nejširší škálu nezajištěných závazků subjektu v selhání. Je ovšem vhodné některé druhy nezajištěných závazků z působnosti nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů vyloučit. Za účelem ochrany držitelů pojištěných vkladů by se nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů neměl vztahovat na vklady chráněné podle směrnice 2014/49/EU. V zájmu zajištění kontinuity zásadních funkcí by se nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů neměl vztahovat na některé závazky vůči zaměstnancům subjektu v selhání či na obchodní závazky související se zbožím a službami nezbytnými pro každodenní fungování subjektu. Aby bylo možné uhradit důchodové pohledávky a důchody splatné penzijním fondům a penzijním správcům nebo v souvislosti s nimi, neměl by se nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů vztahovat na závazky subjektu v selhání vůči důchodovému systému s výjimkou závazků týkajících se důchodových dávek založených na pohyblivých složkách odměny, které nejsou regulovány kolektivní smlouvou. Za účelem omezení rizika systémového šíření krize by se nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů neměl vztahovat na závazky vzniklé z účasti v platebním systému, jejichž zbývající splatnost je kratší než sedm dní, ani na závazky s původní splatností kratší než sedm dní vůči subjektům jiným než těm, které jsou součástí stejné skupiny.
(77)
Mělo by být možné vyloučit nebo zčásti vyloučit závazky za určitých okolností, včetně situace, kdy tyto závazky není možné rekapitalizovat v přiměřené lhůtě, kdy je vyloučení nezbytně nutné a přiměřené k zajištění kontinuity zásadních funkcí a hlavních linií podnikání nebo kdy by použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů na tyto závazky vedlo k takovému snížení hodnoty, že by ztráty na straně jiných věřitelů byly vyšší, než kdyby tyto závazky nebyly z rekapitalizace vyloučeny. Mělo by být také možné závazky zcela nebo zčásti vyloučit, je-li to nezbytné pro zamezení šíření krize a finanční nestability, jež by mohly vážně poškodit hospodářství členského státu. Při provádění těchto posouzení by měly výbor nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize zvážit důsledky případné rekapitalizace závazků pocházejících ze způsobilých vkladů, jež patří fyzickým osobám, mikropodnikům a malým a středním podnikům, nad rámec zaručený směrnicí 2014/49/EU.
(78)
Při uplatnění těchto vyloučení je s ohledem na ně možné zvýšit úroveň odpisu nebo konverze u jiných způsobilých závazků, je-li dodržena zásada, že se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení, než do jakého by se dostal při běžném úpadkovém řízení. Nelze-li ztráty přenést na další věřitele, může instituci v režimu řešení krize poskytnout příspěvek fond, pokud je splněna řada přísných podmínek včetně požadavku, aby ztráty v celkovém rozsahu nejméně 8 % celkových závazků včetně kapitálu již byly absorbovány a aby financování z fondu bylo omezeno buď na 5 % celkových závazků včetně kapitálu, nebo na výši prostředků, které má fond k dispozici, zvýšenou o částku, kterou lze získat z následných příspěvků během tří let, podle toho, co je nižší.
(79)
Za mimořádných okolností, pokud došlo k vyloučení závazků a namísto nich k rekapitalizaci přispěl v povoleném rozsahu fond, by měl mít výbor možnost usilovat o financování z alternativních finančních prostředků.
(80)
Minimální částka rekapitalizace z vnitřních zdrojů ve výši 8 % celkových závazků, která je uvedena v tomto nařízení, by měla být vypočtena na základě ocenění provedeného podle tohoto nařízení. Historické ztráty, které již akcionáři absorbovali snížením kapitálu před uvedeným oceněním, by do této procentní hodnoty zahrnuty být neměly.
(81)
Vzhledem k tomu, že jedním z nejdůležitějších účelů řešení krize je ochrana pojištěných vkladatelů, neměly by pojištěné vklady podléhat použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů. Systém pojištění vkladů nicméně přispívá k financování procesu řešení krize tím, že absorbuje ztráty v rozsahu čistých ztrát, které by musel nést po odškodnění vkladatelů v běžném úpadkovém řízení. Výkon pravomoci k rekapitalizaci z vnitřních zdrojů by zajistil, aby vkladatelé nadále měli přístup ke svým vkladům, což je hlavním důvodem, proč byly systémy pojištění vkladů zřízeny. Pokud by v takových případech nebylo stanoveno zapojení uvedených systémů, jednalo by se o neoprávněnou výhodu vůči zbytku věřitelů, kteří by podléhali výkonu pravomocí orgánu příslušného k řešení krize.
(82)
Pokud jsou v souvislosti s řešením krize subjektu vklady převáděny na jiný subjekt, neměli by být vkladatelé pojištěni nad limit pojištění stanovený směrnicí 2014/49/EU. Proto by měla být velikost nároků ve vztahu k vkladům zůstávajícím v instituci v režimu řešení krize omezena na rozdíl mezi převedenými finančními prostředky a limitem pojištění stanoveným směrnicí 2014/49/EU. Jsou-li převáděné vklady vyšší než limit pojištění, neměl by mít vkladatel žádný nárok vůči systému pojištění vkladů ve vztahu k vkladům zůstávajícím v instituci v režimu řešení krize.
(83)
Aby subjekty nestrukturovaly své závazky způsobem, který oslabuje účinnost nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů, je vhodné stanovit, že subjekty by měly po celou dobu splňovat minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky, které mohou podléhat nástroji rekapitalizace z vnitřních zdrojů, vyjádřený jako procentní podíl celkových závazků a kapitálu subjektu.
(84)
Při stanovování minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky ve skupině by měl být uplatněn přístup „shora dolů“. V rámci tohoto přístupu by měla být uznána skutečnost, že opatření k řešení krize se uplatňuje na úrovni jednotlivých právních subjektů a je nutné, aby se schopnost absorbovat ztráty v rámci skupiny nacházela v subjektu, kde ke ztrátám dojde, nebo aby k ní měl takový subjekt přístup. Za tímto účelem by mělo být zajištěno, aby schopnost absorbovat ztráty byla v rámci skupiny rozložena v souladu s mírou rizika u právních subjektů, které skupinu tvoří. Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky potřebný pro každý dceřiný podnik by měl být posouzen zvlášť. Kromě toho je nutno zajistit, aby se veškerý kapitál a závazky, které se započítávají do konsolidovaného minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky, nacházely v subjektech, v nichž je pravděpodobný vznik ztrát, nebo aby byly jiným způsobem přístupné pro účely absorpce ztrát.
Toto nařízení by mělo umožňovat zahájení řešení krize ve více okamžicích nebo zahájení řešení krize v jednom okamžiku. Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky by měl odpovídat strategii řešení krize, která je vhodná pro danou skupinu, v souladu s plánem řešení krize. Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky by měl být v rámci skupiny především stanoven na vhodné úrovni tak, aby odrážel přístup zahájení řešení krize ve více okamžicích nebo přístup zahájení řešení krize v jednom okamžiku v souladu s plánem řešení krize, při zohlednění toho, že by mohly nastat okolnosti, kdy bude například v zájmu účinnějšího dosažení účelu řešení krize uplatněn jiný přístup než přístup uvedený v plánu. Proto by bez ohledu na to, zda si skupina zvolila přístup zahájení řešení krize v jednom okamžiku nebo ve více okamžicích, měly splňovat všechny subjekty dané skupiny vždy odpovídající minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky, aby se předešlo riziku šíření krize nebo riziku runu na banku.
(85)
V závislosti na okolnostech případu by měl být zvolen nejlepší způsob řešení krize a k tomuto účelu by měly být k dispozici všechny nástroje k řešení krize stanovené ve směrnici 2014/59/EU. Při přijímání rozhodnutí o programu řešení krize by se měly výbor, Rada a Komise, pokud je to možné, rozhodnout pro program, který je pro fond nejméně nákladný.
(86)
Směrnice 2014/59/EU svěřuje vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize pravomoc k odpisu a konverzi kapitálových nástrojů, jelikož podmínky pro odpis a konverzi kapitálových nástrojů se mohou shodovat s podmínkami zahájení řešení krize, a v takovém případě je třeba posoudit, zda pouhý odpis a konverze kapitálových nástrojů jsou dostatečné pro obnovu finančního zdraví dotyčného subjektu, nebo zda je nutné přijmout rovněž opatření k řešení krize. To bude použito jako pravidlo v případě řešení krize. Výbor by měl pod dohledem Komise nebo případně Rady nahradit vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize i v této funkci, a měl by proto být zmocněn posoudit, zda jsou splněny podmínky pro odpis a konverzi kapitálových nástrojů, a rozhodnout, zda v subjektu zavést režim řešení krize, pokud jsou požadavky pro zahájení řešení krize rovněž naplněny.
(87)
Měla by být zajištěna účinnost a jednotnost opatření k řešení krize ve všech zúčastněných členských státech. Za tímto účelem, pokud vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize neuplatnil nebo nesplnil rozhodnutí výboru podle tohoto nařízení, nebo je uplatnil způsobem, který ohrožuje některý z účelů řešení krize nebo účinné provádění programu řešení krize, by měl být výbor oprávněn převést na jinou osobu konkrétní práva, aktiva nebo závazky instituce v režimu řešení krize, oprávněn vyžadovat konverzi dluhových nástrojů, jejichž smluvní podmínky za určitých okolností konverzi umožňují, nebo přijmout veškerá nezbytná opatření, která významně řeší ohrožení příslušného účelu řešení krize. Jakákoli opatření vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize, která by omezovala výkon práv nebo funkcí výboru či do nich zasahovala, by měla být vyloučena.
(88)
Příslušné subjekty, instituce a orgány, jež se podílejí na uplatňování tohoto nařízení, by měly vzájemně spolupracovat v souladu se zásadou loajální spolupráce zakotvené ve Smlouvách.
(89)
Aby byla zvýšena účinnost jednotného mechanismu pro řešení krizí, měl by výbor za všech okolností úzce spolupracovat s EBA. Je-li to vhodné, měl by výbor spolupracovat rovněž s ESRB, Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) (EIOPA) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (11) a Evropským orgánem dohledu (Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy) (ESMA) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (12) a ostatními orgány, které tvoří ESFS. Výbor by měl navíc úzce spolupracovat s ECB a dalšími orgány, které mají pravomoc dohlížet nad subjekty v rámci jednotného mechanismu dohledu, zvláště v případě skupin podléhajících dohledu ze strany ECB na konsolidovaném základě. Výbor by měl pro účinné řízení procesu řešení krize bank v selhání spolupracovat s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize ve všech fázích tohoto procesu. Tato spolupráce je tudíž důležitá nejen při provádění rozhodnutí o řešení krize přijatých výborem, ale rovněž před přijetím jakéhokoliv takového rozhodnutí, ve fázi plánování řešení krize nebo během včasného zásahu. Výbor by měl být schopen spolupracovat s relevantními orgány příslušnými k řešení krize a s nástroji sloužícími k financování přímé nebo nepřímé veřejné finanční pomoci.
(90)
Při používání nástrojů k řešení krize a při výkonu pravomocí k řešení krize by měl výbor vyzvat vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize, aby zajistily, že budou informováni zástupci zaměstnanců příslušných subjektů a případně budou konzultováni, jak je stanoveno ve směrnici 2014/59/EU.
(91)
Jelikož výbor nahrazuje vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize ze zúčastněných členských států při přijímání rozhodnutí o řešení krize, měl by tyto orgány nahradit rovněž ve věci spolupráce s nezúčastněnými členskými státy, včetně spolupráce v kolegiích k řešení krize podle směrnice 2014/59/EU, v rozsahu, v němž jsou dotčeny funkce řešení krize.
(92)
Jelikož mnoho institucí působí nejen v Unii, ale i v dalších zemích, musí účinný mechanismus pro řešení krizí určit zásady spolupráce s relevantními orgány třetích zemí. Podpora orgánům třetích zemí by měla být poskytována v souladu s právním rámcem stanoveným v článku 88 směrnice 2014/59/EU. V zájmu zajištění soudržného přístupu vůči třetím zemím je třeba se pokud možno vyhnout tomu, aby byla v zúčastněných členských státech přijímána rozdílná rozhodnutí týkající se uznávání postupů k řešení krize provedených ve třetích zemích v souvislosti s institucemi nebo mateřskými podniky, které mají dceřiné podniky nebo jiná aktiva, práva nebo závazky, jež se nacházejí v zúčastněných členských státech. Výboru by proto mělo být umožněno vydávat v tomto ohledu doporučení.
(93)
K efektivnímu plnění svých úkolů by výbor měl mít odpovídající pravomoci provádět šetření. Měl by být schopen vyžádat si prostřednictvím vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize veškeré potřebné informace nebo přímo - poté, co je informoval, - a provádět šetření a kontroly na místě, a to případně ve spolupráci s vnitrostátními příslušnými orgány, přičemž by měl plně využívat všech informací, které jsou dostupné ECB a vnitrostátním příslušným orgánům. Při řešení krize by měl mít výbor možnost uskutečňovat kontroly na místě, aby mohl zajistit, že jsou rozhodnutí přijímána na základě zcela přesných informací, a účinně sledovat jejich provádění vnitrostátními orgány.
(94)
Pro zajištění přístupu výboru ke všem relevantním informacím by příslušné subjekty a jejich zaměstnanci nebo třetí strany, na které tyto subjekty převedly funkce nebo činnosti, neměli mít možnost dovolávat se požadavků profesního tajemství a bránit tak předání informací výboru. Předání takovýchto informací výboru by současně nemělo být nikdy pokládáno za porušení požadavků profesního tajemství.
(95)
Aby bylo zajištěno, že rozhodnutí přijatá v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí budou dodržována, měly by být v případě jejich porušení uloženy přiměřené a odrazující pokuty. Výbor by měl být zmocněn k ukládání pokut či penále podnikům za neplnění povinností vyplývajících z rozhodnutí, jež jim byla určena.
(96)
Pokud vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize poruší pravidla jednotného mechanismu pro řešení krizí tím, že nepoužije pravomoci, které mu byly svěřeny vnitrostátním právem, k plnění pokynů vydaných výborem, dotyčný členský stát může být v souladu s příslušnou judikaturou odpovědný za náhradu škody způsobené jednotlivcům, případně včetně instituce nebo skupiny v režimu řešení krize, nebo věřitelům kterékoli části tohoto subjektu nebo skupiny v kterémkoli členském státě.
(97)
Aby byla zaručena úplná samostatnost a nezávislost výboru, měl by mít samostatný rozpočet s příjmy z povinných příspěvků od institucí v zúčastněných členských státech. Měla by být stanovena vhodná pravidla, jimiž by se řídil rozpočet výboru a jeho příprava, přijímání interních pravidel upřesňujících proces sestavování a plnění rozpočtu a interní a externí audit účetnictví.
(98)
Tímto nařízením by neměla být dotčena možnost, aby členské státy vybíraly poplatky na pokrytí administrativních výdajů svých vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize.
(99)
Zúčastněné členské státy se společně dohodly, že zajistí, aby nezúčastněným členským státům byla okamžitě a s úrokem nahrazena částka, kterou nezúčastněný členský stát uhradil vlastními zdroji v souvislosti s jakýmkoli použitím rozpočtu Unie v případech mimosmluvní odpovědnosti a souvisejících nákladů, pokud jde o plnění úkolů podle tohoto nařízení. Zúčastněné členské státy uzavřely smlouvu o provádění tohoto závazku.
(100)
Za určitých okolností může účinnost použitých nástrojů k řešení krize záviset na dostupnosti krátkodobého financování pro subjekt nebo překlenovací subjekt, poskytnutí záruk potenciálním kupujícím či poskytnutí kapitálu překlenovacímu subjektu. Nehledě na úlohu centrálních bank při poskytování likvidity finančnímu systému i v době napětí je proto důležité, aby byl zřízen fond s cílem předejít tomu, aby byly finanční prostředky potřebné pro tyto účely čerpány ze státních rozpočtů. Stabilizaci finančního systému by mělo financovat finanční odvětví jako celek.
(101)
Je nutné zajistit, aby tento fond byl plně k dispozici pro účely řešení krize institucí v selhání. Proto by fond měl být využíván výhradně pro účely účinného uplatňování nástrojů a pravomocí k řešení krize. Kromě toho by měl být využíván pouze v souladu s příslušnými účely a zásadami řešení krize. Výbor by tudíž měl zajistit, aby veškeré ztráty, náklady nebo jiné výdaje vzniklé v souvislosti s použitím nástrojů k řešení krize nejprve nesli akcionáři a věřitelé instituce v režimu řešení krize. Pouze pokud budou zdroje od akcionářů a věřitelů vyčerpány, měl by ztráty, náklady nebo jiné výdaje vzniklé v souvislosti s nástroji k řešení krize nést fond.
(102)
V zásadě by měly příspěvky pocházet z odvětví, a to nezávisle na jakékoli operaci řešení krize a před ní. Nestačí-li předchozí financování krýt ztráty či náklady vzniklé použitím fondu, měly by se vybrat další příspěvky, aby uhradily dodatečné náklady nebo ztrátu. Fond by měl být dále schopen sjednávat půjčky nebo jiné formy podpory u institucí, finančních institucí nebo jiných třetích stran v případě, že příspěvky předem a následné příspěvky nejsou okamžitě k dispozici nebo nestačí k pokrytí výdajů vzniklých při použití fondu v souvislosti s opatřeními k řešení krize.
(103)
Aby se zamezilo dvojím platbám, měly by členské státy mít možnost využít dostupných finančních prostředků plynoucích z vnitrostátních bankovních odvodů, daní nebo příspěvků na řešení krize, jež byly zavedeny mezi 17. červnem 2010 a 2. červencem 2014, pro účely příspěvků předem.
(104)
Pro dosažení kritického množství a zamezení procyklickým efektům, k nimž by došlo, pokud by se fond musel v situaci systémové krize spoléhat výlučně na následné příspěvky, je nezbytné, aby finanční prostředky fondu dostupné předem dosahovaly přinejmenším určité minimální cílové úrovně.
(105)
Cílová úroveň fondu by měla být stanovena jako procentní podíl hodnoty pojištěných vkladů všech úvěrových institucí povolených v zúčastněných členských státech. Avšak vzhledem k tomu, že výše celkových závazků těchto institucí by s přihlédnutím k funkcím fondu představovala vhodnější měřítko, by Komise měla posoudit, zda jsou vhodnějším měřítkem pojištěné vklady nebo celkové závazky a zda by v budoucnu neměl být pro fond stanoven minimální objem v absolutním vyjádření, a to při zachování rovných podmínek se směrnicí 2014/59/EU.
(106)
Měla by být stanovena přiměřená lhůta pro dosažení cílové úrovně fondu. Výbor by však měl mít možnost lhůtu pro poskytování příspěvků upravit tak, aby zohledňovala významné výdaje fondu.
(107)
Zajištění efektivního a postačujícího financování fondu má zásadní význam pro důvěryhodnost jednotného mechanismu pro řešení krizí. Pravomoc výboru ke smluvnímu zajištění alternativních finančních prostředků pro fond by měla být posílena tak, aby se optimalizovaly náklady na financování a zachovala úvěruschopnost fondu. Ihned po vstupu tohoto nařízení v platnost by měl výbor ve spolupráci se zúčastněnými členskými státy přijmout nezbytná opatření s cílem vypracovat vhodné metody a podmínky, které umožní zvýšit výpůjční kapacitu fondu a které by měly být k dispozici ode dne použitelnosti tohoto nařízení.
(108)
Pokud zúčastněné členské státy již zřídily vnitrostátní mechanismus financování k řešení krizí, měly by být schopny stanovit, aby vnitrostátní mechanismy financování k řešení krizí využívaly pro ně dostupné finanční prostředky, vybrané v minulosti od subjektů prostřednictvím příspěvků předem, k tomu, aby nahradily subjektům příspěvky poskytnuté předem, které by tyto subjekty měly platit do fondu. Takovýmto vracením prostředků by neměly být dotčeny povinnosti členských států podle směrnice 2014/49/EU.
(109)
V zájmu zajištění spravedlivého výpočtu příspěvků a poskytnutí pobídek k působení podle méně rizikového modelu by příspěvky do fondu měly zohledňovat míru rizika, kterou úvěrové instituce podstupují, v souladu se směrnicí 2014/59/EU a s akty v přenesené pravomoci, které byly v souladu s uvedenou směrnicí přijaty.
(110)
V zájmu zajištění vhodného rozdělení nákladů řešení krize mezi systémy pojištění vkladů a fond by od systému pojištění vkladů, ke kterému je instituce v režimu řešení krize přidružena, mělo být požadováno, aby přispěl částkou, jež není vyšší než ztráta, kterou by musel nést, pokud by subjekt byl likvidován v běžném úpadkovém řízení.
(111)
Aby byla chráněna hodnota částky vložené do fondu, měly by být tyto prostředky investovány do dostatečně bezpečných, diverzifikovaných a likvidních aktiv.
(112)
V případě ukončení úzké spolupráce zúčastněného členského státu, jehož měnou není euro, s ECB v souladu s článkem 7 nařízení (EU) č. 1024/2013 by mělo být rozhodnuto o spravedlivém rozdělení nahromaděných příspěvků dotyčného zúčastněného členského státu s přihlédnutím k zájmům dotyčného zúčastněného členského státu i fondu.
(113)
Komisi by měla být svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU za účelem určení pravidel pro výpočet úrokové sazby, která se uplatní v případě rozhodnutí o zpětném získávání částek neoprávněně vyplacených z fondu a k zaručení práva na řádnou správu a práv na přístup k dokumentům příjemců v řízeních týkajících se tohoto zpětného získávání; určení druhu příspěvků do fondu a situací, v nichž je třeba příspěvky hradit, a způsobu stanovení výše příspěvků a jejich platby; upřesnění registračních a účetních pravidel, pravidel pro podávání zpráv a dalších pravidel, která jsou nezbytná k zajištění toho, aby byly příspěvky uhrazeny včas a v plné výši; stanovení ročních příspěvků, které jsou nezbytné ke krytí správních výdajů výboru předtím, než začne plnohodnotně pracovat; stanovení systému příspěvků pro instituce, kterým bylo povoleno vykonávat činnost poté, co fond dosáhl své cílové úrovně; stanovení kritérií pro časové rozložení příspěvků; stanovení kritérií pro určení počtu let, o které může být prodlouženo počáteční období za účelem dosažení cílové úrovně; určení kritérií pro stanovení výše ročních příspěvků, pokud dostupné finanční prostředky fondu klesnou po počátečním období pod svou cílovou úroveň; stanovení opatření za účelem upřesnění okolností a podmínek, za nichž mohou být následné příspěvky u jednotlivých institucí dočasně odloženy; a stanovení podrobných pravidel pro správu fondu a obecných zásad a kritérií pro jeho investiční strategii.
(114)
Rada by měla v rámci aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě směrnice 2014/59/EU přijmout prováděcí akty s cílem upřesnit uplatňování metod pro výpočet jednotlivých příspěvků do fondu a technické podmínky pro výpočet paušálního příspěvku a příspěvku upraveného v poměru k rizikovému profilu. Tyto metody by měly zajistit, aby byly paušální prvky i prvky upravené v poměru k rizikovému profilu ve vzorci pro výpočet jednotlivých příspěvků vypočítány způsobem, který je v souladu se zásadami řešení krize a s akty v přenesené pravomoci podle čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU. Tyto metody by měly vzít v úvahu zásadu proporcionality, aniž by došlo k narušení struktur bankovního odvětví v členských státech.
(115)
Jak je uvedeno v prohlášení č. 39 k článku 290 Smlouvy o fungování EU, měla by Komise v souladu se zavedenou praxí při vypracovávání návrhů aktů v přenesené pravomoci podle tohoto nařízení pokračovat v konzultacích s odborníky, kteří jsou jmenováni členskými státy. V tomto směru je obzvláště důležité, aby Komise případně vedla během přípravných prací odpovídající konzultace s ECB a výborem v oblastech jejich působnosti.
(116)
Opatření k řešení krize by měla být řádně oznámena a - s výhradou omezeného počtu výjimek stanovených v tomto nařízení - zveřejněna. Avšak vzhledem k tomu, že informace získané výborem, vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize a jejich odbornými poradci během procesu řešení krize budou nejspíše citlivé, měly by se na ně předtím, než se rozhodnutí o řešení krize zveřejní, vztahovat požadavky profesního tajemství. Je nutné vzít v úvahu skutečnost, že informace o obsahu a podrobnostech plánů řešení krize a výsledku posouzení těchto plánů mohou mít dalekosáhlé důsledky, zejména pro dotčené podniky. Je nutné předpokládat, že veškeré informace poskytnuté v souvislosti s rozhodnutím před jeho vydáním, ať již se jedná o to, zda jsou splněny podmínky zahájení řešení krize, či o použití konkrétního nástroje nebo opatření v rámci zvoleného postupu, mají dopad na veřejné a soukromé zájmy, jichž se dané kroky dotýkají. Nepříznivý dopad na subjekt může však mít i informace o tom, že výbor a vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize se tímto subjektem zabývají. Je proto nezbytné zajistit vhodné mechanismy pro zachování důvěrnosti takových informací, jako jsou obsah a podrobnosti plánů řešení krize a výsledek posouzení provedeného v této souvislosti.
(117)
K ochraně důvěrnosti práce výboru by jeho členové a jeho zaměstnanci, včetně zaměstnanců účastnících se výměny se zúčastněnými členskými státy nebo těmito státy vyslaných za účelem plnění úkolů souvisejících s řešením krize, měli podléhat požadavkům profesního tajemství, a to i poté, co přestali tyto úkoly plnit. Tyto požadavky by se měly vztahovat i na další osoby pověřené výborem, na osoby pověřené nebo jmenované vnitrostátním orgánem členského státu příslušným k řešení krize k provádění kontrol na místě, na pozorovatele, kteří jsou přizváni k účasti na plenárních a výkonných zasedáních výboru, a na pozorovatele z nezúčastněných členských států, kteří jsou členy vnitřních týmů příslušných k řešení krize. Pro účely plnění úkolů, které jsou mu svěřeny tímto nařízením, by měl být výbor oprávněn vyměňovat si při dodržení určitých podmínek informace s vnitrostátními nebo unijními orgány a subjekty.
(118)
V zájmu zajištění toho, aby byl výbor zařazen do ESFS, by mělo být nařízení (EU) č. 1093/2010 změněno tak, aby pojem příslušných orgánů zavedený uvedeným nařízením zahrnoval i výbor. Skutečnost, že by výbor byl postaven na roveň příslušným orgánům podle nařízení (EU) č. 1093/2010, je v souladu s úkolem, který je orgánu EBA svěřen podle článku 25 nařízení (EU) č. 1093/2010, a sice přispívat k vytváření a koordinaci účinných a soudržných ozdravných plánů a plánů řešení krize a aktivně se na vytváření těchto nástrojů podílet a zaměřovat se na usnadňování řešení krize subjektů v selhání, zejména přeshraničních skupin.
(119)
Do doby, než bude výbor plně funkční, měla by být Komise plně odpovědná za počáteční kroky, včetně jmenování dočasného předsedy, který by schvaloval všechny nezbytné platby jménem výboru.
(120)
Jednotný mechanismus pro řešení krizí sdružuje výbor, Radu, Komisi a orgány příslušné k řešení krize zúčastněných členských států. Soudní dvůr má pravomoc přezkoumávat legalitu rozhodnutí přijatých výborem, Radou a Komisí v souladu s článkem 263 Smlouvy o fungování EU a pravomoc k určení jejich mimosmluvní odpovědnosti. Kromě toho má Soudní dvůr podle článku 267 Smlouvy o fungování EU pravomoc na žádost vnitrostátních soudních orgánů rozhodovat o předběžných otázkách týkajících se platnosti a výkladu aktů přijatých orgány, institucemi nebo agenturami Unie. Vnitrostátní soudní orgány by měly mít - v souladu s jejich vnitrostátními právními předpisy - pravomoc přezkoumávat legalitu rozhodnutí, která přijaly orgány příslušné k řešení krize ze zúčastněných členských států v rámci výkonu pravomocí jim svěřených tímto nařízením, a také pravomoc určit jejich mimosmluvní odpovědnost.
(121)
Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí práva, svobody a zásady uznané zejména v Listině, a zejména právo na vlastnictví, právo na ochranu osobních údajů, svobodu podnikání, právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces a právo na obranu, a mělo by být prováděno v souladu s těmito právy a zásadami.
(122)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž vytvoření účinného a efektivního jednotného evropského rámce pro řešení krizí subjektů a zajištění soudržného uplatňování pravidel pro řešení krizí, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“). V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(123)
Komise by měla přezkoumat uplatňování tohoto nařízení, aby bylo možné posoudit jeho dopad na vnitřní trh a určit, zda jsou nutné jakékoli úpravy či další rozpracování, s cílem zlepšit účinnost a efektivitu jednotného mechanismu pro řešení krizí, a zejména zda je zapotřebí doplnit bankovní unii o harmonizaci úpadkových řízení na úrovni Unie pro instituce v selhání.
(124)
Převod příspěvků získaných na vnitrostátní úrovni podle tohoto nařízení by měl umožnit účinné fungování fondu, a tím účinné používání nástrojů k řešení krize. Proto by se měla ustanovení tohoto nařízení týkající se nástrojů k řešení krize a příspěvků použít od 1. ledna 2016. Od prosince 2015 by mělo být možné odložit uvedené datum vždy o jeden měsíc, pokud nejsou splněny podmínky, které umožňují převod příspěvků získaných na vnitrostátní úrovni,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize subjektů uvedených v článku 2, které jsou usazeny v zúčastněných členských státech uvedených v článku 4.
Tato jednotná pravidla a tento jednotný postup jsou uplatňovány Jednotným výborem pro řešení krizí zřízeným článkem 42 (dále jen „výbor“) společně s Radou a Komisí a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí stanoveného tímto nařízením. Tento jednotný mechanismus pro řešení krizí je podporován Jednotným fondem pro řešení krizí (dále jen „fond“).
Použití fondu je podmíněno vstupem v platnost dohody mezi zúčastněnými členskými státy (dále jen „dohoda“) o převádění prostředků získaných na vnitrostátní úrovni do fondu a o postupném slučování prostředků získaných na vnitrostátní úrovni, které budou přidělovány do podfondů fondu.
Článek 2
Oblast působnosti
Nařízení se použije na tyto subjekty:
a)
úvěrové instituce usazené v zúčastněném členském státě;
b)
mateřské podniky, včetně finančních holdingových společností a smíšených finančních holdingových společností, které jsou usazeny v zúčastněném členském státě, pokud podléhají dohledu na konsolidovaném základě vykonávanému ECB podle čl. 4 odst. 1 písm. g) nařízení (EU) č. 1024/2013;
c)
investiční podniky a finanční instituce usazené v zúčastněném členském státě, jsou-li zahrnuty do dohledu nad mateřským podnikem na konsolidovaném základě vykonávaného ECB podle čl. 4 odst. 1 písm. g) nařízení (EU) č. 1024/2013.
Článek 3
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„vnitrostátním příslušným orgánem“ vnitrostátní příslušný orgán ve smyslu čl. 2 bodu 2 nařízení (EU) č. 1024/2013;
2)
„příslušným orgánem“ příslušný orgán ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. i) nařízení (EU) č. 1093/2010;
3)
„vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize“ orgán určený zúčastněným členským státem podle článku 3 směrnice 2014/59/EU;
4)
„relevantním vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize“ vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize ze zúčastněného členského státu, v němž je usazen subjekt nebo subjekt skupiny;
5)
„podmínkami zahájení řešení krize“ podmínky uvedené v čl. 18 odst. 1;
6)
„plánem řešení krize“ plán vypracovaný v souladu s článkem 8 nebo 9;
7)
„skupinovým plánem řešení krize“ plán řešení krize na úrovni skupiny vypracovaný v souladu s články 8 a 9;
8)
„účelem řešení krize“ účely uvedené v článku 14;
9)
„nástrojem k řešení krize“ nástroj k řešení krize uvedený v čl. 22 odst. 2;
10)
„opatřením k řešení krize“ rozhodnutí zavést v subjektu uvedeném v článku 2 režim řešení krize podle článku 18, použití nástroje k řešení krize nebo výkon jedné nebo více pravomocí k řešení krize;
11)
„pojištěnými vklady“ vklady ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 5 směrnice 2014/49/EU;
12)
„způsobilými vklady“ způsobilé vklady ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 4 směrnice 2014/49/EU;
13)
„institucí“ úvěrová instituce nebo investiční podnik podléhající dohledu na konsolidovaném základě v souladu s čl. 2 písm. c);
14)
„institucí v režimu řešení krize“ subjekt uvedený v článku 2, vůči němuž je uplatněno opatření k řešení krize;
15)
„finanční institucí“ finanční instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 26 nařízení (EU) č. 575/2013;
16)
„finanční holdingovou společností“ finanční holdingová společnost ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 20 nařízení (EU) č. 575/2013;
17)
„smíšenou finanční holdingovou společností“ smíšená finanční holdingová společnost ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 21 nařízení (EU) č. 575/2013;
18)
„mateřskou finanční holdingovou společností v Unii“ mateřská finanční holdingová společnost v EU ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 31 nařízení (EU) č. 575/2013;
19)
„mateřskou institucí v Unii“ mateřská instituce v EU ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 29 nařízení (EU) č. 575/2013;
20)
„mateřským podnikem“ mateřský podnik ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 15 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013;
21)
„dceřiným podnikem“ dceřiný podnik ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 16 nařízení (EU) č. 575/2013;
22)
„pobočkou“ pobočka ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 17 nařízení (EU) č. 575/2013;
23)
„skupinou“ mateřský podnik a jeho dceřiné podniky, jež jsou subjekty uvedenými v článku 2;
24)
„přeshraniční skupinou“ skupina zahrnující subjekty uvedené v článku 2 usazené ve více než jednom zúčastněném členském státě;
25)
výrazem „na konsolidovaném základě“ na základě konsolidované situace ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 47 nařízení (EU) č. 575/2013;
26)
„orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě“ orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 41 nařízení (EU) č. 575/2013;
27)
„orgánem příslušným k řešení krize na úrovni skupiny“ orgán příslušný k řešení krize v zúčastněném členském státě, ve kterém je usazena instituce nebo mateřský podnik podléhající dohledu na konsolidovaném základě na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států v souladu s článkem 111 směrnice 2013/36/EU;
28)
„institucionálním systémem ochrany“ opatření, které splňuje požadavky stanovené v čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013;
29)
„mimořádnou veřejnou finanční podporou“ státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nebo jakákoli jiná veřejná finanční podpora na nadnárodní úrovni, která by představovala státní podporu, pokud by byla poskytnuta na vnitrostátní úrovni, a která je poskytována s cílem zachovat nebo obnovit životaschopnost, likviditu nebo platební schopnost subjektu uvedeného v článku 2 tohoto nařízení či skupiny, jejíž součástí je takový subjekt;
30)
„nástrojem převodu činnosti“ mechanismus, kterým orgán příslušný k řešení krize v souladu s článkem 24 převádí nástroje účasti vydané institucí v režimu řešení krize nebo aktiva, práva či závazky takové instituce na kupujícího, který není překlenovací institucí;
31)
„nástrojem překlenovací instituce“ mechanismus, kterým se nástroje účasti vydané institucí v režimu řešení krize nebo aktiva, práva či závazky takové instituce převádějí v souladu s článkem 25 na překlenovací instituci;
32)
„nástrojem oddělení aktiv“ mechanismus, kterým se v souladu s článkem 26 převádějí aktiva, práva nebo závazky instituce v režimu řešení krize na společnost pro správu aktiv;
33)
„nástrojem rekapitalizace z vnitřních zdrojů“ mechanismus, kterým se v souladu s článkem 27 vykonávají pravomoci k odpisu a konverzi závazků instituce v režimu řešení krize;
34)
„dostupnými finančními prostředky“ hotovost, vklady, aktiva a neodvolatelné platební přísliby, které má fond k dispozici pro účely uvedené v čl. 76 odst. 1;
35)
„cílovou úrovní“ objem dostupných finančních prostředků, kterého má být dosaženo podle čl. 69 odst. 1;
36)
„dohodou“ Dohoda o převádění a sdílení příspěvků do fondu;
37)
„přechodným obdobím“ období ode dne použitelnosti tohoto nařízení podle čl. 99 odst. 2 a 6 do okamžiku, kdy fond dosáhne cílové úrovně, nebo do 1. ledna 2024, podle toho, co nastane dříve;
38)
„finančním nástrojem“ finanční nástroj ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 50 nařízení (EU) č. 575/2013;
39)
„dluhovými nástroj“ dluhopisy a jiné formy převoditelného dluhu, nástroje vytvářející, nebo uznávající dluh a nástroje poskytující práva na nabytí dluhových nástrojů;
40)
„kapitálem“ kapitál ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 118 nařízení (EU) č. 575/2013;
41)
„požadavky na kapitál“ požadavky stanovené v článcích 92 až 98 nařízení (EU) č. 575/2013;
42)
„likvidací“ realizace aktiv subjektu uvedeného v článku 2;
43)
„derivátem“ derivát ve smyslu čl. 2 bodu 5 nařízení (EU) č. 648/2012;
44)
„pravomocemi k odpisu a konverzi“ pravomoci uvedené v článku 21;
45)
„nástroji kmenového kapitálu tier 1“ kapitálové nástroje, jež splňují podmínky stanovené v čl. 28 odst. 1 až 4, čl. 29 odst. 1 až 5 nebo čl. 31 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013;
46)
„nástroji vedlejšího kapitálu tier 1“ kapitálové nástroje, jež splňují podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013;
47)
„nástroji kapitálu tier 2“ kapitálové nástroje nebo podřízené úvěry, jež splňují podmínky stanovené v článku 63 nařízení (EU) č. 575/2013;
48)
„celkovou částkou“ celková částka způsobilých závazků, jež má být podle posouzení orgánu příslušného k řešení krize odepsána nebo konvertována v souladu s čl. 27 odst. 13;
49)
„způsobilými závazky“ závazky a kapitálové nástroje, které nejsou nástroji kmenového kapitálu tier 1, nástroji vedlejšího kapitálu tier 1 ani nástroji kapitálu tier 2, subjektu uvedeného v článku 2, jež nejsou vyloučeny z působnosti nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů podle čl. 27 odst. 3;
50)
„systémem pojištění vkladů“ systém pojištění vkladů zavedený a oficiálně uznaný členským státem podle článku 4 směrnice 2014/49/EU;
51)
„příslušnými kapitálovými nástroji“ nástroje vedlejšího kapitálu tier 1 a nástroje kapitálu tier 2;
52)
„krytým dluhopisem“ nástroj uvedený v čl. 52 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (13);
53)
„vkladatelem“ vkladatel ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 6 směrnice 2014/49/EU;
54)
„investorem“ investor ve smyslu čl. 1 bodu 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/9/ES (14).
2. Není-li určitá definice obsažena v odstavci 1 tohoto článku, použije se definice obsažená v článku 2 směrnice 2014/59/EU. Není-li určitá definice obsažena v odstavci 1 tohoto článku ani v článku 2 směrnice 2014/59/EU, použije se definice obsažená v článku 3 směrnice 2013/36/EU.
Článek 4
Zúčastněné členské státy
1. Zúčastněné členské státy ve smyslu článku 2 nařízení (EU) č. 1024/2013 se považují za zúčastněné členské státy pro účely tohoto nařízení.
2. V případě pozastavení nebo ukončení úzké spolupráce mezi členským státem a ECB v souladu s článkem 7 nařízení (EU) č. 1024/2013 se na subjekty usazené v daném členském státě toto nařízení přestane vztahovat ode dne použitelnosti rozhodnutí o pozastavení nebo ukončení úzké spolupráce.
3. Je-li úzká spolupráce členského státu, jehož měnou není euro, s ECB ukončena v souladu s článkem 7 nařízení (EU) č. 1024/2013, rozhodne výbor do tří měsíců ode dne přijetí rozhodnutí o ukončení úzké spolupráce po dohodě s daným členským státem o podmínkách vrácení příspěvků, které dotyčný členský stát do fondu převedl, a o případných dalších podmínkách.
Vracejí se prostředky z části podfondu odpovídajícího dotyčnému členskému státu, která nepodléhá sdílení. Pokud vrácené prostředky z části nepodléhající sdílení nestačí v průběhu přechodného období stanoveného v dohodě k zajištění finančních zdrojů pro zřízení vnitrostátního mechanismu financování dotčeného členského státu v souladu se směrnicí 2014/59/EU, jsou předmětem vracení také veškeré finanční prostředky v části podfondu odpovídajícího danému členskému státu, která v souladu s dohodou podléhá sdílení, nebo jejich část, či po uplynutí přechodného období veškeré příspěvky převedené dotčeným členským státem během úzké spolupráce nebo jejich část, a to ve výši postačující k zajištění finančních zdrojů pro uvedený vnitrostátní mechanismus financování.
Při posuzování výše finančních prostředků, které mají být vráceny ze sdílené části fondu či po uplynutí přechodného období z fondu, se zohlední tato doplňující kritéria:
a)
způsob ukončení úzké spolupráce s ECB - zda se tak stalo dobrovolně v souladu s čl. 7 odst. 6 nařízení (EU) č. 1024/2013, či nikoli;
b)
zda ke dni ukončení úzké spolupráce probíhají opatření k řešení krize;
c)
hospodářský cyklus dotčeného členského státu, jehož se ukončení spolupráce týká.
Vracení finančních prostředků se rozloží na omezené období, které je úměrné délce trvání úzké spolupráce. Od vracených finančních prostředků se odečte podíl dotčeného členského státu na finančních prostředcích fondu, které byly v průběhu období úzké spolupráce z fondu použity na opatření k řešení krize.
4. Toto nařízení se i nadále vztahuje na probíhající postupy k řešení krize, které byly zahájeny přede dnem použitelnosti rozhodnutí uvedeného v odstavci 2.
Článek 5
Vztah ke směrnici 2014/59/EU a použitelnému vnitrostátnímu právu
1. Pokud podle tohoto nařízení výbor plní úkoly a vykonává pravomoci, které má podle směrnice 2014/59/EU plnit nebo vykonávat vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, považuje se výbor pro účely tohoto nařízení a uvedené směrnice za relevantní vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize nebo, v případě řešení krize přeshraniční skupiny, za relevantní orgán příslušný k řešení krize na úrovni skupiny.
2. Výbor, Rada a Komise a případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize přijímají rozhodnutí za podmínky, že jsou dodrženy příslušné právní předpisy Unie, a zejména veškeré legislativní i nelegislativní akty, včetně aktů uvedených v článcích 290 a 291 Smlouvy o fungování EU, a v souladu s nimi.
Na výbor, Radu a Komisi se vztahují závazné regulační a prováděcí technické normy vypracované orgánem EBA a přijaté Komisí v souladu s články 10 až 15 nařízení (EU) č. 1093/2010 a veškeré obecné pokyny a doporučení, jež vydal orgán EBA v souladu s článkem 16 uvedeného nařízení. Vynaloží veškeré úsilí, aby splnily obecné pokyny a doporučení orgánu EBA, jež se týkají úkolů, jaké tyto orgány vykonávají. Pokud tyto obecné pokyny či doporučení neplní nebo nemají v úmyslu plnit, je o tom orgán EBA informován v souladu s čl. 16 odst. 3 uvedeného nařízení. Výbor, Rada a Komise spolupracují s EBA při uplatňování článků 25 a 30 uvedeného nařízení. Výbor se rovněž řídí rozhodnutími EBA v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010 v případech, kdy směrnice 2014/59/EU taková rozhodnutí stanoví.
Článek 6
Obecné zásady
1. Žádné z opatření, návrhů nebo politik výboru, Rady, Komise či vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize nesmí subjekty, držitele vkladů, investory nebo jiné věřitele usazené v Unii diskriminovat na základě jejich státní příslušnosti nebo místa podnikání.
2. Každé opatření, návrh či politika výboru, Rady, Komise nebo vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí se přijímá s plným ohledem na jednotnost a integritu vnitřního trhu a s péčí o něj.
3. Při přijímání rozhodnutí nebo opatření, která by mohla mít dopady ve více než jednom členském státě, a zejména při přijímání rozhodnutí týkajících se skupin usazených ve dvou či více členských státech musí být řádně zohledněn účel řešení krize uvedený v článku 14 a všechny tyto faktory:
a)
zájmy členských států, v nichž skupina působí, a zejména dopad jakéhokoliv rozhodnutí, opatření nebo nečinnosti na finanční stabilitu, fiskální zdroje, hospodářství, mechanismy financování, systém pojištění vkladů nebo systém pro odškodnění investorů v těchto členských státech a fond;
b)
cíl dosáhnout rovnováhy mezi zájmy jednotlivých dotčených členských států a nepřipustit, aby byly nespravedlivě dotčeny nebo chráněny zájmy některého z členských států;
c)
potřebu minimalizovat nepříznivé dopady na jakoukoli část skupiny, do níž patří subjekt uvedený v článku 2, který podléhá režimu řešení krize.
4. Při přijímání rozhodnutí nebo opatření, zejména pokud se týkají subjektů nebo skupin usazených jak v zúčastněném členském státě, tak v nezúčastněném členském státě, musí být zohledněny možné nepříznivé dopady na nezúčastněné členské státy, včetně subjektů usazených v těchto členských státech.
5. Výbor, Rada a Komise dbají na vyvážení faktorů uvedených v odstavci 3 tohoto článku a účelu řešení krize uvedeného v článku 14 tak, jak je to vhodné vzhledem k povaze a okolnostem každého případu, a plní rozhodnutí přijatá Komisí na základě článku 107 Smlouvy o fungování EU a článku 19 tohoto nařízení.
6. Rozhodnutími či opatřeními nemohou výbor, Rada ani Komise od členských států požadovat, aby poskytly mimořádnou veřejnou finanční podporu, a tato rozhodnutí či opatření nesmějí zasahovat do rozpočtové svrchovanosti a fiskálních pravomocí členských států.
7. Jestliže výbor přijme rozhodnutí, které je určeno vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize, má tento orgán právo dále upřesnit opatření, která budou přijata. Toto upřesnění musí být v souladu s dotyčným rozhodnutím výboru.
Článek 7
Rozdělení úkolů v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí
1. Výbor odpovídá za účinné a konzistentní fungování jednotného mechanismu pro řešení krizí.
2. S výhradou ustanovení uvedených v čl. 31 odst. 1 výbor odpovídá za vypracování plánů řešení krize a přijímání všech rozhodnutí souvisejících s řešením krize:
a)
v případě subjektů uvedených v článku 2, které nejsou součástí skupiny, a v případě skupin:
i)
které jsou považovány za významné podle čl. 6 odst. 4 nařízení (EU) č. 1024/2013; nebo
ii)
ve vztahu k nimž se ECB v souladu s čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení (EU) č. 1024/2013 rozhodla, že bude přímo vykonávat všechny příslušné pravomoci; a
b)
v případě ostatních přeshraničních skupin.
3. Ve vztahu k subjektům a skupinám jiným, než jsou subjekty a skupiny uvedené v odstavci 2, aniž je tím dotčena odpovědnost výboru za úkoly, které mu svěřuje toto nařízení, plní vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize následující úkoly, za něž odpovídají:
a)
přijímání plánů řešení krize a posuzování způsobilosti k řešení krize v souladu s články 8 a 10 a postupem stanoveným v článku 9;
b)
přijímání opatření v průběhu včasného zásahu v souladu s čl. 13 odst. 3;
c)
uplatňování zjednodušených povinností nebo upuštění od uplatnění povinnosti vypracovat plán řešení krize v souladu s článkem 11;
d)
stanovení minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky v souladu s článkem 12;
e)
přijímání rozhodnutí o řešení krize a používání nástrojů k řešení krize uvedených v tomto nařízení, v souladu s příslušnými postupy a zárukami, pokud dané opatření k řešení krize nevyžaduje použití fondu a je financováno výhradně prostřednictvím nástrojů uvedených v článcích 21 a 24 až 27 nebo prostřednictvím systému pojištění vkladů v souladu s článkem 79 a s postupem stanoveným v článku 31;
f)
odpis nebo konverze příslušných kapitálových nástrojů podle článku 21 v souladu s postupem stanoveným v článku 31.
Pokud opatření k řešení krize vyžaduje použití fondu, přijme výbor program řešení krize.
Při přijímání rozhodnutí o řešení krize zohledňují vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize plán řešení krize uvedený v článku 9 a postupují podle tohoto plánu, pokud s ohledem na okolnosti daného případu nevyhodnotí, že účelu řešení krize bude účinněji dosaženo prostřednictvím opatření, která v plánu řešení krize stanovena nejsou.
Při plnění úkolů uvedených v tomto odstavci uplatňují vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize odpovídající ustanovení tohoto nařízení. Veškeré odkazy na výbor v čl. 5 odst. 2, čl. 6 odst. 5, čl. 8 odst. 6, 8, 12 a 13, čl. 10 odst. 1 až 10, článcích 11 až 14, čl. 15 odst. 1, 2 a 3, článku 16, čl. 18 odst. 1 prvním pododstavci a odst. 2 a 6, článku 20, čl. 21 odst. 1 až 7, odst. 8 druhém pododstavci a odst. 9 a 10, čl. 22 odst. 1, 3 a 6, článcích 23 a 24, čl. 25 odst. 3, čl. 27 odst. 1 až 15 a odst. 16 druhém pododstavci druhé větě, třetím pododstavci a čtvrtém pododstavci první, třetí a čtvrté větě a v článku 32 jsou ve vztahu ke skupinám a subjektům uvedeným v prvním pododstavci tohoto odstavce považovány za odkazy na vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize. Za tímto účelem vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize vykonávají pravomoci jim svěřené podle vnitrostátních právních předpisů, kterými se provádí směrnice 2014/59/EU, v souladu s podmínkami stanovenými vnitrostátním právem.
O přijímaných opatřeních uvedených v tomto odstavci informují vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize výbor a při přijímání těchto opatření s výborem úzce koordinují.
Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize předkládají výboru plány řešení krize uvedené v článku 9 a jejich případné aktualizace spolu s odůvodněným posouzením způsobilosti dotčeného subjektu nebo skupiny k řešení krize v souladu s článkem 10.
4. Je-li to nutné pro zajištění jednotného uplatňování přísných norem řešení krize podle tohoto nařízení, může výbor:
a)
v návaznosti na oznámení opatření podle odstavce 3 tohoto článku vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize vydat podle čl. 31 odst. 1 v odpovídající lhůtě s ohledem na naléhavost okolností upozornění relevantnímu vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize, domnívá-li se, že návrh rozhodnutí týkající se subjektu nebo skupiny uvedených v odstavci 3 tohoto článku není v souladu s tímto nařízením nebo s jeho obecnými pokyny uvedenými v čl. 31 odst. 1 písm. a);
b)
kdykoli, zejména nemá-li jeho upozornění uvedené v písmenu a) náležitou odezvu, z vlastního podnětu po konzultaci s dotčeným vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize nebo na jeho žádost rozhodnout, že bude přímo vykonávat veškeré příslušné pravomoci podle tohoto nařízení rovněž ve vztahu k jakémukoli subjektu nebo skupině uvedeným v odstavci 3 tohoto článku.
5. Bez ohledu na odstavec 3 tohoto článku mohou zúčastněné členské státy rozhodnout o tom, že ve vztahu k subjektům a skupinám jiným než uvedeným v odstavci 2, usazeným na jejich území, bude veškeré příslušné pravomoci a povinnosti svěřené mu tímto nařízením vykonávat výbor. V takovém případě se nepoužijí odstavce 3 a 4 tohoto článku, článek 9, čl. 12 odst. 2 a čl. 31 odst. 1. Členské státy, které mají v úmyslu této možnosti využít, tuto skutečnost oznámí výboru a Komisi. Toto oznámení nabývá účinku dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
ČÁST II
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
HLAVA I
FUNKCE V RÁMCI JEDNOTNÉHO MECHANISMU PRO ŘEŠENÍ KRIZÍ A PROCESNÍ PRAVIDLA
KAPITOLA 1
Plánování řešení krize
Článek 8
Plány řešení krize vypracovávané výborem
1. Výbor vypracuje a přijme plány řešení krize pro subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 2 a pro subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení.
2. Výbor vypracuje plány řešení krize po konzultaci s ECB nebo relevantními vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize, včetně orgánu příslušného k řešení krize na úrovni skupiny, ze zúčastněných členských států, v nichž jsou subjekty usazeny, a v rozsahu, v jakém se týkají významných poboček, s orgány příslušnými k řešení krize z nezúčastněných členských států, v nichž se tyto významné pobočky nacházejí. Za tímto účelem může výbor požadovat od vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize, aby vypracovaly a předložily výboru návrh plánů řešení krize, a od orgánu příslušného k řešení krize na úrovni skupiny, aby vypracoval a předložil výboru návrh skupinového plánu řešení krize.
3. V zájmu zajištění účinného a jednotného uplatňování tohoto článku vydá výbor obecné směry a vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize vydá pokyny k vypracovávání návrhů plánů řešení krize a návrhů skupinových plánů řešení krize ve vztahu ke konkrétním subjektům nebo skupinám.
4. Pro účely odstavce 1 tohoto článku vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize předají výboru veškeré informace nezbytné k vypracování a provádění plánů řešení krize, které tyto orgány získaly v souladu s článkem 11 a čl. 13 odst. 1 směrnice 2014/59/EU, aniž je dotčena kapitola 5 této hlavy.
5. Plán řešení krize stanoví možnosti pro použití nástrojů a výkon pravomocí k řešení krize uvedených v tomto nařízení na subjekty a skupiny uvedené v odstavci 1.
6. Plán řešení krize stanoví opatření k řešení krize, která může výbor přijmout, pokud subjekt nebo skupina uvedené v odstavci 1 splňují podmínky zahájení řešení krize.
Dotčenému subjektu jsou poskytnuty informace uvedené v odstavci 9.
Při vypracovávání a aktualizaci plánu řešení krize označí výbor veškeré závažné překážky bránící způsobilosti k řešení krize, a je-li to nezbytné a přiměřené, navrhne relevantní opatření k odstranění těchto překážek v souladu s článkem 10.
Plán řešení krize musí zohledňovat řadu relevantních scénářů, včetně toho, že selhání je specifické pro daný podnik nebo že k němu dojde v době širší finanční nestability nebo událostí se systémovým dopadem.
Plán řešení krize nesmí předpokládat žádné z těchto opatření:
a)
jakoukoli mimořádnou veřejnou finanční podporu kromě použití fondu zřízeného v souladu s článkem 67;
b)
jakékoli nouzové poskytnutí likvidity centrální bankou; ani
c)
jakékoli poskytnutí likvidity centrální bankou za nestandardních podmínek, pokud jde o zajištění, obsah a úrokové sazby.
7. Plán řešení krize musí obsahovat analýzu toho, jak a kdy by mohla instituce za podmínek, jež plán řeší, požádat o využití facilit centrální banky, a určovat aktiva, u nichž se očekává, že by mohla posloužit jako zajištění.
8. Výbor může od institucí požadovat, aby mu pomohly s vypracováním a aktualizací plánů.
9. Plán řešení krize pro každý subjekt musí obsahovat, a to v kvantifikované podobě, je-li to účelné a možné:
a)
shrnutí klíčových prvků plánu;
b)
shrnutí podstatných změn instituce, k nimž došlo od doby, kdy byly předloženy poslední informace pro účely řešení krize;
c)
přehled toho, jak by bylo možné zásadní funkce a hlavní linie podnikání v nezbytné míře právně a ekonomicky oddělit od ostatních funkcí, aby se zajistila kontinuita v případě selhání instituce;
d)
odhad časového rámce pro provedení každého podstatného aspektu plánu;
e)
podrobný popis posouzení způsobilosti k řešení krize provedeného v souladu s článkem 10;
f)
popis veškerých opatření vyžadovaných podle čl. 10 odst. 7 k řešení nebo odstranění překážek bránících způsobilosti k řešení krize zjištěných v posouzení provedeném podle článku 10;
g)
popis procesů pro určení hodnoty a prodejnosti zásadních funkcí, hlavních linií podnikání a aktiv instituce;
h)
podrobný popis opatření pro zajištění toho, aby byly informace vyžadované podle článku 11 směrnice 2014/59/EU vždy aktuální a k dispozici orgánům příslušným k řešení krize;
i)
vysvětlení, jakým způsobem by varianty řešení krize mohly být financovány, aniž se předpokládá kterékoli z těchto opatření:
i)
jakákoli mimořádná veřejná finanční podpora kromě použití fondu zřízeného v souladu s článkem 67;
ii)
jakékoli nouzové poskytnutí likvidity centrální bankou; nebo
iii)
jakékoli poskytnutí likvidity centrální bankou za nestandardních podmínek, pokud jde o zajištění, obsah a úrokové sazby;
j)
podrobný popis různých strategií řešení krize, které by mohly být uplatněny podle různých možných scénářů, a odpovídajících harmonogramů;
k)
popis kritických prvků vzájemné propojenosti;
l)
popis variant pro zachování přístupu k platebním a zúčtovacím službám a jiné infrastruktuře a posouzení přenositelnosti pozic klientů;
m)
analýzu dopadu plánu na zaměstnance dané instituce, včetně posouzení souvisejících nákladů, a popis předpokládaných postupů konzultace se zaměstnanci během procesu řešení krize, zohledňující případné vnitrostátní systémy pro dialog se sociálními partnery;
n)
plán komunikace s médii a s veřejností;
o)
minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky vyžadovaný podle článku 12 a případně lhůtu pro dosažení této úrovně;
p)
případně minimální požadavek na kapitál a smluvní nástroje umožňující rekapitalizaci z vnitřních zdrojů podle článku 12 a případně lhůtu pro dosažení této úrovně;
q)
popis klíčových operací a systémů pro udržování nepřerušeného fungování provozních procesů instituce;
r)
případně vyjádření dotčené instituce k plánu řešení krize.
10. Skupinové plány řešení krize obsahují plán řešení krize pro celou skupinu vedenou mateřským podnikem v Unii usazeným v zúčastněném členském státě, a to buď v podobě řešení krize na úrovni mateřského podniku v Unii, nebo v podobě rozpuštění skupiny a řešení krize na úrovni dceřiných podniků. Ve skupinovém plánu řešení krize jsou stanovena opatření k řešení krize:
a)
mateřského podniku v Unii;
b)
dceřiných podniků, které jsou součástí skupiny a které jsou usazeny v Unii;
c)
subjektů uvedených v čl. 2 písm. b); a
d)
s výhradou článku 33 dceřiných podniků, které jsou součástí skupiny a které jsou usazeny mimo Unii.
11. Skupinový plán řešení krize:
a)
uvádí opatření k řešení krize, která mají být přijata ve vztahu k subjektům skupiny, jak prostřednictvím opatření k řešení krize ve vztahu k subjektům uvedeným v čl. 2 písm. b) a dceřiným institucím, tak prostřednictvím koordinovaných opatření k řešení krize ve vztahu k dceřiným institucím, v rámci scénářů stanovených v odstavci 6 tohoto článku;
b)
analyzuje, do jaké míry mohou být nástroje k řešení krize a pravomoci k řešení krize koordinovaně použity a vykonány ve vztahu k subjektům skupiny usazeným v Unii, včetně opatření usnadňujících koupi celé skupiny, popřípadě oddělených linií podnikání nebo činností provozovaných několika subjekty skupiny, nebo konkrétních subjektů skupiny třetí stranou, a identifikuje možné překážky pro koordinované řešení krize;
c)
obsahuje podrobný popis posouzení způsobilosti k řešení krize provedeného v souladu s článkem 10;
d)
jsou-li součástí skupiny subjekty se sídlem ve třetích zemích, stanoví vhodné způsoby spolupráce a koordinace s relevantními orgány těchto třetích zemí a zjistí důsledky pro řešení krize v Unii;
e)
stanoví opatření, včetně právního a ekonomického oddělení některých funkcí či linií podnikání, která jsou nezbytná pro usnadnění řešení krize na úrovni skupiny, pokud jsou splněny podmínky zahájení řešení krize;
f)
stanoví, jak by jednotlivá opatření k řešení krize na úrovni skupiny mohla být financována, a v případě, kdy je potřeba použít fond a mechanismy financování nezúčastněných členských států zřízené v souladu s článkem 100 směrnice 2014/59/EU, stanoví zásady pro sdílení odpovědnosti za toto financování mezi zdroji finančních prostředků v různých zúčastněných a nezúčastněných členských státech. Plán nesmí předpokládat žádné z těchto opatření:
i)
jakoukoli mimořádnou veřejnou finanční podporu kromě použití fondu zřízeného v souladu s článkem 67 tohoto nařízení a mechanismů financování z nezúčastněných členských států zřízených v souladu s článkem 100 směrnice 2014/59/EU;
ii)
jakékoli nouzové poskytnutí likvidity centrální bankou; ani
iii)
jakékoli poskytnutí likvidity centrální bankou za nestandardních podmínek, pokud jde o zajištění, obsah a úrokové sazby.
Uvedené zásady musí být stanoveny na základě spravedlivých a vyvážených kritérií a zohledňovat zejména čl. 107 odst. 5 směrnice 2014/59/EU a dopad na finanční stabilitu ve všech dotčených členských státech.
Skupinový plán řešení krize nesmí mít na žádný členský stát neúměrný dopad.
12. Výbor určí lhůtu pro vypracování prvních plánů řešení krize. Plány řešení krize a skupinové plány řešení krize se přezkoumávají a v případě potřeby aktualizují nejméně jednou ročně a po každé podstatné změně právní či organizační struktury, podnikání nebo finanční situace subjektu či, v případě skupinových plánů řešení krize, skupiny včetně všech subjektů skupiny, jestliže by mohla mít podstatný dopad na účinnost plánu nebo jinak vyžaduje revizi plánu řešení krize.
Pro účely revize či aktualizace plánů řešení krize uvedených v prvním pododstavci instituce, ECB nebo vnitrostátní příslušné orgány bezodkladně sdělí výboru veškeré změny, které takovou revizi či aktualizaci vyžadují.
13. Výbor předá plány řešení krize a veškeré jejich změny ECB nebo relevantním vnitrostátním příslušným orgánům.
Článek 9
Plány řešení krize vypracovávané vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize
1. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize vypracují a přijmou plány řešení krize pro subjekty a skupiny, které nejsou subjekty a skupinami uvedenými v čl. 7 odst. 2, odst. 4 písm. b) a odst. 5, v souladu s čl. 8 odst. 5 až 13.
2. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize vypracují plány řešení krize po konzultaci s relevantními vnitrostátními příslušnými orgány a v rozsahu, v jakém se týkají významných poboček, s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize ze zúčastněných a nezúčastněných členských států, v nichž se tyto významné pobočky nacházejí.
Článek 10
Posouzení způsobilosti k řešení krize
1. Při vypracovávání a aktualizaci plánů řešení krize v souladu s článkem 8 výbor po konzultaci s příslušnými orgány, včetně ECB, a v rozsahu, v jakém se týkají významných poboček, s orgány příslušnými k řešení krize z nezúčastněných členských států, v nichž se tyto významné pobočky nacházejí, posoudí, v jakém rozsahu jsou instituce a skupiny způsobilé pro řešení krize, aniž se přepokládá kterékoli z těchto opatření:
a)
jakákoli mimořádná veřejná finanční podpora kromě použití fondu zřízeného v souladu s článkem 67;
b)
jakékoli nouzové poskytnutí likvidity centrální bankou; nebo
c)
jakékoli poskytnutí likvidity centrální bankou za nestandardních podmínek, pokud jde o zajištění, obsah a úrokové sazby.
2. ECB nebo relevantní vnitrostátní příslušný orgán postoupí výboru ozdravný plán nebo skupinový ozdravný plán. Výbor ozdravný plán posoudí s cílem zjistit, zda některé činnosti v něm zahrnuté nemohou mít nepříznivý dopad na způsobilost dané instituce nebo skupiny k řešení krize, a může dát ECB nebo vnitrostátnímu příslušnému orgánu doporučení k těmto otázkám.
3. Při vypracovávání plánu řešení krize výbor posoudí, v jakém rozsahu je daný subjekt způsobilý pro řešení krize v souladu s tímto nařízením. Má se za to, že subjekt je způsobilý pro řešení krize, pokud ho výbor může proveditelně a věrohodně likvidovat v běžném úpadkovém řízení nebo řešit jeho krizi použitím nástrojů a výkonem pravomocí k řešení krize, přičemž by se mělo v co nejvyšší míře zabránit závažným nepříznivým důsledkům pro finanční systémy členského státu, v němž se subjekt nachází, nebo jiných členských států nebo Unie - a to i za okolností širší finanční nestability nebo událostí se systémovým dopadem -, a s cílem zajistit kontinuitu zásadních funkcí prováděných subjektem.
Výbor oznámí orgánu EBA včas všechny případy, kdy se má za to, že instituce není způsobilá pro řešení krize.
4. Má se za to, že skupina je způsobilá pro řešení krize, pokud výbor může proveditelně a věrohodně likvidovat v běžném úpadkovém řízení subjekty skupiny nebo řešit jejich krizi použitím nástrojů k řešení krize a výkonem pravomocí k řešení krize ve vztahu k subjektům skupiny, přičemž by se mělo v co nejvyšší míře zabránit závažným nepříznivým důsledkům pro finanční systémy členských států, v nichž jsou subjekty skupiny usazeny, nebo jiných členských států nebo Unie - a to i za okolností širší finanční nestability nebo událostí se systémovým dopadem -, s cílem zajistit kontinuitu zásadních funkcí prováděných těmito subjekty skupiny, buď snadným včasným oddělením, nebo jinými prostředky.
Výbor oznámí orgánu EBA včas všechny případy, kdy se má za to, že skupina není způsobilá pro řešení krize.
5. Pro účely odstavců 3, 4 a 10 se závažnými nepříznivými důsledky pro finanční systém nebo ohrožením finanční stability rozumí situace, kdy je finanční systém skutečně nebo potenciálně vystaven narušení, což může vést k finančním potížím, které mohou ohrozit řádné fungování, efektivitu a integritu vnitřního trhu nebo hospodářství nebo finanční systém jednoho nebo více členských států. Při posuzování závažných nepříznivých důsledků výbor zohledňuje příslušná varování a doporučení ESRB a příslušná kritéria vypracovaná orgánem EBA s ohledem na zjišťování a měření systémového rizika.
6. Pro účely posouzení podle tohoto článku výbor posoudí aspekty uvedené v oddíle C přílohy směrnice 2014/59/EU.
7. Pokud výbor na základě posouzení způsobilosti subjektu k řešení krize provedeného v souladu s odstavcem 3 nebo způsobilosti skupiny k řešení krize provedeného v souladu s odstavcem 4 po konzultaci s příslušnými orgány, včetně ECB, zjistí, že existují podstatné překážky způsobilosti daného subjektu nebo skupiny k řešení krize, vypracuje ve spolupráci s příslušnými orgány zprávu určenou instituci nebo mateřskému podniku, v níž analyzuje podstatné překážky pro účinné použití nástrojů k řešení krize a výkon pravomocí k řešení krize. Zpráva zváží dopad na model podnikání instituce a doporučí veškerá přiměřená a cílená opatření, která jsou podle názoru výboru nezbytná či vhodná k odstranění těchto překážek v souladu s odstavcem 10.
8. Zpráva se rovněž oznámí příslušným orgánům a orgánům příslušným k řešení krize z nezúčastněných členských států, v nichž se nacházejí významné pobočky institucí, které nejsou součástí skupiny. Musí být podložena důvody vedoucími k danému posouzení či zjištění a musí uvádět, jak toto posouzení či zjištění splňuje požadavek přiměřenosti použitých opatření stanovený v článku 6.
9. Do čtyř měsíců od obdržení zprávy navrhne subjekt nebo mateřský podnik výboru možná opatření k řešení či odstranění podstatných překážek uvedených ve zprávě. Výbor informuje o veškerých opatřeních navržených subjektem nebo mateřským podnikem příslušné orgány, EBA a v případě významných poboček institucí, které nejsou součástí skupiny a nacházejí se v nezúčastněných členských státech, orgány příslušné k řešení krize v těchto členských státech.
10. Výbor po konzultaci s příslušnými orgány posoudí, zda opatření uvedená v odstavci 9 dotyčné podstatné překážky účinně řeší či odstraňují. Pokud opatření navržená dotčeným subjektem nebo mateřským podnikem účinně nezmírňují či neodstraňují překážky způsobilosti k řešení krize, výbor po konzultaci s příslušnými orgány a případně s určeným makroobezřetnostním orgánem přijme rozhodnutí, ve kterém uvede, že navržená opatření účinně nezmírňují nebo neodstraňují překážky způsobilosti k řešení krize, a vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize pokyn, aby od instituce, mateřského podniku nebo kteréhokoli dceřiného podniku dotčené skupiny požadoval přijetí kteréhokoli z opatření uvedených v odstavci 11.
Pokud výbor stanoví alternativní opatření, uvede, z jakého důvodu by opatření navržená institucí nezajistila odstranění překážek způsobilosti k řešení krize a proč jsou navrhovaná alternativní opatření vhodná k jejich odstranění. Výbor zohlední, jak dané překážky způsobilosti k řešení krize ohrožují finanční stabilitu a jaký dopad by daná opatření měla na podnikatelskou činnost dané instituce, na její stabilitu a schopnost přispívat k hospodářství, na vnitřní trh finančních služeb a na finanční stabilitu v dalších členských státech a v Unii jako celku.
Výbor rovněž zohlední nutnost zabránit dopadu na dotčenou instituci nebo skupinu, jenž by překračoval rámec toho, co je nezbytné pro odstranění překážek způsobilosti k řešení krize, nebo by byl nepřiměřený.
11. Pro účely odstavce 10 výbor případně vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize pokyn k přijetí kteréhokoli z těchto opatření:
a)
požadovat, aby subjekt revidoval dohody o vnitroskupinovém financování nebo přezkoumal skutečnost, že neexistují, nebo uzavřel dohody o poskytování služeb (uvnitř skupiny či se třetími stranami) k zajištění zásadních funkcí;
b)
požadovat, aby subjekt omezil svou maximální individuální nebo celkovou expozici;
c)
uložit specifickou nebo pravidelnou dodatečnou povinnost poskytnout informace relevantní pro řešení krize;
d)
požadovat, aby se subjekt zbavil konkrétních aktiv;
e)
požadovat, aby subjekt omezil či ukončil konkrétní existující či navrhované činnosti;
f)
omezit rozvoj nových či stávajících linií podnikání nebo prodej nových či stávajících produktů nebo takovému rozvoji či prodeji zabránit;
g)
požadovat změny právní či provozní struktury subjektu nebo kteréhokoli subjektu skupiny, který je pod jejich přímou či nepřímou kontrolou, s cílem snížit složitost a zajistit tak, aby bylo možné právně i provozně oddělit zásadní funkce od jiných funkcí použitím nástrojů k řešení krize;
h)
požadovat, aby subjekt založil mateřskou finanční holdingovou společnost v členském státě nebo mateřskou finanční holdingovou společnost v Unii;
i)
požadovat, aby subjekt vydal způsobilé závazky za účelem splnění požadavků podle článku 12;
j)
požadovat, aby subjekt přijal další kroky s cílem splnit požadavky uvedené v článku 12, zejména aby se pokusil sjednat změnu jakéhokoli způsobilého závazku, nástroje vedlejšího kapitálu tier 1 nebo nástroje kapitálu tier 2, který vydal, s cílem zajistit, aby jakékoli rozhodnutí o odpisu nebo konverzi daného závazku nebo nástroje přijaté výborem bylo vykonáno podle práva, kterým se daný závazek nebo nástroj řídí.
Opatření uvedená v prvním pododstavci písm. a) až j) přijmou případně přímo vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize.
12. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize plní pokyny výboru v souladu s článkem 29.
13. Rozhodnutí přijaté podle odstavců 10 a 11 musí splňovat tyto požadavky:
a)
musí být podloženo důvody vedoucími k danému posouzení či zjištění;
b)
musí uvádět, jak posouzení či zjištění splňuje požadavek přiměřenosti použitých opatření stanovený v odstavci 10.
Článek 11
Zjednodušené povinnosti v případě některých institucí
1. Výbor z vlastního podnětu po konzultaci s vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize nebo na jeho návrh může uplatnit zjednodušené povinnosti, pokud jde o vypracování plánů řešení krize uvedených v článku 8, nebo může upustit od uplatňování povinnosti vypracovat tyto plány, v souladu s odstavci 3 až 9 tohoto článku.
2. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize mohou výboru navrhnout, aby uplatnil zjednodušené povinnosti v případě institucí či skupin podle odstavců 3 a 4 nebo upustil od uplatňování povinnosti vypracovat plány řešení krize podle odstavce 7. Návrh musí být odůvodněný a podložený veškerou příslušnou dokumentací.
3. Po obdržení návrhu na uplatnění zjednodušených povinností podle odstavce 2 tohoto článku nebo z vlastního podnětu provede výbor posouzení dotčené instituce nebo skupiny a zjednodušené povinnosti uplatní, jestliže není pravděpodobné, že by selhání instituce nebo skupiny mělo závažné nepříznivé důsledky pro finanční systém nebo ohrozilo finanční stabilitu ve smyslu čl. 10 odst. 5.
Pro tyto účely vezme výbor v úvahu:
a)
povahu podnikání, vlastnickou strukturu, právní formu, rizikový profil, velikost a právní status instituce nebo skupiny, její propojenost s jinými institucemi nebo s finančním systémem obecně a rozsah a složitost její činnosti;
b)
její členství v institucionálním systému ochrany nebo v jiných systémech vzájemné solidarity uvedených v čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
provádění investičních služeb nebo činností ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/65/EU (15); a
d)
to, zda je pravděpodobné, že by její selhání a následná likvidace v běžném úpadkovém řízení měly výrazně nepříznivý dopad na finanční trhy, na jiné instituce, na podmínky financování nebo na ekonomiku obecně.
Výbor provede posouzení uvedené v prvním pododstavci případně po konzultaci s vnitrostátním makroobezřetnostním orgánem a případně s ESRB.
4. Při uplatňování zjednodušených povinností výbor určí:
a)
obsah a podrobnosti plánů řešení krize stanovených v článku 8;
b)
lhůtu, ve které mají být vypracovány první plány řešení krize, a frekvenci jejich aktualizace, jež může být nižší než frekvence stanovená v čl. 8 odst. 12;
c)
obsah a podrobnosti informací požadovaných od institucí, jak je stanoveno v čl. 8 odst. 9 tohoto nařízení a v oddíle B přílohy směrnice 2014/59/EU;
d)
míru podrobností pro posouzení způsobilosti k řešení krize podle článku 10 tohoto nařízení a oddílu C přílohy směrnice 2014/59/EU.
5. Uplatnění zjednodušených povinností samo o sobě nemá vliv na pravomoc výboru přijmout jakékoli opatření k řešení krize.
6. V případě, že jsou uplatňovány zjednodušené povinnosti, výbor kdykoli nařídí uplatňování plnohodnotných, nezjednodušených povinností, pokud pominou okolnosti, jež zjednodušené povinnosti odůvodňovaly.
7. Aniž jsou dotčeny články 9 a 31, výbor po obdržení návrhu na upuštění od uplatňování povinnosti vypracovat plány řešení krize podle odstavce 2 tohoto článku nebo z vlastního podnětu upustí podle odstavce 3 tohoto článku od uplatňování povinnosti vypracovat plány řešení krize v případě institucí přidružených k ústřednímu subjektu, které jsou zcela nebo zčásti osvobozeny od obezřetnostních požadavků v rámci vnitrostátního práva v souladu s článkem 10 nařízení (EU) č. 575/2013.
Je-li upuštěno od uplatňování povinnosti v souladu s prvním pododstavcem, uplatní se povinnost vypracovat plán řešení krize na konsolidovaném základě ve vztahu k ústřednímu subjektu a k němu přidruženým institucím ve smyslu článku 10 nařízení (EU) č. 575/2013. Za tímto účelem zahrnuje jakýkoli odkaz na skupinu učiněný v této kapitole ústřední subjekt a k němu přidružené instituce ve smyslu článku 10 nařízení (EU) č. 575/2013 a jejich dceřiné podniky a jakýkoli odkaz na mateřské podniky nebo instituce podléhající dohledu na konsolidovaném základě podle článku 111 směrnice 2013/36/EU zahrnuje ústřední subjekt.
8. Instituce, které podléhají přímému dohledu ze strany ECB podle čl. 6 odst. 4 nařízení (EU) č. 1024/2013 nebo které tvoří významný podíl ve finančním systému zúčastněného členského státu, musí být předmětem individuálních plánů řešení krize.
Pro účely tohoto odstavce se má za to, že činnosti instituce tvoří ve finančním systému tohoto zúčastněného členského státu významný podíl, pokud:
a)
celková hodnota jejích aktiv přesahuje 30 000 000 000 EUR; nebo
b)
poměr jejích celkových aktiv k HDP členského státu usazení je vyšší než 20 %, není-li celková hodnota jejích aktiv nižší než 5 000 000 000 EUR.
9. Jestliže se vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, který v souladu s odstavcem 2 navrhl uplatnění zjednodušených povinností nebo upuštění od uplatnění povinnosti, domnívá, že rozhodnutí uplatnit zjednodušené povinnosti nebo upustit od uplatňování povinnosti musí být zrušeno, předloží výboru návrh za tím účelem. V takovém případě výbor přijme rozhodnutí o navrhovaném zrušení, přičemž plně zohlední odůvodnění zrušení, které předložil vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, s ohledem na faktory či okolnosti uvedené v odstavci 3 nebo odstavcích 7 a 8.
10. Výbor informuje EBA o tom, jak uplatňuje tento článek.
Článek 12
Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky
1. Výbor po konzultaci s příslušnými orgány, včetně ECB, určí minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky podle odstavce 4 podléhající pravomocím k odpisu a konverzi, který musí trvale splňovat subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 2 a subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení.
2. Při vypracovávání plánů řešení krize v souladu s článkem 9 určí vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize po konzultaci s příslušnými orgány minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky podle odstavce 4 podléhající pravomoci k odpisu a konverzi, který musí trvale splňovat subjekty uvedené v čl. 7 odst. 3. V této souvislosti se použije postup stanovený v článku 31.
3. K zajištění účinného a jednotného uplatňování tohoto článku vydá výbor obecné směry a vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize pokyny ve vztahu ke konkrétním subjektům nebo skupinám.
4. Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky se stanoví jako výše kapitálu a způsobilých závazků vyjádřená jako procentní podíl celkových závazků a kapitálu instituce.
Pro účely prvního pododstavce se derivátové závazky zahrnují do celkových závazků na základě toho, že se plně uznávají nettingová práva protistrany.
5. Bez ohledu na odstavec 1 výbor osvobodí hypoteční úvěrové instituce financované krytými dluhopisy, které podle vnitrostátního práva nesmějí přijímat vklady, od povinnosti trvale plnit minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky, pokud:
a)
tyto instituce budou zlikvidovány ve vnitrostátním úpadkovém řízení nebo jiném postupu prováděném v souladu s článkem 38, 40 nebo 42 směrnice 2014/59/EU stanoveném pro tyto instituce; a
b)
tato vnitrostátní úpadková řízení nebo jiná řízení zajistí, aby věřitelé těchto institucí, včetně případných držitelů krytých dluhopisů, nesli ztráty způsobem, který dosahuje účelu řešení krize.
6. Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky uvedený v odstavci 4 nepřesáhne výši kapitálu a způsobilých závazků, jež postačují k tomu, aby bylo zajištěno, že v případě použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů by bylo možno absorbovat ztráty instituce nebo mateřského podniku uvedených v článku 2, jakož i nejvyššího mateřského podniku uvedené instituce nebo mateřského podniku a jakékoli instituce nebo finanční instituce zahrnuté do konsolidované účetní závěrky uvedeného nejvyššího mateřského podniku a obnovit poměr kmenového kapitálu tier 1 těchto subjektů na úroveň nezbytnou k tomu, aby nadále splňovaly podmínky pro povolení a pokračovaly v činnostech, pro něž mají povolení podle směrnice 2013/36/EU nebo rovnocenného právního předpisu, a k udržení dostatečné důvěry trhu v instituci nebo mateřský podnik uvedené v článku 2 a nejvyšší mateřský podnik uvedené instituce nebo mateřského podniku a v jakoukoli instituci nebo finanční instituci zahrnutou do konsolidované účetní závěrky uvedeného nejvyššího mateřského podniku.
V případě, že podle plánu řešení krize by určité třídy způsobilých závazků mohly být z rekapitalizace z vnitřních zdrojů vyloučeny podle čl. 27 odst. 5 nebo by určité třídy způsobilých závazků mohly být zcela převedeny na určitého příjemce na základě částečného převodu, nepřesáhne minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky uvedený v odstavci 4 tohoto článku výši kapitálu a způsobilých závazků zajišťující, že instituce nebo mateřský podnik uvedené v článku 2 mají další způsobilé závazky dostatečné k zajištění toho, aby bylo možno absorbovat ztráty instituce nebo mateřského podniku uvedených v článku 2 a nejvyššího mateřského podniku uvedené instituce nebo mateřského podniku a jakékoli instituce nebo finanční instituce zahrnuté v konsolidované účetní závěrce uvedeného nejvyššího mateřského podniku, obnovit poměr kmenového kapitálu tier 1 těchto subjektů na úroveň nezbytnou k tomu, aby nadále splňovaly podmínky pro povolení a pokračovaly v činnostech, pro něž mají povolení podle směrnice 2013/36/EU nebo rovnocenného právního předpisu, a k udržení dostatečné důvěry trhu v instituci nebo mateřský podnik a nejvyšší mateřský podnik uvedené instituce nebo mateřského podniku a v jakoukoli instituci nebo finanční instituci zahrnutou do konsolidované účetní závěrky uvedeného nejvyššího mateřského podniku.
Minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky uvedený v odstavci 4 tohoto článku není nižší než celková výše jakýchkoli kapitálových požadavků a požadavků na kapitálové rezervy podle nařízení (EU) č. 575/2013 a směrnice 2013/36/EU.
7. V rámci omezení stanovených v odstavci 6 tohoto článku, s cílem zajistit, aby mohla být krize subjektu uvedeného v článku 2 řešena použitím nástrojů k řešení krize, případně včetně nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů, způsobem, který dosahuje účelu řešení krize, se určení uvedené v odstavci 1 tohoto článku provádí na základě těchto kritérií:
a)
velikosti, modelu podnikání, modelu financování a rizikového profilu instituce nebo mateřského podniku uvedených v článku 2;
b)
rozsahu, v jakém by systém pojištění vkladů mohl přispět k financování řešení krize v souladu s článkem 79;
c)
rozsahu, v jakém by selhání instituce nebo mateřského podniku uvedených v článku 2 mělo závažné nepříznivé důsledky pro finanční systém nebo ohrozilo finanční stabilitu ve smyslu čl. 10 odst. 5, mimo jiné rozšířením krize na další instituce v důsledku propojenosti daného subjektu s jinými institucemi nebo se zbytkem finančního systému.
8. Při určení se upřesní minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky, který mají instituce splňovat na individuálním základě a který má mateřský podnik splňovat na konsolidovaném základě. Minimální celkovou výši požadavku kapitál a způsobilé závazky na konsolidované úrovni mateřského podniku v Unii usazeného v zúčastněném členském státě určí výbor po konzultaci s orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě na základě kritérií stanovených v odstavci 7 a podle toho, zda se krize dceřiných podniků skupiny ve třetích zemích má podle plánu řešení krize řešit odděleně.
9. Výbor stanoví minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky, který se na individuálním základě uplatní u dceřiných podniků skupiny. Tyto minimální požadavky na kapitál a způsobilé závazky se stanoví ve výši přiměřené pro dceřiný podnik s ohledem na:
a)
kritéria uvedená v odstavci 7, zejména velikost, model podnikání a rizikový profil dceřiného podniku, včetně jeho kapitálu; a
b)
konsolidovaný požadavek stanovený pro skupinu.
10. Výbor se může rozhodnout upustit od uplatňování minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky na individuálním základě u mateřské instituce, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 45 odst. 11 písm. a) a b) směrnice 2014/59/EU. Výbor se může rozhodnout upustit od uplatňování minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky na individuálním základě u dceřiného podniku, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 45 odst. 12 písm. a), b) a c) směrnice 2014/59/EU.
11. Výbor může z vlastního podnětu po konzultaci s vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize nebo na jeho návrh rozhodnout, že minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky uvedený v odstavci 1 je částečně splněn na konsolidovaném nebo individuálním základě prostřednictvím smluvních nástrojů umožňujících rekapitalizaci z vnitřních zdrojů, při plném dodržení kritérií uvedených v odst. 5 prvním a druhém pododstavci a v odstavci 7.
12. Aby byl nástroj považován za smluvní nástroj umožňující rekapitalizaci z vnitřních zdrojů podle odstavce 11, přesvědčí se výbor o tom, že tento nástroj:
a)
obsahuje smluvní podmínku, podle níž v případě, že výbor rozhodne o použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů u dané instituce, je dotyčný nástroj v požadovaném rozsahu odepsán nebo konvertován před odpisem či konverzí jiných způsobilých závazků; a
b)
podléhá závazné dohodě, slibu nebo ustanovení o podřízenosti, podle nichž v běžném úpadkovém řízení stojí až za jinými způsobilými závazky a nemůže být splacen, dokud nejsou vyrovnány jiné v daný okamžik nesplacené způsobilé závazky.
13. Výbor rozhodne o určení uvedeném v odstavci 1 tohoto článku, a případně v odstavci 11 tohoto článku, souběžně s vypracováním a udržováním plánů řešení krize podle článku 8.
14. Výbor sdělí své rozhodnutí o určení minimálního požadavku vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize plní pokyny výboru v souladu s článkem 29. Výbor vyžaduje, aby vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize ověřily a zajistily, že instituce a mateřské podniky dodržují minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky stanovený v odstavci 1 tohoto článku.
15. Výbor informuje ECB a EBA o minimálním požadavku na kapitál a způsobilé závazky, který určil pro každou instituci a mateřský podnik podle odstavce 1, a o případných požadavcích podle odstavce 11.
16. Způsobilé závazky, včetně podřízených dluhových nástrojů a podřízených úvěrů, jež se nekvalifikují jako nástroje vedlejšího kapitálu tier 1 nebo nástroje kapitálu tier 2, se do výše kapitálu a způsobilých závazků uvedené v odstavci 1 zahrnou, pouze pokud splňují tyto podmínky:
a)
nástroj byl vydán a plně uhrazen;
b)
nejde o závazek vůči instituci samé ani o závazek institucí zajištěný či zaručený;
c)
nákup nástroje nebyl přímo ani nepřímo financován institucí;
d)
zbývající splatnost závazku je nejméně jeden rok;
e)
závazek nevyplývá z derivátu;
f)
závazek nevyplývá z vkladu prioritního ve vnitrostátní hierarchii stanovené pro případy úpadku v souladu s článkem 108 směrnice 2014/59/EU.
Pro účely prvního pododstavce písm. d) se závazek, který dává svému majiteli právo na předčasné splacení, považuje za splatný v první den, kdy toto právo nastává.
17. Jestliže se závazek řídí právem jurisdikce mimo Unii, může výbor pověřit vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize, aby od instituce vyžadovaly, aby prokázala, že jakékoli rozhodnutí výboru o odpisu či konverzi daného závazku nabude účinnosti podle práva uvedené jurisdikce, s ohledem na smluvní podmínky daného závazku, mezinárodní dohody o uznávání postupů k řešení krize a další relevantní záležitosti. Není-li výbor přesvědčen, že by jakékoli rozhodnutí nabylo účinnosti podle práva uvedené jurisdikce, nezapočítává se daný závazek do minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky.
18. Pokud Komise předloží legislativní návrh podle čl. 45 odst. 18 směrnice 2014/59/EU, předloží stejným způsobem případně legislativní návrh na změnu tohoto nařízení.
KAPITOLA 2
Včasný zásah
Článek 13
Včasný zásah
1. ECB nebo vnitrostátní příslušné orgány informují výbor o každém opatření, jehož přijetí požadují od instituce nebo skupiny nebo které samy přijmou podle článku 16 nařízení (EU) č. 1024/2013, podle čl. 27 odst. 1, článku 28 nebo 29 směrnice 2014/59/EU nebo podle článku 104 směrnice 2013/36/EU.
Výbor oznámí Komisi veškeré informace, které obdržel podle prvního pododstavce.
2. Aniž jsou dotčeny pravomoci ECB a vnitrostátních příslušných orgánů v souladu s jinými právními předpisy Unie, může výbor ode dne obdržení informací uvedených v odstavci 1 připravovat řešení krize dotčené instituce nebo skupiny.
Pro účely prvního pododstavce ECB nebo relevantní vnitrostátní příslušný orgán ve spolupráci s výborem pečlivě sleduje podmínky instituce nebo mateřského podniku a dodržování všech opatření včasného zásahu, která měly instituce nebo mateřský podnik přijmout.
ECB nebo relevantní vnitrostátní příslušný orgán poskytnou výboru veškeré nezbytné informace nezbytné k aktualizaci plánu řešení krize a k přípravě možného řešení krize instituce a ocenění aktiv a závazků instituce v souladu s čl. 20 odst. 1 až 15.
3. Výbor má pravomoc požadovat, aby instituce nebo mateřský podnik kontaktovaly potenciální kupující za účelem přípravy řešení krize instituce, v souladu s kritérii stanovenými v čl. 39 odst. 2 směrnice 2014/59/EU a v souladu s požadavky profesního tajemství podle článku 88 tohoto nařízení.
Výbor má rovněž pravomoc požadovat od relevantního vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize, aby vypracoval předběžný program řešení krize dotčené instituce nebo skupiny.
Výbor informuje ECB, relevantní vnitrostátní příslušné orgány a relevantní vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize o veškerých opatřeních, jež přijal podle tohoto odstavce.
4. Pokud ECB nebo vnitrostátní příslušné orgány hodlají uložit instituci nebo skupině dodatečné opatření podle článku 16 nařízení (EU) č. 1024/2013, podle čl. 27 odst. 1, článku 28 nebo 29 směrnice 2014/59/EU nebo podle článku 104 směrnice 2013/36/EU dříve, než subjekt nebo skupina dosáhne plného souladu s prvním opatřením oznámeným výboru, musí před uložením takového dodatečného opatření dotčené instituci nebo skupině informovat výbor.
5. ECB nebo vnitrostátní příslušný orgán, výbor a relevantní vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize zajistí, aby dodatečné opatření uvedené v odstavci 4 a jakékoli opatření výboru zaměřené na přípravu řešení krize podle odstavce 2 byly navzájem v souladu.
KAPITOLA 3
Řešení krize
Článek 14
Účel řešení krize
1. Při jednání v rámci postupu řešení krize uvedeného v článku 18 výbor, Rada, Komise a případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize v rámci svých pravomocí zohledňují účel řešení krize a volí nástroje a pravomoci k řešení krize, jimiž lze z jejich pohledu nejlépe dosáhnout jednotlivých účelů řešení krize relevantních pro okolnosti daného případu.
2. Účely řešení krize uvedené v odstavci 1 jsou:
a)
zajistit kontinuitu zásadních funkcí;
b)
zabránit významným nepříznivým dopadům na finanční stabilitu, zejména zabráněním šíření krize, mimo jiné v rámci tržní infrastruktury, a udržením tržní disciplíny;
c)
chránit veřejné finanční prostředky tím, že se minimalizuje spoléhání se na mimořádnou veřejnou finanční podporu;
d)
chránit vkladatele, na něž se vztahuje směrnice 2014/49/EU, a investory, na něž se vztahuje směrnice 97/9/ES;
e)
chránit finanční prostředky a aktiva klientů.
Při dosahování účelů uvedených v prvním pododstavci se výbor, Rada, Komise a případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize snaží minimalizovat náklady na řešení krize a zabránit snižování hodnoty, jež není nezbytné pro dosažení účelu řešení krize.
3. S výhradou odlišných ustanovení tohoto nařízení mají jednotlivé účely řešení krize stejnou důležitost a musí být vhodně vyváženy s ohledem na povahu a okolnosti každého případu.
Článek 15
Obecné zásady řešení krize
1. Při jednání v rámci postupu řešení krize uvedeného v článku 18 přijmou výbor, Rada, Komise a případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize veškerá vhodná opatření s cílem zajistit, aby byla opatření k řešení krize přijímána v souladu s těmito zásadami:
a)
nejprve nesou ztráty akcionáři instituce v režimu řešení krize;
b)
po akcionářích nesou ztráty věřitelé instituce v režimu řešení krize v souladu s pořadím priority jejich pohledávek podle článku 17, není-li v tomto nařízení výslovně stanoveno jinak;
c)
vedoucí orgán a vrcholné vedení instituce v režimu řešení krize jsou vyměněny, s výjimkou těch případů, kdy je úplné nebo částečné zachování vedoucího orgánu a vrcholného vedení s ohledem na okolnosti považováno za nezbytné pro dosažení účelu řešení krize;
d)
vedoucí orgán a vrcholné vedení instituce v režimu řešení krize poskytne veškerou nezbytnou pomoc pro dosažení účelu řešení krize;
e)
fyzické a právnické osoby nesou v souladu s vnitrostátním právem podle občanského nebo trestního práva svou odpovědnost za selhání instituce v režimu řešení krize;
f)
pokud není v tomto nařízení stanoveno jinak, věřitelům stejné třídy se dostane rovného zacházení;
g)
žádnému věřiteli nevzniknou větší ztráty, než jaké by mu vznikly, pokud by subjekt uvedený v článku 2 byl likvidován v běžném úpadkovém řízení, v souladu se zárukami stanovenými v článku 29;
h)
pojištěné vklady jsou plně chráněny a
i)
opatření k řešení krize jsou přijímána v souladu se zárukami stanovenými v tomto nařízení.
2. Pokud je instituce subjektem skupiny a aniž je dotčen článek 14, výbor, Rada a Komise při rozhodování o použití nástrojů k řešení krize a výkonu pravomocí k řešení krize jednají způsobem, jenž minimalizuje dopad na jiné subjekty skupiny a na skupinu jako celek a minimalizuje nepříznivý dopad na finanční stabilitu v Unii a jejích členských státech, zejména v zemích, kde skupina působí.
3. Použije-li se vůči subjektu uvedenému v článku 2 tohoto nařízení nástroj převodu činnosti, nástroj překlenovací instituce nebo nástroj oddělení aktiv, má se za to, že pro účely čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES (16) je daný subjekt předmětem konkurzního řízení nebo obdobného úpadkového řízení.
4. Při rozhodování o použití nástrojů k řešení krize a výkonu pravomocí k řešení krize vyzve výbor vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize, aby informovaly zástupce zaměstnanců a konzultovaly s nimi, je-li to vhodné.
Tím nejsou dotčena ustanovení o zastoupení zaměstnanců ve vedoucích orgánech podle vnitrostátního práva či praxe.
Článek 16
Řešení krize finančních institucí a mateřských podniků
1. Výbor rozhodne o opatření k řešení krize ve vztahu k finanční instituci, která je usazena v zúčastněném členském státě, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 18 odst. 1 ve vztahu k finanční instituci i ve vztahu k mateřskému podniku, které podléhají dohledu na konsolidovaném základě.
2. Výbor přijme opatření k řešení krize ve vztahu k mateřskému podniku uvedenému v čl. 2 písm. b), pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 18 odst. 1 ve vztahu k tomuto mateřskému podniku i ve vztahu k jednomu nebo více dceřiným podnikům, které jsou institucemi, nebo není-li dceřiný podnik usazen v Unii, pokud orgán třetí země určil, že splňuje podmínky zahájení řešení krize podle práva této třetí země.
3. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku a bez ohledu na skutečnost, že mateřský podnik nesplňuje podmínky stanovené v čl. 18 odst. 1, může výbor rozhodnout o opatření k řešení krize ve vztahu k tomuto mateřskému podniku, pokud jeden nebo více jeho dceřiných podniků, které jsou institucemi, splňují podmínky stanovené v čl. 18 odst. 1, 4 a 5 a jejich aktiva a závazky jsou takové, že jejich selhání ohrožuje instituci nebo skupinu jako celek, a opatření k řešení krize ve vztahu k tomuto mateřskému podniku je nezbytné pro řešení krize těchto dceřiných podniků, které jsou institucemi, nebo pro řešení krize skupiny jako celku. Pokud vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize informuje výbor, že insolvenční právo členského státu stanoví, že ke skupinám musí být přistupováno jako k celku, a opatření k řešení krize ve vztahu k tomuto mateřskému podniku je nezbytné pro řešení krize těchto dceřiných podniků, které jsou institucemi, nebo pro řešení krize skupiny jako celku, může výbor rozhodnout o opatření k řešení krize rovněž ve vztahu k mateřskému podniku.
Pro účely prvního pododstavce tohoto odstavce při posuzování, zda jsou splněny podmínky čl. 18 odst. 1 ve vztahu k jednomu nebo více dceřiným podnikům, jež jsou institucemi, může výbor odhlédnout od jakéhokoli vnitroskupinového převodu kapitálu nebo ztrát mezi subjekty uvnitř skupiny, včetně výkonu pravomocí k odpisu nebo konverzi.
Článek 17
Pořadí priority pohledávek
1. Při použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů na subjekt uvedený v článku 2 tohoto nařízení, a aniž jsou dotčeny závazky vyloučené z použití tohoto nástroje podle čl. 27 odst. 3 tohoto nařízení, rozhodnou výbor, Komise nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize o výkonu pravomocí k odpisu a konverzi včetně případného uplatnění čl. 27 odst. 5 tohoto nařízení a vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize vykonávají tyto pravomoci v souladu s články 47 a 48 směrnice 2014/59/EU v opačném pořadí priority pohledávek stanoveném jejich vnitrostátním právem, včetně ustanovení, kterými se provádí článek 108 uvedené směrnice.
2. Zúčastněné členské státy oznámí Komisi a výboru pořadí pohledávek vůči subjektům uvedeným v článku 2 ve vnitrostátním úpadkovém řízení k 1. červenci každého roku nebo neprodleně, dojde-li ke změně pořadí.
V případě použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů ručí příslušný systém pojištění vkladů za podmínek uvedených v článku 79.
Článek 18
Postup řešení krize
1. Výbor přijme program řešení krize podle odstavce 6 tohoto článku ve vztahu k subjektům a skupinám uvedeným v čl. 7 odst. 2 a ve vztahu k subjektům a skupinám uvedeným v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, pouze za předpokladu, že na svém výkonném zasedání po obdržení sdělení podle čtvrtého pododstavce nebo z vlastního podnětu dospěje k závěru, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
subjekt je v selhání nebo je jeho selhání pravděpodobné;
b)
s ohledem na časové možnosti a další relevantní okolnosti neexistuje přiměřená vyhlídka na to, že by selhání subjektu v přiměřené lhůtě zabránila jakákoli alternativní opatření soukromého sektoru, včetně opatření institucionálního systému ochrany, nebo orgánů dohledu, včetně opatření včasného zásahu nebo odpisu nebo konverze příslušných kapitálových nástrojů podle článku 21, přijatá ve vztahu k subjektu;
c)
opatření k řešení krize je nezbytné ve veřejném zájmu podle odstavce 5 tohoto článku.
Splnění podmínky uvedené v prvním pododstavci písm. a) tohoto článku posoudí ECB po konzultaci s výborem. Výbor může na svém výkonném zasedání provést toto posouzení pouze v případě, že o svém záměru předem informoval ECB a že ECB do tří kalendářních dnů od obdržení této informace neprovedla posouzení sama. ECB poskytne výboru bezodkladně všechny příslušné informace, které výbor požaduje s cílem provést dané posouzení.
Pokud ECB dospěje k závěru, že podmínka uvedená v prvním pododstavci písm. a) je ve vztahu k subjektu nebo skupině uvedeným v prvním pododstavci splněna, bezodkladně tento závěr sdělí Komisi a výboru.
Splnění podmínky uvedené v prvním pododstavci písm. b) posoudí výbor na svém výkonném zasedání nebo případně vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize, a to v úzké spolupráci s ECB. ECB může rovněž informovat výbor nebo dotčené vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize, že se domnívá, že je podmínka stanovená v uvedeném písmeni splněna.
2. Aniž jsou dotčeny případy, kdy se ECB rozhodne vykonávat úkoly v oblasti dohledu nad úvěrovými institucemi podle čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení (EU) č. 1024/2013 přímo, pokud výbor obdrží sdělení podle odstavce 1 tohoto článku nebo má v úmyslu provést posouzení podle odstavce 1 tohoto článku z vlastního podnětu ve vztahu k subjektu nebo skupině uvedeným v čl. 7 odst. 3, uvědomí o tom bezodkladně ECB.
3. Předchozí přijetí opatření podle článku 16 nařízení (EU) č. 1024/2013, podle čl. 27 odst. 1, článku 28 nebo 29 směrnice 2014/59/EU nebo podle článku 104 směrnice 2013/36/EU není podmínkou pro přijetí opatření k řešení krize.
4. Pro účely odst. 1 prvního pododstavce písm. a) se má za to, že je subjekt v selhání nebo je jeho selhání pravděpodobné, je-li splněna alespoň jedna z těchto podmínek:
a)
subjekt porušuje požadavky pro pokračující povolení způsobem, který by odůvodnil odebrání povolení ze strany ECB, nebo existují objektivní skutečnosti podporující závěr, že instituce v blízké budoucnosti požadavky takto poruší, mimo jiné z toho důvodu, že jí vznikly nebo pravděpodobně vzniknou ztráty, které vyčerpají veškerý její kapitál nebo jeho významnou část;
b)
aktiva subjektu jsou nižší než jeho závazky, nebo existují objektivní skutečnosti podporující závěr, že tomu tak v blízké budoucnosti bude;
c)
subjekt není schopen splácet své splatné dluhy nebo jiné závazky, nebo existují objektivní skutečnosti podporující závěr, že tomu tak v blízké budoucnosti bude;
d)
je vyžadována mimořádná veřejná finanční podpora, s výjimkou případů, kdy v zájmu nápravy závažného narušení ekonomiky členského státu a zachování finanční stability má tato mimořádná veřejná finanční podpora jednu z těchto podob:
i)
státní záruka za likviditní facility poskytnuté centrálními bankami v souladu s podmínkami centrálních bank;
ii)
státní záruka za nově vydané závazky; nebo
iii)
kapitálová injekce nebo nákup kapitálových nástrojů při cenách a za podmínek, jež neposkytují subjektu výhodu, jestliže v okamžiku poskytnutí veřejné podpory nejsou splněny podmínky uvedené v písm. a), b) nebo c) tohoto pododstavce ani nenastaly okolnosti uvedené v čl. 21 odst. 1.
V každém z případů uvedených v prvním pododstavci písm. d) bodech i), ii) a iii) musí být záruky nebo rovnocenná opatření v nich uvedené omezeny na solventní subjekty a podléhají konečnému schválení podle rámce Unie pro státní podporu. Tato opatření musí být svou povahou preventivní a dočasná, musí být přiměřená z hlediska nápravy důsledků závažného narušení a nesmějí být použita k vyrovnání ztrát, jež subjekt utrpěl nebo pravděpodobně utrpí v blízké budoucnosti.
Podpůrná opatření uvedená v prvním pododstavci písm. d) bodě iii) musí být omezena na injekce nezbytné k řešení nedostatku kapitálu zjištěného při vnitrostátních či unijních zátěžových testech nebo testech v rámci jednotného mechanismu dohledu, při přezkumech kvality nebo podobných výkonech, které provádí ECB, EBA nebo vnitrostátní orgány a případně potvrzuje příslušný orgán.
Pokud Komise předloží legislativní návrh podle čl. 32 odst. 4 směrnice 2014/59/EU, předloží stejným způsobem případně legislativní návrh na změnu tohoto nařízení.
5. Pro účely odst. 1 prvního pododstavce písm. c) tohoto článku se opatření k řešení krize považují za opatření ve veřejném zájmu, pokud jsou nezbytná pro dosažení jednoho nebo více účelů řešení krize stanovených v článku 12, jsou ve vztahu k uvedeným účelům přiměřená a likvidací subjektu v běžném úpadkovém řízení by uvedených účelů řešení krize ve stejné míře dosaženo nebylo.
6. Pokud jsou podmínky stanovené v odstavci 1 tohoto článku splněny, výbor přijme program řešení krize. Program řešení krize:
a)
zavede v subjektu režim řešení krize;
b)
stanoví použití nástrojů k řešení krize na instituci v režimu řešení krize uvedených v čl. 22 odst. 2, zejména jakékoli vyloučení z rekapitalizace z vnitřních zdrojů v souladu s čl. 27 odst. 5 a 14;
c)
stanoví použití fondu na podporu opatření k řešení krize v souladu s článkem 76 a v souladu s rozhodnutím Komise přijatým podle článku 19.
7. Neprodleně po přijetí programu řešení krize jej výbor předá Komisi.
Komise do 24 hodin od předání programu řešení krize výborem tento program buď potvrdí, nebo proti němu vznese námitku s ohledem na diskreční aspekty programu řešení krize v případech, které nejsou zahrnuty v třetím pododstavci tohoto odstavce.
Do 12 hodin od předání programu řešení krize výborem může Komise navrhnout Radě, aby:
a)
proti tomuto programu řešení krize vznesla námitku z důvodu toho, že program řešení krize přijatý výborem nesplňuje kritérium veřejného zájmu uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. c);
b)
schválila podstatnou změnu výše prostředků z fondu stanovenou výborem v programu řešení krize, nebo proti ní vznesla námitku.
Pro účely třetího pododstavce tohoto článku rozhoduje Rada prostou většinou.
Program řešení krize může vstoupit v platnost pouze tehdy, nevznesla-li Rada nebo Komise do 24 hodin od jeho předání výborem námitku.
Rada nebo Komise, podle okolností, uvede důvody pro uplatnění pravomoci vznést námitku.
Pokud do 24 hodin od předání programu řešení krize výborem Rada schválí návrh Komise na změnu tohoto programu z důvodu uvedeného v třetím pododstavci písm. b) nebo Komise vznese námitku v souladu s druhým pododstavcem, výbor do osmi hodin program v souladu s uvedenými důvody upraví.
Pokud program řešení krize přijatý výborem stanoví vyloučení určitých závazků za výjimečných okolností uvedených v čl. 27 odst. 5 a pokud jejich vyloučení vyžaduje příspěvek z fondu nebo alternativního zdroje financování, aby byla ochráněna integrita vnitřního trhu, může Komise navržené vyloučení zakázat nebo požadovat jeho změnu s uvedením odpovídajících důvodů vycházejících z porušení požadavků stanovených v článku 27 tohoto nařízení a v aktu v přenesené pravomoci přijatém Komisí na základě čl. 44 odst. 11 směrnice 2014/59/EU.
8. Pokud Rada vznese proti zavedení režimu řešení krize v instituci námitku z důvodu toho, že není splněno kritérium veřejného zájmu uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. c), provede se řádná likvidace daného subjektu v souladu s platným vnitrostátním právem.
9. Výbor zajistí, aby relevantní vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize přijaly opatření k řešení krize nezbytná k provedení programu řešení krize. Program řešení krize je určen relevantním vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize a obsahuje pokyny pro tyto orgány, které přijmou veškerá nezbytná opatření k jeho provedení v souladu s článkem 29 na základě výkonu pravomocí k řešení krize. V případě státní podpory nebo podpory z fondu jedná výbor v souladu s rozhodnutím o této podpoře, které přijala Komise.
10. Komise má pravomoc obdržet od výboru veškeré informace, které považuje za důležité pro plnění svých úkolů podle tohoto nařízení. Výbor má pravomoc v souladu s kapitolou 5 této hlavy obdržet od jakékoli osoby veškeré informace nezbytné pro přípravu opatření k řešení krize, včetně aktualizovaných a doplňkových informací obsažených v plánech řešení krize, a rozhodnutí o něm.
Článek 19
Státní podpora a podpora z fondu
1. Pokud opatření k řešení krize zahrnují poskytnutí státní podpory podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nebo podporu z fondu podle odstavce 3 tohoto článku, nesmí být program řešení krize podle čl. 18 odst. 6 tohoto nařízení přijat, dokud Komise nepřijme kladné nebo podmíněné rozhodnutí ohledně slučitelnosti využití takové podpory s vnitřním trhem.
Při plnění úkolů, které jim svěřuje článek 18 tohoto nařízení, jednají orgány Unie v souladu se zásadami stanovenými v čl. 3 odst. 3 směrnice 2014/59/EU a vhodným způsobem zveřejňují veškeré relevantní informace o své vnitřní organizaci v tomto ohledu.
2. Pokud výbor po obdržení sdělení podle čl. 18 odst. 1 tohoto nařízení nebo z vlastního podnětu dospěje k závěru, že by opatření k řešení krize mohla představovat státní podporu podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, vyzve dotčený zúčastněný členský stát nebo dotčené zúčastněné členské státy, aby neprodleně oznámily zamýšlená opatření Komisi podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU. O veškerých případech, kdy vyzývá jeden nebo více členských států k podání informací podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU, výbor vyrozumí Komisi.
3. Pokud opatření k řešení krize, které navrhuje výbor, zahrnuje použití fondu, výbor oznámí jeho navrhované použití Komisi. Oznámení výboru obsahuje veškeré informace nutné k tomu, aby Komise mohla provést posouzení podle tohoto odstavce.
Oznámením podle tohoto odstavce se zahajuje předběžné šetření vedené Komisí, v jehož průběhu si Komise může od výboru vyžádat další informace. Komise posoudí, zda by použití fondu vedlo k narušení nebo k hrozbě narušení hospodářské soutěže tím, že by natolik zvýhodňovalo příjemce nebo jakékoli jiné podniky, že pokud by to ovlivňovalo obchod mezi členskými státy, nebylo by to slučitelné s vnitřním trhem. Komise u používání fondu uplatňuje kritéria stanovená pro uplatňování pravidel pro poskytování státní podpory, jak jsou zakotvena v článku 107 Smlouvy o fungování EU. Výbor poskytne Komisi informace, které Komise považuje k danému posouzení za nezbytné.
Má-li Komise závažné pochybnosti, pokud jde o slučitelnost navrženého použití fondu s vnitřním trhem, nebo neposkytne-li výbor na žádost Komise podle druhého pododstavce nezbytné informace, zahájí Komise hloubkové šetření a oznámí tuto skutečnost výboru. Rozhodnutí o zahájení hloubkového šetření zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropské unie. Výbor, členský stát nebo jakákoli osoba, podnik nebo sdružení, jehož zájmy by mohly být ovlivněny použitím fondu, může ve lhůtě, která může být stanovena v uvedeném oznámení, zaslat Komisi své připomínky. Výbor se může ve lhůtě stanovené Komisí vyjádřit k připomínkám členských států a zainteresovaných třetích stran. Na konci období šetření Komise posoudí, zda by bylo použití fondu slučitelné s vnitřním trhem.
Při posuzování a šetření podle tohoto odstavce se Komise řídí všemi příslušnými nařízeními přijatými podle článku 109 Smlouvy o fungování EU i příslušnými sděleními, pokyny a opatřeními, která Komise přijala v rámci uplatňování ustanovení Smluv týkajících se státní podpory a která jsou platná v době, kdy má být posouzení provedeno. Tato opatření se použijí, jako by odkazy na členské státy odpovědné za oznámení podpory byly odkazy na výbor, se všemi dalšími nezbytnými úpravami.
Komise přijme rozhodnutí o tom, zda je použití fondu slučitelné s vnitřním trhem; toto rozhodnutí je určeno výboru a vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize z dotčeného členského státu nebo členských států. Uvedené rozhodnutí může obsahovat podmínky, závazky nebo přísliby ve vztahu k příjemci.
Rozhodnutí může rovněž výboru, vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize v dotčeném zúčastněném členském státě nebo zúčastněných členských státech nebo příjemci uložit povinnosti, aby bylo možné sledovat jeho dodržování. Tyto povinnosti mohou zahrnovat požadavek na jmenování svěřenského správce nebo jiné nezávislé osoby, která má být při sledování nápomocna. Svěřenský správce nebo jiná nezávislá osoba může plnit funkce stanovené v rozhodnutí Komise.
Veškerá rozhodnutí podle tohoto odstavce se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Komise může vydat záporné rozhodnutí určené výboru, pokud zjistí, že by navržené použití fondu nebylo slučitelné s vnitřním trhem a nelze je uskutečnit způsobem, který navrhuje výbor. Po obdržení tohoto rozhodnutí výbor program řešení krize přehodnotí a vypracuje jeho revidovanou verzi.
4. Má-li Komise závažné pochybnosti o tom, zda je její rozhodnutí podle odstavce 3 plněno, provede nezbytné šetření. Komise může za tímto účelem vykonávat pravomoci, které má podle nařízení a jiných opatření uvedených v odst. 3 čtvrtém pododstavci, jimiž se řídí.
5. Pokud se Komise na základě šetření a poté, co příslušné strany požádá o sdělení připomínek, domnívá, že rozhodnutí podle odstavce 3 není plněno, vydá rozhodnutí, v němž vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize v dotčeném zúčastněném členském státě uloží, aby neoprávněně vyplacené částky ve lhůtě stanovené Komisí získal zpět. Podpora z fondu, která má být podle uvedeného rozhodnutí získána zpět, musí zahrnovat úrok při příslušné sazbě stanovené Komisí a vyplácí se výboru.
Výbor převede veškeré částky, které získal podle prvního pododstavce, do fondu a přihlíží k nim při stanovování příspěvků v souladu s články 70 a 71.
Postup zpětného získávání neoprávněně vyplacených částek uvedený v prvním pododstavci tohoto odstavce respektuje právo příjemců na řádnou správu a právo na přístup k dokumentům podle článků 41 a 42 Listiny.
6. Aniž jsou dotčeny oznamovací povinnosti, které může Komise stanovit ve svém rozhodnutí podle odstavce 3 tohoto článku, předkládá výbor Komisi každoroční zprávy s posouzením toho, zda je používání fondu v souladu s rozhodnutím podle uvedeného odstavce, k jejichž vypracování výbor využívá své pravomoci podle článku 34.
7. O veškerých případech podezření na neoprávněné použití fondu, které není v souladu s rozhodnutím podle odstavce 3 tohoto článku, má právo Komisi informovat kterýkoli členský stát, osoba, podnik nebo sdružení, jehož zájmy mohou být použitím fondu ovlivněny, a zejména subjekty uvedené v článku 2.
8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 93, kterými stanoví podrobná pravidla postupu týkajícího se:
a)
výpočtu úrokové sazby, která se uplatní v případě rozhodnutí o zpětném získání neoprávněně vyplacených částek v souladu s odstavcem 5 tohoto článku;
b)
zaručení práva na řádnou správu a práva na přístup k dokumentům uvedených v odstavci 5 tohoto článku.
9. Domnívá-li se Komise v návaznosti na doporučení výboru nebo z vlastního podnětu, že použití nástrojů a opatření k řešení krize neodpovídá kritériím, na jejichž základě bylo přijato její původní rozhodnutí podle odstavce 3, může takové rozhodnutí přezkoumat a vhodným způsobem je upravit.
10. Odchylně od odstavce 3 může Rada na žádost členského státu jednomyslně rozhodnout, že použití fondu je slučitelné s vnitřním trhem, odůvodňují-li takové rozhodnutí mimořádné okolnosti. Nevyjádří-li se však Rada do sedmi dnů od podání této žádosti, rozhodne věc Komise.
11. Zúčastněné členské státy zajistí, aby jejich vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize měly pravomoci nezbytné k zajištění plnění podmínek stanovených v rozhodnutí Komise podle odstavce 3 a ke zpětnému získání neoprávněně vyplacených částek v souladu s rozhodnutím Komise podle odstavce 5.
Článek 20
Oceňování pro účely řešení krize
1. Před přijetím rozhodnutí o opatření k řešení krize nebo o výkonu pravomoci k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů výbor zajistí, aby osoba nezávislá na jakémkoli veřejném orgánu, včetně výboru a vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize, a na dotčeném subjektu provedla poctivé, obezřetné a realistické ocenění aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2.
2. S výhradou odstavce 15, pokud jsou splněny veškeré požadavky stanovené v odstavcích 1 a 4 až 9, považuje se toto ocenění za konečné.
3. Pokud nezávislé ocenění podle odstavce 1 tohoto článku není možné, může výbor provést prozatímní ocenění aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2 v souladu s odstavcem 10 tohoto článku.
4. Cílem ocenění je posoudit hodnotu aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2, jenž splňuje podmínky zahájení řešení krize podle článků 16 a 18.
5. Účelem ocenění je:
a)
poskytnout informace ke zjištění, zda jsou splněny podmínky zahájení řešení krize nebo podmínky pro odpis nebo konverzi kapitálových nástrojů;
b)
jsou-li podmínky zahájení řešení krize splněny, poskytnout informace k rozhodnutí o vhodném opatření k řešení krize, které má být ve vztahu k subjektu uvedenému v článku 2 přijato;
c)
je-li vykonána pravomoc k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů, poskytnout informace k rozhodnutí o rozsahu zrušení nebo naředění nástrojů účasti a rozsahu odpisu nebo konverze příslušných kapitálových nástrojů;
d)
je-li použit nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů, poskytnout informace k rozhodnutí o rozsahu odpisu nebo konverze způsobilých závazků;
e)
je-li použit nástroj překlenovací instituce nebo nástroj oddělení aktiv, poskytnout informace k rozhodnutí o aktivech, právech, závazcích nebo nástrojích účasti, které mají být převedeny, a rozhodnutí o hodnotě jakéhokoli protiplnění, které má být vyplaceno instituci v režimu řešení krize nebo případně vlastníkům nástrojů účasti;
f)
je-li použit nástroj převodu činnosti, poskytnout informace k rozhodnutí o aktivech, právech, závazcích nebo nástrojích účasti, které mají být převedeny, a tomu, aby výbor porozuměl, co představuje obchodní podmínky pro účely čl. 24 odst. 2 písm. b);
g)
ve všech případech zajistit, aby v okamžiku použití nástrojů k řešení krize nebo výkonu pravomoci k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů byly plně uznány veškeré ztráty spojené s aktivy subjektu uvedeného v článku 2.
6. Aniž je případně dotčen rámec Unie pro státní podporu, musí ocenění vycházet z obezřetných předpokladů, včetně poměrů neplnění a závažnosti ztrát. Ocenění nesmí předpokládat žádné potenciální budoucí poskytnutí mimořádné veřejné finanční podpory, nouzové poskytnutí likvidity centrální bankou ani jakékoli poskytnutí likvidity centrální bankou subjektu uvedenému v článku 2 za nestandardních podmínek, pokud jde o zajištění, obsah a úrokové sazby, počínaje okamžikem, kdy je přijato opatření k řešení krize nebo je vykonána pravomoc k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů. Ocenění dále zohlední skutečnost, že pokud je použit jakýkoli nástroj k řešení krize:
a)
výbor může v souladu s čl. 22 odst. 6 od instituce v režimu řešení krize získat zpět veškeré přiměřené, řádně vynaložené výdaje;
b)
fond může účtovat úroky nebo poplatky ve vztahu k úvěrům nebo zárukám poskytnutým instituci v režimu řešení krize v souladu s článkem 76.
7. Ocenění doplní následující informace uvedené v účetních knihách a evidenci subjektu uvedeného v článku 2:
a)
aktuální rozvaha a zpráva o finanční pozici subjektu uvedeného v článku 2;
b)
analýza a odhad účetní hodnoty aktiv;
c)
seznam dlužných rozvahových a podrozvahových závazků uvedených v knihách a záznamech subjektu uvedeného v článku 2 s uvedením příslušných úvěrů a priority pohledávek podle článku 17.
8. Ve vhodných případech mohou být informace uvedené v odst. 7 písm. b) tohoto článku k rozhodnutím uvedeným v odst. 5 písm. e) a f) tohoto článku doplněny analýzou a oceněním tržní hodnoty aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2 na základě tržní hodnoty.
9. V ocenění se uvede rozdělení věřitelů do tříd podle priority pohledávek uvedené v článku 17 a odhad zacházení, jakého by se podle očekávání každé třídě akcionářů a věřitelů dostalo, kdyby byl subjekt uvedený v článku 2 likvidován v běžném úpadkovém řízení. Tímto oceněním není dotčeno uplatňování zásady, že žádný věřitel se nesmí dostat do méně výhodného postavení, podle čl. 15 odst. 1 písm. g).
10. Pokud v důsledku naléhavosti okolností daného případu není možné dodržet požadavky stanovené v odstavcích 7 a 9, nebo se použije odstavec 3, provede se prozatímní ocenění. Toto prozatímní ocenění musí splňovat požadavky odstavce 4, a pokud je to za daných okolností přiměřeně proveditelné, i požadavky odstavců 1, 7 a 9.
Prozatímní ocenění uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce zahrnuje náležitě odůvodněnou rezervu na dodatečné ztráty.
11. Ocenění, které nesplňuje veškeré požadavky stanovené v odstavcích 1 a 4 až 9, se považuje za prozatímní, dokud nezávislá osoba uvedená v odstavci 1 neprovede ocenění, které je plně v souladu s veškerými požadavky podle uvedených odstavců. Uvedené konečné následné ocenění se provede, jakmile je to uskutečnitelné. Může být provedeno buď odděleně od ocenění podle odstavců 16, 17 a 18, nebo současně s ním a touž nezávislou osobou, avšak jde o dvě různá ocenění.
Účelem konečného následného ocenění je:
a)
zajistit, aby veškeré ztráty spojené s aktivy subjektu uvedeného v článku 2 byly plně uznány v účetních knihách daného subjektu;
b)
poskytnout informace k rozhodnutí o zvýšení hodnoty pohledávek věřitelů nebo o zvýšení hodnoty hrazeného protiplnění v souladu s odstavcem 12 tohoto článku.
12. Je-li odhad čisté hodnoty aktiv subjektu uvedeného v článku 2 podle konečného následného ocenění vyšší než odhad čisté hodnoty aktiv daného subjektu podle prozatímního ocenění, výbor může od vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize požadovat, aby:
a)
vykonal svou pravomoc zvýšit hodnotu pohledávek věřitelů nebo vlastníků příslušných kapitálových nástrojů, které byly odepsány v rámci nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů;
b)
uložil překlenovací instituci nebo společnosti pro správu aktiv, aby ve vztahu k aktivům, právům nebo závazkům uhradily další protiplnění instituci v režimu řešení krize nebo případně ve vztahu k nástrojům účasti jejich vlastníkům.
13. Bez ohledu na odstavec 1 se prozatímní ocenění provedené v souladu s odstavci 10 a 11 považuje za platný základ pro rozhodování výboru o opatřeních k řešení krize, včetně vydání pokynu vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize k převzetí kontroly nad institucí v selhání, nebo o výkonu pravomoci k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů.
14. Výbor zavede a udržuje mechanismy zajišťující, že se posouzení pro použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů podle článku 27 a ocenění uvedené v odstavcích 1 až 15 tohoto článku zakládají na informacích o aktivech a závazcích instituce v režimu řešení krize, jež jsou tak aktuální a komplexní, jak je přiměřeně možné.
15. Ocenění je nedílnou součástí rozhodnutí o použití nástroje k řešení krize nebo o výkonu pravomoci k řešení krize nebo rozhodnutí o výkonu pravomoci k odpisu nebo konverzi kapitálových nástrojů. Samotné ocenění nepodléhá soudnímu přezkumu, ale může být přezkoumáno soudem společně s rozhodnutím výboru.
16. Aby se vyhodnotilo, zda by se akcionářům a věřitelům dostalo lepšího zacházení, pokud by instituce v režimu řešení krize vstoupila do běžného úpadkového řízení, zajistí výbor, aby po provedení jednoho nebo více opatření k řešení krize bylo co nejdříve provedeno ocenění nezávislou osobou uvedenou v odstavci 1. Toto ocenění se odlišuje od ocenění prováděného podle odstavců 1 až 15.
17. Ocenění uvedené v odstavci 16 určí:
a)
zacházení, jehož by se dostalo akcionářům a věřitelům, nebo příslušným systémům pojištění vkladů, pokud by instituce v režimu řešení krize, ve vztahu k níž bylo provedeno jedno nebo více opatření k řešení krize, vstoupila do běžného úpadkového řízení v okamžiku přijetí rozhodnutí o opatření k řešení krize;
b)
skutečné zacházení, kterého se akcionářům a věřitelům dostalo v rámci řešení krize instituce v režimu řešení krize; a
c)
zda existuje rozdíl mezi zacházením podle písmene a) tohoto odstavce a zacházením podle písmene b) tohoto odstavce.
18. Ocenění uvedené v odstavci 16:
a)
předpokládá, že by instituce v režimu řešení krize, ve vztahu k níž bylo provedeno jedno nebo více opatření k řešení krize, vstoupila do běžného úpadkového řízení v okamžiku přijetí rozhodnutí o opatřeních k řešení krize;
b)
předpokládá, že nebyla provedena opatření k řešení krize;
c)
odhlédne od jakéhokoli poskytnutí mimořádné veřejné finanční podpory instituci v režimu řešení krize.
Článek 21
Odpis a konverze kapitálových nástrojů
1. Výbor vykoná pravomoc k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů v rámci postupu podle článku 18 ve vztahu k subjektům a skupinám uvedeným v čl. 7 odst. 2 a k subjektům a skupinám uvedeným v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, pouze jestliže na svém výkonném zasedání po obdržení sdělení podle druhého pododstavce tohoto odstavce nebo z vlastního podnětu dospěje k závěru, že je splněna jedna nebo více těchto podmínek:
a)
bylo zjištěno, že podmínky zahájení řešení krize stanovené v článcích 16 a 18 byly splněny předtím, než byla přijata jakákoli opatření k řešení krize;
b)
subjekt již nebude životaschopný, pokud se příslušné kapitálové nástroje neodepíší nebo nekonvertují na vlastní kapitál;
c)
v případě příslušných kapitálových nástrojů vydaných dceřiným podnikem, jestliže jsou tyto kapitálové nástroje uznány pro účely splnění požadavků na kapitál na individuálním i na konsolidovaném základě, nebude již skupina životaschopná, pokud nebude ve vztahu k uvedeným nástrojům vykonána pravomoc k odpisu či konverzi;
d)
v případě příslušných kapitálových nástrojů vydaných na úrovni mateřského podniku, jestliže jsou tyto kapitálové nástroje uznány pro účely splnění požadavků na kapitál na individuálním základě na úrovni mateřského podniku nebo na konsolidovaném základě, nebude již skupina životaschopná, pokud nebude ve vztahu k uvedeným nástrojům vykonána pravomoc k odpisu či konverzi;
e)
subjekt nebo skupina vyžadují mimořádnou veřejnou finanční podporu s výjimkou případů, kdy nastane některá z okolností uvedených v čl. 18 odst. 4 písm. d) bodě iii).
Posouzení splnění podmínek uvedených v prvním pododstavci písm. a), c) a d) tohoto odstavce provede ECB po konzultaci s výborem. Výbor rovněž může toto posouzení provést na svém výkonném zasedání.
2. Posouzení životaschopnosti subjektu či skupiny může výbor na svém výkonném zasedání provést teprve poté, co ECB informoval o svém úmyslu, a pouze pokud ECB do tří kalendářních dnů od obdržení této informace neprovede dané posouzení sama. ECB poskytne bezodkladně výboru všechny relevantní informace, o které výbor za účelem svého posouzení požádá.
3. Pro účely odstavce 1 tohoto článku se má za to, že subjekt uvedený v článku 2 nebo skupina již nejsou životaschopné pouze v případě, že jsou splněny obě tyto podmínky:
a)
subjekt nebo skupina jsou v selhání nebo je jejich selhání pravděpodobné;
b)
s ohledem na časové možnosti a další relevantní okolnosti neexistuje přiměřená vyhlídka na to, že by selhání daného subjektu nebo skupiny v přiměřené lhůtě zabránila samostatně nebo společně s opatřeními k řešení krize opatření jiná než opatření k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů, včetně alternativních opatření soukromého sektoru nebo orgánů dohledu (včetně opatření včasného zásahu).
4. Pro účely odst. 3 písm. a) tohoto článku se má za to, že subjekt je v selhání nebo je jeho selhání pravděpodobné, nastane-li jedna nebo více okolností uvedených v čl. 18 odst. 4.
5. Pro účely odst. 3 písm. a) se má za to, že skupina je v selhání nebo je její selhání pravděpodobné, pokud porušuje konsolidované obezřetnostní požadavky způsobem, který by odůvodnil opatření ze strany ECB nebo vnitrostátního příslušného orgánu, nebo existují objektivní skutečnosti podporující závěr, že skupina uvedené požadavky poruší v blízké budoucnosti, a to mimo jiné z toho důvodu, že jí vznikly nebo pravděpodobně vzniknou ztráty, které vyčerpají celý její kapitál nebo jeho významnou část.
6. Příslušný kapitálový nástroj vydaný dceřiným podnikem se neodepíše podle čl. 59 odst. 3 písm. c) směrnice 2014/59/EU ve větším rozsahu ani nekonvertuje za horších podmínek, než by tomu bylo v případě odpisu nebo konverze kapitálových nástrojů na úrovni mateřského podniku, které mají stejné pořadí.
7. Jsou-li splněny jedna nebo více podmínek uvedených v odstavci 1 tohoto článku, určí výbor jednající v rámci postupu podle článku 18, zda mají být pravomoci k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů vykonány samostatně nebo postupem podle článku 18 společně s opatřeními k řešení krize.
8. Pokud výbor jednající v rámci postupu podle článku 18 tohoto nařízení zjistí, že jedna nebo více podmínek uvedených v odstavci 1 tohoto článku jsou splněny, ale že podmínky zahájení řešení krize v souladu s čl. 18 odst. 1 tohoto nařízení splněny nejsou, vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize bezodkladně pokyn k výkonu pravomocí k odpisu nebo konverzi v souladu s články 59 a 60 směrnice 2014/59/EU.
Výbor zajistí, aby předtím, než vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize pravomoc k odpisu nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů vykonají, bylo provedeno v souladu s čl. 20 odst. 1 až 15 ocenění aktiv a závazků subjektu uvedeného v článku 2 nebo skupiny. Toto ocenění vytvoří základ pro výpočet odpisu, který se má použít na příslušné kapitálové nástroje v zájmu absorpce ztrát, a pro úroveň konverze, která se má uplatnit na příslušné kapitálové nástroje v zájmu rekapitalizace subjektu uvedeného v článku 2 nebo skupiny.
9. Jsou-li jedna nebo více podmínek uvedených v odstavci 1 tohoto článku splněny a podmínky stanovené v čl. 18 odst. 1 jsou splněny rovněž, použije se postup stanovený v čl. 18 odst. 6, 7 a 8.
10. Výbor zajistí, aby vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize bezodkladně vykonaly pravomoci k odpisu či konverzi v souladu s pořadím pohledávek podle článku 17 a způsobem, který vede k těmto výsledkům:
a)
položky kmenového kapitálu tier 1 se snižují jako první úměrně ke ztrátám a až do své plné výše;
b)
jistina nástrojů vedlejšího kapitálu tier 1 se odepíše nebo konvertuje na nástroje kmenového kapitálu tier 1 nebo obojí, a to v rozsahu požadovaném pro dosažení účelu řešení krize uvedeného v článku 14 nebo až do plné výše příslušných kapitálových nástrojů, podle toho, která hodnota je nižší;
c)
jistina nástrojů kapitálu tier 2 se odepíše nebo konvertuje na nástroje kmenového kapitálu tier 1 nebo obojí, a to v rozsahu požadovaném pro dosažení účelu řešení krize uvedeného v článku 14 nebo až do plné výše příslušných kapitálových nástrojů, podle toho, která hodnota je nižší.
11. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize plní pokyny výboru a vykonávají odpis nebo konverzi příslušných kapitálových nástrojů v souladu s článkem 29.
Článek 22
Obecné zásady pro nástroje k řešení krize
1. Rozhodne-li se výbor použít nástroj k řešení krize na subjekt nebo skupinu uvedené v čl. 7 odst. 2 nebo na subjekt nebo skupinu uvedené v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, a toto opatření k řešení krize by mělo za následek ztráty, které by nesli věřitelé, nebo konverzi jejich pohledávek, vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize pokyn k výkonu pravomoci k odpisu a konverzi příslušných kapitálových nástrojů podle článku 21 bezprostředně před použitím nástroje k řešení krize nebo současně s jeho použitím.
2. Nástroje k řešení krize uvedené v čl. 18 odst. 6 písm. b) jsou:
a)
nástroj převodu činnosti;
b)
nástroj překlenovací instituce;
c)
nástroj oddělení aktiv;
d)
nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů.
3. Při přijímání programu řešení krize uvedeného v čl. 18 odst. 6 výbor zohlední:
a)
aktiva a závazky instituce v režimu řešení krize na základě ocenění podle článku 20;
b)
likviditu instituce v režimu řešení krize;
c)
prodejnost franšízové hodnoty instituce v režimu řešení krize vzhledem ke konkurenčním a hospodářským podmínkám na trhu;
d)
čas, který je k dispozici.
4. Nástroje k řešení krize se použijí v souladu se zásadami řešení krize uvedenými v článku 15 k dosažení účelu řešení krize uvedeného v článku 14. Lze je použít jednotlivě nebo je jakkoli kombinovat, s výjimkou nástroje oddělení aktiv, který lze použít pouze současně s jiným nástrojem k řešení krize.
5. Pokud jsou nástroje k řešení krize uvedené v odst. 2 písm. a) nebo b) tohoto článku použity pouze k částečnému převodu aktiv, práv nebo závazků instituce v režimu řešení krize, zbytková část subjektu uvedeného v článku 2, z něhož byly aktiva, práva nebo závazky převedeny, se likviduje v běžném úpadkovém řízení.
6. Výbor může získat zpět veškeré přiměřené výdaje řádně vynaložené v souvislosti s použitím nástrojů či pravomocí k řešení krize, a to jedním nebo více z těchto způsobů:
a)
jakožto odpočet od jakéhokoli protiplnění, které příjemce hradí instituci v režimu řešení krize nebo případně vlastníkům nástrojů účasti;
b)
od instituce v režimu řešení krize, jakožto přednostní věřitel; nebo
c)
z výnosů dosažených v důsledku ukončení provozu překlenovací instituce nebo společnosti pro správu aktiv, jakožto přednostní věřitel.
Veškeré výnosy, které vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize získají v souvislosti s použitím fondu, se vyplácejí výboru.
Článek 23
Program řešení krize
Program řešení krize přijatý výborem podle článku 18 stanoví v souladu s jakýmkoli rozhodnutím o státní podpoře nebo o podpoře z fondu podrobnosti nástrojů k řešení krize, které se mají použít na instituci v režimu řešení krize, alespoň pokud jde o opatření uvedená v čl. 24 odst. 2, čl. 25 odst. 2, čl. 26 odst. 2 a čl. 27 odst. 1, která mají v souladu s příslušnými ustanoveními směrnice 2014/59/EU, jak je provedena ve vnitrostátním právu, uplatnit vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize, a určí konkrétní částky a účely, na které se fond použije.
Program řešení krize uvádí opatření k řešení krize, jež by měl přijmout výbor ve vztahu k mateřskému podniku v Unii nebo ke konkrétním subjektům skupiny usazeným v zúčastněných členských státech, s cílem splnit účel a zásady řešení krize uvedené v článcích 14 a 15.
Při přijímání programu řešení krize zohledňují výbor, Rada a Komise plán řešení krize uvedený v článku 8 a postupují podle něj, pokud s ohledem na okolnosti daného případu výbor neshledá, že účelu řešení krize bude účinněji dosaženo prostřednictvím opatření, která v plánu řešení krize stanovena nejsou.
V průběhu řešení krize může výbor vzhledem k okolnostem případu program řešení krize podle potřeby změnit a aktualizovat. Na změny a aktualizace se vztahuje postup stanovený v článku 18.
Program řešení krize navíc případně stanoví, že vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize jmenují zvláštního správce instituce v režimu řešení krize podle článku 35 směrnice 2014/59/EU. Výbor může stanovit jmenování stejného zvláštního správce pro všechny subjekty, které patří do skupiny, pokud je to nutné, aby se usnadnila řešení napravující finanční zdraví dotčených subjektů.
Článek 24
Nástroj převodu činnosti
1. V rámci programu řešení krize se nástroj převodu činnosti kupujícímu, jenž není překlenovací institucí, skládá z převodu:
a)
nástrojů účasti vydaných institucí v režimu řešení krize nebo
b)
veškerých nebo jakýchkoli aktiv, práv nebo závazků instituce v režimu řešení krize. 2.
2. Ve vztahu k nástroji převodu činnosti program řešení krize stanoví:
a)
nástroje, aktiva, práva a závazky, jež mají být převedeny vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize, v souladu s čl. 38 odst. 1 a 7 až 11 směrnice 2014/59/EU;
b)
obchodní podmínky, které zohledňují okolnosti, náklady a výdaje vzniklé v procesu řešení krize, kterými se řídí převod uskutečňovaný vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize v souladu s čl. 38 odst. 2, 3 a 4 směrnice 2014/59/EU;
c)
zda může být pravomoc k převodu vykonána vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize v souladu s čl. 38 odst. 5 a 6 směrnice 2014/59/EU více než jednou;
d)
opatření pro uvedení na trh, jež přijímá vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize ve vztahu k uvedenému subjektu nebo uvedeným nástrojům, aktivům, právům a závazkům v souladu s čl. 39 odst. 1 a 2 směrnice 2014/59/EU;
e)
zda by splnění uvedených požadavků pro uvedení na trh ze strany vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize pravděpodobně ohrozilo dosažení účelu řešení krize podle odstavce 3 tohoto článku.
3. Výbor použije nástroj převodu činnosti, aniž by splnil požadavky pro uvedení na trh podle odst. 2 písm. e), pokud shledá, že by splnění uvedených požadavků pravděpodobně ohrozilo jeden nebo více účelů řešení krize, a zejména pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
domnívá se, že existuje podstatné ohrožení finanční stability, způsobené nebo zhoršené selháním nebo pravděpodobným selháním instituce v režimu řešení krize, a
b)
domnívá se, že by splnění uvedených požadavků pravděpodobně oslabilo účinnost nástroje převodu činnosti při řešení tohoto ohrožení nebo dosažení účelu řešení krize uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. b).
Článek 25
Nástroj překlenovací instituce
1. V rámci programu řešení krize se nástroj překlenovací instituce skládá z převodu na překlenovací instituci, jehož předmětem jsou:
a)
nástroje účasti vydané jednou nebo více institucemi v režimu řešení krize; nebo
b)
veškerá nebo jakákoli aktiva, práva nebo závazky jedné nebo více institucí v režimu řešení krize.
2. Ve vztahu k nástroji překlenovací instituce program řešení krize stanoví:
a)
nástroje, aktiva, práva a závazky, jež mají být převedeny na překlenovací instituci vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize v souladu čl. 40 odst. 1 až 12 směrnice 2014/59/EU;
b)
opatření přijatá vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize v souladu s čl. 41 odst. 1, 2 a 3 a odst. 5 až 9 směrnice 2014/59/EU, jež se týkající zřízení, provozu a ukončení činnosti překlenovací instituce;
c)
opatření pro uvedení na trh, jež přijímá vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize ve vztahu k překlenovací instituci nebo uvedeným aktivům či závazkům podle čl. 41 odst. 4 směrnice 2014/59/EU.
3. Výbor zajistí, aby celková hodnota závazků převedených na překlenovací instituci vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize nepřekročila celkovou hodnotu práv a aktiv převedených z instituce v režimu řešení krize nebo poskytnutých z jiných zdrojů.
Článek 26
Nástroj oddělení aktiv
1. V rámci programu řešení krize se nástroj oddělení aktiv skládá z převodu aktiv, práv nebo závazků instituce v režimu řešení krize nebo překlenovací instituce na jednu nebo více společností pro správu aktiv.
2. Ve vztahu k nástroji oddělení aktiv program řešení krize stanoví:
a)
aktiva, práva a závazky, jež mají být převedeny vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize na společnost pro správu aktiv podle čl. 42 odst. 1 až 5 a 8 až 13 směrnice 2014/59/EU;
b)
protiplnění, za které má vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize převést aktiva, práva a závazky na společnost pro správu aktiv v souladu se zásadami stanovenými v článku 20 tohoto nařízení, s čl. 42 odst. 7 směrnice 2014/59/EU a s rámcem Unie pro státní podporu.
První pododstavec písm. b) tohoto odstavce nebrání tomu, aby uvedené protiplnění mělo nominální nebo zápornou hodnotu.
Článek 27
Nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů
1. Nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů lze použít pro kterýkoli z těchto účelů:
a)
rekapitalizaci subjektu uvedeného v článku 2 tohoto nařízení, jenž splňuje podmínky zahájení řešení krize, v rozsahu dostatečném k obnovení jeho schopnosti splnit podmínky pro povolení (v míře, v jaké se tyto podmínky na daný subjekt vztahují) a pokračovat v činnostech, pro něž má povolení podle směrnice 2013/36/EU nebo směrnice 2014/65/EU, je-li daný subjekt povolen podle uvedených směrnic, a k udržení dostatečné důvěry trhu v tuto instituci nebo subjekt;
b)
konverzi na kapitál nebo snížení jistiny dluhů nebo dluhových nástrojů, které jsou převáděny:
i)
na překlenovací instituci s cílem zajistit uvedené překlenovací instituci kapitál nebo
ii)
v rámci nástroje převodu činnosti nebo nástroje oddělení aktiv.
Ve vztahu k nástroji rekapitalizace z vnitřních zdrojů programu řešení krize stanoví:
a)
celkovou částku, která musí být odepsána ze způsobilých závazků nebo konvertována, v souladu s odstavcem 13 tohoto článku;
b)
závazky, jež lze podle odstavců 5 až 14 tohoto článku vyloučit;
c)
cíle a minimální obsah plánu reorganizace podnikatelské činnosti, jenž má být předložen podle odstavce 16 tohoto článku.
2. Nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů lze použít pro účely uvedené v odst. 1 písm. a), pouze pokud existuje přiměřená vyhlídka, že použitím tohoto nástroje společně s dalšími relevantními opatřeními, včetně opatření uskutečněných v souladu s plánem reorganizace podnikatelské činnosti podle odstavce 16, se vedle dosažení příslušných účelů řešení krize obnoví finanční zdraví a dlouhodobá životaschopnost dotčeného subjektu.
Nejsou-li podmínky stanovené v prvním pododstavci tohoto odstavce splněny, použije se kterýkoli z nástrojů k řešení krize uvedených v čl. 22 odst. 2 písm. a), b) a c) a případně nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů uvedený v písmeni d) uvedeného odstavce.
3. Odpis nebo konverzi nelze provést ve vztahu k těmto závazkům, ať se řídí právem členského státu nebo třetí země:
a)
pojištěným vkladům;
b)
zajištěným závazkům včetně krytých dluhopisů a závazků v podobě finančních nástrojů používaných pro účely zajištění, které tvoří nedílnou součást krycího portfolia a které jsou podle vnitrostátního práva zajištěny podobným způsobem jako kryté dluhopisy;
c)
veškerým závazkům vzniklým v důsledku toho, že instituce nebo subjekt uvedené v článku 2 tohoto nařízení mají v držení aktiva nebo finanční prostředky klientů, včetně aktiv nebo finančních prostředků klientů držených jménem SKIPCP ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 2009/65/ES nebo alternativních investičních fondů ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (17), pokud je tento klient chráněn příslušným insolvenčním právem;
d)
veškerým závazkům vzniklým v důsledku fiduciárního vztahu mezi subjektem uvedeným v článku 2 (jako fiduciárním zmocněncem) a jinou osobou (jako oprávněným), vztahuje-li se na takového oprávněného ochrana podle příslušného insolvenčního nebo občanského práva;
e)
závazkům s původní splatností kratší než sedm dní vůči institucím jiným než subjektům, které jsou součástí stejné skupiny;
f)
závazkům se zbytkovou dobou splatnosti kratší než sedm dní vůči systémům nebo provozovatelům systémů určeným podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES (18) nebo jejich účastníkům a vznikajícím z účasti v takovém systému;
g)
závazkům vůči kterémukoli z těchto subjektů:
i)
zaměstnanci, ve vztahu ke splatné mzdě, důchodovým dávkám nebo jiné pevné odměně, s výjimkou pohyblivé složky odměny, která není regulována kolektivní smlouvou;
ii)
obchodnímu věřiteli, vzniklým na základě poskytování zboží nebo služeb instituci nebo subjektu uvedeným v článku 2, nezbytných pro každodenní fungování jejich operací, včetně IT služeb, energií a pronájmu, obsluhy a údržby prostor;
iii)
daňovým orgánům a orgánům sociálního zabezpečení, pokud jsou tyto závazky podle příslušného práva prioritní;
iv)
systémům pojištění vkladů vzniklým z příspěvků splatných v souladu se směrnicí 2014/49/EU.
První pododstavec písm. g) bod i) tohoto odstavce se nepoužije na pohyblivou složku odměny osob podstupujících podstatné riziko, jak jsou uvedeny v čl. 92 odst. 2 směrnice 2013/36/EU.
4. Oblast působnosti nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů uvedená v odstavci 3 tohoto článku nebrání ve vhodných případech výkonu pravomoci k rekapitalizaci z vnitřních zdrojů ve vztahu k jakékoli části zajištěného závazku nebo závazku, pro nějž bylo poskytnuto zajištění, přesahující hodnotu aktiv, zástavy nebo zajištění, vůči nimž je zajištěn, nebo k jakékoli výši vkladu, která přesahuje limit pojištění stanovený v článku 6 směrnice 2014/49/EU.
Výbor zajistí, aby všechna zajištěná aktiva související s krycím portfoliem krytých dluhopisů zůstala nedotčena, oddělena a s dostatečným financováním.
Aniž jsou dotčena pravidla pro velkou expozici v nařízení (EU) č. 575/2013 a směrnici 2013/36/EU, výbor s cílem zajistit způsobilost subjektů a skupin k řešení krize vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize pokyn, aby omezily v souladu s čl. 10 odst. 11 písm. b) tohoto nařízení rozsah, v jakém jiné instituce drží závazky způsobilé pro nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů, s výjimkou závazků v držení subjektů, které jsou součástí stejné skupiny.
5. Za výjimečných okolností lze při použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů vyloučit nebo zčásti vyloučit z výkonu pravomocí k odpisu nebo konverzi některé závazky, jestliže:
a)
bez ohledu na úsilí, které relevantní vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize v dobré víře vynaložil, není možné daný závazek rekapitalizovat z vnitřních zdrojů v přiměřené době;
b)
vyloučení je nezbytně nutné a přiměřené k zajištění kontinuity zásadních funkcí a hlavních linií podnikání tak, aby zůstala zachována schopnost instituce v režimu řešení krize pokračovat v klíčových operacích, službách a transakcích;
c)
vyloučení je nezbytně nutné a přiměřené pro zabránění rozsáhlému šíření krize, zejména pokud jde o způsobilé vklady fyzických osob a mikropodniků a malých a středních podniků, které by vážně narušilo fungování finančních trhů, včetně infrastruktur finančních trhů, způsobem, jenž by mohl těžce poškodit hospodářství členského státu nebo Unie; nebo
d)
použití nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů na tyto závazky by vedlo k takovému snížení hodnoty, že by ztráty na straně jiných věřitelů byly vyšší, než kdyby tyto závazky byly z rekapitalizace vyloučeny.
V případě vyloučení nebo částečného vyloučení způsobilého závazku nebo třídy způsobilých závazků podle tohoto odstavce je možné s ohledem na takové vyloučení zvýšit úroveň odpisu nebo konverze jiných způsobilých závazků, pokud úroveň odpisu a konverze uplatněná u jiných způsobilých závazků dodržuje zásadu stanovenou v čl. 15 odst. 1 písm. g).
6. V případě, že dojde k vyloučení nebo částečnému vyloučení způsobilého závazku nebo třídy způsobilých závazků podle odstavce 5 a ztráty, které by byly těmito závazky neseny, nebyly plně přeneseny na jiné věřitele, může fond poskytnout instituci v režimu řešení krize příspěvek na jeden nebo oba z těchto účelů:
a)
na krytí jakýchkoli ztrát, které nebyly absorbovány způsobilými závazky, a na obnovení čisté hodnoty aktiv instituce v režimu řešení krize na nulu v souladu s odst. 13 prvním pododstavcem písm. a);
b)
na nákup nástrojů účasti nebo kapitálových nástrojů v instituci v režimu řešení krize za účelem její rekapitalizace v souladu s odst. 13 prvním pododstavcem písm. b).
7. Fond může příspěvek podle odstavce 6 poskytnout pouze tehdy, pokud:
a)
akcionáři, držitelé příslušných kapitálových nástrojů a jiných způsobilých závazků přispěli odpisem, konverzí nebo jinak k absorpci ztrát a rekapitalizaci v rozsahu nejméně 8 % celkových závazků včetně kapitálu instituce v režimu řešení krize, přičemž se vychází z ocenění v souladu s čl. 20 odst. 1 až 15 provedeného k okamžiku přijetí opatření k řešení krize; a
b)
příspěvek fondu není vyšší než 5 % celkových závazků včetně kapitálu instituce v režimu řešení krize na základě ocenění v souladu s čl. 20 odst. 1 až 15 provedeného k okamžiku přijetí opatření k řešení krize.
8. Příspěvek fondu uvedený v odstavci 7 tohoto článku může být financován:
a)
částkou, kterou má fond k dispozici a která byla získána z příspěvků subjektů uvedených v článku 2 tohoto nařízení v souladu s pravidly stanovenými ve směrnici 2014/59/EU a v čl. 67 odst. 4 a článcích 70 a 71 tohoto nařízení;
b)
nejsou-li částky podle písmene a) tohoto odstavce dostačující, částkami získanými z alternativních finančních prostředků v souladu s články 73 a 74 tohoto nařízení.
9. Za mimořádných okolností může být usilováno o další financování z alternativních zdrojů poté, co:
a)
bylo dosaženo 5 % limitu stanoveného v odst. 7 písm. b) a
b)
byly plně odepsány nebo konvertovány veškeré nezajištěné nepřednostní závazky jiné než způsobilé vklady.
10. Jsou-li splněny podmínky stanovené v odst. 9 písm. a) a b) tohoto článku, lze poskytnout alternativně nebo navíc příspěvek ze zdrojů, které byly získány z příspěvků předem v souladu s článkem 70, ale které nebyly dosud použity.
11. Pro účely tohoto nařízení se nepoužije čl. 44 odst. 8 směrnice 2014/59/EU.
12. Při přijímání rozhodnutí podle odstavce 5 se náležité zohlední:
a)
zásada, že ztráty by měli nést v první řadě akcionáři a dále pak obecně věřitelé instituce v režimu řešení krize v pořadí podle jejich priority;
b)
schopnost absorbovat ztráty, která by instituci v režimu řešení krize zůstala v případě, že by daný závazek nebo třída závazků byly vyloučeny; a
c)
potřeba udržet přiměřené zdroje k financování řešení krize.
13. Výbor na základě ocenění v souladu s požadavky podle čl. 20 odst. 1 až 15 posoudí celkovou částku:
a)
případných způsobilých závazků, která musí být odepsána, aby byla čistá hodnota aktiv instituce v režimu řešení krize rovna nule; a
b)
případných způsobilých závazků, která musí být konvertována na akcie nebo na jiné druhy kapitálových nástrojů, aby byl obnoven poměr kmenového kapitálu tier 1 buď:
i)
instituce v režimu řešení krize; nebo
ii)
překlenovací instituce.
Posouzením uvedeným v prvním pododstavci tohoto odstavce se stanoví částka, v níž musí být způsobilé závazky odepsány nebo konvertovány, aby se obnovil poměr kmenového kapitálu tier 1 instituce v režimu řešení krize nebo případně překlenovací instituce s ohledem na jakékoli vložení kapitálu fondem podle čl. 76 odst. 1 písm. d) a aby byla udržena dostatečná důvěra trhu v instituci v režimu řešení krize nebo překlenovací instituci, a ta mohla díky tomu alespoň po dobu jednoho roku nadále splňovat podmínky pro povolení a pokračovat v činnostech, pro něž má povolení podle směrnice 2013/36/EU nebo směrnice 2014/65/EU.
Pokud má výbor v úmyslu použít nástroj oddělení aktiv podle článku 26 tohoto nařízení, zohlední se při určení částky, o niž je třeba snížit způsobilé závazky, případně obezřetný odhad kapitálových potřeb společnosti pro správu aktiv.
14. Vyloučení podle odstavce 5 lze uplatnit buď tak, že se určitý závazek z odpisu zcela vyloučí, nebo že se omezí rozsah, v jakém se u něj odpis použije.
15. Pravomoc k odpisu a konverzi musí být v souladu s požadavky týkajícími se priority pohledávek stanovenými v článku 17.
16. Vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize musí výboru neprodleně předložit plán reorganizace podnikatelské činnosti, který obdržel podle čl. 52 odst. 1, 2 a 3 směrnice 2014/59/EU od vedoucího orgánu nebo od osoby či osob jmenovaných v souladu s čl. 72 odst. 1 uvedené směrnice.
Do dvou týdnů ode dne předložení plánu reorganizace podnikatelské činnosti předloží relevantní vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize své posouzení tohoto plánu výboru. Do jednoho měsíce ode dne předložení plánu reorganizace podnikatelské činnosti výbor posoudí pravděpodobnost toho, že plán v případě provedení obnoví dlouhodobou životaschopnost subjektu uvedeného v článku 2 tohoto nařízení. Toto posouzení provede ve shodě s vnitrostátním příslušným orgánem, případně s ECB.
Pokud výbor dojde k závěru, že by plán uvedeného cíle dosáhl, povolí vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize, aby uvedený plán schválil v souladu s čl. 52 odst. 7 směrnice 2014/59/EU. Pokud výbor nedojde k závěru, že by plán uvedeného cíle dosáhl, vydá vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize pokyn, aby oznámil výhrady vedoucímu orgánu nebo osobě či osobám jmenovaným podle čl. 72 odst. 1 uvedené směrnice a uložil jim, aby plán upravily způsobem, který tyto výhrady řeší, v souladu s čl. 52 odst. 8 uvedené směrnice. Obojí se provede ve shodě s vnitrostátním příslušným orgánem, případně s ECB.
Vedoucí orgán nebo osoba či osoby jmenované podle čl. 72 odst. 1 směrnice 2014/59/EU předloží upravený plán vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize ke schválení do dvou týdnů ode dne obdržení takového oznámení. Vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize předloží upravený plán a své hodnocení tohoto plánu výboru. Výbor upravený plán posoudí a vydá vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize pokyn, aby vedoucímu orgánu nebo osobě či osobám jmenovaným v souladu s čl. 72 odst. 1 směrnice 2014/59/EU do jednoho týdne oznámil, zda došel k závěru, že upravený plán řeší oznámené výhrady, nebo zda jsou nutné další úpravy.
Výbor sdělí skupinový plán reorganizace podnikatelské činnosti orgánu EBA.
Článek 28
Sledování prováděné výborem
1. Výbor pečlivě sleduje, jak vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize provádějí program řešení krize. Pro tyto účely vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize:
a)
spolupracují s výborem a jsou mu nápomocny při plnění jeho povinností spojených se sledováním;
b)
poskytují výboru v pravidelných lhůtách jím stanovených přesné, spolehlivé a úplné informace o provádění programu řešení krize, používání nástrojů k řešení krize a výkonu pravomoci k řešení krize, jež si může vyžádat, včetně informací o:
i)
provozu a finanční situaci instituce v režimu řešení krize, překlenovací instituce a společnosti pro správu aktiv;
ii)
zacházení, kterého by se dostalo akcionářům a věřitelům, probíhala-li by likvidace instituce v běžném úpadkovém řízení;
iii)
jakýchkoli probíhajících soudních řízeních, jež souvisejí s likvidací aktiv instituce v režimu řešení krize, s návrhy na soudní přezkum rozhodnutí o řešení krize a ocenění či se žádostmi o odškodnění, jež podali akcionáři či věřitelé;
iv)
jmenování, odvolání či nahrazení osob provádějících oceňování, správců, účetních, právníků a dalších odborníků, kteří mohou být zapotřebí, aby napomáhali vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize, a informací o plnění jejich povinností;
v)
veškerých dalších záležitostech, které jsou důležité z hlediska provádění programu řešení krize, včetně případného porušení záruk stanovených ve směrnici 2014/59/EU, na něž může výbor odkázat;
vi)
rozsahu a způsobu výkonu pravomocí vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize uvedenými v článcích 63 až 72 směrnice 2014/59/EU;
vii)
hospodářské životaschopnosti, proveditelnosti a provádění plánu reorganizace podnikatelské činnosti stanoveného v čl. 27 odst. 16 tohoto nařízení.
Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize předkládají výboru závěrečnou zprávu o provedení programu řešení krize.
2. Výbor může na základě poskytnutých informací vydat vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize pokyny, jež se mohou týkat jakýchkoli hledisek provádění programu řešení krize, zejména prvků uvedených v článku 23, a výkonu pravomocí k řešení krize.
3. Je-li to nezbytné k dosažení účelu řešení krize, může být program řešení krize upraven. Použije se postup stanovený v článku 18.
Článek 29
Provádění rozhodnutí podle tohoto nařízení
1. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize přijmou opatření, jež jsou nezbytná k provedení rozhodnutí uvedených v tomto nařízení, a to zejména prostřednictvím výkonu kontroly nad subjekty a skupinami uvedenými v čl. 7 odst. 2 a nad subjekty a skupinami uvedenými v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, přijetím nezbytných opatření v souladu s článkem 35 nebo 72 směrnice 2014/59/EU a zajištěním toho, aby se postupovalo v souladu se zárukami stanovenými v uvedené směrnici. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize provedou veškerá rozhodnutí, jež jim výbor určil.
Za tímto účelem vykonávají s výhradou tohoto nařízení své pravomoci podle vnitrostátního práva, kterým se provádí směrnice 2014/59/EU, a v souladu s podmínkami stanovenými vnitrostátním právem. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize plně informují výbor o výkonu těchto pravomocí. Veškerá opatření, jež činí, musí být v souladu s rozhodnutími výboru podle tohoto nařízení.
Při provádění těchto rozhodnutí zajistí vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize dodržování příslušných záruk stanovených ve směrnici 2014/59/EU.
2. Pokud vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize neprovedl nebo nedodržel rozhodnutí výboru podle tohoto nařízení, či takové rozhodnutí provedl způsobem, který ohrožuje účel řešení krize podle článku 14 nebo účinné provádění programu řešení krize, může výbor instituci v režimu řešení krize nařídit, aby:
a)
v případě opatření podle článku 18 převedla stanovená práva, aktiva nebo závazky instituce v režimu řešení krize na jinou osobu; nebo
b)
v případě opatření podle článku 18 požadovala konverzi jakýchkoli dluhových nástrojů, které obsahují smluvní podmínky umožňující konverzi, za podmínek stanovených v článku 21;
c)
přijala veškerá další opatření nezbytná k tomu, aby bylo dané rozhodnutí dodrženo.
Výbor přijme rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci písm. c) tohoto odstavce, pouze pokud dané opatření dostatečně reaguje na ohrožení příslušného účelu řešení krize nebo účinného provádění programu řešení krize.
Jakékoli opatření, které má v úmyslu přijmout, oznámí výbor dotčeným vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize a Komisi před rozhodnutím o jeho uložení. Toto oznámení obsahuje podrobné informace o zamýšlených opatřeních, jejich důvodech a o tom, kdy by měla nabýt účinku.
Oznámení musí být učiněno nejpozději 24 hodin předtím, než mají daná opatření nabýt účinku. Ve výjimečných případech, kdy není možné tuto 24hodinovou lhůtu dodržet, může výbor oznámení učinit méně než 24 hodin předtím, než mají daná opatření nabýt účinku.
3. Instituce v režimu řešení krize plní veškerá rozhodnutí, na která odkazuje odstavec 2. Taková rozhodnutí mají přednost před jakýmkoli dřívějším rozhodnutím přijatým vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize ve stejné záležitosti.
4. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize se při přijímání opatření ve vztahu k záležitostem, kterých se týká rozhodnutí přijaté podle odstavce 2, takovým rozhodnutím řídí.
5. Výbor na svých úředních internetových stránkách zveřejní buď kopii programu řešení krize, nebo oznámení, v němž shrne dopad opatření k řešení krize, a zejména účinky na retailové zákazníky. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize dodržují příslušné procesní povinnosti stanovené v článku 83 směrnice 2014/59/EU.
KAPITOLA 4
Spolupráce
Článek 30
Povinnosti spolupráce a výměna informací v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí
1. Výbor informuje Komisi o veškerých opatřeních, jež přijal za účelem přípravy řešení krize. Pokud jde o veškeré informace obdržené od výboru, jsou členové i zaměstnanci Rady a Komise vázáni požadavky profesního tajemství stanovenými v článku 88.
2. Při výkonu svých pravomocí podle tohoto nařízení výbor, Rada, Komise, ECB, vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize a vnitrostátní příslušné orgány vzájemně úzce spolupracují, zejména ve fázích plánování řešení krize, včasného zásahu a řešení krize podle článků 8 až 29. Poskytují si vzájemně veškeré informace, jež jsou nezbytné k plnění jejich úkolů.
3. ECB nebo vnitrostátní příslušné orgány zašlou výboru a vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize schválené dohody o vnitroskupinové finanční podpoře a jejich případné změny.
4. ECB může pro účely tohoto nařízení vyzvat předsedu výboru, aby se jako pozorovatel účastnil jednání Rady dohledu ECB zřízené v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1024/2013. Ve vhodných případech může výbor jmenovat dalšího zástupce, který předsedu pro tento účel zastoupí.
5. Výbor jmenuje pro účely tohoto nařízení svého zástupce, který se bude účastnit jednání výboru EBA pro řešení krize, zřízeného článkem 127 směrnice 2014/59/EU.
6. Výbor se snaží úzce spolupracovat s jakýmkoli nástrojem veřejné finanční pomoci včetně Evropského nástroje finanční stability (EFSF) a Evropského mechanismu stability (ESM), zejména za výjimečných okolností uvedených v čl. 27 odst. 9 a pokud tento nástroj poskytl nebo pravděpodobně poskytne přímou či nepřímou finanční pomoc subjektům usazeným v zúčastněném členském státě.
7. Výbor v případě nutnosti uzavře s ECB a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize a vnitrostátními příslušnými orgány memorandum o porozumění, v němž bude obecným způsobem uvedeno, jak budou spolupracovat podle odstavců 2 a 4 při plnění svých úkolů podle práva Unie. Toto memorandum podléhá pravidelnému přezkumu a s výhradou požadavků profesního tajemství se zveřejňuje.
Článek 31
Spolupráce v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí
1. Výbor plní své úkoly v úzké spolupráci s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize. Výbor ve spolupráci s těmito orgány schvaluje a zveřejňuje rámec zaměřený na organizaci praktického uplatňování tohoto článku.
Za účelem účinného a důsledného uplatňování tohoto článku výbor:
a)
vydá vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize obecné směry a obecné pokyny k plnění úkolů a přijímání rozhodnutí o řešení krize těmito orgány;
b)
může kdykoliv vykonávat pravomoci uvedené v článcích 34 až 37;
c)
může účelově nebo pravidelně požadovat od vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize informace o plnění úkolů uvedených v čl. 7 odst. 3;
d)
od vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize obdrží návrhy rozhodnutí, k nimž se může vyjádřit a zejména upozornit na ty prvky návrhů, které nejsou v souladu s tímto nařízením nebo s obecnými pokyny výboru.
Pro účely posouzení plánů řešení krize může výbor vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize požádat o poskytnutí veškerých nezbytných informací, které tyto orgány získaly v souladu s článkem 11 a čl. 13 odst. 1 směrnice 2014/59/EU, aniž je dotčena kapitola 5 této hlavy.
2. Ustanovení čl. 13 odst. 4 až 10 a článků 88 až 92 směrnice 2014/59/EU se na vztahy mezi vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize nepoužijí. Společné rozhodnutí ani rozhodnutí přijaté v případě, že nebylo přijato společné rozhodnutí, jak je uvedeno v čl. 45 odst. 9 až 13 směrnice 2014/59/EU, se nepoužije. Místo toho se použijí příslušná ustanovení tohoto nařízení.
Článek 32
Konzultace a spolupráce s nezúčastněnými členskými státy a se třetími zeměmi
1. Pokud jsou součástí skupiny subjekty usazené v zúčastněných členských státech zároveň se subjekty usazenými v nezúčastněných členských státech nebo ve třetích zemích, zastupuje výbor, aniž je tím dotčeno jakékoli schválení Radou nebo Komisí vyžadované podle tohoto nařízení, vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize ze zúčastněných členských států pro účely konzultací a spolupráce s nezúčastněnými členskými státy nebo třetími zeměmi podle článků 7, 8, 12, 13, 16, 18, 55 a 88 až 92 směrnice 2014/59/EU.
Pokud jsou součástí skupiny subjekty usazené v zúčastněných členských státech a dceřiné podniky usazené nebo významné pobočky nacházející se v nezúčastněných členských státech, informuje výbor příslušné orgány nebo případně orgány příslušné k řešení krize z nezúčastněných členských států o plánech, rozhodnutích nebo opatřeních důležitých z hlediska skupiny, které jsou uvedeny v článcích 8, 10, 11, 12 a 13 tohoto nařízení.
2. Výbor, ECB a orgány příslušné k řešení krize a příslušné orgány z nezúčastněných členských států uzavřou memoranda o porozumění, v nichž bude obecným způsobem uvedeno, jak spolu budou spolupracovat při plnění svých úkolů podle směrnice 2014/59/EU.
Aniž je dotčen první pododstavec tohoto odstavce, uzavře výbor memorandum o porozumění s orgánem příslušným k řešení krize z každého nezúčastněného členského státu, který je domovským státem pro alespoň jednu globální systémově významnou instituci, jež je označena jako taková podle článku 131 směrnice 2013/36/EU.
3. Každé memorandum podléhá pravidelnému přezkumu a s výhradou požadavků profesního tajemství se zveřejňuje.
4. Výbor jménem vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize ze zúčastněných členských států uzavře nezávazné ujednání o spolupráci v souladu s rámcovými ujednáními o spolupráci orgánu EBA uvedenými v čl. 97 odst. 2 směrnice 2014/59/EU. Výbor informuje orgán EBA o všech těchto ujednáních o spolupráci.
Článek 33
Uznání a vymáhání postupů třetích zemí k řešení krize
1. Tento článek se použije na postupy třetích zemí k řešení krize, pokud a dokud nevstoupí v platnost mezinárodní dohoda podle čl. 93 odst. 1 směrnice 2014/59/EU s dotyčnou třetí zemí. Použije se i poté, co mezinárodní dohoda podle čl. 93 odst. 1 uvedené směrnice s dotyčnou třetí zemí vstoupí v platnost, v té míře, ve které není uznávání a vymáhání postupů třetích zemí v uvedené dohodě upraveno.
2. Výbor vyhodnotí a vydá doporučení určené vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize, které se týká uznávání a vymáhání postupů orgánů třetích zemí příslušných k řešení krize použitých k řešení krize instituce třetí země nebo mateřského podniku třetí země:
a)
které mají jeden nebo více unijních dceřiných podniků usazených v jednom nebo více zúčastněných členských státech nebo
b)
které mají aktiva, práva nebo závazky v jednom nebo více zúčastněných členských státech nebo jejichž aktiva, práva nebo závazky se řídí právem zúčastněných členských států.
Výbor své hodnocení provede po konzultaci s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize a v případě, že bylo zřízeno evropské kolegium k řešení krize podle článku 89 směrnice 2014/59/EU, s orgány příslušnými k řešení krize z nezúčastněných členských států.
Při tomto hodnocení se náležitě zváží zájmy všech jednotlivých zúčastněných členských států, v nichž instituce nebo mateřský podnik třetí země působí, a zejména možný dopad uznání a vymáhání postupů třetí země k řešení krize na další části skupiny a na finanční stabilitu v těchto členských státech.
3. Výbor doporučí odmítnout uznat nebo vymáhat postupy k řešení krize uvedené v odstavci 1, jestliže se domnívá, že:
a)
postupy třetí země k řešení krize by měly nepříznivý dopad na finanční stabilitu zúčastněného členského státu;
b)
věřitelům, včetně zejména vkladatelů nacházejících se nebo příslušných k výplatě v zúčastněném členském státě, by se podle vnitrostátních postupů třetí země k řešení krize nedostalo stejného zacházení jako věřitelům a vkladatelům z třetí země s podobnými zákonnými právy;
c)
uznání nebo vymáhání postupů třetí země k řešení krize by mělo pro zúčastněný členský stát závažné fiskální důsledky; nebo
d)
účinky takového uznání nebo vymáhání by byly v rozporu s vnitrostátním právem zúčastněného členského státu.
4. Vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize se řídí doporučením výboru a požadují uznání nebo vymáhání postupu k řešení krize na jejich území, nebo v odůvodněném prohlášení vysvětlí výboru, proč jeho doporučení nemohou splnit.
5. Při uplatňování pravomocí k řešení krize ve vztahu k subjektům třetích zemí využívají vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize případně pravomoci, které jim byly svěřeny na základě čl. 94 odst. 4 směrnice 2014/59/EU.
KAPITOLA 5
Pravomoc provádět šetření
Článek 34
Žádosti o informace
1. Pro účely provádění úkolů uvedených v tomto nařízení může výbor buď prostřednictvím vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize, nebo přímo po informování těchto orgánů a za použití veškerých informací, jimiž disponují ECB nebo vnitrostátní příslušné orgány, požadovat od následujících právnických nebo fyzických osob, aby poskytly veškeré informace nezbytné k provádění úkolů, jež mu byly svěřeny tímto nařízením:
a)
subjekty uvedené v článku 2;
b)
zaměstnanci subjektů uvedených v článku 2;
c)
třetí strany, na které subjekty uvedené v článku 2 převedly funkce nebo činnosti v rámci outsourcingu.
2. Subjekty a osoby uvedené v odstavci 1 musí poskytnout informace, o něž byly podle uvedeného odstavce požádány. Požadavky profesního tajemství nezprošťují tyto subjekty a osoby povinnosti poskytnout požadované informace. Poskytnutí požadovaných informací se nepovažuje za porušení požadavků profesního tajemství.
3. Pokud výbor získává informace přímo od takových subjektů a osob, zpřístupní tyto informace dotčeným vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize.
4. Výbor může získávat, a to i průběžně, jakékoli informace nezbytné pro výkon svých funkcí podle tohoto nařízení, zejména informace týkající se kapitálu, likvidity, aktiv a závazků, pokud jde o jakoukoli instituci podléhající jeho pravomocem k řešení krize.
5. Výbor, ECB, vnitrostátní příslušné orgány a vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize mohou vypracovat memoranda o porozumění upravující postup při výměně informací. Výměna informací mezi výborem, ECB, vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize se nepovažuje za porušení požadavků profesního tajemství.
6. Vnitrostátní příslušné orgány, případně ECB, a vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize spolupracují s výborem, aby ověřily, zda jsou některé nebo všechny požadované informace již k dispozici. Pokud jsou takové informace k dispozici, poskytnou je vnitrostátní příslušné orgány, případně ECB, nebo vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize výboru.
Článek 35
Obecná šetření
1. V zájmu plnění svých úkolů podle tohoto nařízení a s výhradou dalších podmínek stanovených v příslušných právních předpisech Unie může výbor prostřednictvím vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize, nebo přímo po informování těchto orgánů provádět veškerá nezbytná šetření všech právnických nebo fyzických osob uvedených v čl. 34 odst. 1 usazených nebo nacházejících se v zúčastněném členském státě.
Za tím účelem výbor může:
a)
požadovat předložení dokumentů;
b)
zkoumat účetní knihy a záznamy všech právnických nebo fyzických osob uvedených v čl. 34 odst. 1 a pořizovat z těchto knih a záznamů kopie nebo výpisy;
c)
získávat písemná nebo ústní vysvětlení od všech právnických nebo fyzických osob uvedených v čl. 34 odst. 1 nebo jejich zástupců nebo zaměstnanců;
d)
vyslechnout jakoukoli jinou fyzickou nebo právnickou osobu, která s tím souhlasí, za účelem získání informací souvisejících s předmětem šetření.
2. Právnické nebo fyzické osoby uvedené v čl. 34 odst. 1 se podrobí šetřením zahájeným na základě rozhodnutí výboru.
Jestliže někdo brání provádění šetření, poskytnou vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize ze zúčastněných členských států, v nichž se nacházejí příslušné prostory, v souladu s vnitrostátním právem nezbytnou pomoc, včetně umožnění přístupu výboru do provozních prostor fyzických nebo právnických osob uvedených v čl. 34 odst. 1, aby mohla být tato práva vykonána.
Článek 36
Kontroly na místě
1. V zájmu plnění úkolů, které jsou uvedeny v tomto nařízení, a s výhradou dalších podmínek stanovených v příslušných právních předpisech Unie může výbor v souladu s článkem 37 a po předběžném vyrozumění vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize a dotčených relevantních vnitrostátních příslušných orgánů a případně ve spolupráci s nimi provádět veškeré nezbytné kontroly v provozních prostorách fyzických nebo právnických osob uvedených v čl. 34 odst. 1. Vyžaduje-li to řádné provedení a účinnost kontroly, může výbor provést kontrolu na místě bez předchozího ohlášení uvedeným právnickým osobám.
2. Úředníci výboru a další osoby pověřené výborem k provádění kontrol na místě smějí vstupovat do všech provozních prostor a na pozemky právnických osob, kterých se rozhodnutí výboru podle čl. 35 odst. 2 ohledně šetření týká, a mají veškeré pravomoci uvedené v čl. 35 odst. 1.
3. Právnické osoby uvedené v čl. 34 odst. 1 podléhají kontrolám na místě na základě rozhodnutí výboru.
4. Úředníci vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize z členských států, na jejichž území má kontrola probíhat, a další doprovázející osoby pověřené nebo jmenované uvedenými vnitrostátními orgány poskytují za dohledu a koordinace ze strany výboru aktivní pomoc jeho úředníkům a dalším osobám pověřeným výborem. Za tímto účelem mají pravomoci uvedené v odstavci 2. Úředníci vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize z dotyčných zúčastněných členských států a další doprovázející osoby pověřené nebo jmenované uvedenými vnitrostátními orgány mají rovněž právo účastnit se kontrol na místě.
5. Pokud úředníci výboru a další doprovázející osoby pověřené nebo jmenované výborem zjistí, že určitá osoba odmítá kontrolu nařízenou podle odstavce 1, poskytnou jim vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize z dotyčných zúčastněných členských států nezbytnou pomoc v souladu s vnitrostátním právem. Tato pomoc zahrnuje v rozsahu nezbytném pro provedení kontroly zapečetění provozních prostor a účetních knih nebo záznamů. Nemají-li dotčené vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize uvedenou pravomoc, uplatní svou pravomoc vyžádat si nezbytnou pomoc od jiných vnitrostátních orgánů.
Článek 37
Povolení justičního orgánu
1. Jestliže kontrola na místě podle čl. 36 odst. 1 a 2 nebo poskytnutí pomoci podle čl. 36 odst. 5 vyžaduje podle vnitrostátních předpisů povolení justičního orgánu, musí být o takové povolení požádáno.
2. Pokud je podána žádost o povolení podle odstavce 1 tohoto článku, ověří vnitrostátní justiční orgán, zda je rozhodnutí výboru pravé a zda navrhovaná donucovací opatření nejsou vzhledem k předmětu kontroly svévolná ani nepřiměřená. Při ověření přiměřenosti těchto donucovacích opatření může vnitrostátní justiční orgán požádat výbor o podrobné vysvětlení, zejména ve vztahu k důvodům, na jejichž základě má výbor podezření, že došlo k porušení rozhodnutí uvedených v článku 29, závažnosti tohoto podezření ohledně porušení a povahy účasti osoby, jíž se donucovací opatření týkají. Vnitrostátní justiční orgán však nesmí přezkoumávat nezbytnost kontroly ani požadovat, aby mu byly poskytnuty informace ze spisu výboru. Zákonnost rozhodnutí výboru přezkoumává pouze Soudní dvůr.
KAPITOLA 6
Sankce
Článek 38
Pokuty
1. Pokud výbor zjistí, že subjekt uvedený v článku 2 porušil úmyslně či z nedbalosti některou z povinností uvedených v odstavci 2 tohoto článku, přijme v souladu s odstavcem 3 tohoto článku rozhodnutí o uložení pokuty.
Jakékoli porušení povinnosti, jehož se takový subjekt dopustil, se považuje za úmyslné, existují-li objektivní skutečnosti, jež prokazují, že takový subjekt nebo jeho vedoucí orgán či vrcholné vedení jednaly ve snaze tuto povinnost porušit.
2. Pokuty se ukládají subjektům uvedeným v článku 2 za tato porušení povinností:
a)
pokud nepředloží požadované informace v souladu s článkem 34;
b)
pokud se nepodrobí obecnému šetření podle článku 35 či kontrole na místě v souladu s článkem 36;
c)
pokud nesplní rozhodnutí výboru podle článku 29, které je jim určeno.
3. Základní výše pokut uvedených v odstavci 1 tohoto článku se vyjadřuje jako procentní podíl celkového ročního čistého obratu podniku za předchozí hospodářský rok, který zahrnuje hrubé výnosy skládající se z výnosů z úroků a podobných výnosů, výnosů z akcií, podílů a jiných cenných papírů s proměnlivým či pevným výnosem a výnosů z poplatků a provizí v souladu s článkem 316 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo v případě členských států, jejichž měnou není euro, odpovídající hodnotu v národní měně k 19. srpnu 2014, pohybuje se v tomto rozmezí:
a)
za porušení povinnosti uvedená v odst. 2 písm. a) a b) činí základní hodnota pokuty nejméně 0,05 % a nejvýše 0,15 %;
b)
za porušení povinnosti uvedené v odst. 2 písm. c) činí základní hodnota pokuty nejméně 0,25 % a nejvýše 0,5 %.
Při rozhodování o tom, zda by se základní výše pokuty měla pohybovat u dolní hranice, uprostřed, či u horní hranice rozmezí uvedených v prvním pododstavci tohoto odstavce, přihlédne výbor k ročnímu obratu dotyčného subjektu za předchozí hospodářský rok. V případě subjektů s ročním obratem pod 1 000 000 000 EUR se základní výše pokuty stanovuje u dolní hranice stanovených rozmezí, v případě subjektů s ročním obratem mezi 1 000 000 000 a 5 000 000 000 EUR se základní výše pokuty stanovuje uprostřed stanovených rozmezí a v případě subjektů s ročním obratem nad 5 000 000 000 EUR se základní výše pokuty stanovuje u horní hranice stanovených rozmezí.
4. Základní výše pokuty uvedená v odstavci 3 se v případě potřeby upraví s přihlédnutím k přitěžujícím nebo polehčujícím okolnostem uvedeným v odstavcích 5 a 6 v souladu s příslušnými koeficienty uvedenými v odstavci 9.
Příslušné polehčující koeficienty se na základní výši pokuty použijí jeden po druhém. Je-li použitelný více než jeden polehčující koeficient, odečte se od základní výše pokuty postupně každý rozdíl mezi touto základní výší a částkou, která je výsledkem uplatnění jednotlivých polehčujících koeficientů.
Příslušné přitěžující koeficienty se na základní výši pokuty použijí jeden po druhém. Je-li použitelný více než jeden přitěžující koeficient, přičte se k základní výši pokuty postupně každý rozdíl mezi touto základní výší a částkou, která je výsledkem uplatnění jednotlivých přitěžujících koeficientů.
5. S ohledem na pokuty uvedené v odstavci 1 se uplatní tyto přitěžující okolnosti:
a)
k porušení povinnosti došlo úmyslně;
b)
k porušení povinnosti došlo opakovaně;
c)
k porušování povinnosti docházelo po dobu delší než tři měsíce;
d)
porušení povinnosti odhalilo systémové nedostatky v organizaci subjektu, zejména pokud jde o jeho postupy, systémy řízení a interní kontrolu;
e)
po zjištění porušení povinnosti nedošlo k nápravě;
f)
vrcholné vedení subjektu nespolupracovalo s výborem při jeho šetření.
6. S ohledem na pokuty uvedené v odstavci 1 se uplatní tyto polehčující okolnosti:
a)
k porušování povinnosti docházelo po dobu kratší než deset pracovních dní;
b)
vrcholné vedení subjektu může prokázat, že přijalo veškerá nezbytná opatření k tomu, aby zabránilo porušování povinnosti;
c)
subjekt upozornil výbor na porušení povinnosti rychle, účinně a v plném rozsahu;
d)
subjekt dobrovolně přijal opatření k zajištění toho, aby k obdobnému porušování povinnosti v budoucnosti již nemohlo dojít.
7. Bez ohledu na odstavce 2 až 6 nepřesáhnou uložené pokuty 1 % ročního obratu příslušného subjektu uvedeného v odstavci 1 za předchozí hospodářský rok.
Pokud měl subjekt přímý či nepřímý finanční prospěch z daného porušení povinností a pokud lze zjistit výši zisku plynoucí z porušení nebo výši ztráty, které se porušením bylo možné vyhnout, musí se odchylně od prvního pododstavce tohoto odstavce pokuta rovnat alespoň výši tohoto finančního prospěchu.
Jestliže se subjekt uvedený v odstavci 1 jediným jednáním nebo opominutím dopustil více než jednoho porušení povinnosti uvedeného v odstavci 2, uplatní se pouze nejvyšší z pokut vypočtených podle tohoto článku, které se vztahují k jednomu z těchto porušení povinnosti.
8. V případech, na něž se nevztahuje odstavec 2, může výbor doporučit vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize, aby přijaly opatření, která zajistí uložení příslušných pokut v souladu s články 110 až 114 směrnice 2014/59/EU a s příslušným vnitrostátním právem.
9. Výbor použije k výpočtu pokut tyto vyrovnávací koeficienty spojené s přitěžujícími okolnostmi:
a)
pokud se jedná o opakované porušování povinnosti, za každý další případ jejich porušení se použije dodatečný koeficient ve výši 1,1;
b)
pokud docházelo k porušování povinnosti po dobu delší než tři měsíce, použije se koeficient ve výši 1,5;
c)
pokud byly na základě porušování povinnosti zjištěny systémové nedostatky v organizaci subjektu, zejména v jeho postupech, systémech řízení či interní kontrole, použije se koeficient ve výši 2,2;
d)
pokud došlo k porušení povinnosti úmyslně, použije se koeficient ve výši 2;
e)
pokud po zjištění porušeni povinností nedošlo k nápravě, použije se koeficient ve výši 1,7;
f)
pokud vrcholné vedení subjektu nespolupracuje s výborem při jeho šetření, použije se koeficient ve výši 1,5.
Výbor použije k výpočtu pokut tyto vyrovnávací koeficienty spojené s polehčujícími okolnostmi:
a)
pokud k porušení povinnosti docházelo po dobu kratší než deset pracovních dní, použije se koeficient ve výši 0,9;
b)
pokud může vrcholné vedení subjektu prokázat, že přijalo veškerá nezbytná opatření k tomu, aby zabránilo porušování povinnosti, použije se koeficient ve výši 0,7;
c)
pokud subjekt upozornil rychle, účinně a v plném rozsahu na porušení povinnosti výbor, použije se koeficient ve výši 0,4;
d)
pokud subjekt přijal dobrovolně opatření k zajištění toho, aby k obdobnému porušování povinnosti v budoucnu již nemohlo dojít, použije se koeficient ve výši 0,6.
Článek 39
Penále
1. Výbor rozhodnutím uloží penále subjektu uvedenému v článku 2, aby přinutil:
a)
tento subjekt ke splnění rozhodnutí přijatého na základě článku 34;
b)
osobu uvedenou v čl. 34 odst. 1 k poskytnutí úplných informací, o něž byla požádána na základě rozhodnutí podle uvedeného článku;
c)
osobu uvedenou v čl. 35 odst. 1, aby se podrobila šetření, a zejména aby poskytla příslušné záznamy, údaje, postupy a jakékoli další požadované materiály a aby doplnila a opravila další informace poskytnuté v rámci šetření, které bylo zahájeno na základě rozhodnutí přijatého podle uvedeného článku;
d)
osobu uvedenou v čl. 36 odst. 1, aby se podrobila kontrole na místě, jež byla nařízena rozhodnutím přijatým podle uvedeného článku.
2. Penále musí být účinné a přiměřené. Penále se ukládá denní sazbou až do okamžiku, kdy dotčený subjekt uvedený v článku 2 či osoba splní příslušná rozhodnutí uvedená v odst. 1 písm. a) až d) tohoto článku.
3. Bez ohledu na odstavec 2 nepřesáhne částka penále 0,1 % průměrného denního obratu za předchozí hospodářský rok. Penále se vypočítá ode dne uvedeného v rozhodnutí o uložení penále.
4. Penále lze uložit na dobu nejdéle šesti měsíců ode dne oznámení rozhodnutí výboru.
Článek 40
Právo účastníků řízení se vyjádřit
1. Před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o pokutě nebo penále podle článku 38 nebo 39 poskytne výbor fyzickým nebo právnickým osobám účastnícím se řízení příležitost vyjádřit se k jeho zjištěním. Výbor založí svá rozhodnutí pouze na zjištěních, ke kterým měly fyzické nebo právnické osoby účastnící se řízení příležitost se vyjádřit.
2. V průběhu řízení musí být plně dodržována práva fyzických nebo právnických osob na obhajobu. Tyto osoby mají právo nahlížet do spisu výboru s výhradou oprávněného zájmu jiných osob na ochraně svých obchodních tajemství. Právo nahlížet do spisu se nevztahuje na důvěrné informace a interní přípravné dokumenty výboru.
Článek 41
Zveřejňování, povaha a alokace pokut a penále a výkon rozhodnutí
1. Výbor zveřejní rozhodnutí o uložení sankcí podle čl. 38 odst. 1 a čl. 39 odst. 1, pokud takové zveřejnění nemůže ohrozit řešení krize daného subjektu. Zveřejnění musí být anonymní za kterékoli z těchto okolností:
a)
pokud zveřejněné informace obsahují osobní údaje a poté, co je po povinném předběžném posouzení takové zveřejnění shledáno neúměrným;
b)
pokud by zveřejnění ohrozilo stabilitu finančních trhů nebo probíhající trestní vyšetřování;
c)
pokud by zveřejnění, pokud to lze zjistit, způsobilo zúčastněným fyzickým nebo právnickým osobám nepřiměřenou škodu.
Alternativně může být v těchto případech zveřejnění příslušných údajů o přiměřenou dobu odloženo, pokud lze předpokládat, že důvody pro anonymní zveřejnění po jejím uplynutí pominou.
Výbor informuje orgán EBA o veškerých pokutách a penále, které uložil podle článků 38 a 39, a poskytne mu informace o stavu odvolacího řízení a jeho výsledku.
2. Pokuty a penále uložené podle článků 38 a 39 jsou správní povahy.
3. Rozhodnutí o uložení pokuty a penále podle článků 38 a 39 jsou vykonatelná.
Výkon rozhodnutí se řídí příslušnými procesními pravidly platnými v zúčastněném členském státě, na jehož území se provádí. Doložku vykonatelnosti připojí po přezkoumání rozhodnutí, omezeném jen na ověření jeho pravosti, vnitrostátní orgán, který k tomu určí vláda každého zúčastněného členského státu; jeho určení dá na vědomí výboru a Soudnímu dvoru.
Jsou-li na žádost dotčené strany splněny tyto formální náležitosti, může tato strana v souladu s vnitrostátním právem požádat o výkon rozhodnutí přímo příslušný subjekt.
Výkon rozhodnutí může být zastaven pouze na základě rozhodnutí Soudního dvora. Rozhodování o stížnostech na protiprávní výkon rozhodnutí však spadá do pravomoci soudů dotčeného zúčastněného členského státu.
4. Pokuty a penále se platí ve prospěch fondu.
ČÁST III
INSTITUCIONÁLNÍ RÁMEC
HLAVA I
VÝBOR
Článek 42
Právní status
1. Zřizuje se výbor. Výbor je agenturou Unie, která má zvláštní strukturu, jež odpovídá jeho úkolům. Výbor má právní subjektivitu.
2. Výbor požívá v každém z členských států nejširší právní způsobilost, jakou jejich vnitrostátní právo přiznává právnickým osobám. Může zejména nabývat nebo zcizovat movitý i nemovitý majetek a vystupovat před soudem.
3. Výbor zastupuje jeho předseda.
Článek 43
Složení
1. Výbor je složen z:
a)
předsedy, který je jmenován v souladu s článkem 56;
b)
čtyř dalších stálých členů, kteří jsou jmenováni v souladu s článkem 56;
c)
jednoho člena jmenovaného každým ze zúčastněných členských států, který zastupuje jeho vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize.
2. Každý člen včetně předsedy má jeden hlas.
3. Komise a ECB určí každá svého zástupce, který je oprávněn se účastnit výkonných zasedání a plenárních zasedání jako stálý pozorovatel.
Zástupci Komise a ECB mají právo se účastnit diskuse a mají přístup ke všem dokumentům.
4. Je-li v určitém zúčastněném členském státě více než jeden vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, může se zasedání účastnit druhý zástupce jako pozorovatel bez hlasovacích práv.
5. Správní a řídící strukturu výboru tvoří:
a)
plenární zasedání výboru, které plní úkoly uvedené v článku 50;
b)
výkonné zasedání výboru, které plní úkoly uvedené v článku 54;
c)
předseda, který plní úkoly uvedené v článku 56;
d)
sekretariát, který zajišťuje nezbytnou administrativní a technickou podporu pro plnění všech úkolů, jež jsou výboru svěřeny.
Článek 44
Soulad s právem Unie
Výbor jedná v souladu s právem Unie, zejména v souladu s rozhodnutími Rady a Komise podle tohoto nařízení.
Článek 45
Odpovědnost
1. Výbor v souladu odstavci 2 až 8 odpovídá za provádění tohoto nařízení Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
2. Výbor předkládá Evropskému parlamentu, vnitrostátním parlamentům zúčastněných členských států v souladu s článkem 46, Radě, Komisi a Evropskému účetnímu dvoru výroční zprávu o plnění úkolů, jež mu byly na základě tohoto nařízení svěřeny. S výhradou požadavků profesního tajemství se tato zpráva zveřejní na internetových stránkách výboru.
3. Předseda tuto zprávu předloží na veřejném zasedání Evropskému parlamentu a Radě.
4. Na žádost Evropského parlamentu se předseda zúčastní slyšení příslušného výboru Evropského parlamentu ohledně plnění úkolů výboru v oblasti řešení krize. Slyšení se koná nejméně jednou ročně.
5. Na žádost Rady se může předseda vyjádřit v Radě k otázkám, jež se týkají plnění úkolů výboru v oblasti řešení krize.
6. Výbor odpoví ústně nebo písemně na otázky, které mu položí Evropský parlament nebo Rada, v souladu se svými postupy a v každém případě do pěti týdnů od jejich obdržení.
7. Předseda vede na žádost neveřejná důvěrná ústní jednání s předsedou a místopředsedy příslušného výboru Evropského parlamentu, jsou-li taková jednání nezbytná pro výkon pravomocí Evropského parlamentu podle Smlouvy o fungování EU. Evropský parlament a výbor uzavřou dohodu o podrobných pravidlech organizace těchto jednání za účelem zajištění plné důvěrnosti v souladu s požadavky profesního tajemství, které výboru ukládá toto nařízení a v případech, kdy výbor jedná jako vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, příslušné právní předpisy Unie.
8. Výbor za podmínek stanovených ve Smlouvě o fungování EU a v nařízeních uvedených v jejím článku 226 spolupracuje při všech šetřeních prováděných Evropským parlamentem. Do šesti měsíců po jmenování předsedy uzavřou výbor a Evropský parlament vhodná ujednání o praktických podmínkách uplatňování demokratické odpovědnosti a dohledu nad plněním úkolů, které výboru svěřuje toto nařízení. Se zřetelem k pravomocím Evropského parlamentu podle článku 226 Smlouvy o fungování EU se tato ujednání týkají mimo jiné přístupu k informacím, včetně pravidel pro nakládání s utajovanými či jinými důvěrnými informacemi a jejich ochranu, spolupráce při slyšeních podle odstavce 4 tohoto článku, důvěrných ústních jednání, zpráv, zodpovídání otázek, spolupráce při šetření a informací o postupu při výběru předsedy, místopředsedy a čtyř členů uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení.
Článek 46
Vnitrostátní parlamenty
1. Vzhledem ke zvláštní povaze úkolů svěřených výboru tímto nařízením mohou vnitrostátní parlamenty zúčastněných členských států vlastními postupy požádat výbor, aby písemně odpověděl na všechny připomínky nebo otázky, které mu v souvislosti s jeho úkoly podle tohoto nařízení podají, a výbor má povinnost písemně na tyto otázky odpovědět.
2. Výbor souběžně s předložením zprávy podle čl. 45 odst. 2 tuto zprávu předkládá také přímo vnitrostátním parlamentům zúčastněných členských států. Vnitrostátní parlamenty se na výbor mohou obrátit s odůvodněnými připomínkami k této zprávě. Výbor odpoví v souladu se svými postupy ústně nebo písemně na jakékoli připomínky nebo otázky, které mu vnitrostátní parlamenty zúčastněných členských států položí.
3. Vnitrostátní parlament zúčastněného členského státu může pozvat předsedu, aby se zúčastnil výměny názorů týkající se řešení krize subjektů uvedených v článku 2 v daném členském státě spolu se zástupcem vnitrostátního orgánu příslušného k řešení krize. Předseda je povinen takovému pozvání vyhovět.
4. Tímto nařízením není dotčena odpovědnost vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize vnitrostátním parlamentům podle vnitrostátního práva za plnění úkolů, jež nebyly svěřeny výboru, Radě nebo Komisi tímto nařízením, a za provádění činností v souladu s čl. 7 odst. 3.
Článek 47
Nezávislost
1. Při plnění úkolů, které jsou jim svěřeny tímto nařízením, jednají výbor a vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize nezávisle a sledují obecný zájem.
2. Předseda, místopředseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) plní své úkoly v souladu s rozhodnutími výboru, Rady a Komise. Jednají nezávisle a objektivně v zájmu Unie jako celku a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od orgánů či subjektů Unie, od vlád členských států ani od jiných veřejných či soukromých subjektů.
Při jednání a rozhodování ve výboru vyjadřují své osobní názory a hlasují nezávisle.
3. Členské státy, orgány či subjekty Unie ani žádný jiný veřejný či soukromý subjekt se nesmějí snažit ovlivňovat předsedu, místopředsedu nebo členy výboru.
4. Po ukončení funkčního období jsou předseda, místopředseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení v souladu se služebním řádem úředníků uvedeným v čl. 87 odst. 6 tohoto nařízení, který byl stanoven nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (19) (dále jen „služební řád“), nadále vázáni povinností čestného a zdrženlivého jednání při přijímání některých funkcí nebo výhod.
Článek 48
Sídlo
Sídlem výboru je Brusel v Belgii.
HLAVA II
PLENÁRNÍ ZASEDÁNÍ VÝBORU
Článek 49
Účast na plenárních zasedáních
Plenárních zasedání se účastní všichni členové výboru uvedení v čl. 43 odst. 1.
Článek 50
Úkoly
1. Na svém plenárním zasedání výbor:
a)
přijme každoročně do 30. listopadu roční pracovní program výboru na následující rok na základě návrhu předloženého předsedou a předá jej pro informaci Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a ECB;
b)
přijímá a kontroluje roční rozpočet výboru v souladu s čl. 61 odst. 2, schvaluje účetní závěrku výboru a uděluje předsedovi absolutorium v souladu s čl. 63 odst. 4 a 8;
c)
s výhradou postupu uvedeného v odstavci 2 rozhoduje o použití fondu, pokud podpora z fondu potřebná u daného konkrétního opatření k řešení krize překračuje limit 5 000 000 000 EUR, u něhož je váha podpory likvidity 0,5;
d)
jakmile čistá souhrnná částka použitých prostředků z fondu za posledních dvanáct po sobě jdoucích měsíců dosáhne limitu 5 000 000 000 EUR, vyhodnotí používání nástrojů k řešení krize, zejména použití prostředků z fondu, a poskytne vodítko, kterým se má výkonné zasedání řídit v dalších rozhodnutích týkajících se řešení krize, zejména tam, kde je to vhodné, ve věci rozlišování mezi podporou likvidity a jinými formami podpory;
e)
rozhoduje o tom, zda je třeba získat mimořádné následné příspěvky v souladu s článkem 71, o dobrovolných půjčkách mezi mechanismy financování v souladu s článkem 72, o alternativních finančních prostředcích v souladu s články 73 a 74 a o vzájemném využívání vnitrostátních mechanismů financování podle článku 78, které zahrnuje podporu z fondu překračující limit uvedený v písmeni c) tohoto odstavce;
f)
rozhoduje o investicích v souladu s článkem 75;
g)
přijímá výroční zprávu o činnosti výboru podle článku 45, v níž je podrobně vysvětleno plnění rozpočtu;
h)
přijímá finanční pravidla podle článku 64, jimiž se bude výbor řídit;
i)
přijímá strategii pro boj proti podvodům, jež je přiměřená riziku podvodů, přičemž se zohlední náklady a přínosy opatření, jež mají být přijata;
j)
přijímá pravidla pro předcházení střetům zájmů a řešení těchto střetů u svých členů;
k)
přijímá svůj jednací řád a jednací řád výboru na jeho výkonném zasedání;
l)
v souladu s odstavcem 3 tohoto článku vykonává ve vztahu k zaměstnancům výboru pravomoci, které služební řád svěřuje orgánu oprávněnému ke jmenování a které pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie stanovený nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (dále jen „pracovní řád“) svěřuje orgánu oprávněnému uzavírat pracovní smlouvy (dále jen „pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování“);
m)
přijímá vhodná prováděcí pravidla ke služebnímu řádu a pracovnímu řádu v souladu s článkem 110 služebního řádu;
n)
na základě služebního řádu a pracovního řádu jmenuje účetního, který je při plnění svých povinností funkčně nezávislý;
o)
přijímá vhodná následná opatření na základě zjištění a doporučení plynoucích z interních či externích auditních zpráv a hodnocení, jakož i z vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF);
p)
přijímá veškerá rozhodnutí týkající se zřízení a případně příslušných změn vnitřních struktur výboru;
q)
schvaluje rámec uvedený v čl. 31 odst. 1 pro organizaci praktického průběhu spolupráce s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize.
2. Při rozhodování jedná plenární zasedání výboru v souladu s cíli uvedenými v článcích 6 a 14.
Pro účely odst. 1 písm. c) tohoto článku se program řešení krize vypracovaný výkonným zasedáním považuje za přijatý, pokud do tří hodin od předložení návrhu výkonným zasedáním plenárnímu zasedání alespoň jeden člen plenárního zasedání nesvolá plenární zasedání. Pokud ho svolá, přijme rozhodnutí o daném programu řešení krize plenární zasedání.
3. Na svém plenárním zasedání přijímá výbor podle článku 110 služebního řádu rozhodnutí na základě čl. 2 odst. 1 služebního řádu a na základě článku 6 pracovního řádu, kterým přenese příslušné pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování na předsedu a kterým stanoví podmínky, za nichž může být toto přenesení pravomocí pozastaveno. Předseda je oprávněn tyto pravomoci přenést na další osoby.
Za výjimečných okolností může výbor na svém plenárním zasedání rozhodnutím dočasně pozastavit přenesení pravomocí orgánu oprávněného ke jmenování na předsedu a jakékoli další přenesení pravomocí předsedou na jiné osoby a může tyto pravomoci vykonávat sám nebo je může přenést na jednoho ze svých členů nebo na jiného zaměstnance než na předsedu.
Článek 51
Plenární zasedání výboru
1. Plenární zasedání výboru svolává předseda a předsedá mu v souladu s čl. 56 odst. 2 písm. a).
2. Každoročně se konají alespoň dvě řádná plenární zasedání výboru. Kromě toho se výbor schází z podnětu předsedy nebo na žádost nejméně jedné třetiny svých členů. Zástupce Komise může požádat předsedu, aby svolal plenární zasedání výboru. Pokud předseda plenární zasedání v patřičné době nesvolá, podá písemné odůvodnění.
3. V jednotlivých relevantních případech může výbor kromě osob uvedených v čl. 43 odst. 3 přizvat k účasti na plenárním zasedání pozorovatele, včetně zástupce orgánu EBA.
4. Sekretariát plenárního zasedání zajišťuje výbor.
Článek 52
Obecná ustanovení o postupu rozhodování
1. Na svém plenárním zasedání přijímá výbor rozhodnutí prostou většinou hlasů svých členů, není-li v tomto nařízení stanoveno jinak. Každý člen s hlasovacím právem má jeden hlas. V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedy.
2. Odchylně od odstavce 1 se rozhodnutí podle čl. 50 odst. 1 písm. c) a d) a o vzájemném využívání vnitrostátních mechanismů financování podle článku 78, s omezením na použití finančních prostředků, které jsou k dispozici ve fondu, přijímají prostou většinou hlasů členů výboru představujících nejméně 30 % příspěvků. Každý člen s hlasovacím právem má jeden hlas. V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedy.
3. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku se rozhodnutí podle čl. 50 odst. 1, která zahrnují získání následných příspěvků v souladu s článkem 71, rozhodnutí o dobrovolných půjčkách mezi mechanismy financování v souladu s článkem 72, o alternativních finančních prostředcích v souladu s články 73 a 74 a o vzájemném využívání vnitrostátních mechanismů financování podle článku 78, která překračují finanční prostředky, které jsou k dispozici ve fondu, přijímají dvoutřetinovou většinou hlasů členů výboru představujících nejméně 50 % příspěvků během osmiletého přechodného období do doby, než bude fond plně sdílen, a dvoutřetinovou většinou hlasů členů výboru představujících nejméně 30 % příspěvků poté. Každý člen s hlasovacím právem má jeden hlas. V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedy.
4. Výbor přijme a zveřejní svůj jednací řád. Jednací řád stanoví podrobněji postup při hlasování, zejména podmínky, za jakých může jeden člen jednat jménem jiného člena, a případně rovněž pravidla upravující usnášeníschopnost.
HLAVA III
VÝKONNÁ ZASEDÁNÍ VÝBORU
Článek 53
Účast na výkonných zasedáních
1. Při svých výkonných zasedáních se výbor skládá z předsedy a čtyř členů uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. b). Výbor se schází na výkonném zasedání, kdykoli je to nutné.
Zasedání výboru ve složení pro výkonné zasedání svolává předseda z vlastního podnětu nebo na žádost kteréhokoli člena a též mu předsedá.
V relevantních případech může výbor ve složení pro výkonné zasedání přizvat i jiné pozorovatele než ty, kteří jsou uvedeni v čl. 43 odst. 3, včetně zástupce orgánu EBA, a přizve k účasti na svých zasedáních vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize z nezúčastněných členských států, pokud jedná o skupině, která má v těchto nezúčastněných členských státech dceřiné podniky nebo významné pobočky. Tato účast se týká jednotlivých případů.
2. V souladu s odstavci 3 a 4 se výkonných zasedání výboru účastní členové výboru uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. c).
3. Při jednání o subjektu uvedeném v článku 2 či skupině subjektů, jež je usazena pouze v jednom zúčastněném členském státě, se jednání a rozhodování účastní rovněž člen jmenovaný uvedeným členským státem a použijí se pravidla stanovená v čl. 55 odst. 1.
4. Při jednání o přeshraniční skupině se rozhodování účastní také člen jmenovaný členským státem, v němž se nachází orgán příslušný k řešení krize na úrovni skupiny, jakož i členové jmenovaní členskými státy, v nichž je usazen dceřiný podnik či subjekt podléhající dohledu na konsolidovaném základě, a použijí se pravidla stanovená v čl. 55 odst. 2.
5. Členové výboru uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. a) a b) zajistí, aby rozhodnutí a opatření k řešení krize, zejména pokud jde o použití fondu, byla v různých složeních výkonných zasedání výboru ve vzájemném souladu, vhodná a přiměřená.
Článek 54
Úkoly
1. Na svém výkonném zasedání výbor:
a)
připravuje veškerá rozhodnutí, která mají být přijata na plenárním zasedání výboru;
b)
přijímá veškerá rozhodnutí k uplatnění tohoto nařízení, pokud není v tomto nařízení stanoveno jinak.
2. Při výkonu svých pravomocí podle odstavce 1 tohoto článku výbor:
a)
vypracovává, posuzuje a schvaluje plány řešení krize pro subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 2 a pro subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, v souladu s články 8, 10 a 11;
b)
uplatňuje zjednodušené povinnosti v případě některých subjektů a skupin uvedených v čl. 7 odst. 2 a subjektů a skupin uvedených v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, v souladu s článkem 11;
c)
stanovuje minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky, který musí trvale splňovat subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 2 a subjekty a skupiny uvedené v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, v souladu s článkem 12;
d)
předává program řešení krize v souladu s článkem 18 společně s veškerými příslušnými informacemi Komisi, a to co nejdříve, aby mohla včas posoudit a rozhodnout nebo případně navrhnout Radě rozhodnutí podle čl. 18 odst. 7;
e)
rozhoduje o části II rozpočtu fondu příslušející výboru v souladu s článkem 60.
3. Je-li to třeba z důvodu naléhavosti, může výbor na svém výkonném zasedání přijmout určitá prozatímní rozhodnutí jménem výboru ve složení pro plenární zasedání, zejména ve věcech administrativního řízení včetně rozpočtových záležitostí.
4. Výbor ve složení pro výkonné zasedání informuje průběžně výbor ve složení pro plenární zasedání o rozhodnutích, která přijme ve věci řešení krize.
Článek 55
Postup rozhodování
1. Při jednání o jednotlivém subjektu nebo skupině, jenž je usazen pouze v jednom zúčastněném členském státě, nejsou-li všichni členové uvedení v čl. 53 odst. 1 a 3 schopni ve lhůtě stanovené předsedou dosáhnout společné dohody, přijmou rozhodnutí předseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) prostou většinou hlasů.
2. Při jednání o přeshraniční skupině, nejsou-li všichni členové uvedení v čl. 53 odst. 1 a 4 schopni ve lhůtě stanovené předsedou dosáhnout společné dohody, přijmou rozhodnutí předseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) prostou většinou hlasů.
3. V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedy.
HLAVA IV
PŘEDSEDA
Článek 56
Jmenování a úkoly
1. Výboru předsedá stálý předseda.
2. Předseda odpovídá za:
a)
přípravu práce výboru na jeho plenárních a výkonných zasedáních, za svolávání jednání a předsedání jeho jednáním;
b)
všechny personální otázky;
c)
záležitosti spojené s běžnou správou;
d)
sestavení návrhu rozpočtu výboru v souladu s čl. 61 odst. 1 a plnění rozpočtu výboru v souladu s článkem 63;
e)
řízení výboru;
f)
plnění ročního pracovního programu výboru;
g)
každoroční přípravu návrhu výroční zprávy uvedenou v článku 45 s oddílem o činnostech výboru k řešení krize a oddílem o finančních a správních záležitostech.
Při plnění úkolů uvedených v tomto článku jsou předsedovi nápomocni k tomuto účelu vyčlenění zaměstnanci.
3. Předsedovi je nápomocen místopředseda.
Místopředseda vykonává funkce předsedy, pokud je předseda nepřítomen nebo mu odůvodněné okolnosti brání v jejich výkonu, a to v souladu s tímto nařízením.
4. Předseda, místopředseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) jsou jmenováni na základě zásluh, kvalifikace, znalostí bankovních a finančních záležitostí a zkušeností s finančním dohledem, regulací a řešením krizí bank. Předseda, místopředseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) jsou vybráni v otevřeném výběrovém řízení, při němž jsou respektovány zásady vyváženosti zastoupení mužů a žen, zkušeností a kvalifikace. Evropský parlament a Rada jsou včas a řádně průběžně informovány v každé fázi tohoto řízení.
5. Funkční období předsedy, místopředsedy a členů uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. b) je pětileté. S výhradou odstavce 7 tohoto článku nelze toto funkční období prodloužit.
Předseda, místopředseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) nesmějí vykonávat žádné funkce na vnitrostátní, unijní a mezinárodní úrovni.
6. Komise po vyslechnutí výboru na jeho plenárním zasedání předloží Evropskému parlamentu užší seznam kandidátů na funkce předsedy, místopředsedy a členů uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. b) a informuje o tomto užším seznamu Radu.
Odchylně od prvního pododstavce při jmenování prvních členů výboru po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise užší seznam kandidátů, aniž by vyslechla výbor.
Komise předloží návrh na jmenování předsedy, místopředsedy a členů uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. b) Evropskému parlamentu ke schválení. Po schválení tohoto návrhu přijme Rada prováděcí rozhodnutí o jmenování předsedy, místopředsedy a členů uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. b). Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou.
7. Odchylně od odstavce 5 je funkční období prvního předsedy jmenovaného po vstupu tohoto nařízení v platnost tříleté. Toto funkční období lze jednou prodloužit o dobu pěti let. Předseda, místopředseda a členové uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b) zůstávají ve funkci až do jmenování svých nástupců.
8. Předseda, jehož funkční období bylo prodlouženo, se na konci celkového funkčního období nesmí účastnit dalšího výběrového řízení na totéž místo.
9. Pokud předseda, místopředseda nebo členové uvedení čl. 43 odst. 1 písm. b) přestanou splňovat podmínky pro výkon svých povinností nebo se dopustí závažného pochybení, může Rada na návrh Komise schválený Evropským parlamentem přijmout prováděcí rozhodnutí, jímž je zbavuje funkce. Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou.
Pro tyto účely mohou Evropský parlament nebo Rada Komisi oznámit, že považují podmínky pro zbavení předsedy, místopředsedy nebo členů uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. b) funkce za splněné, a Komise na toto oznámení odpoví.
HLAVA V
FINANČNÍ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 57
Zdroje
1. Výbor odpovídá za vyčlenění potřebných finančních a lidských zdrojů na plnění úkolů, které jsou mu svěřeny tímto nařízením.
2. Financování rozpočtu výboru nebo jeho činností k řešení krize podle tohoto nařízení nesmí za žádných okolností zakládat rozpočtovou odpovědnost členských států.
Článek 58
Rozpočet
1. Výbor má samostatný rozpočet, který není součástí rozpočtu Unie. Pro každý rozpočtový rok odpovídající kalendářnímu roku se vyhotovují odhady všech příjmů a výdajů výboru, které se uvedou v rozpočtu výboru.
2. Rozpočet výboru musí být vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
3. Rozpočet obsahuje dvě části: část I pro správu výboru a část II pro fond.
Článek 59
Část I rozpočtu pro správu výboru
1. Příjmy části I rozpočtu tvoří roční příspěvky, které jsou nezbytné ke krytí odhadovaných ročních správních výdajů.
2. Výdaje části I rozpočtu zahrnují alespoň výdaje na zaměstnance, odměny, správu, infrastrukturu, odborné vzdělávání a provoz.
3. Tímto článkem není dotčeno právo vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize vybírat poplatky v souladu s vnitrostátním právem v souvislosti s jejich správními výdaji typů uvedených v odstavcích 1 a 2, včetně výdajů na spolupráci s výborem a na pomoc výboru.
Článek 60
Část II rozpočtu pro fond
1. Příjmy části II rozpočtu tvoří zejména:
a)
příspěvky hrazené institucemi usazenými v zúčastněných členských státech v souladu s čl. 67 odst. 4 a články 69, 70 a 71;
b)
úvěry získané od jiných mechanismů financování k řešení krizí z nezúčastněných členských států v souladu s čl. 72 odst. 1;
c)
úvěry získané od finančních institucí nebo jiných třetích stran v souladu s články 73 a 74;
d)
výnosy z investovaných částek uložených ve fondu v souladu s článkem 75;
e)
jakákoli část výdajů vzniklých pro účely uvedené v článku 76, která je při postupu k řešení krize získána zpět.
2. Výdaje části II rozpočtu tvoří zejména:
a)
výdaje na účely uvedené v článku 76;
b)
investice v souladu s článkem 75;
c)
úroky placené z úvěrů získaných od jiných mechanismů financování k řešení krize z nezúčastněných členských států v souladu s čl. 72 odst. 1;
d)
úroky placené z úvěrů získaných od finančních institucí nebo jiných třetích stran v souladu s články 73 a 74.
Článek 61
Sestavování a plnění rozpočtu
1. Předseda vypracuje každoročně do 15. února návrh rozpočtu výboru, včetně odhadu příjmů a výdajů výboru na následující rok, spolu s plánem pracovních míst a předloží jej výboru k přijetí.
2. Výbor na svém plenárním zasedání každoročně do 31. března podle potřeby upraví návrh předložený předsedou a přijme konečný rozpočet výboru spolu s plánem pracovních míst.
Článek 62
Interní audit a kontrola
1. V rámci výboru se zřizuje funkce interního auditora, která musí být vykonávána v souladu s příslušnými mezinárodními standardy. Interní auditor jmenovaný výborem mu odpovídá za prověřování řádného fungování systémů pro plnění rozpočtu a rozpočtových procesů výboru.
2. Interní auditor radí výboru v otázkách rizik tím, že vydává nezávislá stanoviska ke kvalitě systémů řízení a kontroly a doporučení ke zlepšení podmínek provádění operací a k podpoře řádného finančního řízení.
3. Odpovědnost za zavedení vnitřních systémů kontroly a postupů, které jsou vhodné pro plnění úkolů interního auditora, nese výbor.
Článek 63
Plnění rozpočtu, předkládání účetní závěrky a absolutorium
1. Předseda jedná jako schvalující osoba a plní rozpočet výboru.
2. Do 1. března následujícího rozpočtového roku zašle účetní výboru předběžnou účetní závěrku spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok Účetnímu dvoru k připomínkám.
Do 31. března následujícího rozpočtového roku předloží účetní výboru zprávu o rozpočtovém a finančním řízení členům výboru a Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
3. Do 31. března každého roku předá předseda Evropskému parlamentu, Radě a Komisi předběžnou účetní závěrku výboru za předcházející rozpočtový rok.
4. Po obdržení připomínek Účetního dvora k předběžné účetní závěrce výboru vypracuje předseda na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku výboru a předloží ji výboru na jeho plenárním zasedání ke schválení.
5. Do 1. července každého roku zašle předseda konečnou účetní závěrku za předcházející rozpočtový rok poté, co ji schválil výbor, Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
6. Obdrží-li předseda připomínky od Účetního dvora, zašle do 30. září odpověď.
7. Do 15. listopadu každého roku se konečná účetní závěrka za předcházející rozpočtový rok zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
8. Výbor na svém plenárním zasedání udělí předsedovi absolutorium za plnění rozpočtu.
9. Na žádost Evropského parlamentu nebo Rady předloží předseda žádajícímu orgánu Unie všechny informace uvedené v účetní závěrce výboru s výhradou požadavků profesního tajemství podle tohoto nařízení.
Článek 64
Finanční pravidla
Výbor po konzultaci s Účetním dvorem a Komisí přijme vnitřní finanční pravidla, jimiž stanoví zejména podrobný postup pro sestavování a plnění svého rozpočtu v souladu s články 61 a 63.
V míře, ve které je to slučitelné se zvláštní povahou výboru, vycházejí tato finanční pravidla z rámcového finančního nařízení přijatého pro subjekty zřízené podle Smlouvy o fungování EU v souladu s článkem 208 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (20).
Článek 65
Příspěvky na správní výdaje výboru
1. Subjekty uvedené v článku 2 přispívají do části I rozpočtu výboru v souladu s tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci o příspěvcích přijatými podle odstavce 5 tohoto článku.
2. Výše příspěvků se stanoví tak, aby příjmy z nich byly v zásadě dostatečné pro zajištění každoročně vyrovnané části I rozpočtu výboru.
3. Příspěvky, které má každý subjekt uvedený v článku 2 uhradit, výbor stanoví a získává v souladu s akty v přenesené pravomoci podle odstavce 5 tohoto článku prostřednictvím rozhodnutí určeného dotčenému subjektu. Výbor používá procesní pravidla, pravidla pro podávání zpráv a další pravidla zajišťující, že příspěvky budou uhrazeny včas a v plné výši.
4. Prostředky získané v souladu s odstavci 1, 2 a 3 se použijí pouze pro účely tohoto nařízení.
5. Komise je v souladu s článkem 93 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci o příspěvcích, jimiž:
a)
určí druh příspěvků a situace, v nichž je třeba příspěvky hradit, způsob výpočtu výše příspěvků a způsob jejich platby;
b)
upřesní registrační a účetní pravidla, pravidla pro podávání zpráv a další pravidla uvedená v odstavci 3, která jsou nezbytná k zajištění toho, aby příspěvky byly uhrazeny včas a v plné výši;
c)
stanoví roční příspěvky, které jsou nezbytné ke krytí správních výdajů výboru předtím, než začne plně fungovat.
Článek 66
Opatření proti podvodům
1. Pro účely boje proti podvodům, korupci a jakémukoli jinému protiprávnímu jednání podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (21) přistoupí výbor do šesti měsíců od zahájení své práce k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 o vnitřním vyšetřování prováděném úřadem OLAF a s použitím vzoru obsaženého v příloze k uvedené interinstitucionální dohodě neprodleně přijme vhodné předpisy, které se budou vztahovat na všechny jeho zaměstnance.
2. Účetní dvůr je oprávněn provádět formou kontroly dokumentů a kontroly na místě audit u příjemců, dodavatelů a subdodavatelů, kteří od výboru obdrželi finanční prostředky.
3. OLAF může provádět šetření včetně kontrol a inspekcí na místě v souladu s ustanoveními a postupy uvedenými v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (22) a nařízení (EU, Euratom) č. 883/2013 s cílem stanovit, zda v souvislosti se zakázkou financovanou výborem nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání poškozujícímu finanční zájmy Unie.
KAPITOLA 2
Jednotný fond pro řešení krizí
Oddíl 1
Zřízení fondu
Článek 67
Obecná ustanovení
1. Zřizuje se Jednotný fond pro řešení krizí (dále jen „fond“). Je naplňován v souladu s pravidly o převádění finančních prostředků získaných na vnitrostátní úrovni do fondu, která jsou stanovena v dohodě.
2. Výbor používá fond pouze pro účely zajištění účinného používání nástrojů k řešení krize a výkonu pravomocí k řešení krize podle části II hlavy I a v souladu s účelem řešení krize a se zásadami řešení krize uvedenými v článcích 14 a 15. Rozpočet Unie ani vnitrostátní rozpočty členských států nenesou za žádných okolností odpovědnost za výdaje nebo ztráty fondu.
3. Vlastníkem fondu je výbor.
4. Příspěvky podle článků 69, 70 a 71 jsou získávány od subjektů uvedených v článku 2 vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize a jsou převáděny do fondu v souladu s dohodou.
Článek 68
Požadavek ustavit mechanismus financování k řešení krizí
Zúčastněné členské státy ustaví mechanismus financování v souladu s článkem 100 směrnice 2014/59/EU a v souladu s tímto nařízením.
Článek 69
Cílová úroveň
1. Do konce počátečního období v délce osmi let od 1. ledna 2016, případně ode dne, od kterého se tento odstavec použije na základě čl. 99 odst. 6, dosáhnou dostupné finanční prostředky fondu výše nejméně 1 % hodnoty pojištěných vkladů všech úvěrových institucí povolených ve všech zúčastněných členských státech.
2. Během počátečního období podle odstavce 1 se příspěvky do fondu vypočtené v souladu s článkem 70 a získané v souladu s čl. 67 odst. 4 rozdělí v čase co nejrovnoměrněji, dokud není dosaženo cílové úrovně, přitom se však náležitě zohlední fáze hospodářského cyklu a dopad, který mohou mít procyklické příspěvky na finanční situaci přispívajících institucí.
3. Výbor počáteční období podle odstavce 1 prodlouží o maximálně čtyři roky, jestliže fondu vznikly kumulované výdaje překračující 0,5 % celkové hodnoty pojištěných vkladů uvedené v odstavci 1 a jsou splněna kritéria aktu v přenesené pravomoci uvedeného v odst. 5 písm. b).
4. Jsou-li po skončení počátečního období podle odstavce 1 dostupné finanční prostředky nižší než cílová úroveň stanovená v uvedeném odstavci, pravidelné příspěvky vypočtené v souladu s článkem 70 se nadále získávají, dokud není dosaženo cílové úrovně. Klesnou-li dostupné finanční prostředky na méně než dvě třetiny cílové úrovně poté, co jí bylo poprvé dosaženo, stanoví se výše těchto příspěvků tak, aby se cílové úrovně dosáhlo do šesti let.
Při stanovování ročních příspěvků v souvislosti s tímto odstavcem se u pravidelných příspěvků náležitě zohlední fáze hospodářského cyklu a dopad, který mohou mít procyklické příspěvky.
5. Komise je v souladu s článkem 93 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci s cílem upřesnit:
a)
kritéria pro časové rozložení příspěvků do fondu vypočtených podle odstavce 2;
b)
kritéria k určení počtu let, o něž lze v souladu s odstavcem 3 prodloužit počáteční období podle odstavce 1;
c)
kritéria ke stanovení ročních příspěvků podle odstavce 4.
Článek 70
Příspěvky předem
1. Jednotlivé příspěvky každé instituce se získávají alespoň jednou ročně a vypočítají se jako úměrný podíl celkové hodnoty jejích závazků (bez započtení kapitálu) po odečtení pojištěných vkladů na úhrnných závazcích (bez započtení kapitálu) všech institucí povolených na území všech zúčastněných členských států po odečtení pojištěných vkladů.
2. Výbor každoročně, po konzultaci s ECB nebo s vnitrostátním příslušným orgánem a v úzké spolupráci s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize, vypočte jednotlivé příspěvky, aby zajistil, že příspěvky, které mají uhradit všechny instituce povolené na území všech zúčastněných členských států, nepřekročí 12,5 % cílové úrovně.
Každoroční výpočet příspěvků jednotlivých institucí je založen na:
a)
paušálním příspěvku, který je úměrný podílu celkové hodnoty závazků instituce (bez započtení kapitálu) po odečtení pojištěných vkladů na úhrnných závazcích (bez započtení kapitálu) všech institucí povolených na území zúčastněných členských států po odečtení pojištěných vkladů; a
b)
příspěvku upraveném v poměru k rizikovému profilu, který vychází z kritérií stanovených v čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, se zřetelem k zásadě proporcionality a aniž by došlo k narušení mezi strukturami bankovního sektoru členských států.
Poměr mezi paušálním příspěvkem a příspěvkem upraveným v poměru k rizikovému profilu musí zohlednit vyvážené rozložení příspěvků mezi různé typy bank.
V každém případě nesmí úhrnná výše jednotlivých příspěvků od všech institucí povolených na území všech zúčastněných členských států, vypočtená podle druhého pododstavce písm. a) a b), překročit ročně 12,5 % cílové úrovně.
3. Dostupné finanční prostředky, které se mají započítat k dosažení cílové úrovně stanovené v článku 69, mohou zahrnovat neodvolatelné platební přísliby, které jsou v plné výši kryty zajištěním ve formě nízkorizikových aktiv nezatížených jakýmikoli právy třetích stran, s možností s nimi volně nakládat a vyčleněných k výlučnému použití výborem k účelům uvedeným v čl. 76 odst. 1. Podíl těchto neodvolatelných platebních příslibů nesmí překročit 30 % celkové výše příspěvků získaných v souladu s tímto článkem.
4. Řádně obdržené příspěvky každého subjektu uvedeného v článku 2 se těmto subjektům nevracejí.
5. Pokud zúčastněné členské státy již zřídily vnitrostátní mechanismus financování k řešení krizí, mohou stanovit, že uvedený mechanismus využívá jemu dostupné finanční prostředky vybrané od institucí v období od 17. června 2010 do dne vstupu směrnice 2014/59/EU v platnost k tomu, aby nahradil institucím příspěvky předem, které mohou být tyto instituce povinny platit do fondu. Tímto vracením prostředků nejsou dotčeny povinnosti členských států podle směrnice 2014/49/EU.
6. Použijí se akty v přenesené pravomoci, které upřesňují pojem příspěvků upravených v poměru k rizikovému profilu institucí, přijaté Komisí podle čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU.
7. Rada na návrh Komise přijme v rámci aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 6 prováděcí akty, jimiž se stanoví podmínky uplatňování odstavců 1, 2 a 3, zejména v souvislosti s:
a)
používáním metodiky pro výpočet jednotlivých příspěvků;
b)
praktickými pravidly pro to, jak se institucím přidělují rizikové faktory uvedené v aktu v přenesené pravomoci.
Článek 71
Mimořádné následné příspěvky
1. Pokud dostupné finanční prostředky nestačí k pokrytí ztrát, nákladů nebo jiných výdajů vzniklých při použití fondu v souvislosti s opatřeními k řešení krize, jsou od institucí povolených na území zúčastněných členských států získány mimořádné následné příspěvky k pokrytí doplňkových částek. Tyto mimořádné příspěvky se vypočítají a rozdělí mezi instituce podle pravidel stanovených v článcích 69 a 70.
Celková výše mimořádných následných příspěvků za rok nesmí překročit trojnásobek roční výše příspěvků stanovených v souladu s článkem 70.
2. Výbor z vlastního podnětu po konzultaci s vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize nebo na jeho návrh může úplně nebo částečně odložit v souladu s akty v přenesené pravomoci podle odstavce 3 úhradu mimořádných následných příspěvků instituce v souladu s odstavcem 1, pokud je to nezbytné v zájmu ochrany její finanční situace. Toto odložení lze udělit nejvýše na dobu šesti měsíců, která však může být na žádost instituce prodloužena. Příspěvky, jejichž uhrazení bylo odloženo podle tohoto odstavce, musí být uhrazeny v pozdějším okamžiku, kdy tato úhrada již finanční situaci dané instituce neohrožuje.
3. Komise je v souladu s článkem 93 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci s cílem upřesnit okolnosti a podmínky, za nichž lze úplně nebo částečně odložit úhradu následných příspěvků subjekty uvedenými v článku 2 podle odstavce 2 tohoto článku.
Článek 72
Dobrovolné půjčky mezi mechanismy financování k řešení krizí
1. Výbor rozhodne, že požádá o dobrovolnou půjčku pro fond u mechanismů financování k řešení krizí z nezúčastněných členských států v případě, že:
a)
částky získané v souladu s článkem 70 nestačí k pokrytí ztrát, nákladů nebo jiných výdajů vzniklých při použití fondu v souvislosti s opatřeními k řešení krize;
b)
mimořádné následné příspěvky stanovené v článku 71 nejsou okamžitě k dispozici; a
c)
alternativní finanční prostředky stanovené v článku 73 nejsou okamžitě k dispozici za přiměřených podmínek.
2. Uvedené mechanismy financování k řešení krizí rozhodují o takové žádosti v souladu s článkem 106 směrnice 2014/59/EU. Na podmínky půjčky se vztahuje čl. 106 odst. 4, 5 a 6 uvedené směrnice.
3. Výbor může rozhodnout o úvěru jiným mechanismům financování k řešení krizí z nezúčastněných členských států, pokud je o něj požádán v souladu s článkem 106 směrnice 2014/59/EU. Na podmínky úvěru se vztahuje čl. 106 odst. 4, 5 a 6 uvedené směrnice.
Článek 73
Alternativní finanční prostředky
1. Pokud částky získané v souladu s články 70 a 71 nejsou ihned k dispozici nebo nepokrývají výdaje vzniklé při použití fondu v souvislosti s opatřeními k řešení krize, může výbor pro fond sjednávat půjčky nebo jiné formy podpory u těch institucí, finančních institucí nebo jiných třetích stran, které nabízejí lepší finanční podmínky a v nejvhodnější době, v zájmu optimalizace nákladů na financování a ochrany jeho pověsti.
2. Půjčky nebo jiné formy podpory uvedené v odstavci 1 se musí v souladu s články 69, 70 a 71 vrátit zpět v plné výši během období splatnosti půjčky.
3. Všechny výdaje vzniklé v souvislosti s použitím půjček podle odstavce 1 jsou hrazeny z části II rozpočtu výboru, a nikoli z rozpočtu Unie ani zúčastněných členských států.
Článek 74
Přístup k finanční facilitě
Výbor smluvně zajistí pro fond finanční mechanismy, případně včetně veřejného finančního mechanismu, které zajistí, aby byly okamžitě k dispozici dodatečné finanční prostředky k použití v souladu s článkem 76, pokud částky, které byly získány nebo jsou k dispozici v souladu s články 70 a 71, nestačí k tomu, aby fond dostál svým závazkům.
Oddíl 2
Správa fondu
Článek 75
Investice
1. Fond spravuje výbor v souladu s tímto nařízením a s akty v přenesené pravomoci přijatými podle odstavce 4.
2. Objem prostředků získaný od instituce v režimu řešení krize nebo překlenovací instituce, úroky nebo jiné výnosy z investic a veškeré jiné výnosy se připisují pouze ve prospěch fondu.
3. Výbor má obezřetnou a bezpečnou investiční strategii stanovenou v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 4 tohoto článku a investuje částky uložené ve fondu do závazků členských států či mezivládních organizací nebo do vysoce likvidních aktiv s vysokou úvěruschopností, s přihlédnutím k aktu v přenesené pravomoci podle článku 460 nařízení (EU) č. 575/2013, jakož i k dalším relevantním ustanovením uvedeného nařízení. Investice musí být dostatečně odvětvově, zeměpisně a proporčně rozloženy. Výnosy z těchto investic se připisují ve prospěch fondu.
4. Komise je v souladu s postupem podle článku 93 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci, kterými stanoví podrobná pravidla pro správu fondu a obecné zásady a kritéria pro jeho investiční strategii.
Oddíl 3
PouŽívání fondu
Článek 76
Úloha fondu
1. V rámci programu řešení krize může výbor při použití nástrojů k řešení krize na subjekty uvedené v článku 2 používat fond pouze v rozsahu, který je nezbytný k zajištění efektivního použití nástrojů k řešení krize, aby:
a)
se zaručil za aktiva nebo závazky instituce v režimu řešení krize, jejích dceřiných podniků, překlenovací instituce nebo společnosti pro správu aktiv;
b)
poskytl úvěr instituci v režimu řešení krize, jejím dceřiným podnikům, překlenovací instituci nebo společnosti pro správu aktiv;
c)
nakoupil aktiva instituce v režimu řešení krize;
d)
finančně přispěl překlenovací instituci a společnosti pro správu aktiv;
e)
vyplatil odškodnění akcionářům nebo věřitelům, pokud na základě ocenění podle čl. 20 odst. 5 utrpěli větší ztráty, než by utrpěli na základě ocenění podle čl. 20 odst. 16 při likvidaci v běžném úpadkovém řízení;
f)
přispěl instituci v režimu řešení krize namísto odpisu nebo konverze závazků některých věřitelů, je-li použit nástroj rekapitalizace z vnitřních zdrojů a je-li rozhodnuto o vyloučení některých věřitelů z působnosti nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů v souladu s čl. 27 odst. 5;
g)
provedl jakoukoli kombinaci opatření uvedených v písmenech a) až f).
2. Fond může být použit k přijetí opatření uvedených v odstavci 1 rovněž vůči kupujícímu v souvislosti s nástrojem převodu činnosti.
3. Fond nesmí být použit přímo k absorpci ztrát subjektu uvedeného v článku 2 ani k rekapitalizaci tohoto subjektu. V případě, že použití fondu pro účely uvedené v odstavci 1 tohoto článku nepřímo vede k tomu, že je část ztrát subjektu uvedeného v článku 2 přenesena na fond, uplatní se zásady pro použití fondu uvedené v článku 27.
4. Výbor nesmí kapitál vložený v souladu s odst. 1 písm. f) držet déle než pět let.
Článek 77
Používání fondu
Používání fondu závisí na dohodě, kterou se zúčastněné členské státy dohodnou, že převedou do fondu příspěvky, které získají na vnitrostátní úrovni v souladu s tímto nařízením a se směrnicí 2014/59/EU, a probíhá v souladu se zásadami stanovenými v uvedené dohodě.
Až do okamžiku, kdy je dosažena cílová úroveň podle článku 69, ale nejpozději osm let ode dne použitelnosti tohoto článku proto používá výbor fond v souladu se zásadami založenými na rozdělení fondu na podfondy odpovídající jednotlivým zúčastněným členským státům a také na postupném slučování finančních prostředků získaných na vnitrostátní úrovni, které mají být přidělovány do podfondů fondu, jak je stanoveno v dohodě.
Článek 78
Vzájemné využití vnitrostátních mechanismů financování v případě řešení krize na úrovni skupiny, do něhož jsou zapojeny instituce v nezúčastněných členských státech
V případě řešení krize na úrovni skupiny, do něhož jsou zapojeny instituce usazené v jednom nebo ve více zúčastněných členských státech na jedné straně a instituce usazené v jednom nebo ve více nezúčastněných členských státech na straně druhé, přispívá fond k financování řešení krize na úrovni skupiny v souladu s čl. 107 odst. 2 až 5 směrnice 2014/59/EU.
Článek 79
Použití systémů pojištění vkladů k řešení krize
1. Zúčastněné členské státy zajistí, aby systém pojištění vkladů, k němuž instituce náleží, ručil v případě, že výbor přijme opatření k řešení krize a tímto opatřením je vkladatelům nadále zajištěn přístup k jejich vkladům, za částky uvedené v čl. 109 odst. 1 a 4 směrnice 2014/59/EU.
Příslušný systém pojištění vkladů přebírá práva a závazky pojištěných vkladatelů v úpadkovém řízení ve výši rovnající se jeho platbě.
2. Při určování výše, do které systém pojištění vkladů ručí podle odstavce 1 tohoto článku, musí být splněny podmínky uvedené v článku 20.
3. Před rozhodnutím v souladu s odstavcem 2 tohoto článku o výši, do které systém pojištění vkladů ručí, výbor konzultuje s dotčeným určeným orgánem ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 18 směrnice 2014/49/EU při plném zohlednění naléhavosti dané záležitosti.
4. Jestliže jsou způsobilé vklady v instituci v režimu řešení krize převedeny na jiný subjekt v rámci nástroje převodu činnosti nebo nástroje překlenovací instituce, nemají vkladatelé vůči systému pojištění vkladů žádné nároky podle směrnice 2014/49/EU, pokud jde o jakoukoli část jejich nepřevedených vkladů v instituci v režimu řešení krize, pokud se výše převedených finančních prostředků nejméně rovná souhrnnému limitu pojištění stanovenému v článku 6 uvedené směrnice.
5. Bez ohledu na odstavce 1 až 4, pokud jsou dostupné finanční prostředky ze systémů pojištění vkladů použity v souladu s tímto článkem a následně klesnou na méně než dvě třetiny cílové výše systému pojištění vkladů, stanoví se výše pravidelného příspěvku do systému pojištění vkladů tak, aby se této cílové výše dosáhlo do šesti let.
Ručení systému pojištění vkladů nesmí přesáhnout částku rovnající se 50 % jeho cílové výše podle čl. 10 odst. 2 směrnice 2014/49/EU.
V každém případě účast systému pojištění vkladů podle tohoto nařízení nesmí překročit ztráty, které by mu vznikly v případě likvidace v běžném úpadkovém řízení.
HLAVA VI
JINÁ USTANOVENÍ
Článek 80
Výsady a imunity
Na výbor a jeho zaměstnance se vztahuje Protokol č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie, připojený ke Smlouvě o EU a Smlouvě o fungování EU.
Článek 81
Jazykový režim
1. Na výbor se vztahuje nařízení Rady č. 1 (23).
2. O vnitřním jazykovém režimu výboru rozhoduje výbor.
3. Výbor může rozhodnout, který z úředních jazyků se použije při zasílání dokumentů orgánům či subjektům Unie.
4. Výbor se může s každým vnitrostátním orgánem příslušným k řešení krize dohodnout na jazyku nebo jazycích, v nichž se vypracují dokumenty, které se zasílají vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize nebo které zasílají tyto orgány.
5. Překladatelské služby požadované pro činnost výboru poskytuje Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie.
Článek 82
Zaměstnanci
1. Na zaměstnance výboru se vztahuje služební řád, pracovní řád a pravidla společně přijatá orgány Unie pro účely provádění těchto řádů.
Odchylně od prvního pododstavce se na předsedu, místopředsedu a čtyři členy uvedené v čl. 43 odst. 1 písm. b) vztahují stejné podmínky, pokud jde o požitky a věk odchodu do důchodu, jako na místopředsedu, soudce a tajemníka Soudního dvora, jak je stanoví nařízení Rady č. 422/67/EHS, 5/67/Euratom (24). Nevztahuje se na ně maximální věk odchodu do důchodu. V aspektech, které neupravuje toto nařízení ani nařízení č. 422/67/EHS, 5/67/Euratom, se obdobně použijí služební řád a pracovní řád.
2. Výbor po dohodě s Komisí přijme nezbytná prováděcí opatření v souladu s článkem 110 služebního řádu.
3. Ve vztahu ke svým zaměstnancům vykonává výbor pravomoci, které služební řád svěřuje orgánu oprávněnému ke jmenování, a pravomoci, které pracovní řád svěřuje orgánu oprávněnému uzavírat smlouvy.
Článek 83
Výměna zaměstnanců
1. Výbor může využívat vyslaných národních odborníků nebo jiných pracovníků, kteří ve výboru nejsou zaměstnáni.
2. Výbor na svém plenárním zasedání přijme vhodná rozhodnutí, v nichž stanoví pravidla pro výměnu a vysílání zaměstnanců z vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize do výboru a mezi nimi navzájem.
3. Výbor může zřídit vnitřní týmy příslušné k řešení krize složené z jeho vlastních zaměstnanců a ze zaměstnanců vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize, jakož i případně z pozorovatelů z orgánů příslušných k řešení krize z nezúčastněných členských států.
4. V případě, že výbor zřídí vnitřní týmy příslušné k řešení krize podle odstavce 3 tohoto článku, jmenuje jejich koordinátory z řad vlastních zaměstnanců. V souladu s čl. 51 odst. 3 mohou být koordinátoři přizváni jako pozorovatelé k účasti na výkonných zasedáních výboru, jichž se v souladu s čl. 53 odst. 3 a 4 účastní členové jmenovaní příslušnými členskými státy.
Článek 84
Vnitřní výbory
Výbor může zřídit vnitřní výbory, jejichž úkolem je poskytovat mu poradenství při plnění jeho funkcí podle tohoto nařízení.
Článek 85
Odvolací komise
1. Výbor zřídí odvolací komisi, která rozhoduje o odvoláních podaných v souladu s odstavcem 3.
2. Odvolací komise je složena z pěti osob, jež pocházejí ze členských států, těší se vysoké vážnosti a prokázaly v oblasti bankovnictví nebo jiných finančních služeb příslušné znalosti a profesní zkušenosti na dostatečně vysoké úrovni, včetně zkušeností z oblasti řešení krize, s výjimkou současných zaměstnanců výboru a současných zaměstnanců orgánů příslušných k řešení krize nebo jiných orgánů, subjektů, úřadů či agentur členských států nebo Unie, které jsou zapojeny do plnění úkolů svěřených výboru tímto nařízením. Odvolací komise má dostatečné zdroje a odborné znalosti pro poskytování odborných právních rad týkajících se zákonnosti výkonu pravomocí výboru. Členy odvolací komise a dva náhradníky jmenuje výbor na pětileté funkční období, které lze jednou prodloužit, na základě veřejné výzvy k projevení zájmu zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie. Nejsou vázáni žádnými pokyny.
3. Jakákoli fyzická nebo právnická osoba, včetně orgánů příslušných k řešení krize, se může odvolat proti rozhodnutí výboru podle čl. 10 odst. 10, článku 11, čl. 12 odst. 1, článků 38 až 41, čl. 65 odst. 3, článku 71 a čl. 90 odst. 3, které je této osobě určeno nebo které se jí přímo a individuálně týká.
Odůvodněné odvolání se podává odvolací komisi písemně do šesti týdnů ode dne oznámení rozhodnutí dotčené osobě, nebo pokud k oznámení nedošlo, ode dne, kdy se dotčená osoba o rozhodnutí dozvěděla.
4. Odvolací komise rozhodne o odvolání do jednoho měsíce ode dne podání odvolání.
Odvolací komise rozhoduje většinou nejméně tří z pěti svých členů.
5. Členové odvolací komise jednají nezávisle a ve veřejném zájmu. Za tímto účelem učiní veřejné prohlášení o závazcích a veřejné prohlášení o zájmech, v nichž uvedou veškeré přímé nebo nepřímé zájmy, které by mohly být na újmu jejich nezávislosti, nebo uvedou, že takové zájmy neexistují.
6. Odvolání podané podle odstavce 3 nemá odkladný účinek.
Odvolací komise však může pozastavit uplatňování rozhodnutí, proti němuž bylo odvolání podáno, pokud to podle jejího názoru okolnosti vyžadují.
7. Je-li odvolání přípustné, odvolací komise prozkoumá, zda je podložené. Vyzve účastníky odvolacího řízení, aby se ve stanovených lhůtách vyjádřili k jejím oznámením nebo ke sdělením ostatních účastníků odvolacího řízení. Účastníci odvolacího řízení mají právo na ústní vyjádření.
8. Odvolací komise může potvrdit rozhodnutí výboru nebo věc výboru vrátit k novému projednání. Výbor je vázán rozhodnutím odvolací komise a přijme pozměněné rozhodnutí týkající se dané věci.
9. Rozhodnutí odvolací komise musí být odůvodněna a oznámena účastníkům odvolacího řízení.
10. Odvolací komise přijme a zveřejní svůj jednací řád.
Článek 86
Žaloby u Soudního dvora
1. Proti rozhodnutí odvolací komise nebo v případech, v nichž odvolání k odvolací komisi není možné, proti rozhodnutí výboru lze podat žalobu u Soudního dvora podle článku 263 Smlouvy o fungování EU.
2. V souladu s článkem 263 Smlouvy o fungování EU mohou členské státy, orgány Unie a jakákoli fyzická nebo právnická osoba podat proti rozhodnutí výboru žalobu u Soudního dvora.
3. V případě, že má výbor povinnost jednat a nevydá rozhodnutí, lze u Soudního dvora podat žalobu pro nečinnost podle článku 265 Smlouvy o fungování EU.
4. Výbor přijme opatření nezbytná k zajištění souladu s rozsudkem Soudního dvora.
Článek 87
Odpovědnost výboru
1. Smluvní odpovědnost výboru se řídí právem rozhodným pro příslušnou smlouvu.
2. Soudní dvůr má pravomoc rozhodovat na základě jakékoli rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě uzavřené výborem.
3. V případě mimosmluvní odpovědnosti nahradí výbor v souladu s obecnými zásadami společnými právním předpisům členských států o odpovědnosti veřejných orgánů veškerou škodu, kterou způsobil nebo kterou způsobili jeho zaměstnanci při plnění svých povinností, zejména pokud jde o jejich funkce řešení krize, včetně jednání a opomenutí na podporu zahraničních postupů k řešení krize.
4. Výbor vyplatí vnitrostátnímu orgánu příslušnému k řešení krize náhradu škody, kterou mu nařídil uhradit vnitrostátní soud nebo již se tento orgán po dohodě s výborem zaváže uhradit v mimosoudním vyrovnání, pokud tuto škodu uvedený vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize způsobil svým jednáním nebo opomenutím podle tohoto nařízení v průběhu řešení krize subjektů a skupin uvedených v čl. 7 odst. 2 a subjektů a skupin uvedených v čl. 7 odst. 4 písm. b) a odst. 5, pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění zmíněných ustanovení, nebo podle čl. 7 odst. 3 druhého pododstavce. Tato povinnost nevzniká, pokud toto jednání nebo opomenutí představuje porušení tohoto nařízení, jiného ustanovení práva Unie či rozhodnutí výboru, Rady nebo Komise a došlo k němu úmyslně či vzniklo zjevnou a závažnou chybu v posouzení.
5. Soudní dvůr má pravomoc rozhodovat všechny spory v souvislosti s odstavci 3 a 4. Nároky z mimosmluvní odpovědnosti se promlčují za pět let ode dne, kdy nastala skutečnost, na níž se zakládají.
6. Osobní odpovědnost zaměstnanců vůči výboru upravuje služební řád nebo pracovní řád vztahující se na tyto zaměstnance.
Článek 88
Profesní tajemství a výměna informací
1. Členové výboru, místopředseda, členové výboru uvedení v čl. 43 odst. 1 písm. b), zaměstnanci výboru a zaměstnanci účastnící se výměny se zúčastněnými členskými státy nebo těmito státy vyslaní, kteří plní povinnosti související s řešením krize, jsou i po ukončení svých povinností vázáni požadavky profesního tajemství podle článku 339 Smlouvy o fungování EU a příslušných ustanovení práva Unie. Zejména nesmějí důvěrné informace, které získají během své profesní činnosti nebo od příslušného orgánu nebo orgánu příslušného k řešení krize v souvislosti se svými úkoly podle tohoto nařízení, poskytnout žádné osobě ani orgánu, s výjimkou informací podaných v rámci plnění jejich úkolů podle tohoto nařízení či v souhrnné nebo kolektivní formě, z níž nelze identifikovat subjekty uvedené v článku 2, nebo s výslovným a předchozím souhlasem orgánu nebo subjektu, který dané informace poskytl.
Informace, na které se vztahují požadavky profesního tajemství, nesmějí být poskytnuty žádnému veřejnému ani soukromému subjektu s výjimkou případů, kdy je jejich poskytnutí nutné pro účely soudního řízení.
Tyto požadavky se vztahují rovněž na potenciální kupující, kteří byli osloveni za účelem přípravy řešení krize subjektu podle čl. 13 odst. 3.
2. Výbor zajistí, aby osoby, jež přímo či nepřímo, trvale či příležitostně poskytují jakékoli služby související s výkonem jeho povinností, včetně úředníků výboru nebo jiných osob pověřených výborem nebo jmenovaných vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize, aby prováděly kontroly na místě, byly vázány požadavky profesního tajemství rovnocennými požadavkům uvedeným v odstavci 1.
3. Požadavky profesního tajemství uvedené v odstavci 1 se rovněž vztahují na pozorovatele, kteří se účastní zasedání výboru, a na pozorovatele z nezúčastněných členských států, kteří jsou členy vnitřních týmů příslušných k řešení krize v souladu s čl. 83 odst. 3.
4. Výbor přijme nezbytná opatření, aby zajistil bezpečné nakládání s důvěrnými informacemi a jejich zpracovávání.
5. Před poskytnutím jakýchkoli informací výbor zajistí, aby neobsahovaly důvěrné informace, zejména tak, že bude posouzen dopad, který by poskytnutí těchto informací mohlo mít na veřejný zájem, pokud jde o finanční, měnovou nebo hospodářskou politiku, na obchodní zájmy fyzických a právnických osob a na účel kontrol, na šetření či vyšetřování a na audity. Postup kontroly dopadů poskytování informací zahrne konkrétní posouzení dopadů jakéhokoli sdělení obsahu a podrobností plánů řešení krize podle článků 8 a 9, výsledku jakéhokoli posouzení provedeného podle článku 10 nebo programu řešení krize podle článku 18.
6. Tento článek nebrání výboru, Radě, Komisi, ECB, vnitrostátním orgánům příslušným k řešení krize nebo vnitrostátním příslušným orgánům, včetně jejich zaměstnanců a odborníků, aby sdílely informace mezi sebou a s příslušnými ministerstvy, centrálními bankami, systémy pojištění vkladů, systémy pro odškodnění investorů, orgány odpovědnými za běžná úpadková řízení, orgány příslušnými k řešení krize a příslušnými orgány z nezúčastněných členských států, s orgánem EBA nebo s výhradou článku 33 s orgány třetích zemí, které plní úkoly rovnocenné úkolům orgánu příslušného k řešení krize, nebo, pokud jsou dodrženy přísné požadavky na důvěrnost, s potenciálním kupujícím pro účely plánování nebo provádění opatření k řešení krize.
Článek 89
Ochrana údajů
Tímto nařízením nejsou dotčeny povinnosti členských států týkající se zpracování osobních údajů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (25) ani povinnosti výboru, Rady a Komise týkající se zpracování osobních údajů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (26) při plnění jejich povinností.
Článek 90
Přístup k dokumentům
1. Na dokumenty, které má výbor v držení, se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (27).
2. Do šesti měsíců ode dne prvního zasedání přijme výbor praktická prováděcí opatření k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Rozhodnutí přijímaná výborem podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 mohou být případně předmětem stížnosti evropskému veřejnému ochránci práv nebo řízení před Soudním dvorem následujícím po odvolání k odvolací komisi podle článku 85 tohoto nařízení v souladu s podmínkami stanovenými v článcích 228 a 263 Smlouvy o fungování EU.
4. Osoby, kterých se rozhodnutí výboru týká, mají právo nahlížet do spisu výboru s výhradou oprávněného zájmu jiných osob na ochraně svých obchodních tajemství. Právo nahlížet do spisu se nevztahuje na důvěrné informace nebo interní přípravné dokumenty výboru.
Článek 91
Bezpečnostní pravidla týkající se ochrany utajovaných informací a citlivých informací nepodléhajících utajení
Výbor uplatňuje bezpečnostní zásady obsažené v bezpečnostních pravidlech Komise pro ochranu utajovaných informací Evropské unie (EUCI) a citlivých informací nepodléhajících utajení, která jsou vymezena v příloze rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (28). Uplatňování bezpečnostních zásad zahrnuje uplatňování ustanovení o výměně takových informací, jejich zpracování a archivaci.
Článek 92
Účetní dvůr
1. Účetní dvůr vypracuje zvláštní zprávu za každé dvanáctiměsíční období počínající 1. dubnem každého roku.
2. Každá z těchto zpráv zhodnotí, zda:
a)
byl brán dostatečný ohled na hospodárnost, efektivnost a účinnost, s jakou byly prostředky z fondu vynakládány, zejména na potřebu používat fond co nejméně;
b)
bylo posuzování podpory z fondu efektivní a důsledné.
3. Každá zpráva podle odstavce 1 je vypracována do šesti měsíců od konce období, ke kterému se zpráva vztahuje.
4. Po prozkoumání konečné účetní závěrky vypracované výborem v souladu s článkem 63 připraví Účetní dvůr zprávu o svých zjištěních do 1. prosince po skončení každého rozpočtového roku. Účetní dvůr zejména upozorní na všechny podmíněné závazky (ať již výboru, Rady, Komise či jiné) vyplývající z toho, jak výbor, Rada a Komise plnily své úkoly podle tohoto nařízení.
5. Evropský parlament a Rada mohou požádat, aby se Účetní dvůr zabýval jakýmikoli dalšími relevantními otázkami spadajícími do jejich pravomocí podle čl. 287 odst. 4 Smlouvy o fungování EU.
6. Zprávy uvedené v odstavcích 1 a 4 se zasílají výboru, Evropskému parlamentu, Radě a Komisi a neprodleně se zveřejňují.
7. Do dvou měsíců ode dne zveřejnění každé zprávy podle odstavce 1 poskytne Komise podrobnou písemnou odpověď, kterou zveřejní.
Do dvou měsíců ode dne zveřejnění každé zprávy podle odstavce 4 poskytnou výbor, Rada a Komise jednotlivě podrobnou písemnou odpověď, kterou zveřejní.
8. Účetní dvůr má pravomoc získat od výboru, Rady a Komise veškeré informace důležité k plnění úkolů svěřených mu podle tohoto článku. Výbor, Rada a Komise poskytnou veškeré požadované důležité informace ve lhůtách, které může Účetní dvůr stanovit.
ČÁST IV
VÝKONNÉ PRAVOMOCI A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 93
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 19 odst. 8, čl. 65 odst. 5, čl. 69 odst. 5, čl. 71 odst. 3 a čl. 75 odst. 4 je svěřena Komisi na dobu neurčitou od příslušných dat uvedených v článku 99.
3. Komise zajistí soulad mezi akty v přenesené pravomoci přijatými na základě tohoto nařízení a akty v přenesené pravomoci přijatými na základě směrnice 2014/59/EU.
4. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 19 odst. 8, čl. 65 odst. 5, čl. 69 odst. 5, čl. 71 odst. 3 a čl. 75 odst. 4 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm uvedené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
5. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
6. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 19 odst. 8, čl. 65 odst. 5, čl. 69 odst. 5, čl. 71 odst. 3 a čl. 75 odst. 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
7. Komise nepřijme akty v přenesené pravomoci v případě, že lhůta Evropského parlamentu pro přezkum je kvůli parlamentním prázdninám zkrácena na méně než pět měsíců včetně prodloužení.
Článek 94
Přezkum
1. Komise zveřejní do 31. prosince 2018 a poté každé tři roky zprávu o uplatňování tohoto nařízení, přičemž klade zvláštní důraz na sledování potenciálního dopadu na řádné fungování vnitřního trhu. Tato zpráva zhodnotí:
a)
fungování jednotného mechanismu pro řešení krizí, jeho nákladovou efektivnost, jakož i dopad činností zaměřených na řešení krize na zájmy Unie jako celku a na soudržnost a integritu vnitřního trhu finančních služeb, včetně možného dopadu na struktury vnitrostátních bankovních systémů v Unii ve srovnání s jinými bankovními systémy, jakož i účinnost režimů spolupráce a sdílení informací v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí, mezi jednotným mechanismem pro řešení krizí a jednotným mechanismem dohledu a mezi jednotným mechanismem pro řešení krizí a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize, příslušnými orgány a orgány příslušnými k řešení krize z nezúčastněných členských států, a zejména posoudí, zda:
i)
je třeba, aby úkoly přidělené tímto nařízením výboru, Radě a Komisi vykonávala výlučně nezávislá instituce Unie, a pokud ano, zda jsou nutné změny příslušných ustanovení, a to i na úrovni primárního práva;
ii)
je spolupráce mezi jednotným mechanismem pro řešení krizí, jednotným mechanismem dohledu, Evropskou radou pro systémová rizika, orgánem EBA, Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy, Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění a dalšími orgány, které jsou součástí ESFS, přiměřená;
iii)
je investiční portfolio podle článku 75 tvořeno zdravými a diverzifikovanými aktivy;
iv)
je přerušena vazba mezi státním dluhem a bankovním rizikem;
v)
jsou systémy správy a řízení, včetně rozdělení úkolů ve výboru a složení při postupech hlasování jak při výkonných, tak při plenárních zasedáních výboru a jeho vztahů s Radou a Komisí, přiměřené;
vi)
je referenční bod pro stanovení cílové úrovně fondu přiměřený, a zejména zda jsou vhodnějším základem pojištěné vklady nebo celkové závazky a zda by pro fond měl být stanoven minimální objem v absolutním vyjádření, aby nedocházelo ke kolísání přílivu finančních prostředků do fondu a byla zajištěna průběžná stabilita a dostatečnost financování fondu;
vii)
je nutné změnit cílovou úroveň stanovenou pro fond a výši příspěvků, aby byly zajištěny rovné podmínky v celé Unii;
b)
účinnost režimu nezávislosti a odpovědnosti;
c)
vzájemné působení mezi výborem a orgánem EBA;
d)
vzájemné působení mezi výborem a vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize z nezúčastněných členských států, dopady jednotného mechanismu pro řešení krizí na tyto členské státy a vzájemné působení mezi výborem a relevantními orgány třetích zemí vymezenými v čl. 2 odst. 1 bodě 90 směrnice 2014/59/EU;
e)
nutnost přijetí kroků s cílem harmonizovat úpadková řízení u institucí v selhání.
2. Zpráva se předkládá Evropskému parlamentu a Radě. Komise k ní případně přiloží návrhy.
3. Komise se vyzývá, aby při přezkumu směrnice 2014/59/EU rovněž provedla případně přezkum tohoto nařízení.
Článek 95
Změna nařízení (EU) č. 1093/2010
Nařízení (EU) č. 1093/2010 se mění takto:
1)
V článku 4 se bod 2 nahrazuje tímto:
„2)
‚příslušnými orgány‘ se rozumějí:
i)
příslušné orgány vymezené v čl. 4 odst. 1 bodě 40 nařízení (EU) č. 575/2013, včetně Evropské centrální banky s ohledem na záležitosti týkající se úkolů svěřených jí nařízením (EU) č. 1024/2013 a ve směrnici 2007/64/ES, a příslušné orgány uvedené ve směrnici 2009/110/ES,
ii)
pokud jde o směrnice 2002/65/ES a 2005/60/ES, orgány příslušné pro zajištění plnění požadavků uvedených směrnic úvěrovými a finančními institucemi,
iii)
pokud jde o systémy pojištění vkladů, orgány, které spravují tyto systémy podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/49/EU (29), nebo pokud je činnost takového systému řízena soukromou společností, veřejný orgán vykonávající dohled nad těmito systémy podle uvedené směrnice, a
iv)
pokud jde o směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU (30) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 (31) orgány příslušné k řešení krize podle článku 3 směrnice 2014/59/EU, Jednotný výbor pro řešení krizí zřízený nařízením (EU) č. 806/2014 a Rada a Komise, když činí opatření podle článku 18 nařízení (EU) č. 806/2014, s výjimkou případů, kdy vykonávají pravomoci na základě vlastního uvážení nebo činí politická rozhodnutí.
(29) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/49/EU ze dne 16. dubna 2014 o systémech pojištění vkladů (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s 149)." 						
(30) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 190)." 						
(31) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení problémů a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. L 225, 30.7.2014, s. 1).“" 						
2)
V článku 25 se vkládá nový odstavec, který zní:
„1a. Orgán pro bankovnictví může organizovat a provádět srovnávací hodnocení výměny informací a společných činností výboru uvedeného v nařízení (EU) č. 806/2014 a vnitrostátních orgánů příslušných k řešení krize z členských států, které se neúčastní jednotného mechanismu pro řešení krizí, při řešení krize přeshraničních skupin, aby posílil účinnost a jednotnost výsledků řešení krize. K tomuto účelu vypracuje orgán pro bankovnictví metody, které mu umožní objektivní posouzení a srovnávání.“
3)
V čl. 40 odst. 6 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Pro účely postupu podle směrnice 2014/59/EU působí předseda Jednotného výboru pro řešení krizí u rady orgánů dohledu jako pozorovatel.“
Článek 96
Nahrazení vnitrostátních mechanismů financování k řešení krize
Ode dne použitelnosti uvedeného v čl. 99 odst. 2 a 6 tohoto nařízení se fond považuje za mechanismus financování k řešení krizí zúčastněných členských států podle článků 99 až 109 směrnice 2014/59/EU.
Článek 97
Dohoda o sídle a provozní podmínky
1. Nezbytná opatření týkající se prostor, které mají být výboru zajištěny v členském státě, v němž je jeho sídlo, a zázemí, které má tento členský stát poskytnout, a také konkrétní pravidla vztahující se na předsedu, členy výboru na jeho plenárním zasedání, zaměstnance výboru a jejich rodinné příslušníky v tomto členském státě stanoví dohoda o sídle uzavřená mezi výborem a tímto členským státem po získání souhlasu výboru na jeho plenárním zasedání a nejpozději 20. srpna 2016.
2. Členský stát, v němž je sídlo výboru, poskytuje nejlepší možné podmínky, aby bylo zajištěno řádné fungování výboru, včetně vícejazyčné evropsky zaměřené školní výuky a vhodných dopravních spojení.
Článek 98
Začátek činnosti výboru
1. Výbor zahájí svou činnost v plném rozsahu do 1. ledna 2015.
2. Komise odpovídá za zřízení a počáteční fungování výboru do doby, než bude mít výbor provozní kapacitu k plnění vlastního rozpočtu. Za tímto účelem:
a)
může Komise jako prozatímního předsedu určit úředníka Komise, který bude plnit úkoly svěřené předsedovi, dokud předseda nepřevezme funkci po svém jmenování Radou v souladu s článkem 56;
b)
odchylně od čl. 50 odst. 1 písm. l) a do přijetí rozhodnutí podle čl. 50 odst. 3 vykonává prozatímní předseda pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování;
c)
může Komise výboru nabídnout pomoc, zejména vysíláním úředníků Komise, kteří vykonávají činnosti výboru pod vedením prozatímního předsedy nebo předsedy.
3. Prozatímní předseda může schvalovat všechny platby hrazené z prostředků, které jsou zapsány v rozpočtu výboru, a může uzavírat smlouvy, včetně smluv se zaměstnanci.
Článek 99
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. S výjimkami uvedenými v odstavcích 3, 4 a 5 se toto nařízení použije ode dne 1. ledna 2016.
3. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku se ustanovení týkající se pravomocí výboru shromažďovat informace a spolupracovat s vnitrostátními orgány příslušnými k řešení krize na vypracování plánů řešení krize podle článků 8 a 9 a všech ostatních s tím souvisejících ustanovení použijí ode dne 1. ledna 2015.
4. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku se články 1 až 4, 6, 30, 42 až 48, 49, čl. 50 odst. 1 písm. a), b) a g) až p), čl. 50 odst. 3, článek 51, čl. 52 odst. 1 a 4, čl. 53 odst. 1 a 2, články 56 až 59, 61 až 66, 80 až 84, 87 až 95 a 97 a 98 použijí ode dne 19. srpna 2014.
5. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku se čl. 69 odst. 5, čl. 70 odst. 6 a 7 a čl. 71 odst. 3, které svěřují Radě pravomoc přijímat prováděcí akty a Komisi pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci, použijí ode dne 1. listopadu 2014.
6. Od 1. ledna 2015 výbor předkládá Evropskému parlamentu, Radě a Komisi měsíční zprávu schválenou na svém plenárním zasedání o tom, zda byly splněny podmínky pro převod příspěvků do fondu.
Od 1. prosince 2015, pokud tyto zprávy ukáží, že podmínky pro převod příspěvků do fondu splněny nebyly, se použitelnost ustanovení uvedených v odstavci 2 odloží vždy o jeden měsíc. Výbor pokaždé předloží na konci uvedeného měsíce další zprávu.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 15. července 2014.
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 806/2014
z 15. júla 2014,
ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 114,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky (1),
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (3),
keďže:
(1)
Únia v uplynulých desaťročiach dosiahla pokrok pri budovaní vnútorného trhu s bankovými službami. Lepšie integrovaný vnútorný trh s bankovými službami má kľúčový význam pre posilnenie hospodárskeho rastu v Únii a primeraného financovania reálnej ekonomiky. Finančná a hospodárska kríza však ukázala, že fungovanie vnútorného trhu v tejto oblasti je ohrozené a že existuje čoraz väčšie riziko finančnej fragmentácie. Tým dochádza ku skutočnému znepokojeniu na vnútornom trhu, na ktorom by banky mali mať možnosť vykonávať značné cezhraničné činnosti. Znížila sa likvidita medzibankových trhov a dochádza k poklesu cezhraničných bankových činností v dôsledku strachu z „nákazy“ a nedostatočnej dôvery v iné vnútroštátne bankové systémy a v schopnosť členských štátov podporovať banky.
(2)
Nedostatočnú dôveru v iné vnútroštátne bankové systémy a nestabilitu na trhu prehlbujú rozdiely medzi vnútroštátnymi pravidlami riešenia krízových situácií v jednotlivých členských štátoch a v príslušných administratívnych postupoch, ako aj absencia jednotného rozhodovacieho procesu v bankovej únii na riešenie krízových situácií, keďže nezabezpečujú predvídateľnosť v súvislosti s možným výsledkom zlyhania banky.
(3)
Rôzne stimuly a postupy členských štátov pri zaobchádzaní s veriteľmi bánk, ktorých krízová situácia sa rieši, a pri záchrane zlyhávajúcich bánk pomocou vonkajších zdrojov (bail-out), t. j. pomocou peňazí daňovníkov, majú vplyv najmä na vnímané kreditné riziko, finančné zdravie a platobnú schopnosť ich úverových inštitúcií, a tým vytvárajú nerovnaké podmienky. To oslabuje dôveru verejnosti v bankový sektor a bráni uplatňovaniu slobody usadiť sa a slobodnému poskytovaniu služieb v rámci vnútorného trhu, pretože náklady na financovanie by boli nižšie, keby takéto rozdiely v postupoch členských štátov neexistovali.
(4)
Rozdiely medzi vnútroštátnymi pravidlami riešenia krízových situácií v rôznych členských štátoch a v príslušných administratívnych postupoch môžu viesť k vyšším nákladom bánk a zákazníkov na prijaté úvery a pôžičky len z dôvodu ich miesta usadenia a bez ohľadu na ich skutočnú úverovú bonitu. Okrem toho zákazníci bánk v niektorých členských štátoch čelia vyšším sadzbám pôžičiek než zákazníci bánk v iných členských štátoch bez ohľadu na ich úverovú bonitu.
(5)
Európska rada 18. októbra 2012 došla k záveru, že „hospodárska a menová únia čelí zásadným výzvam, a preto je potrebné ju posilniť, aby sa zabezpečil ekonomický a sociálny blahobyt, ako aj stabilita a trvalá prosperita“ a „proces smerujúci k dôslednejšej hospodárskej a menovej únii by mal vychádzať z inštitucionálneho a právneho rámca Únie a mala by ho charakterizovať otvorenosť a transparentnosť voči členským štátom, ktorých menou nie je euro, a rešpektovanie integrity vnútorného trhu“. Na uvedený účel vzniká banková únia, ktorá sa bude opierať o úplný a podrobný jednotný súbor pravidiel pre finančné služby platný pre vnútorný trh ako celok. Proces smerujúci k vytvoreniu bankovej únie je charakterizovaný otvorenosťou a transparentnosťou voči nezúčastneným členským štátom a rešpektovaním integrity vnútorného trhu.
(6)
Európsky parlament vo svojom uznesení zo 7. júla 2010 s odporúčaniami pre Komisiu o cezhraničnom krízovom riadení v bankovom sektore požiadal Komisiu, aby „na základe článkov 50 a 114 Zmluvy o fungovaní Európskej únie predložila jeden alebo viac legislatívnych návrhov týkajúcich sa rámca EÚ pre riadenie krízy, fondu finančnej stability EÚ a útvaru pre riešenie problematiky“, a vo svojom uznesení z 20. novembra 2012 s odporúčaniami Komisii týkajúcimi sa správy predsedu Európskej rady, predsedu Európskej komisie, prezidenta Európskej centrálnej banky a predsedu Euroskupiny s názvom „Smerom k skutočnej hospodárskej a menovej únii“ uviedol, že „zrušenie negatívnej cyklickej spätnej väzby medzi štátmi, bankami a reálnou ekonomikou je kľúčové na hladké fungovanie HMÚ“ a „na vybudovanie plne funkčnej európskej bankovej únie“, pričom treba zabezpečiť „ďalšie správne fungovanie vnútorného trhu finančných služieb a voľný pohyb kapitálu“.
(7)
Jednotný mechanizmus dohľadu zriadený nariadením Rady (EÚ) č. 1024/2013 (4) (ďalej len „JMD“) má ako prvý krok na ceste k bankovej únii zabezpečiť, aby sa politika Únie týkajúca sa prudenciálneho dohľadu nad úverovými inštitúciami vykonávala súdržne a účinne, aby sa jednotný súbor pravidiel pre finančné služby rovnako uplatňoval na úverové inštitúcie v členských štátoch, ktoré patria do eurozóny, a na úverové inštitúcie v členských štátoch, ktoré nepatria do eurozóny a ktoré sa rozhodli pre účasť na JMD (ďalej len „zúčastnené členské štáty“) a aby tieto úverové inštitúcie podliehali dohľadu najvyššej kvality.
(8)
Účinnejšie mechanizmy riešenia krízových situácií sú nevyhnutnými nástrojmi na zabránenie škodám, ktoré vznikli v minulosti v dôsledku zlyhaní bánk.
(9)
Pokiaľ pravidlá a postupy riešenia krízových situácií a prístupy k rozdeleniu bremena zostanú vnútroštátne a finančné zdroje potrebné na financovanie riešenia krízových situácií sa získavajú a vynakladajú na vnútroštátnej úrovni, vnútorný trh bude aj naďalej roztrieštený. Vnútroštátne orgány dohľadu majú navyše silnú motiváciu minimalizovať potenciálny vplyv bankových kríz na svoje národné hospodárstva tým, že prijmú jednostranné opatrenia zamerané na účelové viazanie bankových operácií, napríklad obmedzením prevodov a požičiavania v rámci skupiny alebo ukladaním prísnejších požiadaviek na likviditu a kapitálových požiadaviek dcérskym spoločnostiam v rámci svojich jurisdikcií, do ktorých patria potenciálne zlyhávajúce materské spoločnosti. Obmedzujú sa tak cezhraničné činnosti bánk, čím vznikajú prekážky pri uplatňovaní základných slobôd a narúša sa hospodárska súťaž na vnútornom trhu. Napriek tomu, že sporné otázky medzi domovskou a hostiteľskou krajinou sa riešia v rámci JMD a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ (5), stále môžu znižovať účinnosť cezhraničných procesov riešenia krízových situácií.
(10)
S cieľom riešiť uvedené otázky bolo nevyhnutné posilniť integráciu rámca pre riešenie krízových situácií, pokiaľ ide o úverové inštitúcie a investičné spoločnosti (ďalej len „inštitúcie“), s cieľom posilniť Úniu, obnoviť finančnú stabilitu a položiť základy pre oživenie hospodárstva. Smernica 2014/59/EÚ predstavuje významný krok smerom k harmonizácii pravidiel týkajúcich sa riešenia krízových situácií bánk v celej Únii a ustanovuje sa v nej spolupráca orgánov pre riešenie krízových situácií v prípade, keď riešia zlyhanie cezhraničných bánk. Uvedená smernica však stanovuje minimálne pravidlá harmonizácie a nevedie k centralizácii rozhodovania v oblasti riešenia krízových situácií. V zásade sa v nej stanovujú spoločné nástroje a právomoci riešiť krízové situácie, ktoré majú k dispozícii vnútroštátne orgány každého členského štátu, ktoré sa však môžu rozhodnúť podľa vlastného uváženia, ako budú uplatňovať dané nástroje a používať vnútroštátne mechanizmy financovania na podporu postupov riešenia krízových situácií. Týmto sa zabezpečuje, aby orgány mali k dispozícii nástroje na dostatočne včasnú a rýchlu intervenciu v nezdravej alebo zlyhávajúcej inštitúcii tak, aby sa zabezpečila kontinuita zásadných finančných a ekonomických funkcií inštitúcie a zároveň sa minimalizoval vplyv zlyhania inštitúcie na hospodárstvo a finančný systém.
Napriek tomu, že regulačnými a mediačnými úlohami bol poverený európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo) (ďalej len „EBA“), zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 (6), smernica 2014/59/EÚ úplne nezabraňuje tomu, aby členské štáty prijímali samostatné a potenciálne nekonzistentné rozhodnutia týkajúce sa riešenia krízových situácií cezhraničných skupín, ktoré môžu ovplyvniť výšku celkových nákladov na riešenie krízových situácií. Keďže sa v nej navyše stanovujú vnútroštátne mechanizmy financovania, nezabezpečuje dostatočné zníženie závislosti bánk od podpory z rozpočtov jednotlivých štátov a úplne nezabraňuje prijímaniu rôznych prístupov členských štátov k využívaniu mechanizmov financovania.
(11)
V prípade zúčastnených členských štátov sa v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií (ďalej len „SRM“) ustanovuje centralizovaná právomoc riešiť krízové situácie a touto právomocou sa poveruje Jednotná rada pre riešenie krízových situácií zriadená v súlade s týmto nariadením (ďalej len „Jednotná rada“) a vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií. Takéto zriadenie je neoddeliteľnou súčasťou procesu harmonizácie v oblasti riešenia krízových situácií, ktorý sa riadi smernicou 2014/59/EÚ a súborom jednotných ustanovení o riešení krízových situácií stanovených v tomto nariadení. Jednotné uplatňovanie režimu riešenia krízových situácií v zúčastnených členských štátoch sa posilní tým, že ním bude poverený centrálny orgán, ako napríklad SRM. Okrem toho je SRM prepojený s procesom harmonizácie v oblasti prudenciálneho dohľadu vyplývajúceho zo zriadenia orgánu EBA, jednotného súboru pravidiel prudenciálneho dohľadu (nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 (7) a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ (8)) a zriadenia JMD, ktorému je zverené uplatňovanie pravidiel prudenciálneho dohľadu Únie, v zúčastnených členských štátoch. Dohľad a riešenie krízových situácií sú dva doplnkové aspekty zriadenia vnútorného trhu s finančnými službami, ktorých uplatňovanie na rovnakej úrovni je považované za vzájomne závislé.
(12)
Zabezpečenie toho, aby sa v rámci Únie prijímali účinné rozhodnutia o riešení krízových situácií zlyhávajúcich bánk, okrem iného aj v súvislosti s používaním financovania získaného na úrovni Únie, zohráva kľúčovú úlohu z hľadiska dobudovania vnútorného trhu s finančnými službami. V rámci vnútorného trhu môže zlyhanie týchto inštitúcií ovplyvniť stabilitu finančných trhov Únie ako celku. Zabezpečenie účinného financovania riešenia krízových situácií vo všetkých členských štátoch je ako prostriedok zaistenia rovnakých podmienok pre hospodársku súťaž a zlepšenie fungovania vnútorného trhu v najlepšom záujme nielen členských štátov, v ktorých banky vykonávajú svoju činnosť, ale aj všetkých členských štátov vo všeobecnosti. Bankové systémy na vnútornom trhu sú vo vysokej miere navzájom prepojené, skupiny bánk sú medzinárodné a banky majú veľký percentuálny podiel zahraničných aktív. Ak by sa SRM nezriadil, krízy bánk v členských štátoch zúčastnených na JMD by mali silnejší negatívny systémový vplyv aj na nezúčastnené členské štáty. Zriadením SRM sa zabezpečí neutrálny prístup pri riešení krízových situácií zlyhávajúcich bánk, a tým sa zvýši stabilita bánk v zúčastnených členských štátoch a predíde sa presahovaniu účinkov kríz do nezúčastnených členských štátov, čím sa uľahčí fungovanie vnútorného trhu ako celku. Mechanizmy spolupráce, pokiaľ ide o inštitúcie usadené v zúčastnených aj nezúčastnených členských štátoch, by mali byť jasné a žiaden členský štát ani skupina členských štátov by nemala byť priamo ani nepriamo diskriminovaná ako miesto poskytovania finančných služieb.
(13)
V záujme obnovy dôvery voči bankovému sektoru a jeho dôveryhodnosti uskutočňuje v súčasnosti Európska centrálna banka (ECB) komplexné posúdenie súvah všetkých bánk podliehajúcich priamemu dohľadu. Toto posúdenie by malo slúžiť ako uistenie pre všetky zainteresované strany, že banky vstupujúce do JMD, a teda patriace do rozsahu pôsobnosti SRM, sú v zásade zdravé a dôveryhodné.
(14)
V nadväznosti na zriadenie JMD nariadením (EÚ) č. 1024/2013, podľa ktorého sa zabezpečuje buď centrálny dohľad ECB, alebo dohľad príslušných vnútroštátnych orgánov v rámci JMD nad bankami v zúčastnených členských štátoch, dochádza k nesúladu medzi dohľadom Únie nad takýmito bankami a vnútroštátnym zaobchádzaním s uvedenými bankami v rámci konaní zameraných na riešenie krízových situácií podľa smernice 2014/59/EÚ, ktoré sa budú riešiť zriadením SRM.
(15)
Toto nariadenie sa uplatňuje len na banky, ktorých domovským orgánom dohľadu je ECB alebo príslušný vnútroštátny orgán v členských štátoch, ktorých menou je euro, alebo v členských štátoch, ktorých menou nie je euro, ktoré nadviazali úzku spoluprácu v súlade s článkom 7 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013. Rozsah pôsobnosti uplatňovania tohto nariadenia súvisí s rozsahom pôsobnosti uplatňovania nariadenia (EÚ) č. 1024/2013. Vzhľadom na významnú úroveň vzájomného previazania úloh v oblasti dohľadu, ktorými je poverený JMD, s opatreniami na riešenie krízovej situácie, zriadenie centralizovaného systému dohľadu fungujúceho podľa článku 127 ods. 6 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) je vskutku mimoriadne dôležité pre proces harmonizácie riešenia krízových situácií v zúčastnených členských štátoch. Skutočnosť, že subjekty, na ktoré sa vzťahuje nariadenie (EÚ) č. 1024/2013, podliehajú dohľadu zo strany JMD, predstavuje osobitnú charakteristiku, ktorá ich zaraďuje do objektívne odlišného postavenia na účely riešenia krízových situácií. S cieľom umožniť riadne a stabilné fungovanie vnútorného trhu je potrebné prijať opatrenia na zriadenie SRM pre všetky členské štáty zúčastnené na JMD.
(16)
Zatiaľ čo banky v členských štátoch mimo JMD podliehajú zosúladeným vnútroštátnym mechanizmom dohľadu a riešenia krízových situácií a finančným zabezpečovacím mechanizmom, na banky v členských štátoch zúčastnených na JMD sa vzťahujú mechanizmy Únie v oblasti dohľadu a vnútroštátne mechanizmy riešenia krízových situácií a finančné zabezpečovacie mechanizmy. Keďže dohľad a riešenie krízových situácií sa vykonávajú na dvoch rôznych úrovniach v rámci JMD, intervencia a riešenie krízových situácií bánk v členských štátoch zúčastnených na JMD by neboli až také rýchle, konzistentné a účinné ako v prípade bánk v členských štátoch mimo JMD. Z tohto dôvodu je na zaručenie rovnakých podmienok nevyhnutný centralizovaný mechanizmus riešenia krízových situácií pre všetky banky vykonávajúce svoju činnosť v členských štátoch zúčastnených na JMD.
(17)
Pokiaľ dohľad v členskom štáte zostane mimo JMD, tento členský štát by mal zostať zodpovedný za finančné dôsledky zlyhania banky. SRM by sa mal preto rozšíriť len na banky a finančné inštitúcie, ktoré sú usadené v členských štátoch zúčastnených na JMD a ktoré podliehajú dohľadu ECB a vnútroštátnych orgánov v rámci JMD. SRM by sa nemal vzťahovať na banky usadené v členských štátoch nezúčastnených na JMD. Vystavenie takýchto členských štátov SRM by pre ne vytvorilo nesprávne stimuly. Najmä orgány dohľadu v uvedených členských štátoch by mohli zaujať zhovievavejší postoj voči bankám patriacim do ich jurisdikcie, keďže by finančné riziká zlyhania týchto bánk nemuseli znášať v plnom rozsahu. Z tohto dôvodu by sa v záujme zabezpečenia paralelnosti s JMD mal SRM vzťahovať na členské štáty zúčastnené na JMD. Ak členské štáty vstúpia do JMD, mal by sa na ne automaticky vzťahovať aj SRM. V konečnom dôsledku by sa SRM mohol prípadne rozšíriť na celý vnútorný trh.
(18)
V záujme zabezpečenia rovnakých podmienok na celom jednotnom trhu je toto nariadenie zosúladené so smernicou 2014/59/EÚ. Z tohto dôvodu prispôsobuje pravidlá a zásady uvedené v uvedenej smernici osobitostiam SRM a zabezpečuje dostupnosť náležitého financovania SRM. Keď Jednotná rada, Rada a Komisia vykonávajú právomoci prenesené na ne týmto nariadením, mali by sa na ne vzťahovať delegované akty, ako aj regulačné a vykonávacie technické predpisy, usmernenia a odporúčania prijaté orgánom EBA na základe článkov 10 až 15 a článku 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 v rámci rozsahu pôsobnosti smernice 2014/59/EÚ. V rámci svojich právomocí by Jednotná rada, Rada a Komisia mali takisto spolupracovať s orgánom EBA v súlade s článkami 25 a 30 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 a reagovať na žiadosti o zhromaždenie informácií predkladané orgánom EBA v súlade s článkom 35 uvedeného nariadenia. Pripomína sa, že podľa poslednej vety odôvodnenia (32) uvedeného nariadenia „v prípadoch, keď príslušné právne predpisy Únie dávajú príslušným orgánom […] priestor na uváženie, nemôžu rozhodnutia prijaté orgánom pre bankovníctvo nahrádzať uplatňovanie tohto práva na uváženie v súlade s právom Únie“. Táto istá zásada by sa mala rozšíriť aj na toto nariadenie, pričom by sa mali v plnej miere dodržiavať zásady zakotvené v primárnom práve Únie. Vzhľadom na uvedené kľúčové prvky by orgán EBA mal byť schopný vykonávať svoje úlohy účinne a zabezpečiť rovnaké zaobchádzanie vo vzťahu k Jednotnej rade, Rade, Komisii a vnútroštátnym orgánom pri vykonávaní podobných úloh.
(19)
Kľúčovým prvkom, bez ktorého by SRM nemohol riadne fungovať, je jednotný fond na riešenie krízových situácií (ďalej len „fond“). Ak by financovanie riešenia krízových situácií malo dlhodobo zostať na vnútroštátnej úrovni, prepojenie medzi štátmi a bankovým sektorom by sa úplne nenarušilo a investori by aj naďalej stanovovali podmienky pôžičiek podľa miesta zriadenia bánk, a nie podľa ich úverovej bonity. Fond by mal pomôcť zabezpečiť jednotné administratívne postupy pri financovaní riešenia krízových situácií a zabrániť vytváraniu prekážok pri uplatňovaní základných slobôd alebo narúšaniu hospodárskej súťaže v dôsledku rozdielnych vnútroštátnych postupov. Fond by mal byť financovaný z príspevkov bánk získaných na vnútroštátnej úrovni a mal by sa združovať na úrovni Únie v súlade s medzivládnou dohodou o presune a postupnej mutualizácii týchto príspevkov (ďalej len „dohoda“), čím by sa zvýšila finančná stabilita a obmedzila väzba medzi vnímanou fiškálnou pozíciou jednotlivých členských štátov a nákladmi na financovanie bánk a spoločností vykonávajúcich svoju činnosť v týchto členských štátoch. S cieľom oslabiť ešte viac túto väzbu by rozhodnutia prijaté v rámci SRM nemali mať dosah na fiškálne zodpovednosti členských štátov. Za zásah do rozpočtovej suverenity a fiškálnych zodpovedností členských štátov by sa v tejto súvislosti mala považovať len mimoriadna verejná finančná podpora. Rozhodnutia, pri ktorých sa požaduje využitie fondu alebo systému ochrany vkladov, by sa nemali považovať za zásah do rozpočtovej suverenity alebo fiškálnych zodpovedností členských štátov.
(20)
V tomto nariadení spolu so smernicou 2014/59/EÚ sa stanovujú spôsoby používania fondu a všeobecné kritériá na určenie výšky a výpočtu príspevkov ex ante a ex post. Zúčastnené členské štáty zostávajú zodpovedné za vyberanie príspevkov od subjektov usadených na ich území v súlade so smernicou 2014/59/EÚ a s týmto nariadením. Zúčastnené členské štáty na základe dohody prevezmú zodpovednosť za prevod príspevkov, ktoré vyzbierali na vnútroštátnej úrovni v súlade so smernicou 2014/59/EÚ a týmto nariadením, do fondu. Počas prechodného obdobia budú príspevky pridelené do jednotlivých zložiek prislúchajúcich jednotlivým zúčastneným členským štátom (národné zložky). Uvedené zložky sa postupne zlúčia, aby ku koncu prechodného obdobia úplne zanikli. V dohode sa stanovia podmienky, za ktorých jej zmluvné strany súhlasia s prevodom príspevkov, ktoré vyzbierali na vnútroštátnej úrovni, do fondu a s postupným zlúčením týchto zložiek. Nadobudnutie platnosti dohody bude nevyhnutné pre prevod príspevkov vyzbieraných zmluvnými stranami do vnútroštátnych zložiek fondu. V tomto nariadení sa stanovujú právomoci Jednotnej rady v oblasti používania a správy fondu. V dohode sa určí, ako môže Jednotná rada použiť národné zložky, ktoré sa postupne zlučujú.
(21)
Centralizované uplatňovanie pravidiel riešenia krízových situácií na inštitúcie stanovené v smernici 2014/59/EÚ jednotným orgánom Únie pre riešenie krízových situácií v zúčastnených členských štátoch možno zabezpečiť len vtedy, keď budú pravidlá týkajúce sa zriadenia a fungovania SRM priamo uplatniteľné v členských štátoch s cieľom zabrániť rozdielnym výkladom v členských štátoch. Takéto priame uplatňovanie by malo priniesť prospech vnútornému trhu ako celku, pretože to pomôže zabezpečiť spravodlivú hospodársku súťaž a odstrániť prekážky slobodného uplatňovania základných slobôd, a to nie len v zúčastnených členských štátoch, ale na vnútornom trhu ako celku.
(22)
Odzrkadľujúc rozsah pôsobnosti nariadenia (EÚ) č. 1024/2013 by sa SRM mal vzťahovať na všetky úverové inštitúcie usadené v zúčastnených členských štátoch. V rámci SRM by však malo byť možné riešiť krízovú situáciu akejkoľvek úverovej inštitúcie v zúčastnenom členskom štáte priamo, aby sa na vnútornom trhu predchádzalo asymetriám v súvislosti so zaobchádzaním so zlyhávajúcimi inštitúciami a veriteľmi v priebehu procesu riešenia krízových situácií. Pokiaľ materské spoločnosti, investičné spoločnosti a finančné inštitúcie podliehajú dohľadu ECB na konsolidovanom základe, mali by sa zahrnúť do rozsahu pôsobnosti SRM. Hoci ECB nad týmito inštitúciami nebude vykonávať individuálny dohľad, bude jediným orgánom dohľadu, ktorý bude mať celkový prehľad o riziku, ktorému je vystavená skupina a nepriamo jej jednotliví členovia. Ak by sa z rozsahu pôsobnosti SRM vylúčili subjekty, ktoré podliehajú dohľadu na konsolidovanom základe v rozsahu právomoci ECB, bolo by nemožné plánovať riešenie krízových situácií skupín a prijať stratégiu riešenia krízových situácií skupín a zároveň by sa podstatne znížila účinnosť akýchkoľvek rozhodnutí o riešení krízových situácií.
(23)
V rámci SRM by sa mali rozhodnutia prijímať na najprimeranejšej úrovni. Jednotná rada a vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií by pri prijímaní rozhodnutí podľa tohto nariadenia mali uplatňovať rovnaké základné pravidlá.
(24)
Keďže politiku Únie pre riešenie krízových situácií môžu stanoviť len inštitúcie Únie a keďže pri prijímaní každého osobitného programu riešenia krízových situácií zostáva priestor na voľné uváženie, je potrebné zabezpečiť náležité zapojenie Rady a Komisie ako inštitúcií, ktoré môžu v súlade s článkom 291 ZFEÚ vykonávať vykonávacie právomoci. Hodnotenie rozhodnutí o riešení krízových situácií prijímaných Jednotnou radou z hľadiska priestoru na voľné uváženie by mala vykonávať Komisia. Vzhľadom na značný dosah rozhodnutí o riešení krízových situácií na finančnú stabilitu členských štátov a na Úniu ako celok, ako aj na daňovú suverenitu členských štátov je dôležité, aby vykonávacia právomoc týkajúca sa prijímania určitých rozhodnutí o riešení krízových situácií bola prenesená na Radu. Preto by Rada na návrh Komisie mala vykonávať účinnú kontrolu posudzovania verejného záujmu uskutočňovaného Jednotnou radou a posudzovať každú podstatnú zmenu výšky fondu, ktorá sa má použiť na konkrétne opatrenie na riešenie krízovej situácie. Komisia je navyše splnomocnená prijímať delegované akty s cieľom spresniť ďalšie kritériá alebo podmienky, ktoré má Jednotná rada zohľadniť pri vykonávaní svojich jednotlivých právomocí. Takéto prenesenie úloh v oblasti riešenia krízových situácií by nemalo žiadnym spôsobom obmedzovať fungovanie vnútorného trhu s finančnými službami. Orgán EBA by si mal preto zachovať svoju funkciu a svoje existujúce právomoci a úlohy: mal by vypracúvať právne predpisy Únie platné pre všetky členské štáty a prispievať k ich dôslednému uplatňovaniu a posilniť zbližovanie postupov v oblasti riešenia krízových situácií v celej Únii.
(25)
S cieľom zabezpečiť súlad so zásadami stanovenými v článku 3 ods. 3 smernice 2014/59/EÚ, inštitúcie Únie pri vykonávaní úloh, ktoré boli na ne prenesené týmto nariadením, by mali zabezpečiť zavedenie náležitých organizačných postupov.
(26)
ECB ako orgán dohľadu v rámci JMD a Jednotná rada by mali byť schopné posúdiť, či úverová inštitúcia zlyháva alebo či pravdepodobne zlyhá a či neexistujú žiadne reálne vyhliadky na to, že by nejaké alternatívne opatrenie súkromného sektora alebo orgánu dohľadu zabránilo jej zlyhaniu v primeranom časovom horizonte. Ak sa Jednotná rada domnieva, že všetky kritériá týkajúce sa aktivácie riešení krízovej situácie sú splnené, mala by prijať program riešenia krízových situácií. Postupom týkajúcim sa prijatia programu riešenia krízových situácií, do ktorého je zapojená Komisia a Rada, sa posilní potrebná prevádzková nezávislosť Jednotnej rady, pričom sa dodrží zásada delegovania právomoci na agentúry, ako ju vykladá Súdny dvor Európskej únie (ďalej len „Súdny dvor“). V tomto nariadení sa preto stanovuje, že program riešenia krízových situácií prijatý Jednotnou radou nadobudne účinnosť len v prípade, ak Rada ani Komisia do 24 hodín od jeho prijatia Jednotnou radou nevznesú námietky, alebo ak ho Komisia schváli. Dôvody, na základe ktorých je Rada oprávnená, na návrh Komisie, vzniesť námietku voči programu riešenia krízových situácií prijatého Jednotnou radou, by sa mali obmedziť výhradne na existenciu verejného záujmu alebo na podstatné zmeny uskutočnené Komisiou oproti návrhu Jednotnej rady, pokiaľ ide o využiteľnú sumu z fondu.
Za podstatnú zmenu sumy z fondu by sa mala považovať zmena sumy z fondu o 5 % alebo viac v porovnaní s pôvodným návrhom Jednotnej rady. Návrh Komisie by mala Rada bez akýchkoľvek zmien schváliť alebo voči nemu vzniesť námietku. Komisia ako pozorovateľ schôdzí Jednotnej rady by mala priebežne kontrolovať, že program riešenia krízových situácií prijatý Jednotnou radou je v úplnom súlade s týmto nariadením, že sa ním zabezpečuje náležitá rovnováha rôznych cieľov a príslušných záujmov, že sa ním rešpektuje verejný záujem a zachováva integrita vnútorného trhu. Keďže prijatie opatrenia na riešenie krízovej situácie si vyžaduje veľmi rýchly rozhodovací proces, Rada a Komisia by mali úzko spolupracovať a Rada by nemala druhýkrát uskutočňovať prípravné práce, ktoré už vykonala Komisia. Jednotná rada by mala poskytnúť inštrukcie vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií, ktoré by mali prijať všetky potrebné opatrenia na vykonávanie programu riešenia krízových situácií.
(27)
Vytvorením programu riešenia krízových situácií na úrovni skupiny by sa malo uľahčiť koordinované riešenie krízových situácií, pri ktorom je pravdepodobnejšie, že sa ním dosiahnu najlepšie výsledky z hľadiska všetkých subjektov skupiny. Jednotná rada, alebo v náležitých prípadoch orgány pre riešenie krízových situácií, by mali mať právomoc použiť nástroj preklenovacej inštitúcie na úrovni skupiny (čo môže prípadne zahŕňať dohody o rozdelení zaťaženia) s cieľom stabilizovať skupinu ako celok. Vlastníctvo dcérskych spoločností by sa mohlo previesť na preklenovaciu inštitúciu s cieľom ďalšieho predaja, buď v rámci balíka alebo jednotlivo, ak sú na trhu vhodné podmienky. Jednotná rada, alebo v náležitých prípadoch vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií, by okrem toho mali mať právomoc uplatniť nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov (bail-in) na úrovni materskej inštitúcie.
(28)
Jednotná rada by najmä mala byť splnomocnená prijímať rozhodnutia týkajúce sa významných subjektov alebo skupín, subjektov alebo skupín, ktoré sú pod priamym dohľadom ECB, alebo cezhraničných skupín. Jednotnej rade by pri plánovaní riešenia krízových situácií a pri príprave rozhodnutí o riešení krízových situácií mali pomáhať vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií. Pokiaľ ide o subjekty a skupiny, ktoré nie sú významné ani nevykonávajú cezhraničnú činnosť, vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií by mali byť zodpovedné najmä za plánovanie riešenia krízových situácií, posudzovanie riešiteľnosti krízových situácií, odstraňovanie prekážok brániacich riešiteľnosti krízovej situácie, za opatrenia, ktoré sú orgány pre riešenie krízových situácií oprávnené prijať v rámci včasnej intervencie, a za opatrenia na riešenie krízovej situácie. Za určitých okolností by vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií mali vykonávať svoje úlohy na základe tohto nariadenia a v súlade s ním, pričom byť mali uplatňovať právomoci, ktoré boli na ne prenesené vnútroštátnymi právnymi predpismi transponujúcimi smernicu 2014/59/EÚ a v súlade s nimi, pokiaľ tieto predpisy nie sú v rozpore s týmto nariadením.
(29)
Z hľadiska dobrého fungovania vnútorného trhu zohráva podstatnú úlohu to, aby sa tie isté pravidlá uplatňovali na všetky opatrenia na riešenie krízových situácií bez ohľadu na to, či ich prijímajú orgány pre riešenie krízových situácií podľa smernice 2014/59/EÚ alebo či sa prijímajú v rámci SRM. Komisia by mala uvedené opatrenia posúdiť podľa článku 107 ZFEÚ.
(30)
Ak prijatie opatrenia na riešenie krízovej situácie zahŕňa udelenie štátnej pomoci podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ alebo ako pomoci z fondu, rozhodnutie o riešení krízovej situácie možno prijať až vtedy, keď Komisia prijme kladné alebo podmienené rozhodnutie o zlučiteľnosti použitia takejto pomoci s vnútorným trhom. Komisia môže v rozhodnutí o pomoci z fondu príjemcovi pomoci uložiť podmienky, záväzky alebo úlohy. Podmienky, ktoré Komisia môže uložiť, môžu okrem iného zahŕňať požiadavky na rozdelenie bremena vrátane požiadavky na to, aby straty boli najprv absorbované do vlastného kapitálu, a požiadavky týkajúce sa príspevkov držiteľov hybridného kapitálu, držiteľov podriadených dlhov a prednostných veriteľov, a to aj v súlade s požiadavkami smernice 2014/59/EÚ; obmedzenia týkajúce sa vyplácania dividend z akcií alebo kupónov z hybridných kapitálových nástrojov, spätného odkúpenia vlastných akcií alebo hybridných kapitálových nástrojov, transakcií v rámci správy kapitálu; obmedzenia týkajúce sa nadobudnutia podielov v akomkoľvek podniku prostredníctvom prevodu aktív alebo akcií; zákaz podpory agresívnych obchodných postupov alebo stratégií alebo reklamy z verejnej pomoci; požiadavky týkajúce sa podielov na trhu, stanovovania cien, vlastností produktu alebo iné behaviorálne požiadavky; požiadavky na reštrukturalizačné plány; požiadavky týkajúce sa správy a riadenia; požiadavky na podávanie správ a zverejňovanie informácií, a to aj pokiaľ ide o súlad s týmito podmienkami, tak ako ho môže stanoviť Komisia; požiadavky týkajúce sa predaja príjemcu pomoci alebo všetkých či časti jeho aktív, práv a záväzkov; požiadavky týkajúce sa likvidácie príjemcu pomoci.
(31)
S cieľom zabezpečiť rýchly a účinný rozhodovací proces pri riešení krízových situácií by Jednotná rada mala byť osobitnou agentúrou Únie s osobitnou štruktúrou zodpovedajúcou jej osobitným úlohám, ktorá sa odlišuje od modelu všetkých ostatných agentúr Únie. V jej zložení by sa mali náležite zohľadniť všetky príslušné záujmy relevantné z pohľadu postupov riešenia krízových situácií. Vzhľadom na úlohy Jednotnej rady by predseda, podpredseda a štyria ďalší členovia Jednotnej rady na plný úväzok mali byť vymenovaní na základe zásluh, kvalifikácie, znalostí bankových a finančných záležitostí a skúseností súvisiacich s finančným dohľadom, reguláciou a riešením krízových situácií inštitúcií. Predseda, podpredseda a štyria ďalší členovia Jednotnej rady na plný úväzok by mali byť vybraní na základe otvoreného výberového konania, o ktorom by mali byť riadne informovaní Európsky parlament a Rada a pri ktorom by sa malo prihliadať na zásadu rodovej rovnováhy, skúsenosti a kvalifikáciu. Komisia by mala gestorskému výboru Európskeho parlamentu poskytnúť užší zoznam kandidátov na pozície predsedu, podpredsedu a štyroch ďalších členov Jednotnej rady na plný úväzok. Komisia by mala Európskemu parlamentu predložiť na schválenie návrh na vymenovanie predsedu, podpredsedu a štyroch ďalších členov Jednotnej rady na plný úväzok. Po schválení návrhu Európskym parlamentom by mala Rada prijať vykonávacie rozhodnutie na vymenovanie predsedu, podpredsedu a štyroch ďalších členov Jednotnej rady na plný úväzok.
(32)
Jednotná rada by mala vykonávať svoju činnosť na výkonných a plenárnych zasadnutiach. Na výkonných zasadnutiach by mala byť zložená zo svojho predsedu, svojich štyroch ďalších nezávislých členov na plný úväzok, ktorí by mali konať nezávisle a objektívne v záujme Únie ako celku, a zo stálych pozorovateľov vymenovaných Komisiou a ECB. Pri rokovaní o riešení krízovej situácie inštitúcie alebo skupiny usadenej v rámci jedného zúčastneného členského štátu by Jednotná rada na svojom výkonnom zasadnutí mala prizvať a do rozhodovacieho procesu zapojiť člena, ktorého vymenoval dotknutý členský štát a ktorý zastupuje svoj vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií. Pri rokovaní o riešení krízovej situácie cezhraničnej skupiny by Jednotná rada na svoje výkonné zasadnutie mala prizvať a do rozhodovacieho procesu zapojiť členov, ktorých vymenovali dotknuté domovské a všetky dotknuté hostiteľské členské štáty a ktorí zastupujú svoje dotknuté vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií.
(33)
Na svojom výkonnom zasadnutí by Jednotná rada mala pripravovať všetky rozhodnutia o postupe riešenia krízovej situácie a v čo najširšom možnom rozsahu by ich mala prijímať. Keďže informácie, ktoré sú obsiahnuté v plánoch riešenia krízových situácií, sa týkajú konkrétnych inštitúcií, Jednotná rada by mala prijímať rozhodnutia o vypracúvaní, posudzovaní a schvaľovaní plánov riešenia krízových situácií na svojom výkonnom zasadnutí. Pokiaľ ide o využívanie fondu, je dôležité, aby subjekty na trhu nemali výhody vyplývajúce z postavenia prvého konajúceho a aby odlevy z fondu boli monitorované. S cieľom zabezpečiť zodpovedajúce rozhodovanie v Jednotnej rade, keď sa požaduje opatrenie na riešenie krízovej situácie nad rámec prahovej hodnoty 5 000 000 000 EUR, by mal ktorýkoľvek člen pléna mať možnosť v rámci pevne stanovenej lehoty požiadať, aby sa rozhodnutie prijalo na plenárnom zasadnutí. Ak s podporou likvidity nie je spojené žiadne riziko alebo ak je s ňou spojené značne menšie riziko, než s inými formami podpory, najmä v prípade krátkodobého jednorazového poskytnutia úveru solventným inštitúciám za primeranú zábezpeku vysokej kvality, je odôvodnené dať takejto forme podpory nižšiu váhu, a to len 0,5. Keď výška čistého kumulovaného využitia fondu za predchádzajúcich 12 za sebou idúcich mesiacov dosiahne prahovú hodnotu 5 000 000 000 EUR ročne, plenárne zasadnutie by malo vyhodnotiť využívanie nástrojov riešenia krízových situácií vrátane využívania fondu a poskytnúť usmernenia, ktorými by sa výkonné zasadnutie malo riadiť pri prijímaní nasledujúcich rozhodnutí o riešení krízových situácií. Usmernenia pre výkonné zasadnutie by sa mali zameriavať najmä na zabezpečenie nediskriminačného využívania nástrojov riešenia krízových situácií, na zamedzenie vyčerpania fondu a náležité rozlišovanie medzi likviditou spojenou so žiadnym alebo nízkym rizikom a inými formami podpory.
(34)
Keďže osoby zúčastňujúce sa rozhodovacieho procesu na výkonných zasadnutiach Jednotnej rady sa budú obmieňať v závislosti od členského štátu, v ktorom (ktorých) príslušná inštitúcia alebo skupina pôsobí, stáli účastníci by mali zabezpečiť, aby rozhodnutia prijaté na výkonných zasadnutiach Jednotnej rady v rôznom zložení boli konzistentné, vhodné a primerané.
(35)
Jednotná rada by mala mať možnosť pozvať pozorovateľov na svoje zasadnutia. Poverenie Jednotnej rady vykonávaním úloh týkajúcich sa riešenia krízových situácií by malo byť v súlade s rámcom európskeho systému orgánov finančného dohľadu (ďalej len „ESFS“) a s jeho základným cieľom, ktorým je vytvoriť jednotný súbor pravidiel a posilniť zbližovanie postupov v oblasti dohľadu a riešenia krízových situácií v rámci Únie ako celku. Orgán EBA by mal najmä v súlade s nariadením (EÚ) č. 1093/2010 posudzovať a koordinovať iniciatívy týkajúce sa plánov riešenia krízových situácií s cieľom podporovať zbližovanie postupov v tejto oblasti. Preto by Jednotná rada vo všeobecnosti mala vždy prizvať orgán EBA, keď sa rokuje o veciach, ku ktorým má orgán EBA v súlade so smernicou 2014/59/EÚ vypracovať technické predpisy alebo vydať usmernenia. Ak je to vhodné, na zasadnutia Jednotnej rady sa môžu prizvať ďalší pozorovatelia, ako je napríklad zástupca Európskeho mechanizmu pre stabilitu (EMS).
(36)
Na pozorovateľov by sa mali vzťahovať rovnaké požiadavky týkajúce sa zachovania služobného tajomstva ako na členov a zamestnancov Jednotnej rady a na zamestnancov, ktorí sa zúčastňujú na výmene so zúčastnenými členskými štátmi alebo ktorých tieto štáty vyšlú a ktorí vykonávajú úlohy súvisiace s riešením krízovej situácie.
(37)
Jednotná rada by mala mať možnosť zriadiť vnútorné útvary na riešenie krízovej situácie zložené z vlastných zamestnancov a zo zamestnancov vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií, ako aj v náležitých prípadoch z pozorovateľov z nezúčastnených členských štátov. Na čele uvedených vnútorných útvarov pre riešenie krízových situácií by mali stáť koordinátori vymenovaní z radov zamestnancov Jednotnej rady na vyšších pozíciách, ktorí môžu byť prizvaní ako pozorovatelia na výkonné zasadnutia Jednotnej rady.
(38)
Jednotná rada a orgány pre riešenie krízových situácií a príslušné orgány nezúčastnených členských štátov by mali uzatvoriť memorandá o porozumení, v ktorých všeobecným spôsobom opíšu, ako budú navzájom spolupracovať pri plnení svojich úloh podľa smernice 2014/59/EÚ. Memorandá o porozumení by okrem iného mohli vyjasniť prípady konzultácií, ktoré sa týkajú rozhodnutí Jednotnej rady, ktoré majú vplyv na dcérske spoločnosti založené alebo pobočky umiestnené v nezúčastnených členských štátoch, ak je materská spoločnosť usadená v zúčastnenom členskom štáte. Memorandá by sa mali pravidelne revidovať.
(39)
Jednotná rada by mala konať nezávisle. Mala by byť schopná riešiť záležitosti súvisiace s veľkými skupinami a konať pohotovo a nestranne. Jednotná rada by mala zabezpečiť, aby sa náležite zohľadňovala vnútroštátna finančná stabilita, finančná stabilita Európskej únie a vnútorného trhu. Členovia Jednotnej rady by mali mať potrebné odborné znalosti v oblasti reštrukturalizácie a platobnej neschopnosti bánk.
(40)
Pri prijímaní rozhodnutí alebo vykonávaní opatrení súvisiacich s vykonávaním právomocí prenesených týmto nariadením by sa mal klásť náležitý dôraz na dôležitosť, ktorú má pre vnútorný trh uplatňovanie práva usadiť sa stanoveného v ZFEÚ, a v rámci možností najmä na účinky na pokračovanie v cezhraničnej činnosti.
(41)
Vzhľadom na úlohy Jednotnej rady a ciele riešenia krízových situácií, ktoré zahŕňajú ochranu verejných zdrojov, by sa fungovanie SRM malo financovať z príspevkov platených inštitúciami usadenými v zúčastnených členských štátoch.
(42)
Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií určené podľa smernice 2014/59/EÚ by v súvislosti so všetkými aspektmi týkajúcimi sa procesu rozhodovania o riešení krízových situácií mala nahradiť Jednotná rada, v náležitých prípadoch Rada, a Komisia. Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií určené podľa uvedenej smernice by mali aj naďalej vykonávať činnosti spojené s plnením programu riešenia krízových situácií, ktorý prijala Jednotná rada. V záujme zabezpečenia transparentnosti a demokratickej kontroly, ako aj ochrany práv inštitúcií Únie by sa Jednotná rada mala zodpovedať Európskemu parlamentu a Rade za akékoľvek rozhodnutia prijaté na základe tohto nariadenia. Z dôvodov transparentnosti a demokratickej kontroly by národné parlamenty mali mať určité práva na získavanie informácií o činnostiach Jednotnej rady a na zapájanie sa do dialógu s Jednotnou radou.
(43)
Národný parlament zúčastneného členského štátu alebo jeho príslušný výbor by mal mať možnosť pozvať predsedu, aby sa spoločne so zástupcom vnútroštátneho orgánu pre riešenie krízových situácií zúčastnil na výmene názorov v súvislosti s riešením krízových situácií inštitúcií v danom členskom štáte. Takáto úloha národných parlamentov je primeraná vzhľadom na potenciálny vplyv, ktorý opatrenia na riešenie krízových situácií môžu mať na verejné financie, inštitúcie, ich klientov a zamestnancov a na trhy v zúčastnených členských štátoch. Predseda a vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií by mali odpovedať kladne na takéto pozvania na výmeny názorov s národnými parlamentmi.
(44)
S cieľom zabezpečiť jednotný prístup pre inštitúcie a skupiny by mala byť Jednotná rada splnomocnená vypracúvať plány riešenia krízových situácií pre takého inštitúcie a skupiny po konzultácii s vnútroštátnymi príslušnými orgánmi a vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií. Malo by byť všeobecným pravidlom, že plány riešenia krízových situácií na úrovni skupiny sa vypracúvajú pre skupinu ako celok a určujú opatrenia vo vzťahu k materskej spoločnosti, ako aj všetkým jednotlivým dcérskym spoločnostiam, ktoré sú súčasťou skupiny. Plány riešenia krízových situácií na úrovni skupiny by mali zohľadňovať finančnú, technickú a obchodnú štruktúru príslušnej skupiny. Ak sú jednotlivé plány riešenia krízových situácií pre subjekty, ktoré sú súčasťou skupiny, pripravené, Jednotná rada alebo v náležitých prípadoch vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií by sa mali usilovať o to, aby sa v čo najväčšej miere dosiahla jednotnosť s plánmi riešenia krízových situácií určenými pre zostávajúcu časť skupiny. V záujme zabezpečenia nepretržitej úplnej informovanosti príslušného orgánu by mu Jednotná rada alebo v náležitých prípadoch vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií mali postúpiť plány riešenia krízových situácií a ich každú zmenu. Jednotná rada by mala posudzovať riešiteľnosť krízových situácií inštitúcií a skupín a prijímať opatrenia zamerané na odstraňovanie prípadných prekážok brániacich riešiteľnosti krízových situácií. Jednotná rada by mala požadovať od vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií, aby uplatňovali takéto primerané opatrenia zamerané na odstraňovanie prekážok brániacich riešiteľnosti krízových situácií s cieľom zabezpečiť konzistentnosť a riešiteľnosť krízových situácií dotknutých inštitúcií. Vzhľadom na citlivosť informácií, ktoré obsahujú plány riešenia krízových situácií, by sa na tieto plány mali vzťahovať požiadavky na zachovanie služobného tajomstva stanovené v tomto nariadení.
(45)
Pri uplatňovaní nástrojov riešenia krízových situácií a pri vykonávaní právomocí riešiť krízové situácie by sa mala zohľadňovať zásada proporcionality a osobitosti právnej formy inštitúcie.
(46)
Kľúčovým prvkom účinného riešenia krízových situácií je jeho plánovanie. Preto by Jednotná rada mala mať právomoc požadovať zmeny štruktúry a organizácie inštitúcií alebo skupín s cieľom prijať opatrenia, ktorú sú nevyhnutné a primerané na zníženie počtu zásadných prekážok brániacich uplatňovaniu nástrojov riešenia krízových situácií alebo na odstránenie týchto prekážok a na zabezpečenie riešiteľnosti krízových situácií dotknutých subjektov. Vzhľadom na potenciálne systémovú povahu všetkých inštitúcií je v záujme zachovania finančnej stability nevyhnutné, aby mala Jednotná rada alebo v náležitých prípadoch vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií možnosť riešiť krízovú situáciu ktorejkoľvek inštitúcie. S cieľom rešpektovať slobodu podnikania stanovenú v článku 16 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „charta“) by voľné uváženie Jednotnej rady malo byť obmedzené na to, čo je nevyhnutné na zjednodušenie štruktúry a operácií inštitúcie s výhradným cieľom zlepšiť riešiteľnosť jej krízovej situácie. Okrem toho by akékoľvek opatrenie uložené na takéto účely malo byť v súlade s právom Únie. Opatrenia by nemali priamo ani nepriamo diskriminovať z dôvodu štátnej príslušnosti a mali by byť zdôvodnené vyšším cieľom konania vo verejnom záujme na zachovanie finančnej stability. S cieľom stanoviť, či bolo opatrenie prijaté vo všeobecnom verejnom záujme, by Jednotná rada konajúc vo všeobecnom verejnom záujme mala byť schopná dosahovať ciele riešenia krízových situácií bez toho, aby narážala na prekážky brániace uplatňovaniu nástrojov riešenia krízových situácií alebo jej schopnosti vykonávať právomoci, ktoré boli na ňu prenesené týmto nariadením. Opatrenie by navyše nemalo prekračovať rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie sledovaných cieľov. Pri určovaní opatrení, ktoré sa majú prijať, by mala Jednotná rada a v náležitých prípadoch vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií zohľadniť varovania a odporúčania Európskeho výboru pre systémové riziká (ďalej len „ESRB“) zriadeného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1092/2010 (9).
(47)
Vzhľadom na potenciálne systémovú povahu všetkých inštitúcií je nevyhnutné, aby Jednotná rada, v náležitých prípadoch v spolupráci s vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií, mohla prijať plány riešenia krízových situácií, zhodnotiť riešiteľnosť krízovej situácie ktorejkoľvek inštitúcie a skupiny a v prípade potreby prijať opatrenia na riešenie alebo odstránenie prekážok brániacich riešiteľnosti krízovej situácie ktorejkoľvek inštitúcie v zúčastnenom členskom štáte. Zlyhanie systémovo významných inštitúcií vrátane inštitúcií uvedených v článku 131 smernice 2013/36/EÚ by do značnej miery mohlo ohroziť fungovanie finančných trhov a môže mať negatívny dosah na finančnú stabilitu. Jednotná rada by sa mala náležite a prioritne zaoberať vypracúvaním plánov riešenia krízových situácií týchto systémovo významných inštitúcií, ako aj posudzovaním riešiteľnosti ich krízových situácií a prijímaním všetkých opatrení potrebných na riešenie alebo odstránenie všetkých prekážok brániacich riešiteľnosti ich krízovej situácie, a to bez toho, aby bola dotknutá jej nezávislosť a jej povinnosť plánovať riešenia krízových situácií a posudzovať riešiteľnosť krízových situácií všetkých inštitúcií, ktoré patria do jej právomoci.
(48)
Plány riešenia krízových situácií by mali zahŕňať postupy informovania zástupcov zamestnancov a konzultovania s nimi, a to v náležitých prípadoch prostredníctvom procesov riešenia krízových situácií. V príslušných prípadoch by sa v tomto ohľade mali dodržiavať kolektívne dohody alebo ďalšie pravidlá stanovené sociálnymi partnermi, ako aj právne predpisy Únie a vnútroštátne právne predpisy o zapojení odborov a zástupcov zamestnancov do postupov reštrukturalizácie spoločnosti.
(49)
V súvislosti s povinnosťou vypracúvať návrhy plánov riešenia krízových situácií by Jednotná rada alebo v náležitých prípadoch vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií mali v rámci plánov riešenia krízových situácií a pri uplatňovaní rôznych právomocí a nástrojov, ktoré majú k dispozícií, zohľadniť povahu obchodnej činnosti, akcionársku štruktúru, právnu formu, rizikový profil, veľkosť a právne postavenie subjektu a jej vzájomné prepojenie s ďalšími inštitúciami alebo s finančným systémom vo všeobecnosti, rozsah a zložitosť jej činností, či je členom systému inštitucionálneho zabezpečenia alebo iných kooperačných systémov vzájomnej solidarity, či vykonáva akékoľvek investičné služby alebo činnosti a či je pravdepodobné, že jej zlyhanie a následná likvidácia v rámci bežného konkurzného konania budú mať výrazne negatívny vplyv na finančné trhy, na ďalšie inštitúcie, podmienky financovania alebo na širšiu ekonomiku, pričom zabezpečia, aby sa režim uplatňoval vhodným a primeraným spôsobom a aby sa minimalizovalo administratívne zaťaženie súvisiace s povinnosťami vypracúvať plány riešenia krízových situácií. Vzhľadom na to, že obsah a informácie uvedené v oddiele A prílohy k smernici 2014/59/EÚ stanovujú minimálnu normu pre subjekty, ktoré sú zo systémového hľadiska evidentne dôležité, je povolené uplatňovať voči jednotlivým inštitúciám rozdielne alebo výrazne nižšie požiadavky týkajúce sa plánov riešenia krízových situácií a požiadavky na poskytovanie informácií, a to s periodicitou aktualizácie nižšou než raz ročne. V prípade malého subjektu so slabým vzájomným prepojením a neveľkou zložitosťou by sa mohol plán riešenia krízovej situácie zjednodušiť. Režim by sa okrem toho mal uplatňovať tak, aby nebola ohrozená stabilita finančných trhov. Predovšetkým v situáciách charakterizovaných rozsiahlejšími problémami alebo dokonca pochybnosťami o odolnosti mnohých subjektov je veľmi dôležité posudzovať riziko nákazy z opatrení prijatých vo vzťahu ku ktoréhokoľvek jednotlivého subjektu.
(50)
V prípadoch, keď sa v smernici 2014/59/EÚ stanovuje pre vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií možnosť ukladanie zjednodušených povinností alebo udeľovať výnimky v súvislosti s požiadavkou vypracúvať návrhy plánov riešenia krízových situácií, by sa mal stanoviť postup, v rámci ktorého by Jednotná rada alebo v príslušných prípadoch vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií mohli povoliť uplatňovanie takýchto zjednodušených povinností.
(51)
V súlade s kapitálovou štruktúrou subjektov pridružených k ústrednému orgánu by Jednotná rada alebo v náležitých prípadoch vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií na účely tohto nariadenia nemali byť povinné vypracúvať samostatné plány riešenia krízových situácií výhradne z dôvodu, že ústredný orgán, ku ktorému sú uvedené subjekty pridružené, podlieha priamemu dohľadu ECB. V prípade plánov riešenia krízových situácií na úrovni skupiny by sa pri vypracúvaní týchto plánov mal osobitne zohľadňovať prípadný vplyv opatrení na riešenie krízových situácií vo všetkých členských štátoch, v ktorých skupina pôsobí.
(52)
SRM by mal vychádzať z rámcov, ktoré poskytuje nariadenie (EÚ) č. 1024/2013 a smernica 2014/59/EÚ. Jednotná rada by preto mala byť splnomocnená včas intervenovať v prípade, keď sa zhoršuje finančná situácia alebo platobná schopnosť subjektu. Informácie, ktoré Jednotná rada v uvedenom štádiu získava od vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií alebo ECB, jej pomáhajú určiť, aké opatrenie by mohla prijať s cieľom pripraviť sa na riešenie krízovej situácie dotknutého subjektu.
(53)
S cieľom zabezpečiť, aby sa v prípade potreby rýchlo prijalo opatrenie na riešenie krízovej situácie, by Jednotná rada v spolupráci s ECB alebo s dotknutým vnútroštátnym príslušným orgánom mala dôkladne monitorovať situáciu dotknutých subjektov, ako aj to, či uvedené subjekty dodržiavajú opatrenie včasnej intervencie prijaté v súvislosti s nimi. Pri určovaní toho, či by opatrenie súkromného sektora mohlo v primeranej lehote zabrániť zlyhaniu subjektu, by mal vhodný orgán vziať do úvahy účinnosť opatrení včasnej intervencie prijatých v rámci lehoty stanovenej príslušným orgánom.
(54)
V prípade potreby by Jednotná rada, vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií a príslušné orgány vrátane ECB mali uzatvoriť memorandá o porozumení, v ktorých všeobecným spôsobom opíšu, ako budú navzájom spolupracovať pri plnení svojich úloh podľa právnych predpisov Únie. Memorandum by sa malo pravidelne revidovať.
(55)
Pri prijímaní rozhodnutí alebo pri vykonávaní opatrení, najmä v súvislosti so subjektmi usadenými v zúčastnených členských štátoch aj v nezúčastnených členských štátoch, by sa takisto mali zohľadniť nepriaznivé účinky na tieto členské štáty, ako je ohrozenie finančnej stability ich finančných trhov, a na subjekty usadené v uvedených členských štátoch.
(56)
S cieľom minimalizovať narušenie finančného trhu a hospodárstva by sa proces riešenia krízových situácií mal dokončiť v krátkom čase. Vkladateľom by mal byť udelený prístup aspoň k chráneným vkladom, a to čo najrýchlejšie a v každom prípade v rovnakých lehotách, aké sú stanovené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2014/49/EÚ (10). Komisia by počas celého procesu riešenia krízových situácií mala mať prístup k akýmkoľvek informáciám, ktoré považuje za potrebné, aby mohla prijať informované rozhodnutie v procese riešenia krízových situácií.
(57)
Rozhodnutie o začatí riešenia krízovej situácie subjektu by sa malo prijať skôr, než sa finančný subjekt stane platobne neschopným podľa svojej súvahy a než sa úplne vyčerpá celý vlastný kapitál. Riešenie krízovej situácie by sa malo iniciovať vtedy, keď sa stanoví, že subjekt zlyháva alebo pravdepodobne zlyhá a že žiadne alternatívne opatrenia súkromného sektora nezabránia tomuto zlyhaniu v primeranom časovom horizonte. Skutočnosť, že subjekt nespĺňa požiadavky na udelenie povolenia, by sama osebe nemala odôvodňovať začatie riešenia krízovej situácie, najmä ak subjekt zostáva životaschopný alebo ak je pravdepodobné, že zostane životaschopný. Subjekt by sa mal považovať za subjekt, ktorý zlyháva alebo pravdepodobne zlyhá, ak porušuje alebo v blízkej budúcnosti pravdepodobne poruší požiadavky na zachovanie povolenia, ak pasíva subjektu presahujú alebo v blízkej budúcnosti pravdepodobne presiahnu jeho aktíva, ak subjekt nie je alebo v blízkej budúcnosti pravdepodobne nebude schopný uhradiť svoje dlhy v čase ich splatnosti, alebo ak subjekt vyžaduje mimoriadnu verejnú finančnú podporu, s výnimkou konkrétnych okolností stanovených v tomto nariadení. Potreba núdzovej pomoci centrálnej banky na zvýšenie likvidity by sama osebe nemala byť okolnosťou, ktorá dostatočne preukazuje, že subjekt je alebo v blízkej budúcnosti bude neschopný uhradiť svoje záväzky v čase ich splatnosti. Ak by za uvedený nástroj ručil štát, na subjekt, ktorý by mal k tomuto nástroju prístup, by sa vzťahovali pravidlá štátnej pomoci. S cieľom zachovať finančnú stabilitu, najmä v prípade systémového nedostatku likvidity, by štátne záruky na nástroj likvidity poskytované centrálnymi bankami alebo štátne záruky na novo vydané záväzky na účely nápravy vážneho narušenia hospodárstva členského štátu nemali aktivovať rámec pre riešenie krízových situácií za predpokladu, že sa splní niekoľko podmienok. Platí najmä, že opatrenia štátnych záruk by sa mali schvaľovať na základe rámca pre štátnu pomoc a nemali by tvoriť súčasť širšieho balíka pomoci a používanie opatrení záruk by malo byť prísne časovo obmedzené. Záruky členských štátov za akciové pohľadávky by sa mali zakázať.
Keď členský štát poskytuje záruku, mal by zabezpečiť, aby subjekt záruku dostatočne odmenila. Okrem toho poskytnutie mimoriadnej verejnej finančnej podpory by nemalo aktivovať riešenie krízovej situácie, ak členský štát ako preventívne opatrenie prevezme podiel na základnom kapitále subjektu, a to aj v prípade subjektu vo verejnom vlastníctve, ktorý spĺňa jeho kapitálové požiadavky. K tomu môže dôjsť napríklad v prípade, ak sa od subjektu vyžaduje, aby získal nový kapitál v dôsledku výsledkov stresového testu založeného na určitom scenári alebo rovnocennej skúšky vykonanej makroprudenciálnymi orgánmi, ktorá zahŕňa požiadavku stanovenú s cieľom zachovať finančnú stabilitu v rámci systémovej krízy, ale subjekt nie je schopný získať kapitál súkromne na trhoch. Subjekt by sa nemal považovať za subjekt, ktorý zlyháva alebo pravdepodobne zlyhá, len na základe toho, že mu bola poskytnutá mimoriadna verejná finančná podpora pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia. Prístup k nástrojom likvidity vrátane núdzovej pomoci centrálnych bánk na zvýšenie likvidity môže predstavovať štátnu pomoc podľa rámca pre štátnu pomoc.
(58)
Likvidácia zlyhávajúceho subjektu v rámci bežného konkurzného konania by mohla ohroziť finančnú stabilitu, prerušiť poskytovanie základných služieb a negatívne ovplyvniť ochranu vkladateľov. V takom prípade je uplatnenie nástrojov riešenia krízových situácií vo verejnom záujme. Cieľmi riešenia krízových situácií by preto malo byť zabezpečiť kontinuitu vykonávania základných finančných služieb, zachovať stabilitu finančného systému, znížiť morálny hazard minimalizáciou závislosti od verejnej finančnej podpory poskytovanej zlyhávajúcemu subjektu a chrániť vkladateľov.
(59)
Pred tým, než sa prijme rozhodnutie o nepretržitom pokračovaní činnosti subjektu, by sa však mala zvážiť likvidácia platobne neschopného subjektu v rámci bežného konkurzného konania. Nepretržité pokračovanie činnosti platobne neschopného subjektu by sa malo zachovať na účely finančnej stability a pokiaľ možno s využitím súkromných zdrojov. To možno dosiahnuť buď prostredníctvom predaja kupujúcemu zo súkromného sektora alebo fúziou s ním, alebo po odpísaní záväzkov subjektu alebo po konverzii jeho dlhu na vlastný kapitál na účely vykonania rekapitalizácie.
(60)
Pri prijímaní alebo pripravovaní rozhodnutí týkajúcich sa právomocí riešiť krízové situácie by Jednotná rada, Rada a Komisia mali zabezpečiť, že opatrenia na riešenie krízovej situácie sa prijímajú v súlade s určitými zásadami vrátane tých, že zodpovedajúci podiel na stratách ponesú akcionári a veritelia, že manažment by sa mal v zásade vymeniť, že sa minimalizujú náklady na riešenie krízovej situácie subjektu a že s veriteľmi, ktorí sú zaradení do tej istej kategórie, sa bude zaobchádzať nestranne. Najmä v prípade, keď sa v súvislosti s opatrením na riešenie krízovej situácie s veriteľmi patriacimi do rovnakej kategórie zaobchádza rozdielne, by sa mal tento rozdiel odôvodniť verejným záujmom a nemal by byť ani priamo, ani nepriamo diskriminačný na základe štátnej príslušnosti.
(61)
Obmedzenia práv akcionárov a veriteľov by mali byť v súlade s článkom 52 charty. Nástroje riešenia krízových situácií by sa preto mali uplatňovať len na tie subjekty, ktoré zlyhávajú alebo pravdepodobne zlyhajú, a len ak je to nevyhnutné na dosahovanie cieľa vo verejnom záujme, ktorým je zachovať finančnú stabilitu. Nástroje riešenia krízových situácií by sa mali uplatniť najmä vtedy, keď subjekt nemožno zlikvidovať v rámci bežného konkurzného konania bez narušenia stability finančného systému, keď sú potrebné opatrenia na zabezpečenie rýchleho prevodu a pokračovania vykonávania systémovo významných funkcií a keď neexistujú žiadne reálne vyhliadky na akékoľvek alternatívne riešenie súkromného sektora, ktoré okrem iného zahŕňa zvýšenie kapitálu zo strany existujúcich akcionárov alebo akejkoľvek tretej strany, ktoré by postačovalo na obnovenie úplnej životaschopnosti subjektu.
(62)
Zasahovanie do práva vlastniť majetok by nemalo byť neprimerané. V dôsledku toho by dotknutým akcionárom a veriteľom nemali vzniknúť väčšie straty, než aké by im vznikli v prípade likvidácie subjektu v čase prijatia rozhodnutia o riešení krízovej situácie. V prípade čiastočného prevodu aktív inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, na súkromného kupujúceho alebo na preklenovaciu inštitúciu by sa zvyšná časť inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, mala likvidovať na základe bežného konkurzného konania. S cieľom chrániť akcionárov a veriteľov subjektu počas likvidácie by títo akcionári a veritelia mali mať nárok na to, aby im boli vyplatené ich pohľadávky aspoň v takej výške, akú by podľa odhadov boli bývali získali v prípade likvidácie subjektu ako celku v rámci bežného konkurzného konania.
(63)
Na účely ochrany práv akcionárov a veriteľov by sa mali stanoviť jednoznačné povinnosti týkajúce sa ocenenia aktív a pasív inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, a ak sa to v zmysle tohto nariadenia vyžaduje, ocenenia zaobchádzania, ktoré by sa na akcionárov a veriteľov uplatňovalo, ak by sa subjekt likvidoval v rámci bežného konkurzného konania. S oceňovaním by malo dať začať už vo fáze včasnej intervencie. Pred prijatím akéhokoľvek opatrenia na riešenie krízovej situácie by sa malo vykonať spravodlivé, obozretné a realistické ocenenie aktív a pasív subjektu. Takéto ocenenie by malo podliehať právu na opravný prostriedok len spolu s rozhodnutím o riešení krízovej situácie. V prípade, že sa to vyžaduje podľa tohto nariadenia, by sa navyše po uplatnení nástrojov riešenia krízových situácií malo vykonať porovnanie ex post, ako sa s akcionármi a veriteľmi zaobchádzalo a ako by sa s nimi zaobchádzalo v rámci bežného konkurzného konania. Ak sa skonštatuje, že akcionárom a veriteľom sa na základe ich pohľadávok vyplatilo menej, než by sa im vyplatilo v rámci bežného konkurzného konania, mali byť mať nárok na vyplatenie rozdielu v prípade, že sa to vyžaduje podľa tohto nariadenia. Tento prípadný rozdiel by mal byť vyplatený z fondu zriadeného v súlade s týmto nariadením.
(64)
Je dôležité, aby sa pri zlyhaní subjektu zaúčtovali straty. Ocenenie aktív a pasív zlyhávajúcich subjektov by malo vychádzať zo spravodlivých, obozretných a realistických predpokladov v okamihu, keď sa nasadzujú nástroje riešenia krízových situácií. Finančná situácia subjektu by však nemala ovplyvniť hodnotu pasív pri oceňovaní. V naliehavých prípadoch by malo byť možné, aby Jednotná rada vykonala rýchle ocenenie aktív alebo pasív zlyhávajúceho subjektu. Toto ocenenie by malo byť predbežné a malo by sa uplatňovať až do okamihu, keď sa vykoná nezávislé ocenenie.
(65)
S cieľom zabezpečiť zachovanie objektívnosti a predvídateľnosti procesu riešenia krízových situácií je potrebné stanoviť hierarchiu odpisovania alebo konverzie nezabezpečených pohľadávok veriteľov voči inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši. S cieľom obmedziť riziko vzniku väčších strát pre veriteľov než v prípade likvidácie inštitúcie v rámci bežného konkurzného konania by sa hierarchia, ktorá sa má stanoviť, mala uplatňovať pri bežnom konkurznom konaní aj pri odpisovaní alebo konverzii v rámci riešenia krízových situácií. Uľahčilo by sa tak aj oceňovanie dlhu.
(66)
Jednotná rada by mala prijať rozhodnutie o podrobnom programe riešenia krízových situácií. Príslušné nástroje riešenia krízových situácií by mali zahŕňať nástroj odpredaja obchodnej činnosti, nástroj preklenovacej inštitúcie, nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov a nástroj oddelenia aktív, ktoré sa stanovujú aj v smernici 2014/59/EÚ. Program by mal takisto umožniť posúdiť, či sú splnené podmienky na odpísanie a konverziu kapitálových nástrojov.
(67)
Pri prijímaní opatrení na riešenie krízovej situácie by Jednotná rada mala zohľadňovať opatrenia stanovené v plánoch riešenia krízových situácií a podľa týchto opatrení postupovať, ak s ohľadom na okolnosti prípadu nevyhodnotí, že ciele riešenia krízových situácií sa dosiahnu účinnejšie prijatím opatrení, ktoré nie sú stanovené v uvedených plánoch riešenia krízových situácií.
(68)
Nástroje riešenia krízových situácií by mali zahŕňať odpredaj obchodnej činnosti alebo akcií inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, zriadenie preklenovacieho subjektu, oddelenie rentabilných aktív zlyhávajúceho subjektu od jeho aktív so zníženou hodnotou alebo nerentabilných aktív a záchrana akcionárov a veriteľov pomocou vnútorných zdrojov zlyhávajúceho subjektu.
(69)
Keď sa nástroje riešenia krízových situácií použili na prevod systémovo významných služieb alebo životaschopných obchodných činností subjektu na zdravý subjekt, ako je napríklad kupujúci zo súkromného sektora alebo preklenovací subjekt, zvyšok subjektu by sa mal zlikvidovať.
(70)
Nástroj odpredaja obchodnej činnosti by mal umožniť predaj subjektu alebo časti jeho obchodnej činnosti jednému alebo viacerým kupujúcim bez súhlasu akcionárov.
(71)
Akékoľvek čisté výnosy z prevodu aktív alebo pasív inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, by pri uplatnení nástroja odpredaja obchodnej činnosti mali ísť v prospech subjektu, ktorý zostal v likvidácii. Akékoľvek čisté výnosy z prevodu akcií alebo iných nástrojov vlastníctva vydaných inštitúciou, ktorej krízová situácia sa rieši, by pri uplatnení nástroja odpredaja obchodnej činnosti mali ísť v prospech vlastníkov uvedených akcií alebo iných nástrojov vlastníctva v subjekte, ktorý zostal v likvidácii. Pri výpočte výnosov by sa mali odpočítať náklady vzniknuté v rámci zlyhania subjektu a v rámci procesu riešenia krízovej situácie.
(72)
Pomocou nástroja oddelenia aktív by sa malo orgánom umožniť prevádzať aktíva, práva alebo pasíva inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, na samostatný subjekt. Tento nástroj by sa mal použiť len spolu s ďalšími nástrojmi, aby zlyhávajúci subjekt nezískal neprimeranú konkurenčnú výhodu.
(73)
Účinným režimom riešenia krízových situácií by sa mali minimalizovať náklady na riešenie krízovej situácie zlyhávajúceho subjektu, ktoré znášajú daňovníci. Takisto by sa ním malo zabezpečiť, aby sa krízové situácie systémovo významných subjektov dali riešiť bez ohrozenia finančnej stability. Nástrojom záchrany pomocou vnútorných zdrojov sa tento cieľ dosiahne tak, že týmto nástrojom sa zaručí, že akcionári a veritelia zlyhávajúceho subjektu utrpia primerané straty a budú znášať úmernú časť uvedených nákladov vzniknutých v dôsledku zlyhania subjektu. Nástrojom záchrany pomocou vnútorných zdrojov budú teda akcionári a veritelia subjektov budú viac motivovaní monitorovať zdravie subjektu za normálnych okolností. Je to tiež v súlade s odporúčaním Rady pre finančnú stabilitu, aby štatutárne právomoci odpísať a konvertovať dlh boli súčasťou rámca pre riešenie krízových situácií ako doplnková možnosť v spojení s ostatnými nástrojmi riešenia krízových situácií.
(74)
S cieľom zabezpečiť potrebnú flexibilitu pri rozdeľovaní strát medzi veriteľov v celej škále okolností je vhodné, aby sa nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov uplatňoval v prípade, ak je cieľom riešiť krízovú situáciu zlyhávajúceho subjektu za jeho nepretržitého pokračovania v činnosti, ak existujú realistické vyhliadky, že sa môže obnoviť životaschopnosť subjektu, a ak sa systémovo významné služby prevádzajú na preklenovací subjekt a zvyšok subjektu ukončí činnosť a zlikviduje sa.
(75)
Keď sa nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov používa s cieľom obnoviť kapitál zlyhávajúceho subjektu, aby mohol ďalej fungovať a nepretržite pokračovať v činnosti, riešenie krízovej situácie prostredníctvom nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov by mala sprevádzať výmena manažmentu, s výnimkou prípadov, keď je ponechanie manažmentu vhodné a nevyhnutné na dosiahnutie cieľov riešenia krízovej situácie, a následná reštrukturalizácia subjektu a jeho činností spôsobom, ktorým sa odstránia príčiny jeho zlyhania. Táto reštrukturalizácia by sa mala uskutočniť realizáciou plánu reorganizácie obchodnej činnosti. Takéto plány by v náležitých prípadoch mali byť zlučiteľné s plánom reštrukturalizácie, ktorý subjekt musí predložiť Komisii na základe rámca Únie pre štátnu pomoc. Platí najmä, že plán by popri opatreniach zameraných na obnovenie dlhodobej životaschopnosti subjektu mal obsahovať opatrenia, ktoré obmedzujú pomoc na minimálne rozdelenie zaťaženia, a opatrenia, ktoré obmedzujú narušenie hospodárskej súťaže.
(76)
Nie je vhodné uplatňovať nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov na pohľadávky, pokiaľ sú zabezpečené, kolateralizované alebo inak zaručené. S cieľom zaručiť, aby nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov bol účinný a plnil svoj účel, je žiaduce, aby sa mohol uplatňovať na čo najširšiu škálu nezabezpečených pasív zlyhávajúceho subjektu. Z rozsahu uplatňovania nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov je však vhodné vylúčiť určité druhy nezabezpečených pasív. S cieľom chrániť majiteľov krytých vkladov by sa nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov nemal používať na tie vklady, ktoré sú chránené podľa smernice 2014/49/EÚ. S cieľom zabezpečiť pokračovanie vykonávania zásadných funkcií by sa nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov nemal používať na určité záväzky vo vzťahu k zamestnancom zlyhávajúceho subjektu ani na obchodné pohľadávky súvisiace s tovarom a službami dôležitými pre každodenné fungovanie subjektu. S cieľom vyplatiť nároky na dôchodok a sumy dôchodkov splatné dôchodkovým fondom a dôchodkovým správcom by sa nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov nemal používať na záväzky zlyhávajúceho subjektu vo vzťahu k dôchodkovému systému, s výnimkou záväzkov týkajúcich sa platieb dôchodkového zabezpečenia vyplývajúcich z pohyblivej zložky odmeňovania, ktoré nevyplývajú z kolektívnych zmlúv. Z dôvodov obmedzenia rizika systémovej nákazy by sa nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov nemal uplatňovať na záväzky vyplývajúce z účasti na platobných systémoch, ktoré majú zostatkovú splatnosť menej ako sedem dní, ani na záväzky voči subjektom, s výnimkou subjektov, ktoré sú súčasťou tej istej skupiny, s pôvodnou lehotou splatnosti menej ako sedem dní.
(77)
Záväzky by malo byť možné vylúčiť alebo čiastočne vylúčiť za určitých okolností vrátane situácie, keď tieto záväzky nie je možné zachrániť pomocou vnútorných zdrojov v primeranej lehote, ak je vylúčenie nevyhnutné a primerané na zabezpečenie kontinuity zásadných funkcií a hlavných oblastí obchodnej činnosti, alebo ak by uplatnenie nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov na tieto záväzky viedlo k takému zníženiu hodnoty, že straty znášané ostatnými veriteľmi by boli vyššie, než keby uvedené záväzky neboli vylúčené zo záchrany pomocou vnútorných zdrojov. Záväzky by tiež malo byť možné vylúčiť alebo čiastočne vylúčiť, ak je to nutné na zabránenie rozšíreniu nákazy a finančnej nestability, ktoré môžu vážne narušiť hospodárstvo členského štátu. Jednotná rada alebo v náležitých prípadoch vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií by pri vykonávaní posudzovaní mali zvážiť dôsledky potenciálneho využitia záchrany pomocou vnútorných zdrojov pri záväzkoch vyplývajúcich z oprávnených vkladov, ktoré patria fyzickým osobám a mikropodnikom a malým a stredným podnikom, nad úroveň krytia stanovenú v smernici 2014/49/EÚ.
(78)
V prípadoch, keď sa uplatňujú uvedené vylúčenia, sa úroveň odpísania alebo konverzie iných oprávnených záväzkov môže zvýšiť, aby sa zohľadnili tieto vylúčenia, a to za podmienky, že sa dodrží zásada, že žiadny veriteľ sa nesmie dostať do nevýhodnejšieho postavenia, než do akého by sa dostal v rámci bežného konkurzného konania. Ak straty nie je možné preniesť na ďalších veriteľov, inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši, sa môže z fondu poskytnúť príspevok, ak je splnený určitý počet prísnych podmienok vrátane požiadavky, aby straty v celkovom rozsahu minimálne 8 % celkových záväzkov vrátane vlastných zdrojov už boli absorbované, a aby financovanie z fondu bolo obmedzené na 5 % celkových záväzkov vrátane vlastných zdrojov, alebo na výšku prostriedkov, ktoré má fond k dispozícii, a sumu, ktorú možno získať prostredníctvom príspevkov ex post počas troch rokov, podľa toho, ktorá z týchto súm je nižšia.
(79)
Za výnimočných okolností, ak boli záväzky vylúčené a k záchrane uvedených záväzkov pomocou vnútorných zdrojov prispel v povolenom rozsahu fond, by Jednotná rada mala mať možnosť požiadať o financovanie z alternatívnych prostriedkov financovania.
(80)
Minimálna výška záchrany pomocou vnútorných zdrojov 8 % z celkových záväzkov uvedená v tomto nariadení by sa mala vypočítať na základe ocenenia vykonaného v súlade s týmto nariadením. Historické straty, ktoré už akcionári absorbovali znížením vlastných zdrojov pred uvedeným ocenením by sa nemali zahrnúť do tejto percentuálnej hodnoty.
(81)
Keďže ochrana krytých vkladateľov je jedným z najvýznamnejších cieľov riešenia krízovej situácie, používanie nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov nemalo by sa vzťahovať na kryté vklady. Systémom ochrany vkladov sa však prispieva k financovaniu procesu riešenia krízových situácií absorbovaním strát v rozsahu čistých strát, ktoré by tento systém musel niesť po kompenzácii vkladateľov v rámci bežného konkurzného konania. Výkonom právomocí uskutočniť záchranu pomocou vnútorných zdrojov by sa zabezpečilo, aby vkladatelia mali k svojim vkladom prístup aj naďalej, čo je hlavným dôvodom vytvorenia systémov ochrany vkladov. Ak by sa neustanovilo zapojenie týchto systémov v takýchto prípadoch, predstavovalo by to nespravodlivú výhodu vo vzťahu k ostatným veriteľom, ktorí by podliehali vykonávaniu právomocí orgánom pre riešenie krízových situácií.
(82)
V prípade prevodu vkladov na iný subjekt v súvislosti s riešením krízovej situácie subjektu by vkladatelia nemali byť poistení nad rámec úrovne krytia stanovenej v smernici 2014/49/EÚ. Preto by sa mali pohľadávky so zreteľom na vklady zostávajúce v inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši, obmedziť len na rozdiel medzi prevádzanými finančnými prostriedkami a úrovňou krytia stanovenou v smernici 2014/49/EÚ. V prípade, že prevedené vklady presahujú úroveň krytia, vkladateľ by nemal mať nárok voči systému ochrany vkladov vo vzťahu k vkladom zostávajúcim v inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši.
(83)
S cieľom zabrániť tomu, aby subjekty štruktúrovali svoje pasíva spôsobom, ktorý obmedzuje účinnosť nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov, je vhodné stanoviť, že subjekty by mali vždy spĺňať minimálnu požiadavku na vlastné zdroje a oprávnené záväzky, ktoré môžu podliehať nástroju záchrany pomocou vnútorných zdrojov v percentuálnom vyjadrení ako pomer celkových pasív a vlastných zdrojov subjektu.
(84)
Pri určovaní minimálnych požiadaviek na vlastné zdroje a oprávnené záväzky v rámci skupiny by sa mal prijať prístup „zhora nadol“. Týmto prístupom by sa malo uznať, že opatrenia na riešenie krízovej situácie sa uplatňujú na úrovni jednotlivých právnych subjektov a že je nevyhnutné, aby sa kapacita na absorpciu strát umiestnila do subjektu v rámci skupiny, kde straty vznikli, alebo aby sa tomuto subjektu sprístupnila. Na uvedený účel by sa malo zabezpečiť, aby sa kapacita na absorpciu strát v rámci skupiny rozdelila v rámci celej skupiny podľa úrovne rizika u právnych subjektov, ktoré skupinu tvoria. Minimálna požiadavka na vlastné zdroje a oprávnené záväzky nevyhnutná pre každú jednotlivú dcérsku spoločnosť by sa mala posúdiť osobitne. Okrem toho treba zabezpečiť, aby sa celý kapitál a pasíva, ktoré sa započítavajú do konsolidovanej minimálnej požiadavky na vlastné zdroje a oprávnené záväzky, umiestnili do subjektov, pri ktorých je pravdepodobné, že im vzniknú straty, alebo aby boli inak prístupné na absorpciu strát.
Toto nariadenie by malo umožniť riešenie krízových situácií vo viacerých okamihoch alebo v jedinom okamihu. Minimálna požiadavka na vlastné zdroje a oprávnené záväzky by mala zodpovedať stratégii riešenia krízových situácií, ktorá je vhodná pre skupinu, v súlade s plánom riešenia krízovej situácie. Minimálna požiadavka na vlastné zdroje a oprávnené záväzky by sa mala požadovať predovšetkým na primeranej úrovni v skupine, aby odrážala prístup riešenia krízových situácií vo viacerých okamihoch alebo prístup riešenia krízových situácií v jedinom okamihu, tak ako sú obsiahnuté v pláne riešenia krízovej situácie, pričom by sa mala zohľadňovať skutočnosť, že by sa mohli vyskytnúť okolnosti, keď sa napríklad v záujme efektívnejšieho dosiahnutia cieľov riešenia krízových situácií použije iný prístup, než prístup uvedený v pláne. Na základe uvedených skutočností bez ohľadu na to, či si skupina zvolila prístup riešenia krízových situácií vo viacerých okamihoch alebo prístup riešenia krízových situácií v jedinom okamihu, by všetky subjekty skupiny mali vždy dôsledne spĺňať minimálnu požiadavku na vlastné zdroje a oprávnené záväzky, aby sa zabránilo riziku nákazy alebo riziku masívneho vyberania vkladov z bánk.
(85)
Najlepšia metóda riešenia krízových situácií by sa mala vybrať podľa okolností prípadu a na uvedený účel by mali byť k dispozícii všetky nástroje riešenia krízových situácií stanovené v smernici 2014/59/EÚ. Jednotná rada, Rada a Komisia by pri prijímaní rozhodnutia o programe riešenia krízových situácií mali v čo najväčšej možnej miere zvoliť program, ktorý bude najmenej nákladný z hľadiska fondu.
(86)
Smernicou 2014/59/EÚ sa na vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií preniesla právomoc odpísať a konvertovať kapitálové nástroje, keďže sa podmienky odpísania a konverzie kapitálových nástrojov môžu zhodovať s podmienkami riešenia krízových situácií, a v takom prípade sa má posúdiť, či na obnovenie finančného zdravia dotknutého subjektu postačuje výlučne odpísanie a konverzia kapitálových nástrojov alebo či je nevyhnutné prijať aj opatrenie na riešenie krízovej situácie. Platí pravidlo, že táto právomoc sa bude používať v kontexte riešenia krízových situácií. Jednotná rada pod kontrolou Komisie alebo v náležitých prípadoch Rady by vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií mala nahradiť aj v uvedenej funkcii, a mala by byť preto splnomocnená posúdiť, či sú splnené podmienky na odpísanie a konverziu kapitálových nástrojov, a rozhodnúť, či sa krízová situácia subjektu má začať riešiť v prípade, ak sú zároveň splnené požiadavky na riešenie krízových situácií.
(87)
Vo všetkých zúčastnených členských štátoch by sa mala zabezpečiť efektívnosť a jednotnosť opatrení na riešenie krízovej situácie. Na uvedený účel by Jednotná rada mala byť v prípade, keď vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií neuplatnil alebo nedodržal rozhodnutie Jednotnej rady prijaté na základe tohto nariadenia alebo ho uplatnil spôsobom, ktorý ohrozuje ktorýkoľvek cieľ riešenia krízovej situácie či efektívne vykonávanie programu riešenia krízových situácií, splnomocnená previesť na inú osobu špecifikované práva, aktíva alebo záväzky inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, požadovať konverziu dlhových nástrojov, ktoré obsahujú zmluvnú podmienku na konverziu za určitých okolností, alebo prijať akékoľvek potrebné opatrenie, ktorým sa značne oslabí ohrozenie príslušného cieľa riešenia krízovej situácie. Akékoľvek opatrenie vnútroštátneho orgánu pre riešenie krízových situácií, ktorým by sa obmedzil alebo ovplyvnil výkon právomocí alebo funkcií Jednotnej rady, by sa malo vylúčiť.
(88)
Príslušné subjekty a orgány zapojené do uplatňovania tohto nariadenia by mali navzájom spolupracovať v súlade s povinnosťou lojálnej spolupráce zakotvenou v zmluvách.
(89)
S cieľom zvýšiť účinnosť SRM by Jednotná rada mala za všetkých okolností úzko spolupracovať s orgánom EBA. V prípade, keď je to vhodné, by Jednotná rada mala spolupracovať aj s ESRB, s Európskym orgánom dohľadu (Európsky orgán pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov) (EIOPA) zriadeným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1094/2010 (11), s Európskym orgánom dohľadu (Európsky orgán pre cenné papiere a trhy) (ESMA) zriadeným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1095/2010 (12), a s ďalšími orgánmi, ktoré tvoria ESFS. Jednotná rada by mala navyše úzko spolupracovať s ECB a s ďalšími orgánmi splnomocnenými vykonávať dohľad nad subjektmi v rámci JMD, a to najmä v prípade skupín, ktoré podliehajú dohľadu ECB na konsolidovanom základe. S cieľom účinne riadiť proces riešenia krízových situácií zlyhávajúcich bánk by Jednotná rada mala spolupracovať s vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií vo všetkých fázach procesu riešenia krízových situácií. Táto spolupráca je preto potrebná nielen na vykonávanie rozhodnutí o riešení krízových situácií, ktoré prijala Jednotná rada, ale aj pred prijatím akéhokoľvek rozhodnutia o riešení krízovej situácie vo fáze plánovania riešenia krízových situácií alebo počas fázy včasnej intervencie. Jednotná rada by mala mať možnosť spolupracovať s príslušnými orgánmi pre riešenie krízových situácií a nástrojmi poskytujúcimi priamu alebo nepriamu verejnú finančnú pomoc.
(90)
Pri používaní nástrojov riešenia krízových situácií a pri vykonávaní právomocí riešiť krízové situácie by Jednotná rada mala poveriť vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií, aby zabezpečili informovanie zástupcov zamestnancov príslušných subjektov a prípadné konzultácie s nimi, ako je stanovené v smernici 2014/59/EÚ.
(91)
Keďže Jednotná rada nahrádza vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií v zúčastnených členských štátoch v súvislosti s ich rozhodnutiami o riešení krízových situácií, Jednotná rada by tieto orgány mala nahradiť aj na účely spolupráce s nezúčastnenými členskými štátmi, a to aj v kolégiách pre riešenie krízových situácií uvedených v smernici 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o funkcie riešenia krízových situácií.
(92)
Vzhľadom na to, že mnohé inštitúcie nevykonávajú svoju činnosť len v rámci Únie, ale aj v medzinárodnom meradle, v rámci účinného mechanizmu riešenia krízových situácií sa musia stanoviť zásady spolupráce s dotknutými orgánmi z tretích krajín. Orgánom z tretích krajín by sa mala poskytovať podpora v súlade s právnym rámcom stanoveným v článku 88 smernice 2014/59/EÚ. S cieľom zabezpečiť jednotný prístup k tretím krajinám by sa malo v čo najväčšej miere zamedziť prijímaniu odlišných rozhodnutí v zúčastnených členských štátoch s ohľadom na uznávanie konaní zameraných na riešenie krízových situácií uskutočnených v tretích krajinách v súvislosti s inštitúciami alebo materskými spoločnosťami, ktoré majú dcérske spoločnosti alebo iné aktíva, práva alebo záväzky umiestnené v zúčastnenom členskom štáte. Preto by Jednotná rada mala môcť vydávať odporúčania v uvedenom ohľade.
(93)
Aby Jednotná rada mohla svoje úlohy vykonávať účinne, mala by mať vhodné vyšetrovacie právomoci. Mala by mať možnosť požadovať všetky potrebné informácie, a to buď prostredníctvom vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií, alebo priamo, následne po ich informovaní, a vykonávať vyšetrovania a kontroly na mieste, podľa okolností v spolupráci s príslušnými vnútroštátnymi orgánmi, a plnohodnotne pritom využívať všetky informácie, ktoré majú k dispozícii ECB a príslušné vnútroštátne orgány. V kontexte riešenia krízových situácií by Jednotná rada mala mať k dispozícii možnosť vykonávať kontroly na mieste s cieľom zabezpečiť, aby sa rozhodnutia prijímali na základe úplne presných informácií, a účinne monitorovať vykonávanie rozhodnutí vnútroštátnymi orgánmi.
(94)
S cieľom zabezpečiť prístup Jednotnej rady ku všetkým relevantným informáciám by príslušné subjekty a ich zamestnanci alebo tretie strany, ktorých dotknuté subjekty poverili funkciami a činnosťami, nemali mať možnosť odvolávať sa na požiadavky zachovania služobného tajomstva, aby zabránili poskytnutiu informácií Jednotnej rade. Súčasne by sa poskytovanie takýchto informácií Jednotnej rade nemalo považovať za porušenie požiadaviek zachovania služobného tajomstva.
(95)
S cieľom zabezpečiť dodržiavanie rozhodnutí prijatých v rámci SRM by sa v prípade porušenia mali uložiť primerané a odradzujúce pokuty. Jednotná rada by mala mať právo ukladať pokuty alebo periodické sankčné platby podnikom za nedodržiavanie rozhodnutí, ktoré sa na ne vzťahujú.
(96)
Keď vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií poruší pravidlá SRM tým, že nevyužije právomoc splniť inštrukcie Jednotnej rady, ktorou bol poverený podľa vnútroštátneho práva, je možné, že dotknutý členský štát je v súlade s príslušnou judikatúrou zodpovedný za náhradu všetkých škôd, ktoré boli spôsobené jednotlivcom a podľa okolností aj inštitúcii alebo skupine, ktorej krízová situácia sa rieši, alebo ktorémukoľvek veriteľovi ktorejkoľvek časti daného subjektu alebo skupiny v ktoromkoľvek členskom štáte.
(97)
S cieľom zaručiť úplnú autonómiu a nezávislosť Jednotnej rady by Jednotná rada mala mať samostatný rozpočet s príjmami z povinných príspevkov inštitúcií v zúčastnených členských štátoch. Mali by sa stanoviť primerané pravidlá týkajúce sa rozpočtu Jednotnej rady, prípravy rozpočtu, prijímania vnútorných pravidiel, v ktorých sa určuje postup zostavovania a plnenia rozpočtu, a vnútorného a vonkajšieho auditu účtovnej závierky.
(98)
Týmto nariadením by nemala byť dotknutá možnosť členských štátov vyberať poplatky na pokrytie administratívnych nákladov ich vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií.
(99)
Zúčastnené členské štáty sa spoločne dohodli na tom, že zabezpečia, aby nezúčastneným členským štátom bola pohotovo vrátená suma aj s úrokom, ktorú nezúčastnený členský štát zaplatil z vlastných zdrojov v súvislosti s použitím rozpočtu Únie na účely plnenia mimozmluvnej zodpovednosti a s tým spojených nákladov v súvislosti s vykonávaním úloh podľa tohto nariadenia. Na účely plnenia uvedeného záväzku uzavreli zúčastnené členské štáty dohodu.
(100)
Existujú okolnosti, za ktorých účinnosť uplatňovaných nástrojov riešenia krízových situácií môže závisieť od dostupnosti krátkodobého financovania pre subjekt alebo preklenovací subjekt, od poskytnutia záruk pre potenciálnych kupujúcich alebo od poskytnutia kapitálu preklenovaciemu subjektu. Bez ohľadu na úlohu centrálnych bánk pri poskytovaní likvidity finančnému systému aj v časoch vysokej záťaže je dôležité zriadiť fond s cieľom zabrániť tomu, aby finančné prostriedky potrebné na takéto účely pochádzali z národných rozpočtov.. Práve finančný sektor ako celok by mal financovať stabilizáciu finančného systému.
(101)
Je potrebné zabezpečiť, aby bol fond plne k dispozícii na účely riešenia krízových situácií zlyhávajúcich inštitúcií. Fond by sa preto nemal používať na iné účely než na efektívne uplatňovanie nástrojov a právomocí riešiť krízové situácie. Okrem toho by sa mal používať len v súlade s uplatniteľnými cieľmi a zásadami riešenia krízových situácií. Jednotná rada by preto mala zabezpečiť, aby akékoľvek straty, náklady alebo iné výdavky, ktoré vznikli v súvislosti s použitím nástrojov riešenia krízových situácií, znášali najprv akcionári a veritelia inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši. Straty, náklady alebo iné výdavky, ktoré vznikli v súvislosti s použitím nástrojov riešenia krízových situácií, by mal znášať fond až po vyčerpaní zdrojov akcionárov a veriteľov.
(102)
V zásade by mali príspevky pochádzať z príslušného sektora, a to nezávisle od akéhokoľvek riešenia krízovej situácie, ktorému by mali predchádzať. Ak predchádzajúce financovanie nestačí na pokrytie strát alebo nákladov, ktoré vznikli používaním fondu, mali by sa vyberať ďalšie príspevky, ktorými sa pokryjú dodatočné náklady alebo straty. Fond by mal mať navyše možnosť zmluvne zabezpečovať pôžičky alebo iné formy podpory od inštitúcií, finančných inštitúcií alebo iných tretích strán, keď príspevky ex ante a ex post nie sú okamžite dostupné alebo nepostačujú na pokrytie nákladov, ktoré vznikli použitím fondu v súvislosti s opatreniami na riešenie krízových situácií.
(103)
V záujme zabránenia zdvojovaniu platieb by členské štáty mali mať možnosť využívať dostupné finančné prostriedky pochádzajúce z vnútroštátnych bankových poplatkov, daní alebo príspevkov na riešenie krízových situácií zavedených medzi 17. júnom 2010 a 2. júlom 2014 na účely príspevkov ex ante.
(104)
S cieľom dosiahnuť kritické množstvo a zabrániť procyklickým účinkom, ku ktorým by došlo v prípade, keby bol fond v čase systémovej krízy závislý výhradne od ex post príspevkov, je nevyhnutné, aby ex ante dostupné finančné prostriedky fondu dosahovali aspoň určitú minimálnu cieľovú úroveň.
(105)
Cieľová úroveň fondu by sa mala stanoviť ako percentuálny podiel hodnoty krytých vkladov všetkých úverových inštitúcií povolených v zúčastnených členských štátoch. Keďže by však výška celkových záväzkov týchto inštitúcií predstavovala z hľadiska funkcií fondu vhodnejšie porovnávacie kritérium, mala by Komisia posúdiť, či vhodnejší základ predstavujú kryté vklady alebo celkové záväzky a či by sa v budúcnosti nemala zaviesť minimálna absolútna výška fondu, pričom by sa zachovali rovnaké podmienky ako v smernici 2014/59/EÚ.
(106)
Na dosiahnutie cieľovej úrovne fondu by sa mal stanoviť primeraný časový rámec. Jednotná rada by však mala mať možnosť prispôsobiť obdobie platenia príspevkov tak, aby sa zohľadnilo vyplácanie značných prostriedkov z fondu.
(107)
Z hľadiska dôveryhodnosti SRM je mimoriadne dôležité zabezpečiť účinné a dostatočné financovanie fondu. Kapacita Jednotnej rady v oblasti získavania alternatívnych zdrojov financovania fondu by sa mala posilniť spôsobom, ktorým sa optimalizujú náklady financovania a zachová sa dôveryhodnosť fondu. Hneď po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia by Jednotná rada v spolupráci so zúčastnenými členskými štátmi mala vykonať potrebné kroky na vypracovanie príslušných metód a spôsobov, ktoré umožnia zvýšiť kapacitu fondu na prijímanie pôžičiek ktoré by sa mali zaviesť do dátumu začatia uplatňovania tohto nariadenia.
(108)
Ak zúčastnené členské štáty už zaviedli vnútroštátne mechanizmy financovania riešenia krízových situácií, mali by mať možnosť stanoviť, že vnútroštátne mechanizmy financovania riešenia krízových situácií musia používať svoje dostupné finančné prostriedky, ktoré sa v minulosti vybrali od subjektov prostredníctvom príspevkov ex ante, na kompenzáciu subjektov za príspevky ex ante, ktoré by tieto subjektov mali platiť do fondu. Touto kompenzáciou by nemali byť dotknuté povinnosti členských štátov podľa smernice 2014/49/EÚ.
(109)
S cieľom zabezpečiť spravodlivý výpočet príspevkov a poskytnúť motiváciu na fungovanie na základe menej rizikového modelu by sa v príspevkoch do fondu mal zohľadniť stupeň rizika spojený s úverovou inštitúciou v súlade so smernicou 2014/59/EÚ a s delegovanými aktmi prijatými podľa nej.
(110)
S cieľom zabezpečiť riadne rozdelenie nákladov na riešenie krízových situácií medzi systémy ochrany vkladov a fond by sa od systému ochrany vkladov, ku ktorému je inštitúcia, ktorej krízová situácia sa rieši, malo požadovať, aby poskytol príspevok vo výške, ktorá nebude väčšia než výška strát, ktoré by musel znášať v prípade likvidácie subjektu v rámci bežného konkurzného konania.
(111)
V záujme ochrany hodnoty súm v držbe fondu by sa uvedené tieto sumy mali investovať do dostatočne bezpečných, diverzifikovaných a likvidných aktív.
(112)
Ak sa ukončí úzka spolupráca zúčastneného členského štátu, ktorého menou nie je euro, s ECB podľa článku 7 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013, malo by sa rozhodnúť o spravodlivom rozdelení kumulovaných príspevkov dotknutého zúčastneného členského štátu pri zohľadnení záujmov tohto členského štátu a fondu.
(113)
Komisia by mala byť splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ s cieľom určiť pravidlá výpočtu úrokovej sadzby, ktorá sa má uplatniť v prípade rozhodnutia o vymáhaní zneužitých súm z fondu, a zaručiť práva príjemcovi pomoci na dobrú správu vecí verejných a prístup k dokumentom v konaniach týkajúcich sa takéhoto vymáhania; určiť typ príspevkov do fondu a záležitosti, v súvislosti s ktorými treba platiť príspevky, spôsob výpočtu výšky príspevkov a spôsob, akým sa majú platiť; stanoviť registračné a účtovné pravidlá, pravidlá podávania správ a ďalšie pravidlá potrebné na zabezpečenie včasného platenia príspevkov v plnej výške; stanoviť výšku ročných príspevkov nevyhnutných na pokrytie administratívnych výdavkov Jednotnej rady pred tým, než sa stane plne funkčnou; stanoviť systém príspevkov pre inštitúcie, ktoré získali povolenie vykonávať činnosť po tom, ako fond dosiahol svoju cieľovú úroveň; stanoviť kritériá na časové rozloženie príspevkov; stanoviť kritériá na určenie, o koľko rokov možno predĺžiť úvodné obdobie na dosiahnutie cieľovej úrovne; stanoviť kritériá na určenie výšky ročných príspevkov po tom, ako sa dostupné finančné prostriedky fondu znížia pod jeho cieľovú úroveň po úvodnom období; stanoviť opatrenia s cieľom bližšie určiť okolnosti a podmienky, za ktorých môžu byť príspevky ex post pre jednotlivé inštitúcie dočasne odložené; a stanoviť podrobné pravidlá správy fondu a všeobecné zásady a kritériá pre jeho investičnú stratégiu.
(114)
Rada by v rámci delegovaných aktov prijatých podľa smernice 2014/59/EÚ mala prijať vykonávacie akty s cieľom bližšie určiť uplatňovanie metodiky na výpočet jednotlivých príspevkov do fondu, ako aj technické postupy výpočtu paušálneho príspevku a príspevku upraveného podľa rizika. Uvedenou metodikou by sa malo zabezpečiť, aby sa vo vzorci pre výpočet jednotlivých príspevkov zohľadnil paušálny prvok, ako aj prvok úpravy podľa rizika spôsobom, ktorý je v súlade so zásadami riešenia krízových situácií a s delegovanými aktmi prijatým podľa článku 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ. Metodika by mala zohľadňovať zásadu proporcionality bez toho, aby sa narušila spravodlivá hospodárska súťaž medzi štruktúrami bankového sektora členských štátov.
(115)
Ako je zohľadnené vo vyhlásení č. 39 k článku 290 ZFEÚ, Komisia by pri vypracúvaní návrhov delegovaných aktov stanovených v tomto nariadení mala v súlade so zaužívanou praxou pokračovať v poradách s odborníkmi, ktorých vymenovali členské štáty. V tejto oblasti je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila v prípade potreby príslušné konzultácie s ECB a Jednotnou radu v oblasti patriacej do ich pôsobnosti.
(116)
Opatrenia na riešenie krízových situácií by sa mali riadne oznamovať a s výhradou obmedzených výnimiek stanovených v tomto nariadení zverejňovať. Keďže však informácie získané Jednotnou radou, vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií a ich odbornými poradcami počas procesu riešenia krízovej situácie budú pravdepodobne citlivé, pred zverejnením rozhodnutia o riešení krízovej situácie by sa na tieto informácie mal vzťahovať účinný režim zachovania služobného tajomstva. Je potrebné vziať do úvahy skutočnosť, že informácie o obsahu a podrobnostiach plánov riešenia krízovej situácie a výsledku akéhokoľvek vyhodnotenia týchto plánov môžu mať ďalekosiahle účinky, najmä pokiaľ ide o dotknuté podniky. Pri všetkých informáciách poskytnutých v súvislosti s rozhodnutím pred jeho vydaním, či ide o informácie o tom, či boli splnené podmienky riešenia krízovej situácie, alebo informácie o použití konkrétneho nástroja alebo akéhokoľvek opatrenia v rámci konaní, treba predpokladať, že tieto informácie majú vplyv na verejné a súkromné záujmy, ktorých sa opatrenia týkajú. Avšak aj informácia o tom, že Jednotná rada a vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií skúmajú konkrétny subjekt, by mohla byť dostatočná na to, aby mala negatívny vplyv na tento subjekt. Preto je nutné zabezpečiť vhodné mechanizmy na zachovanie dôvernosti takých informácií, akými sú obsah a podrobnosti plánov riešenia krízových situácií a výsledok akéhokoľvek hodnotenia vypracovaného v tejto súvislosti.
(117)
V záujme zachovania dôvernosti práce Jednotnej rady by sa na jej členov a jej zamestnancov vrátane zamestnancov, ktorí sa zúčastňujú na pracovnej výmene so zúčastnenými členskými štátmi alebo sú týmito štátmi vyslaní na účely vykonávania povinností zameraných na riešenie krízových situácií, mali vzťahovať požiadavky zachovania služobného tajomstva, a to aj po skončení plnenia ich povinností. Uvedené požiadavky by sa mali vzťahovať aj na iné osoby, ktorým Jednotná rada povolila vykonávať kontroly na mieste, na osoby, ktorým kontroly na mieste povolili vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií členských štátov alebo ktoré boli týmito orgánmi na tento účel vymenované, na pozorovateľov prizvaných na plenárne a výkonné zasadnutia Jednotnej rady a na pozorovateľov z nezúčastnených členských štátov, ktorí sú členmi vnútorných tímov pre riešenie krízových situácií. Jednotná rada by na účely plnenia úloh, ktoré boli na ňu prenesené týmto nariadením, mala byť za určitých podmienok poverená výmenou informácií s orgánmi a subjektmi na vnútroštátnej úrovni alebo na úrovni Únie.
(118)
S cieľom zabezpečiť začlenenie Jednotnej rady do ESFS by sa nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 malo zmeniť tak, aby bola Jednotná rada zahrnutá do vymedzenia pojmu „príslušné orgány“ stanoveného v uvedenom nariadení. Takéto začlenenie Jednotnej rady medzi príslušné orgány podľa nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 je v súlade s funkciami pridelenými orgánu EBA podľa článku 25 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 podieľať sa a aktívne sa zúčastňovať na vypracúvaní a koordinácii plánov ozdravenia a riešenia krízových situácií a zameriavať sa na uľahčenie riešenia krízových situácií zlyhávajúcich subjektov a skupín a najmä cezhraničných skupín.
(119)
Kým sa Jednotná rada nestane plne funkčnou, Komisia by mala byť zodpovedná za počiatočné operácie vrátane určenia dočasného predsedu, ktorý v mene Jednotnej rady povoľuje všetky potrebné platby.
(120)
SRM spája Jednotnú radu, Radu, Komisiu a orgány pre riešenie krízových situácií zúčastnených členských štátov. Súdny dvor má v súlade s článkom 263 ZFEÚ právomoc preskúmavať zákonnosť rozhodnutí prijatých Jednotnou radou, Radou a Komisiou, ako aj určovať ich mimozmluvnú zodpovednosť. Súdny dvor ďalej má v súlade s článkom 267 ZFEÚ právomoc vydať predbežný nález o otázkach, ktoré sa týkajú platnosti a výkladu aktov inštitúcií, orgánov alebo agentúr Únie, na základe žiadosti vnútroštátnych súdnych orgánov. Vnútroštátne súdne orgány by mali byť oprávnené v súlade s ich vnútroštátnym právom preskúmavať zákonnosť rozhodnutí prijatých orgánmi pre riešenie krízových situácií zúčastnených členských štátov pri výkone právomocí, ktoré boli na ne prenesené týmto nariadením, ako aj určovať ich mimozmluvnú zodpovednosť.
(121)
Toto nariadenie rešpektuje základné práva a dodržiava práva, slobody a zásady uznané najmä chartou, a predovšetkým vlastnícke právo, právo na ochranu osobných údajov, slobodu podnikania, právo na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces a právo na obhajobu a malo by sa vykonávať v súlade s týmito právami a zásadami.
(122)
Keďže ciele tohto nariadenia, a to vytvorenie efektívneho a účinného jednotného európskeho rámca pre riešenie krízových situácií subjektov a zabezpečenie jednotného uplatňovania pravidiel riešenia krízových situácií, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni jednotlivých členských štátov, ale ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii (Zmluva o EÚ). V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.
(123)
Komisia by mala preskúmať uplatňovanie tohto nariadenia s cieľom posúdiť jeho vplyv na vnútorný trh a určiť, či sú potrebné nejaké zmeny alebo ďalší vývoj s cieľom zlepšiť efektívnosť a účinnosť SRM, najmä či bankovú úniu treba dokončiť harmonizáciou konkurzných konaní inštitúcií, ktoré zlyhali, na úrovni Únie.
(124)
Presun príspevkov vyzbieraných na vnútroštátnej úrovni podľa tohto nariadenia by mal umožniť fungovanie fondu, a tým účinné uplatňovanie nástrojov riešenia krízových situácií. Ustanovenia tohto nariadenia týkajúce sa nástrojov riešenia krízových situácií a príspevkov by sa preto mali začať uplatňovať od 1. januára 2016. Od decembra 2015 by malo byť možné posunúť uvedený dátum o obdobia jedného mesiaca v prípade, že neboli splnené podmienky umožňujúce presun príspevkov vyzbieraných na vnútroštátnej úrovni,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
ČASŤ 1
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok 1
Predmet úpravy
V tomto nariadení sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií subjektov uvedených v článku 2, ktoré sú usadené v zúčastnených členských štátoch uvedených v článku 4.
Uvedené jednotné pravidlá a uvedený jednotný postup uplatňuje Jednotná rada pre riešenie krízových situácií zriadená v súlade s článkom 42 (ďalej len „Jednotná rada“) spolu s Radou a Komisiou a vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií (ďalej len „SRM“) zriadeného týmto nariadením. SRM je podporovaný jednotným fondom na riešenie krízových situácií (ďalej len „fond“).
Využívanie fondu je podmienené nadobudnutím účinnosti dohody uzavretej medzi zúčastnenými členskými štátmi (ďalej len „dohoda“) o prevode finančných prostriedkov vyzbieraných na vnútroštátnej úrovni do fondu, ako aj o postupnom zlúčení jednotlivých finančných prostriedkov vyzbieraných na vnútroštátnej úrovni, ktoré majú byť pridelené do národných zložiek fondu.
Článok 2
Rozsah pôsobnosti
Toto nariadenie sa vzťahuje na tieto subjekty:
a)
úverové inštitúcie usadené v zúčastnenom členskom štáte;
b)
materské spoločnosti vrátane finančných holdingových spoločností a zmiešaných finančných holdingových spoločností, usadené v zúčastnenom členskom štáte, ak podliehajú dohľadu na konsolidovanom základe, ktorý vykonáva ECB v súlade s článkom 4 ods. 1 písm. g) nariadenia (EÚ) č. 1024/2013;
c)
investičné spoločnosti a finančné inštitúcie usadené v zúčastnenom členskom štáte, ak podliehajú dohľadu na konsolidovanom základe nad materskou spoločnosťou, ktorý vykonáva ECB v súlade s článkom 4 ods. 1 písm. g) nariadenia (EÚ) č. 1024/2013.
Článok 3
Vymedzenie pojmov
1. Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
(1)
„príslušný vnútroštátny orgán“ je príslušný vnútroštátny orgán v zmysle článku 2 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013;
(2)
„príslušný orgán“ je príslušný orgán v zmysle článku 4 ods. 2 písm. i) nariadenia (EÚ) č. 1093/2010;
(3)
„vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií“ je orgán určený zúčastneným členským štátom v súlade s článkom 3 smernice 2014/59/EÚ;
(4)
„dotknutý vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií“ je vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií zúčastneného členského štátu, v ktorom je usadený subjekt alebo subjekt skupiny;
(5)
„podmienky pre riešení krízových situácií“ sú podmienky uvedené v článku 18 ods. 1;
(6)
„plán riešenia krízových situácií“ je plán vypracovaný v súlade s článkom 8 alebo 9;
(7)
„plán riešenia krízových situácií na úrovni skupiny“ je plán na riešenie krízových situácií na úrovni skupiny vypracovaný v súlade s článkami 8 a 9;
(8)
„ciele riešenia krízových situácií“ sú ciele uvedené v článku 14;
(9)
„nástroj riešenia krízových situácií“ je nástroj riešenia krízových situácií uvedený v článku 22 ods. 2;
(10)
„opatrenie na riešenie krízovej situácie“ je rozhodnutie o tom, že sa začne riešiť krízová situácia subjektu uvedeného v článku 2 podľa článku 18, uplatnenie nástroja riešenia krízových situácií alebo vykonanie jednej alebo viacerých právomocí riešiť krízové situácie;
(11)
„kryté vklady“ sú vklady v zmysle článku 2 ods. 1 bodu 5 smernice 2014/49/EÚ;
(12)
„oprávnené vklady“ sú oprávnené vklady v zmysle článku 2 ods. 1 bodu 4 smernice 2014/49/EÚ;
(13)
„inštitúcia“ je úverová inštitúcia alebo investičná spoločnosť, ktorá podlieha dohľadu na konsolidovanom základe v súlade s článkom 2 písm. c);
(14)
„inštitúcia, ktorej krízová situácia sa rieši“ je subjekt uvedený v článku 2, v súvislosti s ktorým sa prijíma opatrenie na riešenie krízovej situácie;
(15)
„finančná inštitúcia“ je finančná inštitúcia v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 26 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(16)
„finančná holdingová spoločnosť“ je finančná holdingová spoločnosť v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 20 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(17)
„zmiešaná finančná holdingová spoločnosť“ je zmiešaná finančná holdingová spoločnosť v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 21 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(18)
„materská finančná holdingová spoločnosť v Únii“ je materská finančná holdingová spoločnosť v EÚ v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 31 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(19)
„materská inštitúcia v Únii“ je materská inštitúcia v EÚ v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 29 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(20)
„materská spoločnosť“ je materská spoločnosť v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 15 písm. a) nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(21)
„dcérska spoločnosť“ je dcérska spoločnosť v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 16 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(22)
„pobočka“ je pobočka v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 17 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(23)
„skupina“ je materská spoločnosť a jej dcérske spoločnosti, ktoré sú subjektmi uvedenými v článku 2;
(24)
„cezhraničná skupina“ je skupina, ktorá má subjekty, ako sú uvedené v článku 2, usadené vo viac než jednom zúčastnenom členskom štáte;
(25)
„konsolidovaný základ“ je základ pre konsolidovanú situáciu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 47 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(26)
„orgán konsolidovaného dohľadu“ je orgán konsolidovaného dohľadu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 41 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(27)
„orgán pre riešenie krízových situácií na úrovni skupiny“ je orgán pre riešenie krízových situácií v zúčastnenom členskom štáte, v ktorom je usadená inštitúcia alebo materská spoločnosť podliehajúca konsolidovanému dohľadu na najvyššej úrovni konsolidácie v rámci zúčastnených členských štátov v súlade s článkom 111 smernice 2013/36/EÚ;
(28)
„schéma inštitucionálneho zabezpečenia“ je mechanizmus, ktorý spĺňa požiadavky stanovené v článku 113 ods. 7 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(29)
„mimoriadna verejná finančná podpora“ je štátna pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ alebo akákoľvek iná verejná finančná podpora na nadnárodnej úrovni, ktorá - ak by sa poskytla na národnej úrovni - by bola štátnou pomocou, ktorá sa poskytuje s cieľom zachovať alebo obnoviť životaschopnosť, likviditu alebo platobnú schopnosť subjektu uvedeného v článku 2 tohto nariadenia alebo skupiny, ktorej súčasťou je subjekt;
(30)
„nástroj odpredaja obchodnej činnosti“ je mechanizmus na vykonanie prevodu nástrojov vlastníctva vydaných inštitúciou, ktorej krízová situácia sa rieši, alebo aktív, práv alebo pasív inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, orgánom pre riešenie krízových situácií na kupujúceho, ktorý nie je preklenovacou inštitúciou, v súlade s článkom 24;
(31)
„nástroj preklenovacej inštitúcie“ je mechanizmus vykonania prevodu akcií alebo nástrojov vlastníctva emitovaných inštitúciou, ktorej krízová situácia sa rieši, alebo aktív, práv alebo pasív inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, na preklenovaciu inštitúciu v súlade s článkom 25;
(32)
„nástroj oddelenia aktív“ je mechanizmus na vykonanie prevodu aktív, práv alebo pasív inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, na subjekt pre správu aktív v súlade s článkom 26;
(33)
„nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov“ (bail-in) je mechanizmus na vykonanie právomoci odpísať a právomoci konvertovať záväzky inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, v súlade s článkom 27;
(34)
„dostupné finančné prostriedky“ sú hotovosť, vklady, aktíva a neodvolateľné platobné záväzky, ktoré má k dispozícii fond na účely uvedené v článku 76 ods. 1;
(35)
„cieľová úroveň“ je výška dostupných finančných prostriedkov, ktorá sa má dosiahnuť podľa článku 69 ods. 1;
(36)
„dohoda“ je dohoda o prevode a mutualizácii príspevkov do fondu;
(37)
„prechodné obdobie“ je obdobie od dátumu začatia uplatňovania tohto nariadenia stanoveného v článku 99 ods. 2 a 6 až do dňa, keď fond dosiahne cieľovú úroveň, alebo do 1. januára 2024, podľa toho, čo nastane skôr;
(38)
„finančný nástroj“ je finančný nástroj v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 50 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(39)
„dlhové nástroje“ sú dlhopisy a iné formy prevoditeľného dlhu, nástroje, ktorými sa vytvára alebo uznáva dlh, a nástroje, ktoré poskytujú práva na nadobudnutie dlhových nástrojov;
(40)
„vlastné zdroje“ sú vlastné zdroje v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 118 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(41)
„požiadavky na vlastné zdroje“ sú požiadavky stanovené v článkoch 92 až 98 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(42)
„likvidácia“ je speňaženie aktív subjektu uvedeného v článku 2;
(43)
„derivát“ je derivát v zmysle článku 2 ods. 5 nariadenia (EÚ) č. 648/2012;
(44)
„právomoc odpísať a právomoc vykonať konverziu“ sú právomoci uvedené v článku 21;
(45)
„nástroje vlastného kapitálu Tier 1“ sú kapitálové nástroje, ktoré spĺňajú podmienky stanovené v článku 28 ods. 1 až 4, článku 29 ods. 1 až 5 alebo v článku 31 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(46)
„nástroje dodatočného kapitálu Tier 1“ sú kapitálové nástroje, ktoré spĺňajú podmienky stanovené v článku 52 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(47)
„nástroje kapitálu Tier 2“ sú kapitálové nástroje alebo podriadené úvery, ktoré spĺňajú podmienky stanovené v článku 63 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
(48)
„súhrnná suma“ je súhrnná suma, podľa ktorej orgán pre riešenie krízových situácií posúdil, že oprávnené záväzky sa majú odpísať alebo konvertovať v súlade s článkom 27 ods. 13;
(49)
„oprávnené záväzky“ sú záväzky a kapitálové nástroje, ktoré nie sú nástrojmi vlastného kapitálu Tier 1, nástrojmi dodatočného kapitálu Tier 1 ani nástrojmi kapitálu Tier 2 subjektu uvedeného v článku 2, ktoré nie sú vylúčené z rozsahu pôsobnosti nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov podľa článku 27 ods. 3;
(50)
„systém ochrany vkladov“ je systém ochrany vkladov zavedený a úradne uznaný členským štátom podľa článku 4 smernice 2014/49/EÚ;
(51)
„relevantné kapitálové nástroje“ sú nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 a nástroje kapitálu Tier 2;
(52)
„krytý dlhopis“ je nástroj uvedený v článku 52 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES (13);
(53)
„vkladateľ“ je vkladateľ v zmysle článku 2 ods. 1 bodu 6 smernice 2014/49/EÚ;
(54)
„investor“ je investor v zmysle článku 1 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/9/ES (14).
2. V prípade chýbajúceho relevantného vymedzenia pojmu v odseku 1 tohto článku sa uplatňujú vymedzenia pojmov uvedené v článku 2 smernice 2014/59/EÚ. V prípade chýbajúceho relevantného vymedzenia pojmu v odseku 1 tohto článku alebo v článku 2 smernice 2014/59/EÚ sa uplatňujú vymedzenia pojmov uvedené v článku 3 smernice 2013/36/EÚ.
Článok 4
Zúčastnené členské štáty
1. Zúčastnené členské štáty v zmysle vymedzenia v článku 2 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013 sa považujú za zúčastnené členské štáty na účely tohto nariadenia.
2. Ak je úzka spolupráca medzi členským štátom a ECB pozastavená alebo ukončená v súlade s článkom 7 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013, na subjekty usadené v danom členskom štáte sa toto nariadenie prestane vzťahovať od dátumu začatia uplatňovania uvedeného rozhodnutia.
3. V prípade, že sa úzka spolupráca členského štátu, ktorého menou nie je euro, s ECB ukončí v súlade s článkom 7 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013, Jednotná rada do troch mesiacov od dátumu prijatia rozhodnutia o ukončení úzkej spolupráce po dohode s daným členským štátom rozhodne o spôsobe vrátenia príspevkov, ktoré tento členský štát previedol do fondu, ako aj o všetkých ďalších uplatniteľných podmienkach.
Vrátené prostriedky budú zahŕňať časť zložky prislúchajúcej dotknutému členskému štátu, ktorá nebola predmetom mutualizácie. Ak počas prechodného obdobia stanoveného v dohode vrátené prostriedky z nemutualizovanej časti nepostačujú na to, aby sa dotknutému členskému štátu umožnilo financovanie zriadenia vlastného vnútroštátneho mechanizmu financovania v súlade so smernicou 2014/59/EÚ, vrátené prostriedky budú zahŕňať aj celkovú sumu alebo časť tej časti zložky prislúchajúcej danému členskému štátu, ktorá bola v súlade s dohodou predmetom mutualizácie, alebo po uplynutí prechodného obdobia celkovú sumu alebo časť príspevkov, ktoré dotknutý členský štát previedol počas trvania úzkej spolupráce, a to v dostatočnej výške na to, aby sa umožnilo financovanie uvedeného vnútroštátneho mechanizmu financovania.
Pri posudzovaní výšky finančných prostriedkov, ktoré sa majú vrátiť z mutualizovanej časti alebo po uplynutí prechodného obdobia z fondu, sa zohľadnia tieto ďalšie kritériá:
a)
spôsob ukončenia úzkej spolupráce s ECB, či už išlo o dobrovoľné ukončenie v súlade s článkom 7 ods. 6 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013, alebo nedobrovoľné ukončenie;
b)
existencia prebiehajúcich opatrení na riešenie krízovej situácie ku dňu ukončenia;
c)
hospodársky cyklus členského štátu, ktorého sa dátum ukončenia týka.
Vrátené prostriedky sa rozdelia počas obmedzeného obdobia v závislosti od dĺžky trvania úzkej spolupráce. Od vrátených prostriedkov sa odpočíta podiel dotknutého členského štátu na príspevkoch poskytnutých z fondu na opatrenia na riešenie krízovej situácie počas obdobia úzkej spolupráce.
4. Toto nariadenie sa naďalej uplatňuje na konania, ktoré sú zamerané na riešenie krízových situácií a ktoré nie sú ukončené ku dňu začatia uplatňovania rozhodnutia uvedeného v odseku 2.
Článok 5
Spojitosť so smernicou 2014/59/EÚ a uplatniteľným vnútroštátnym právom
1. Keď podľa tohto nariadenia Jednotná rada vykonáva úlohy alebo právomoci, ktoré má podľa smernice 2014/59/EÚ vykonávať vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií, Jednotná rada sa na účely uplatňovania tohto nariadenia a smernice 2014/59/EÚ považuje za dotknutý vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií alebo v prípade cezhraničného riešenia krízových situácií na úrovni skupiny za dotknutý orgán pre riešenie krízových situácií na úrovni skupiny.
2. Jednotná rada, Rada a Komisia a v náležitých prípadoch vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií prijímajú rozhodnutia podliehajúce príslušným právnym predpisom Únie, najmä akýmkoľvek legislatívnym a nelegislatívnym aktom vrátane aktov uvedených v článkoch 290 a 291 ZFEÚ, a v súlade s nimi.
Na Jednotnú radu, Radu a Komisiu sa vzťahujú záväzné regulačné a vykonávacie technické predpisy vypracované orgánom EBA a prijaté Komisiou v súlade s článkami 10 až 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, ako aj všetky usmernenia a odporúčania vydané orgánom EBA v súlade s článkom 16 tohto nariadenia. Vynakladajú všetko úsilie o dodržiavanie všetkých usmernení a odporúčaní vydaných orgánom EBA, ktoré sa týkajú takých úloh, ktoré majú vykonávať tieto orgány. Ak tieto usmernenia alebo odporúčania nedodržiavajú alebo nemajú v úmysle dodržiavať, informujú o tom orgán EBA v súlade s článkom 16 ods. 3 uvedeného nariadenia. Jednotná rada, Rada a Komisia spolupracujú s orgánom EBA pri uplatňovaní článkov 25 a 30 uvedeného nariadenia. Na Jednotnú radu sa vzťahujú tiež všetky rozhodnutia orgánu EBA v súlade s článkom 19 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, ak sú takéto rozhodnutia stanovené v smernici 2014/59/EÚ.
Článok 6
Všeobecné zásady
1. Subjekty, držitelia vkladov, investori ani iní veritelia usadení v Únii nesmú byť z dôvodu svojej štátnej príslušnosti alebo miesta podnikania diskriminovaní žiadnym opatrením, návrhom ani politikou Jednotnej rady, Rady, Komisie alebo vnútroštátneho orgánu pre riešenie krízových situácií.
2. Každé opatrenie, návrh alebo politika Jednotnej rady, Rady, Komisie alebo vnútroštátneho orgánu pre riešenie krízových situácií v rámci SRM sa prijíma s dôkladným zohľadnením a povinným zabezpečením jednotnosti a celistvosti vnútorného trhu.
3. Pri prijímaní rozhodnutí alebo opatrení, ktoré môžu mať vplyv vo viac než jednom členskom štáte, a najmä pri prijímaní rozhodnutí týkajúcich sa skupín usadených v dvoch alebo viacerých členských štátoch, sa náležite zohľadňujú ciele riešenia krízovej situácie uvedené v článku 14 a všetky tieto faktory:
a)
záujmy členských štátov, v ktorých skupina vykonáva svoju činnosť, a najmä vplyv každého rozhodnutia alebo opatrenia alebo nečinnosti na finančnú stabilitu, fiškálne zdroje, hospodárstvo, mechanizmy financovania, systém ochrany vkladov alebo systém náhrad pre investorov v ktoromkoľvek z daných členských štátov a na fond;
b)
cieľ dosiahnuť rovnováhu medzi záujmami rôznych dotknutých členských štátov a predchádzať nespravodlivému poškodzovaniu alebo nespravodlivej ochrane záujmov členského štátu;
c)
potrebu minimalizovať negatívny vplyv na ktorúkoľvek časť skupiny, ktorej členom je subjekt uvedený v článku 2, ktorého krízová situácia sa rieši.
4. Pri prijímaní rozhodnutí alebo opatrení, najmä s ohľadom na subjekty alebo skupiny usadené v zúčastnených členských štátoch aj v nezúčastnených členských štátoch, sa zohľadňujú možné negatívne vplyvy na nezúčastnené členské štáty, ako aj na subjekty usadené v uvedených členských štátoch.
5. Jednotná rada, Rada a Komisia dosiahnu rovnováhu medzi faktormi uvedenými v odseku 3 a cieľmi riešenia krízových situácií uvedenými v článku 14 vzhľadom na povahu a okolnosti každého prípadu a konajú v súlade s rozhodnutiami prijatými Komisiou podľa článku 107 ZFEÚ a článku 19 tohto nariadenia.
6. Rozhodnutia ani opatrenia Jednotnej rady, Rady ani Komisie si nesmú vyžadovať poskytnutie mimoriadnej verejnej finančnej podpory zo strany členských štátov, ani priamo zasahovať do rozpočtovej suverenity a fiškálnych zodpovedností členských štátov.
7. Ak Jednotná rada prijme rozhodnutie, ktoré je určené vnútroštátnemu orgánu pre riešenie krízových situácií, vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií je oprávnený bližšie určiť opatrenia, ktoré sa majú prijať. Toto bližšie určenie musí byť v súlade s príslušným rozhodnutím Jednotnej rady.
Článok 7
Rozdelenie úloh v rámci SRM
1. Jednotná rada zodpovedá za účinné a konzistentné fungovanie SRM.
2. S výhradou ustanovení uvedených v článku 31 ods. 1 zodpovedá Jednotná rada za vypracúvanie plánov riešenia krízových situácií a prijímanie všetkých rozhodnutí súvisiacich s riešením krízových situácií pre:
a)
subjekty uvedené v článku 2, ktoré nie sú súčasťou skupiny, a pre skupiny:
i)
ktoré sa považujú za významné podľa článku 6 ods. 4 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013; alebo
ii)
vo vzťahu ku ktorým ECB v súlade s článkom 6 ods. 5 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 1024/2013 rozhodla, že bude priamo vykonávať všetky príslušné právomoci; a
b)
ostatné cezhraničné skupiny.
3. Vo vzťahu k subjektom a skupinám, ktoré nie sú subjektmi a skupinami uvedenými v odseku 2, bez toho, aby tým bola dotknutá zodpovednosť Jednotnej rady za úlohy, ktorými bola poverená týmto nariadením, vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií plnia a nesú zodpovednosť za tieto úlohy:
a)
prijímanie plánov riešenia krízových situácií a posudzovanie riešiteľnosti krízových situácií v súlade s článkami 8 a 10 a s postupom stanoveným v článku 9;
b)
prijímanie opatrení v priebehu včasnej intervencie v súlade s článkom 13 ods. 3;
c)
uplatňovanie zjednodušených povinností alebo oslobodenie od povinnosti vypracúvať plány riešenia krízových situácií, v súlade s článkom 11;
d)
stanovenie minimálnej požiadavky na vlastné zdroje a oprávnené záväzky, v súlade s článkom 12;
e)
prijímanie rozhodnutí na riešenie krízových situácií a používanie nástrojov riešenia krízových situácií uvedených v tomto nariadení, v súlade s príslušnými postupmi a zárukami, ak dané opatrenie na riešenie krízovej situácie nevyžaduje použitie fondu a je financované výhradne prostredníctvom nástrojov uvedených v článkoch 21 a 24 až 27 a/alebo prostredníctvom systému ochrany vkladov, v súlade s článkom 79 a s postupom stanoveným v článku 31;
f)
odpisovanie alebo konverzia príslušných kapitálových nástrojov podľa článku 21, v súlade s postupom stanoveným v článku 31.
Ak si opatrenie na riešenie krízovej situácie vyžaduje využitie fondu, Jednotná rada prijme program riešenia krízových situácií.
Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií pri prijímaní opatrení na riešenie krízových situácií zohľadnia a sledujú plány riešenia krízových situácií, ako sa uvádza v článku 9, pokiaľ so zreteľom na okolnosti prípadu neusúdia, že ciele riešenia krízovej situácie sa účinnejšie dosiahnu prijatím opatrení, ktoré nie sú stanovené v plánoch riešenia krízových situácií.
Pri plnení úloh uvedených v tomto odseku uplatňujú vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií zodpovedajúce ustanovenia tohto nariadenia. Všetky odkazy na Jednotnú radu uvedené v článku 5 ods. 2, článku 6 ods. 5, článku 8 ods. 6, 8, 12 a 13, článku 10 ods. 1 až 10, článkoch 11 až 14, článku 15 ods. 1, 2 a 3, článku 16, článku 18 ods. 1 prvom pododseku a ods. 2 a 6, článku 20, článku 21 ods. 1 až 7, ods. 8 druhom pododseku, ods. 9 a 10, článku 22 ods. 1, 3 a 6, článkoch 23 a 24, článku 25 ods. 3 a článku 27 ods. 1 až 15 a ods. 16 druhom pododseku druhej vete, treťom pododseku a štvrtom pododseku prvej, tretej a štvrtej vete a článku 32 sa vo vzťahu k skupinám a subjektom uvedeným v prvom pododseku tohto odseku považujú za odkazy na vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií. Na uvedený účel vykonávajú vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií právomoci, ktoré boli na ne prenesené podľa vnútroštátnych právnych predpisov, ktorými sa transponuje smernica 2014/59/EÚ v súlade s podmienkami stanovenými vo vnútroštátnom práve.
Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií informujú Jednotnú radu o opatreniach uvedených v tomto odseku, ktoré sa majú prijať, a úzko s ňou pri prijímaní uvedených opatrení koordinujú.
Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií predkladajú Jednotnej rade plány riešenia krízových situácií uvedené v článku 9 a ich prípadné aktualizácie spolu s odôvodneným posúdením riešiteľnosti krízovej situácie dotknutého subjektu alebo skupiny v súlade s článkom 10.
4. Ak je to potrebné na zaistenie jednotného uplatňovania vysokého štandardu riešenia krízových situácií podľa tohto nariadenia, môže Jednotná rada:
a)
v nadväznosti na oznámenie opatrenia podľa odseku 3 tohto článku vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií podľa článku 31 ods. 1 a vydať v zodpovedajúcej lehote s ohľadom na naliehavosť okolností upozornenie dotknutému vnútroštátnemu orgánu pre riešenie krízových situácií, ak sa domnieva, že návrh rozhodnutia týkajúci sa subjektu alebo skupiny uvedených v odseku 3 tohto článku nie je v súlade s týmto nariadením alebo s jeho všeobecnými pokynmi uvedenými v článku 31 ods. 1 písm. a);
b)
kedykoľvek rozhodnúť, že bude vykonávať priamo všetky príslušné právomoci podľa tohto nariadenia, aj vo vzťahu k akémukoľvek subjektu alebo skupine uvedeným v odseku 3 tohto článku, najmä ak nemá jej upozornenie uvedené v písmene a) adekvátnu odozvu, z vlastnej iniciatívy, po konzultácii s dotknutým vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií alebo na jeho žiadosť.
5. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 3 tohto článku, môžu zúčastnené členské štáty rozhodnúť o tom, že všetky príslušné právomoci a povinnosti prenesené na Jednotnú radu na základe tohto nariadenia vo vzťahu k subjektom a skupinám, ktoré nie sú subjektmi a skupinami uvedenými v odseku 2, usadeným na ich území, bude vykonávať Jednotná rada. V takom prípade sa neuplatňujú odseky 3 a 4 tohto článku, článok 9, článok 12 ods. 2 a článok 31 ods. 1. Členské štáty, ktoré majú v úmysle využiť túto možnosť, oznámia túto skutočnosť Jednotnej rade a Komisii. Toto oznámenie nadobúda účinnosť dňom jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
ČASŤ II
OSOBITNÉ USTANOVENIA
HLAVA I
FUNKCIE V RÁMCI SRM A PROCESNÉ PRAVIDLÁ
KAPITOLA 1
Plánovanie riešenia krízových situácií
Článok 8
Plány riešenia krízových situácií vypracované Jednotnou radou
1. Jednotná rada vypracúva a prijíma plány riešenia krízových situácií subjektov a skupín uvedených v článku 7 ods. 2 a subjektov a skupín uvedených v článku 7 ods. 4 písm. b) a ods. 5, ak sú splnené podmienky pre uplatňovanie uvedených odsekov.
2. Jednotná rada vypracúva plány riešenia krízových situácií po porade s príslušnými vnútroštátnymi orgánmi a vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií vrátane orgánu pre riešenie krízových situácií na úrovni skupiny zúčastnených členských štátov, v ktorých sú subjekty usadené, ako aj s orgánmi pre riešenie krízových situácií členských štátov, v ktorých sa nachádzajú významné pobočky, pokiaľ je to relevantné vo vzťahu k danej významnej pobočke. Jednotná rada môže na uvedený účel od vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií požadovať, aby pripravili predbežné návrhy plánov riešenia krízových situácií a predložili ich Jednotnej rade, a od orgánu pre riešenie krízových situácií na úrovni skupiny, aby vypracoval predbežný návrh plánu riešenia krízových situácií na úrovni skupiny a predložil ho Jednotnej rade.
3. V záujme zabezpečenia účinného a jednotného uplatňovania tohto článku vydá Jednotná rada usmernenia a postúpi vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií návod na vypracovanie návrhov plánov riešenia krízových situácií a návrhov plánov riešenia krízových situácií na úrovni skupiny vo vzťahu ku konkrétnym jednotlivým subjektom alebo skupinám.
4. Na účely odseku 1 tohto článku vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií predložia Jednotnej rade všetky informácie potrebné na vypracovanie a vykonávanie plánov riešenia krízových situácií, ktoré získali v súlade s článkom 11 a článkom 13 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ, bez toho, aby bola dotknutá kapitola 5 tejto hlavy.
5. V pláne riešenia krízových situácií sa stanovujú možnosti uplatňovania nástrojov riešenia krízových situácií a právomocí riešiť krízové situácie uvedených v tomto nariadení na subjekty a skupiny uvedené v odseku 1.
6. V pláne riešenia krízových situácií sa stanovujú opatrenia na riešenie krízových situácií, ktoré môže prijať Jednotná rada, ak subjekt alebo skupina uvedené v odseku 1 spĺňajú podmienky na riešenie krízových situácií.
Informácie uvedené v odseku 9 sa poskytnú príslušnému subjektu.
Pri vypracovaní a aktualizácii plánu riešenia krízových situácií Jednotná rada označí všetky podstatné prekážky brániace riešiteľnosti a navrhne, ak je to potrebné a vhodné, relevantné opatrenia na odstránenie týchto prekážok v súlade s článkom 10.
V pláne riešenia krízových situácií sa zohľadnia relevantné scenáre vrátane prípadu idiosynkratického zlyhania alebo zlyhania v čase širšej finančnej nestability alebo udalostí na úrovni celého systému.
V pláne riešenia krízových situácií sa nepredpokladá žiadne z týchto opatrení:
a)
akákoľvek mimoriadna verejná finančná podpora s výnimkou použitia fondu zriadeného v súlade s článkom 67;
b)
akákoľvek núdzová pomoc centrálnej banky na zvýšenie likvidity; alebo
c)
akákoľvek pomoc centrálnej banky na zvýšenie likvidity poskytnutá s neštandardným kolaterálom, splatnosťou a úrokovou mierou.
7. Plán riešenia krízových situácií zahŕňa analýzu toho, ako a kedy môže inštitúcia na základe podmienok vypracovaných v pláne požiadať o použitie facilít centrálnej banky, a určuje aktíva, ktoré by sa mohli považovať za kolaterál.
8. Jednotná rada môže požadovať, aby jej inštitúcie pomohli s vypracovaním a aktualizovaním plánov.
9. Plán riešenia krízových situácií pre každý subjekt zahŕňa tieto prvky, ktoré musia byť podľa okolností a možností kvantifikované:
a)
zhrnutie kľúčových prvkov plánu;
b)
zhrnutie podstatných zmien v inštitúcii, ku ktorým došlo od posledného predloženia informácií týkajúcich sa riešenia krízových situácií;
c)
ukážku toho, ako by sa mohli zásadné funkcie a hlavné oblasti obchodnej činnosti právne a ekonomicky oddeliť od ostatných funkcií v rozsahu, ktorý je potrebný na zabezpečenie kontinuity pri zlyhaní inštitúcie;
d)
odhad časového rámca pre vykonávanie každého podstatného aspektu plánu;
e)
podrobný opis posúdenia riešiteľnosti krízovej situácie vykonaného v súlade s článkom 10;
f)
opis všetkých opatrení požadovaných podľa článku 10 ods. 7 na riešenie alebo odstránenie prekážok brániacich riešiteľnosti krízovej situácie zistených pri posúdení vykonanom v súlade s článkom 10;
g)
opis postupov stanovenia hodnoty zásadných funkcií, hlavných oblastí obchodnej činnosti a aktív inštitúcie a možnosti ponúkať ich na trhu;
h)
podrobný opis mechanizmov na zabezpečenie toho, aby informácie vyžadované podľa článku 11 smernice 2014/59/EÚ boli aktuálne a aby boli orgánom pre riešenie krízových situácií neustále k dispozícii;
i)
vysvetlenie k tomu, ako by sa možnosti riešenia krízových situácií mohli financovať bez toho, aby sa počítalo s ktorýmkoľvek z týchto opatrení:
i)
akákoľvek mimoriadna verejná finančná podpora s výnimkou použitia fondu zriadeného v súlade s článkom 67;
ii)
akákoľvek núdzová pomoc centrálnej banky na zvýšenie likvidity; alebo
iii)
akákoľvek pomoc centrálnej banky na zvýšenie likvidity poskytnutá s neštandardným kolaterálom, splatnosťou a úrokovou mierou;
j)
podrobný opis rôznych stratégií riešenia krízových situácií, ktoré by sa mohli uplatniť podľa rôznych možných scenárov a príslušných časových rámcov;
k)
opis kritických vzájomných prepojení;
l)
opis možností zachovania prístupu k platobným a klíringovým službám a iným infraštruktúram a posúdenie prenosnosti pozícií klienta;
m)
analýza vplyvu plánu na zamestnancov inštitúcie vrátane posúdenia všetkých nákladov, ktoré s tým súvisia, a opis plánovaných postupov konzultácií s pracovníkmi v rámci procesu riešenia krízovej situácie, v prípade potreby aj so zohľadnením vnútroštátnych systémov dialógu so sociálnymi partnermi;
n)
plán komunikácie s médiami a verejnosťou;
o)
minimálna požiadavka na vlastné zdroje a oprávnené záväzky podľa článku 12 a v prípade potreby termín na dosiahnutie tejto úrovne;
p)
prípadne minimálna požiadavka na vlastné zdroje a zmluvne dohodnuté nástroje záchrany pomocou vnútorných zdrojov podľa článku 12 a v prípade potreby termín na dosiahnutie tejto úrovne;
q)
opis základných činností a systémov potrebných na zachovanie nepretržitého fungovania prevádzkových procesov inštitúcie;
r)
prípadne akékoľvek stanovisko inštitúcie v súvislosti s plánom riešenia krízových situácií.
10. Plány riešenia krízových situácií na úrovni skupiny zahŕňajú plán riešenia krízových situácií na úrovni skupiny, ktorú vedie materská spoločnosť v Únii usadená v zúčastnenom členskom štáte, ako celku, a to buď riešením krízových situácií na úrovni materskej spoločnosti v Únii, alebo prostredníctvom jej rozdelenia a riešenia krízových situácií dcérskych inštitúcií. Plán riešenia krízových situácií na úrovni skupiny zahŕňa opatrenia na riešenie krízových situácií:
a)
materskej spoločnosti v Únii;
b)
dcérskych spoločností, ktoré sú súčasťou skupiny a ktoré sú usadené v Únii;
c)
subjektov uvedených v článku 2 písm. b); a
d)
s výhradou článku 33 dcérskych spoločností, ktoré sú súčasťou skupiny a ktoré sú usadené mimo Únie.
11. V pláne riešenia krízových situácií na úrovni skupiny sa:
a)
stanovia opatrenia na riešenie krízových situácií, ktoré sa majú prijať v súvislosti so subjektmi skupiny, a to tak prostredníctvom opatrení na riešenie krízových situácií vzhľadom na subjekty uvedené v článku 2 písm. b) a dcérske inštitúcie, ako aj prostredníctvom koordinovaných opatrení na riešenie krízových situácií vzhľadom na dcérske inštitúcie, a to pre scenáre uvedené v odseku 6;
b)
preskúma rozsah, v akom by sa mohli koordinovane použiť nástroje riešenia krízových situácií a uplatniť právomoci riešiť krízové situácie vzhľadom na subjekty skupiny usadené v Únii vrátane opatrení na zjednodušenie odkúpenia skupiny ako celku alebo samostatných oblastí obchodnej činnosti, alebo činností, ktoré poskytujú viaceré subjekty skupiny, alebo jednotlivých subjektov skupiny treťou stranou, a identifikujú sa akékoľvek možné prekážky brániace koordinovanému riešeniu krízových situácií;
c)
uvedie podrobný opis posúdenia riešiteľnosti krízovej situácie vykonaného v súlade s článkom 10;
d)
v prípade, ak skupina zahŕňa subjekty registrované v tretích krajinách, identifikujú náležité mechanizmy spolupráce a koordinácie s relevantnými orgánmi týchto tretích krajín a dôsledky riešenia krízových situácií v rámci Únie;
e)
identifikujú opatrenia vrátane právneho a ekonomického oddelenia konkrétnych funkcií alebo oblastí obchodnej činnosti, ktoré sú potrebné na uľahčenie riešenia krízových situácií na úrovni skupiny, ak sú splnené podmienky na riešenie krízových situácií;
f)
určí, ako by sa dali financovať opatrenia na riešenie krízových situácií na úrovni skupiny, a v prípade, ak by boli potrebné mechanizmy financovania z nezúčastnených členských štátov zriadené v súlade s článkom 100 smernice 2014/59/EÚ, stanovia sa zásady rozdelenia zodpovednosti za takéto financovanie medzi zdroje financovania v jednotlivých zúčastnených a nezúčastnených členských štátoch. V pláne sa nepočíta so žiadnym z týchto opatrení:
i)
akákoľvek mimoriadna verejná finančná podpora okrem použitia fondu zriadeného v súlade s článkom 67 tohto nariadenia a mechanizmov financovania z nezúčastnených členských štátov zriadených v súlade s článkom 100 smernice 2014/59/EÚ,
ii)
akákoľvek núdzová pomoc centrálnej banky na zvýšenie likvidity; alebo
iii)
akákoľvek pomoc centrálnej banky na zvýšenie likvidity poskytnutá s neštandardnou zábezpekou, splatnosťou a podmienkami úrokových sadzieb.
Tieto zásady sa stanovia na základe spravodlivých a vyvážených kritérií a zohľadní sa v nich najmä článok 107 ods. 5 smernice 2014/59/EÚ a vplyv na finančnú stabilitu vo všetkých dotknutých členských štátoch.
Plán riešenia krízových situácií na úrovni skupiny nesmie mať neprimerané dôsledky pre žiaden členský štát.
12. Jednotná rada určí lehotu, v ktorej musia byť vypracované prvé plány riešenia krízových situácií. Plány riešenia krízových situácií a plán riešenia krízových situácií na úrovni skupiny sa preskúmajú a prípadne sa zaktualizujú minimálne raz ročne a po každej podstatnej zmene právnej alebo organizačnej štruktúry alebo obchodnej činnosti, alebo finančného postavenia subjektu, alebo v prípade plánov riešenia krízových situácií na úrovni skupiny, skupiny vrátane ktoréhokoľvek subjektu skupiny, ktoré by mohli mať podstatný vplyv na účinnosť plánu alebo ktoré si inak vyžadujú preskúmanie plánu riešenia krízových situácií.
Na účely preskúmania alebo aktualizácie plánov riešenia krízových situácií uvedených v prvom pododseku inštitúcie, ECB alebo príslušné vnútroštátne orgány ihneď oznámia Jednotnej rade akúkoľvek zmenu, ktorá si vyžaduje takéto preskúmanie alebo aktualizáciu.
13. Jednotná rada predkladá plány riešenia krízových situácií a všetky ich zmeny ECB alebo dotknutým príslušným vnútroštátnym orgánom.
Článok 9
Plány riešenia krízových situácií vypracované vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií
1. Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií vypracujú a prijmú plány riešenia krízových situácií pre subjekty a skupiny, ktoré nie sú subjektmi a skupinami uvedenými v článku 7 ods. 2, ods. 4 písm. b) a ods. 5, v súlade s článkom 8 ods. 5 až 13.
2. Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií vypracujú plány riešenia krízových situácií po porade s príslušnými vnútroštátnymi orgánmi a vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií zúčastnených členských štátoch a nezúčastnených členských štátoch, v ktorých sa nachádzajú významné pobočky, pokiaľ je to relevantné vo vzťahu k danej významnej pobočke.
Článok 10
Posúdenie riešiteľnosti krízových situácií
1. Pri vypracúvaní a aktualizácii návrhov plánov riešenia krízových situácií v súlade s článkom 8 Jednotná rada po porade s príslušnými orgánmi vrátane ECB a orgánmi pre riešenie krízových situácií v nezúčastnených členských štátoch, v ktorých sa nachádzajú významné pobočky, pokiaľ je to pre významnú pobočku relevantné, vykonáva posúdenie rozsahu, v akom sú krízové situácie inštitúcií a skupín riešiteľné bez toho, aby sa počítalo s ktorýmkoľvek z týchto opatrení:
a)
akákoľvek mimoriadna verejná finančná podpora s výnimkou použitia fondu zriadeného v súlade s článkom 67;
b)
akákoľvek núdzová pomoc centrálnej banky na zvýšenie likvidity; alebo
c)
akákoľvek pomoc centrálnej banky na zvýšenie likvidity poskytnutá s neštandardnou zábezpekou, splatnosťou a podmienkami úrokových sadzieb.
2. ECB alebo dotknutý príslušný vnútroštátny orgán poskytnú Jednotnej rade plán ozdravenia alebo plán ozdravenia skupiny. Jednotná rada preskúma plán ozdravenia s cieľom identifikovať prípadné opatrenia v pláne ozdravenia, ktoré môžu nepriaznivo ovplyvniť riešiteľnosť krízovej situácie inštitúcie alebo skupiny, a vypracuje odporúčania pre ECB alebo príslušný vnútroštátny orgán týkajúce sa uvedených záležitostí.
3. Pri vypracúvaní návrhov plánov riešenia krízových situácií Jednotná rada posudzuje rozsah, v akom sú krízové situácie subjektu riešiteľné v súlade s týmto nariadením. Krízová situácia subjektu sa považuje za riešiteľnú, ak Jednotná rada považuje za realizovateľné a dôveryhodné buď subjekt zlikvidovať v rámci bežného konkurzného konania, alebo riešiť jeho krízovú situáciu uplatnením nástrojov riešenia krízových situácií a vykonávaním právomocí riešiť krízové situácie a zároveň sa v čo najväčšej možnej miere vyhnúť akýmkoľvek významným nepriaznivým dôsledkom pre finančné systémy (vrátane okolností širšej finančnej nestability alebo udalostí na úrovni celého systému) členského štátu, v ktorom sa daný subjekt nachádza, alebo iných členských štátov alebo Únie, a s cieľom zabezpečiť kontinuitu zásadných funkcií, ktoré subjekt vykonáva.
Jednotná rada včas informuje orgán EBA, ak sa krízová situácia inštitúcie považuje za neriešiteľnú.
4. Krízová situácia skupiny sa považuje za riešiteľnú, ak Jednotná rada považuje za realizovateľné a dôveryhodné buď likvidovať subjekty skupiny v rámci bežného konkurzného konania, alebo riešiť ich krízovú situáciu uplatnením nástrojov riešenia krízových situácií a vykonávaním právomoci riešiť krízové situácie vo vzťahu k subjektom skupiny a zároveň sa v čo najväčšej možnej miere vyhnúť akýmkoľvek významným nepriaznivým dôsledkom pre finančné systémy (a to aj v podmienkach širšej finančnej nestability alebo udalostí zasahujúcich celý systém) členských štátov, v ktorých sú subjekty skupiny usadené, alebo iných členských štátov alebo Únie, a to s cieľom zabezpečiť pokračovanie zásadných funkcií, ktoré subjekty skupiny vykonávajú, ak ich možno ľahko a včas oddeliť, alebo použitím iných prostriedkov.
Jednotná rada včas informuje orgán EBA, ak sa krízová situácia skupiny považuje za neriešiteľnú.
5. Na účely odsekov 3 a 4 a odseku 10 písm. b) sa závažnými nepriaznivými dôsledkami pre finančné systémy alebo negatívnymi vplyvmi na finančnú stabilitu rozumie situácia, keď je finančný systém narušený alebo hrozí jeho narušenie, čo môže viesť k finančným problémom, ktoré môžu ohroziť riadne fungovanie, efektivitu a integritu vnútorného trhu alebo hospodárstva, alebo finančného systému jedného alebo viacerých členských štátov. Pri posudzovaní závažných nepriaznivých dôsledkov Jednotná rada zohľadňuje príslušné upozornenia a odporúčania ESRB a príslušné kritériá vypracované orgánom EBA a zváži zisťovanie a meranie systémových rizík.
6. Na účely posúdenia uvedeného v tomto článku Jednotná rada preskúmava záležitosti uvedené v oddiele C prílohy k smernici 2014/59/EÚ.
7. Ak pri posúdení riešiteľnosti krízovej situácie subjektu alebo skupiny vykonanom v súlade s odsekom 3 alebo 4 Jednotná rada po porade s príslušnými orgánmi vrátane ECB skonštatuje, že existujú podstatné prekážky brániace riešiteľnosti krízovej situácie daného subjektu alebo skupiny, Jednotná rada v spolupráci s príslušnými orgánmi pripraví správu určenú inštitúcii alebo materskej spoločnosti, v ktorej analyzuje podstatné prekážky brániace účinnému uplatňovaniu nástrojov riešenia krízových situácií a vykonávaniu právomoci riešiť krízové situácie. V správe sa zváži vplyv na obchodný model inštitúcie a odporučia sa primerané a cielené opatrenia, ktoré sú podľa názoru Jednotnej rady potrebné alebo vhodné na odstránenie týchto prekážok v súlade s odsekom 10.
8. Správa sa oznamuje aj príslušným orgánom a orgánom pre riešenie krízových situácií v nezúčastnených členských štátoch, v ktorých sa nachádzajú významné pobočky inštitúcií, ktoré nie sú súčasťou skupiny. Je podložená dôvodmi vedúcimi k predmetnému posúdeniu alebo konštatovaniu a uvádza sa v nej, ako posúdenie alebo konštatovanie spĺňa požiadavku primeraného uplatňovania stanovenú v článku 6.
9. Subjekt alebo materská spoločnosť navrhnú Jednotnej rade do štyroch mesiacov od doručenia správy možné opatrenia na riešenie alebo odstránenie podstatných prekážok identifikovaných v správe. V správe sa uvádza každé opatrenie, ktoré subjekt alebo materská spoločnosť navrhli príslušným orgánom, orgánu EBA a v prípadoch, keď sa významné pobočky inštitúcií, ktoré nie sú súčasťou skupiny, nachádzajú v nezúčastnených členských štátoch, orgánom pre riešenie krízových situácií týchto členských štátov.
10. Jednotná rada po porade s príslušnými orgánmi posúdi, či sa opatreniami uvedenými v odseku 9 účinne riešia alebo odstraňujú predmetné podstatné prekážky. Ak opatrenia, ktoré navrhol dotknutý subjekt alebo materská spoločnosť, účinne neznižujú ani neodstraňujú prekážky brániace riešiteľnosti krízovej situácie, Jednotná rada po porade s príslušnými orgánmi a prípadne s určeným orgánom makroprudenciálneho dohľadu prijme rozhodnutie, v ktorom uvedie, že navrhnuté opatrenia účinne neznižujú ani neodstraňujú prekážky brániace riešiteľnosti krízovej situácie, a v ktorom dá inštrukcie vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií, aby od inštitúcie, materskej spoločnosti alebo akejkoľvek dcérskej spoločnosti dotknutej skupiny požadovali prijatie ktoréhokoľvek z opatrení uvedených v odseku 11.
Pri určovaní alternatívnych opatrení Jednotná rada preukáže, že opatreniami navrhnutými inštitúciou nie je možné odstrániť prekážky brániace riešeniu krízovej situácie a že navrhnuté alternatívne opatrenia sú primerané, pokiaľ ide o ich odstránenie. Jednotná rada zohľadní ohrozenie finančnej stability vyplývajúce z týchto prekážok brániacich riešiteľnosti krízovej situácie a dosah týchto opatrení na obchodnú činnosť inštitúcie, jej stabilitu a jej schopnosť byť prínosom pre hospodárstvo, na vnútorný trh finančných služieb a na finančnú stabilitu v ostatných členských štátoch a v Únii ako celku.
Jednotná rada zohľadní aj potrebu zabrániť akémukoľvek vplyvu na dotknutú inštitúciu alebo skupinu, ktorý by prekračoval rámec nevyhnutný na odstránenie prekážok brániacich riešiteľnosti krízovej situácie alebo ktorý by bol neprimeraný.
11. Na účely odseku 10 dáva Jednotná rada v náležitých prípadoch vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií inštrukcie, aby vykonali ktorékoľvek z týchto opatrení:
a)
požadovať, aby subjekt prehodnotil akékoľvek mechanizmy financovania v rámci skupiny alebo ich neexistenciu alebo pripravil dohody o poskytovaní služieb (či už v rámci skupiny alebo s tretími stranami) na zaistenie poskytovania zásadných funkcií;
b)
požadovať, aby subjekt obmedzil svoju maximálnu individuálnu alebo súhrnnú expozíciu;
c)
uložiť povinnosť poskytovať špecifické alebo pravidelné dodatočné informácie relevantné z hľadiska riešenia krízových situácií;
d)
požadovať, aby subjekt odpredal konkrétne aktíva;
e)
požadovať, aby subjekt obmedzil alebo ukončil konkrétne existujúce alebo navrhované činnosti;
f)
obmedziť rozvoj nových alebo existujúcich oblastí obchodnej činnosti alebo predaj nových či existujúcich produktov alebo zabrániť takémuto rozvoju alebo predaju;
g)
požadovať zmeny právnych alebo prevádzkových štruktúr subjektu alebo ktoréhokoľvek subjektu skupiny, ktorý je pod ich priamou alebo nepriamou kontrolou, s cieľom zmierniť ich zložitosť a zaistiť tak, aby zásadné funkcie bolo možné právne a prevádzkovo oddeliť od ostatných funkcií prostredníctvom uplatnenia nástrojov riešenia krízových situácií;
h)
požadovať, aby subjekt zriadil materskú finančnú holdingovú spoločnosť v členskom štáte alebo materskú finančnú holdingovú spoločnosť v Únii;
i)
požadovať, aby subjekt emitoval obligácie s cieľom splniť požiadavky článku 12;
j)
požadovať, aby subjekt prijal ďalšie opatrenia s cieľom splniť požiadavky uvedené v článku 12, najmä vrátane pokusu o opätovné prerokovanie oprávnených záväzkov, nástroja dodatočného kapitálu Tier 1 alebo nástroja kapitálu Tier 2, ktoré emitoval, s cieľom zabezpečiť, aby sa každé rozhodnutie Jednotnej rady odpísať alebo konvertovať daný záväzok alebo nástroj vykonalo podľa práva jurisdikcie, do ktorej patrí tento záväzok alebo nástroj.
Vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií podľa okolností priamo prijíma opatrenia uvedené v písmenách a) až j) prvého pododseku.
12. Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií plnia inštrukcie Jednotnej rady v súlade s článkom 29.
13. Rozhodnutie podľa odsekov 10 a 11 spĺňa tieto požiadavky:
a)
je podložené dôvodmi, ktoré viedli k predmetnému posúdeniu alebo konštatovaniu;
b)
uvádza sa v ňom, ako sa uvedené posúdenie alebo konštatovanie zhoduje s požiadavkou primeraného uplatňovania stanovenou v odseku 10.
Článok 11
Zjednodušené povinnosti pre určité inštitúcie
1. Jednotná rada z vlastnej iniciatívy po porade s vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií alebo na návrh vnútroštátneho orgánu pre riešenie krízových situácií môže uplatniť zjednodušené povinnosti v súvislosti s vypracúvaním návrhov plánov riešenia krízových situácií podľa článku 8 alebo oslobodiť od povinnosti vypracovať návrhy týchto plánov v súlade s odsekmi 3 až 9 tohto článku.
2. Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií môžu navrhnúť Jednotnej rade, aby uplatnila zjednodušené povinnosti na inštitúcie alebo skupiny podľa odsekov 3 a 4 alebo ich oslobodila od povinnosti vypracovať návrhy plánov riešenia krízových situácií podľa odseku 7. Uvedený návrh musí byť zdôvodnený a podložený všetkými relevantnými dokumentmi.
3. Jednotná rada po doručení návrhu, aby uplatnila zjednodušené povinnosti podľa odseku 2 tohto článku, alebo konajúc z vlastnej iniciatívy vykoná posúdenie dotknutej inštitúcie alebo skupiny a uplatní zjednodušené povinnosti, ak nevznikol predpoklad, že zlyhanie inštitúcie alebo skupiny by malo významné nepriaznivé dôsledky pre finančný systém alebo ohrozilo finančnú stabilitu v zmysle článku 10 ods. 5
Jednotná rada na tieto účely zohľadňuje:
a)
povahu obchodnej činnosti, štruktúru akcionárov, právnu formu, rizikový profil, veľkosť a právny štatút inštitúcie alebo skupiny, jej prepojenosť s ďalšími inštitúciami alebo s finančným systémom všeobecne a rozsah a zložitosť jej činností;
b)
jej členstvo v rámci schémy inštitucionálneho zabezpečenia alebo v iných kooperačných systémoch vzájomnej solidarity, ako je uvedené v článku 113 ods. 7 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
c)
vykonávanie investičných služieb alebo činností, ako je vymedzené v článku 4 ods. 1 bode 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/65/EÚ (15); a
d)
či je pravdepodobné, že jej zlyhanie a následná likvidácia v rámci bežného konkurzného konania by mali významný negatívny vplyv na finančné trhy, ostatné inštitúcie, podmienky financovania alebo všeobecne na ekonomiku.
Jednotná rada uskutoční posúdenie uvedené v prvom pododseku podľa potreby po porade s vnútroštátnym orgánom makroprudenciálneho dohľadu, prípadne s ESRB.
4. Pri uplatňovaní zjednodušených povinností Jednotná rada určí:
a)
obsah a podrobnosti plánov riešenia krízových situácií stanovených v článku 8;
b)
lehotu, v ktorej musia byť vypracované prvé plány riešenia krízových situácií, a frekvenciu aktualizácie plánov riešenia krízových situácií, ktorá môže byť nižšia než frekvencia stanovená v článku 8 ods. 12;
c)
obsah a podrobnosti informácií, ktoré sa vyžadujú od inštitúcií podľa článku 8 ods. 9 tohto nariadenia a podľa oddielu B prílohy k smernici 2014/59/EÚ;
d)
úroveň podrobnosti na účely posúdenia riešiteľnosti krízovej situácie podľa článku 10 tohto nariadenia a podľa oddielu C prílohy k smernici 2014/59/EÚ.
5. Uplatňovanie zjednodušených povinností nemá ako také vplyv na právomoc Jednotnej rady prijať opatrenie na riešenie krízovej situácie.
6. Ak sa uplatňujú zjednodušené povinnosti, Jednotná rada v plnej miere uplatní povinnosti v nezjednodušenej podobe vždy, ak už neexistujú okolnosti, ktoré boli dôvodom na ich uplatnenie.
7. Bez toho, aby boli dotknuté články 9 a 31, Jednotná rada po prijatí návrhu oslobodiť od povinnosti vypracovať plány riešenia krízových situácií podľa odseku 2 tohto článku alebo z vlastného podnetu oslobodí podľa odseku 3 tohto článku od uplatňovania povinnosti vypracovať plány riešenia krízových situácií inštitúcie pridružené k ústrednému orgánu a úplne alebo čiastočne oslobodené od prudenciálnych požiadaviek vo vnútroštátnom práve v súlade s článkom 10 nariadenia (EÚ) č. 575/2013.
Ak sa udelí výnimka podľa prvého pododseku, uplatní sa povinnosť vypracovať návrh plánu riešenia krízových situácií na konsolidovanom základe vo vzťahu k ústrednému orgánu a k inštitúciám, ktoré sú k nemu pridružené v zmysle článku 10 nariadenia (EÚ) č. 575/2013. Na tento účel zahŕňa každý odkaz v tejto kapitole na skupinu aj ústredný orgán a inštitúcie, ktoré sú k nemu pridružené v zmysle článku 10 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, a ich dcérske spoločnosti a každý odkaz na materskú spoločnosť alebo inštitúcie podliehajúce dohľadu na konsolidovanom základe podľa článku 111 smernice 2013/36/EÚ zahŕňa aj ústredný orgán.
8. Na inštitúcie, ktoré podliehajú priamemu dohľadu ECB v súlade s článkom 6 ods. 4 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013 alebo ktoré tvoria významný podiel vo finančnom systéme zúčastneného členského štátu, sa vzťahujú individuálne plány riešenia krízových situácií.
Na účely tohto odseku sa operácie inštitúcie považujú za operácie, ktoré predstavujú významný podiel finančného systému tohto zúčastneného členského štátu, ak:
a)
celková hodnota jej aktív je vyššia ako 30 000 000 000 EUR; alebo
b)
jej celkové aktíva tvoria viac než 20 % HDP členského štátu, v ktorom je usadená, s výnimkou prípadu, keď je celková hodnota jej aktív nižšia ako 5 000 000 000 EUR.
9. Keď sa vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií, ktorý navrhol uplatňovanie zjednodušených povinností alebo udelenie výnimky v súlade s odsekom 2, domnieva, že rozhodnutie uplatňovať zjednodušené povinnosti alebo udeliť výnimku treba zrušiť, predloží na tento účel návrh Jednotnej rade. Jednotná rada v takom prípade prijme rozhodnutie o navrhovanom zrušení, pričom plne zohľadní zdôvodnenie zrušenia, ktoré navrhol vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií vzhľadom na skutočnosti a okolnosti uvedené v odseku 3 alebo v odsekoch 7 a 8.
10. Jednotná rada informuje orgán EBA o tom, že uplatňuje tento článok.
Článok 12
Minimálna požiadavka na vlastné zdroje a oprávnené záväzky
1. Jednotná rada po porade s príslušnými orgánmi vrátane ECB stanoví minimálnu požiadavku na vlastné zdroje a oprávnené záväzky podľa odseku 4, ktoré podliehajú právomoci odpísať a právomoci vykonať konverziu, ktorú subjekty a skupiny uvedené v článku 7 ods. 2 a subjekty a skupiny uvedené v článku 7 ods. 4 písm. b) a ods. 5, musia vždy spĺňať.
2. Pri vypracúvaní návrhov plánov riešenia krízových situácií v súlade s článkom 9 orgány pre riešenie krízových situácií po porade s príslušnými orgánmi stanovia minimálnu požiadavku na vlastné zdroje a oprávnené záväzky podľa odseku 4, na ktoré sa vzťahujú právomoci týkajúce sa odpisovania a konverzie, ktorú subjekty uvedené v článku 7 ods. 3 musia vždy spĺňať. V uvedenej súvislosti sa uplatní postup stanovený v článku 31.
3. V záujme zabezpečenia účinného a jednotného uplatňovania tohto článku vypracuje Jednotná rada usmernenia a postúpi vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií návod vo vzťahu ku konkrétnym inštitúciám alebo skupinám.
4. Minimálna požiadavka na vlastné zdroje a oprávnené záväzky sa vypočíta ako suma vlastných zdrojov a oprávnených záväzkov vyjadrená ako percentuálny podiel celkových pasív a vlastných zdrojov inštitúcie.
Na účely prvého pododseku sa derivátové záväzky zahrnujú do celkových pasív na základe toho, že sa plne uznávajú práva protistrany na čisté zúčtovanie.
5. Bez ohľadu na odsek 1 Jednotná rada oslobodí od povinnosti plniť za všetkých okolností minimálnu požiadavku na vlastné zdroje a oprávnené záväzky hypotekárne úverové inštitúcie financované z krytých dlhopisov, ktoré podľa vnútroštátneho práva nesmú prijímať vklady, pretože:
a)
uvedené inštitúcie sa zlikvidujú prostredníctvom vnútroštátnych konkurzných konaní alebo iných postupov uplatňovaných v súlade s článkami 38, 40 alebo 42 smernice 2014/59/EÚ, ktoré sú osobitne stanovené pre uvedené inštitúcie; a
b)
takýmto vnútroštátnym konkurzným konaním alebo iným postupom sa zabezpečí, aby veritelia uvedených inštitúcií, v relevantných prípadoch vrátane držiteľov krytých dlhopisov, znášali straty spôsobom, ktorý je v súlade s cieľmi riešenia krízových situácií.
6. Minimálna požiadavka na vlastné zdroje a oprávnené záväzky uvedená v odseku 4 nepresiahne výšku vlastných zdrojov a oprávnených záväzkov, ktorá postačuje na to, aby sa zabezpečilo, že v prípade uplatnenia nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov by bolo možné absorbovať straty subjektu uvedeného v článku 2, ako aj najvyššie postavenej materskej spoločnosti uvedenej inštitúcie alebo materskej spoločnosti a akejkoľvek inštitúcie alebo finančnej inštitúcie patriacej do konsolidovanej účtovnej závierky uvedenej najvyššie postavenej materskej spoločnosti a obnoviť podiel vlastného kapitálu Tier 1 uvedených subjektov na úroveň potrebnú na to, aby naďalej spĺňali podmienky na udelenie povolenia a pokračovali vo vykonávaní činností, na ktoré majú povolenie podľa smernice 2013/36/EÚ alebo rovnocenných právnych predpisov, a aby sa udržala dostatočná dôvera trhu v inštitúciu alebo materskú spoločnosť uvedenú v článku 2 a v najvyššie postavenú materskú spoločnosť uvedenej inštitúcie alebo materskú spoločnosť a akúkoľvek inštitúciu alebo finančnú inštitúciu zaradenú do konsolidovanej účtovnej závierky uvedenej najvyššie postavenej materskej spoločnosti.
Ak sa v pláne riešenia krízovej situácie predpokladá, že určité triedy oprávnených záväzkov by sa mohli vylúčiť zo záchrany pomocou vnútorných zdrojov podľa článku 27 ods. 5 alebo že určité triedy oprávnených záväzkov by sa mohli previesť na príjemcu v plnej výške v rámci čiastočného prevodu, minimálna požiadavka na vlastné zdroje a oprávnené záväzky uvedená v odseku 4 nepresiahne výšku vlastných zdrojov a oprávnených záväzkov, ktorá je potrebná na to, aby inštitúcia alebo materská spoločnosť uvedená v článku 2 mala dostatočné ďalšie oprávnené záväzky na zabezpečenie toho, že straty tejto inštitúcie alebo materskej spoločnosti uvedenej v článku 2, ako aj najvyššie postavenej materskej spoločnosti uvedenej inštitúcie alebo materskej spoločnosti a akejkoľvek inštitúcie alebo finančnej inštitúcie zahrnutej do konsolidovanej závierky uvedenej najvyššie postavenej materskej spoločnosti by bolo možné absorbovať a pomer vlastného kapitálu Tier 1 uvedených subjektov by sa mohol obnoviť na úroveň potrebnú na to, aby sa im umožnilo aj naďalej plniť podmienky na udelenie povolenia a naďalej vykonávať činnosti, na ktoré majú povolenie podľa smernice 2013/36/EÚ alebo rovnocenných právnych predpisov a udržať dostatočnú dôveru trhu v inštitúciu alebo materskú spoločnosť a najvyššie postavenú materskú spoločnosť uvedenej inštitúcie alebo materskej spoločnosti a akejkoľvek inštitúcie alebo finančnej inštitúcie patriacej do konsolidovanej účtovnej závierky uvedenej najvyššie postavenej materskej spoločnosti.
Minimálna požiadavka na vlastné zdroje a oprávnené záväzky uvedená v odseku 4 nesmie byť nižšia ako celková výška všetkých požiadaviek na vlastné zdroje a požiadaviek týkajúcich sa rezervy podľa nariadenia (EÚ) č. 575/2013 a smernice 2013/36/EÚ.
7. V rámci obmedzení stanovených v odseku 6 tohto článku s cieľom vyriešiť krízovú situáciu subjektu uvedeného v článku 2 uplatnením nástrojov na riešenie krízových situácií, podľa potreby vrátane nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov, spôsobom, ktorý je v súlade s cieľmi riešenia krízových situácií, sa aspekty uvedené v odseku 1 tohto článku určia na základe týchto kritérií:
a)
veľkosť, obchodný model, model financovania a rizikový profil inštitúcie a materskej spoločnosti uvedených v článku 2;
b)
rozsah, v akom by systém ochrany vkladov mohol prispieť k financovaniu riešenia krízových situácií v súlade s článkom 79;
c)
rozsah, v akom by zlyhanie inštitúcie a materskej spoločnosti uvedených v článku 2 malo významné nepriaznivé dôsledky na finančný systém alebo ohrozilo finančnú stabilitu v zmysle článku 10 ods. 5, okrem iného z dôvodu jeho vzájomného prepojenia s inými inštitúciami alebo zvyškom finančného systému prostredníctvom „nákazy“ iných inštitúcií.
8. Pri stanovovaní sa spresňuje minimálna požiadavka na vlastné zdroje a oprávnené záväzky, ktorú inštitúcie musia plniť na individuálnom základe a ktorú materské spoločnosti musia plniť na konsolidovanom základe. Minimálnu požiadavku na súhrnné množstvo vlastných zdrojov a oprávnených záväzkov na konsolidovanej úrovni materskej spoločnosti v Únii usadenej v zúčastnenom členskom štáte určí Jednotná rada po konzultácii s orgánom konsolidovaného dohľadu, a to na základe kritérií stanovených v odseku 7 a na základe toho, či je potrebné riešiť krízové situácie dcérskych spoločností z tretích krajín, ktoré sú súčasťou skupiny, samostatne v súlade s plánom riešenia krízovej situácie.
9. Jednotná rada stanoví minimálnu požiadavku na vlastné zdroje a oprávnené záväzky, ktorá sa má uplatniť na dcérske spoločnosti skupiny na individuálnom základe. Uvedená minimálna požiadavka na vlastné zdroje a oprávnené záväzky sa stanoví na úrovni vhodnej dcérskej spoločnosti s prihliadnutím na:
a)
kritériá uvedené v odseku 7, predovšetkým veľkosť, obchodný model, model financovania a rizikový profil dcérskej spoločnosti vrátane vlastných zdrojov; a
b)
konsolidovanú požiadavku stanovenú pre skupinu.
10. Jednotná rada sa môže rozhodnúť oslobodiť od minimálnej požiadavky na vlastné zdroje a oprávnené záväzky na jednotlivom základe materskú inštitúciu za predpokladu splnenia podmienok stanovených v článku 45 ods. 11 písm. a) a b) smernice 2014/59/EÚ. Jednotná rada sa môže rozhodnúť oslobodiť od minimálnej požiadavky na vlastné zdroje a oprávnené záväzky na jednotlivom základe dcérsku spoločnosť za predpokladu splnenia podmienok stanovených v článku 45 ods. 12 písm. a), b) a c) smernice 2014/59/EÚ.
11. Jednotná rada môže rozhodnúť z vlastného podnetu po konzultácii s vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií alebo na návrh vnútroštátneho orgánu pre riešenie krízových situácií, že minimálna požiadavka na vlastné zdroje a oprávnené záväzky uvedená v odseku 1 je čiastočne splnená na konsolidovanom alebo individuálnom základe prostredníctvom zmluvných nástrojov záchrany pomocou vnútorných zdrojov, a to pri úplnom dodržaní kritérií uvedených v odseku 5 prvom a druhom pododseku a v odseku 7.
12. Aby nástroj spĺňal kritériá na vymedzenie ako zmluvne dohodnutý nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov v zmysle odseku 11, musí byť Jednotná rada presvedčená, že tento nástroj:
a)
obsahuje zmluvnú podmienku, na základe ktorej sa stanovuje, že ak Jednotná rada rozhodne, že sa na danú inštitúciu uplatní nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov, nástroj sa v požadovanom rozsahu odpíše alebo konvertuje pred tým, než sa odpíšu alebo konvertujú iné oprávnené záväzky; a
b)
podlieha záväznej dohode, záväzku alebo ustanoveniu o podriadenosti, na základe ktorých má v prípade bežného konkurzného konania nižšie postavenie než iné oprávnené záväzky, a nie je možné ho splatiť, až kým nie sú vyrovnané ostatné oprávnené záväzky splatné v tom čase.
13. Jednotná rada stanovuje minimálnu požiadavku podľa odseku 1 tohto článku a podľa okolností podľa odseku 11 tohto článku súčasne s vypracovaním a dodržiavaním plánov riešenia krízových situácií podľa článku 8.
14. Jednotná rada adresuje stanovenú minimálnu požiadavku vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií. Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií plnia inštrukcie Jednotnej rady v súlade s článkom 29. Jednotná rada požaduje, aby vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií overovali, či inštitúcie a materské spoločnosti stále dodržiavajú minimálnu požiadavku na vlastné zdroje a oprávnené záväzky stanovenú v odseku 1 tohto článku, a zabezpečovali jej neustále dodržiavanie z ich strany.
15. Jednotná rada informuje ECB a orgán EBA o minimálnej požiadavke na vlastné zdroje a oprávnené záväzky, ktorú stanovila pre každú inštitúciu a materskú spoločnosť podľa odseku 1, a podľa okolností o požiadavkách stanovených v odseku 11.
16. Oprávnené záväzky vrátane podriadených dlhových nástrojov a podriadených úverov, ktoré nespĺňajú kritériá na zaradenie medzi nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 alebo nástroje kapitálu Tier 2, sa zahŕňajú do sumy vlastných zdrojov a oprávnených záväzkov podľa odseku 1, iba ak spĺňajú tieto podmienky:
a)
nástroj je vydaný a v plnej miere splatený;
b)
pasívum nie je predmetom dlžníckeho, zabezpečovacieho alebo ručiteľského vzťahu na strane inštitúcie;
c)
kúpa nástroja nebola priamo alebo nepriamo financovaná inštitúciou;
d)
záväzok má zostávajúcu splatnosť najmenej jeden rok;
e)
záväzok nevyplýva z derivátu;
f)
záväzok nevyplýva z vkladu, ktorý má prednostné poradie v rámci vnútroštátnej hierarchie konkurzného konania v súlade s článkom 108 smernice 2014/59/EÚ.
Na účely prvého pododseku písm. d) v prípade, že prostredníctvom pasíva sa jeho majiteľovi udeľuje právo na predčasné splatenie, je toto pasívum splatné prvým dňom, kedy toto právo vzniká.
17. Ak sa pasívum alebo záväzok riadi právom jurisdikcie mimo územia Únie, Jednotná rada môže požiadať orgány pre riešenie krízových situácií, aby požiadali inštitúciu, aby preukázala, že každé rozhodnutie orgánu pre riešenie krízových situácií odpísať alebo konvertovať toto pasívum alebo záväzok by sa vykonalo podľa práva tejto jurisdikcie, a to s prihliadnutím na podmienky zmluvy upravujúcej toto pasívum, medzinárodné dohody o uznávaní konaní zameraných na riešenie krízových situácií a ďalšie relevantné záležitosti. Ak Jednotná rada nie je presvedčená o tom, že každé rozhodnutie by sa vykonalo podľa práva uvedenej jurisdikcie, pasívum sa nezapočíta do minimálnej požiadavky na vlastné zdroje a oprávnené záväzky.
18. Ak Komisia predloží legislatívny návrh podľa článku 45 ods. 18 smernice 2014/59/EÚ, podľa potreby predloží rovnakým spôsobom legislatívny návrh na zmenu tohto nariadenia.
KAPITOLA 2
Včasná intervencia
Článok 13
Včasná intervencia
1. ECB alebo príslušné vnútroštátne orgány informujú Jednotnú radu o každom opatrení, ktorého prijatie požadujú od inštitúcie alebo skupiny alebo ktoré prijímajú samy podľa článku 16 nariadenia Rady (EÚ) č. 1024/2013, článku 27 ods. 1 alebo článku 28 alebo 29 smernice 2014/59/EÚ alebo článku 104 smernice 2013/36/EÚ.
Jednotná rada oznamuje Komisii všetky informácie, ktoré získala podľa prvého pododseku.
2. Od dátumu doručenia informácií uvedených v odseku 1 a bez toho, aby boli dotknuté právomoci ECB a vnútroštátnych príslušných orgánov v súlade s ďalšími právnymi predpismi Únie, sa Jednotná rada môže pripraviť na riešenie krízovej situácie dotknutej inštitúcie alebo skupiny.
Na účely prvého pododseku ECB alebo dotknutý príslušný vnútroštátny orgán pozorne monitorujú v spolupráci s Jednotnou radou podmienky inštitúcie alebo materskej spoločnosti a ich dodržiavanie akéhokoľvek opatrenia včasnej intervencie, ktoré sa od nich požadovalo.
ECB alebo dotknutý príslušný orgán poskytnú Jednotnej rade všetky informácie, ktoré sú potrebné na aktualizáciu plánu riešenia krízových situácií a prípravu prípadného riešenia krízovej situácie inštitúcie a ocenenia aktív a záväzkov inštitúcie podľa článku 20 ods. 1 až 15.
3. Jednotná rada je oprávnená požadovať, aby inštitúcia alebo materská spoločnosť kontaktovali potenciálnych kupujúcich s cieľom pripraviť sa na riešenie krízovej situácie inštitúcie, pričom sa dodržiavajú kritériá stanovené v článku 39 ods. 2 smernice 2014/59/EÚ a požiadavky zachovania služobného tajomstva stanovené v článku 88 tohto nariadenia.
Jednotná rada je tiež oprávnená požadovať od dotknutého vnútroštátneho orgánu pre riešenie krízových situácií, aby vypracoval predbežný program riešenia krízovej situácie dotknutej inštitúcie alebo skupiny.
Jednotná rada informuje ECB, dotknuté príslušné vnútroštátne orgány a dotknuté vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií o každom opatrení, ktoré prijme podľa tohto odseku.
4. Ak ECB alebo príslušné vnútroštátne orgány plánujú uložiť inštitúcii alebo skupine akékoľvek ďalšie opatrenie podľa článku 16 nariadenia Rady (EÚ) č. 1024/2013, článku 27 ods. 1, článku 28 alebo 29 smernice 2014/59/EÚ alebo podľa článku 104 smernice 2013/36/EÚ pred tým, než subjekt alebo skupina dosiahnu úplný súlad s prvým opatrením oznámeným Jednotnej rade, pred uložením takéhoto ďalšieho opatrenia dotknutej inštitúcii alebo skupine informujú Jednotnú radu.
5. ECB alebo príslušný vnútroštátny orgán, Jednotná rada a dotknuté vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií zabezpečujú, aby ďalšie opatrenie uvedené v odseku 4 a akékoľvek opatrenie Jednotnej rady zamerané na prípravu na riešenie krízových situácií podľa odseku 2 boli vo vzájomnom súlade.
KAPITOLA 3
Riešenie krízových situácií
Článok 14
Ciele riešenia krízových situácií
1. Jednotná rada, Rada a Komisia a v náležitých prípadoch vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií pri konaní v rámci postupu riešenia krízových situácií uvedeného v článku 18 s prihliadnutím na svoje príslušné právomoci riešiť krízové situácie zohľadňujú ciele riešenia krízových situácií, vyberajú nástroje riešenia krízových situácií a vykonávajú právomoci riešiť krízové situácie, ktorými sa podľa ich názoru najlepšie dosiahnu ciele riešenia krízových situácií, ktoré sú relevantné vzhľadom na okolnosti prípadu.
2. Medzi ciele riešenia krízových situácií uvedené v odseku 1 patrí:
a)
zabezpečiť kontinuitu vykonávania zásadných funkcií;
b)
zabrániť významným nepriaznivým účinkom na finančnú stabilitu, najmä predchádzaním „nákaze“ vrátane jej rozšírenia na infraštruktúry trhov a udržaním trhovej disciplíny;
c)
chrániť verejné zdroje minimalizáciou závislosti od mimoriadnej verejnej finančnej podpory;
d)
chrániť vkladateľov, na ktorých sa vzťahuje smernica 2014/49/EÚ, a investorov, na ktorých sa vzťahuje smernica 97/9/ES;
e)
chrániť finančné prostriedky klientov a ich majetku.
Pri plnení cieľov uvedených v prvom pododseku sa Jednotná rada, Rada a Komisia a v náležitých prípadoch vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií usilujú minimalizovať náklady na riešenie krízových situácií a zabrániť prepadu hodnoty, ak to nie je potrebné na dosiahnutie cieľov riešenia krízovej situácie.
3. S výhradou jednotlivých ustanovení tohto nariadenia sú ciele riešenia krízových situácií rovnako dôležité a musia byť náležite v rovnováhe v závislosti od povahy a okolností každého prípadu.
Článok 15
Všeobecné zásady, ktorými sa riadi riešenie krízových situácií
1. Jednotná rada, Rada, Komisia a v náležitých prípadoch vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií pri konaní v rámci postupu riešenia krízových situácií uvedeného v článku 18 prijímajú všetky vhodné kroky na zabezpečenie toho, aby sa opatrenia na riešenie krízových situácií prijímali v súlade s týmito zásadami:
a)
akcionári inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, znášajú straty ako prví;
b)
veritelia inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, znášajú straty po akcionároch v súlade s hierarchiou ich nárokov podľa článku 17, pokiaľ nie je v tomto nariadení výslovne stanovené inak;
c)
riadiaci orgán a vrcholový manažment inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, sa vymení, s výnimkou tých prípadov, keď sa usúdi, že zachovanie celého riadiaceho orgánu a vrcholového manažmentu alebo ich časti, primerane podľa okolností, je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov riešenia krízovej situácie;
d)
riadiaci orgán a vrcholový manažment inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, poskytne všetku potrebnú pomoc na dosiahnutie cieľov riešenia krízovej situácie;
e)
fyzické a právnické osoby sa podľa vnútroštátneho práva považujú za občianskoprávne alebo trestnoprávne zodpovedných za zlyhanie inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši;
f)
s veriteľmi tej istej kategórie sa zaobchádza nestranným spôsobom, pokiaľ nie je v tomto nariadení stanovené inak;
g)
žiadny veriteľ nesmie utrpieť vyššie straty než straty, ktoré by utrpel, keby sa subjekt uvedený v článku 2 bol býval zlikvidoval v rámci bežného konkurzného konania v súlade s ochrannými opatreniami stanovenými v článku 29;
h)
kryté vklady sú chránené v plnej miere; a
i)
opatrenia na riešenie krízovej situácie sa musia prijať v súlade s ochrannými opatreniami uvedenými v tomto nariadení.
2. Ak je inštitúcia subjektom skupiny, Jednotná rada, Rada a Komisia bez toho, aby bol dotknutý článok 14, pri rozhodovaní o uplatňovaní nástrojov na riešenie krízových situácií a vykonávaní právomocí riešiť krízové situácie, konajú spôsobom, ktorým sa minimalizuje vplyv na ostatné subjekty skupiny a na skupinu ako celok a ktorým sa minimalizuje nepriaznivý vplyv na finančnú stabilitu v Únii a jej členských štátoch, a najmä v krajinách, v ktorých skupina pôsobí.
3. Pri uplatňovaní nástroja odpredaja obchodnej činnosti, nástroja preklenovacej inštitúcie alebo nástroja oddelenia aktív na subjekt uvedený v článku 2 tohto nariadenia sa tento subjekt považuje na účely článku 5 ods. 1 smernice Rady 2001/23/ES (16) za subjekt konkurzného konania alebo podobného konania riešiaceho platobnú neschopnosť.
4. Pri rozhodovaní o uplatňovaní nástrojov na riešenie krízových situácií a vykonávaní právomocí riešiť krízové situácie Jednotná rada požiada, aby vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií podľa okolností informovali zástupcov zamestnancov a konzultovali s nimi.
Nemali by tým byť dotknuté ustanovenia o zastúpení zamestnancov v riadiacich orgánoch, ako to vyplýva z vnútroštátneho práva alebo praxe.
Článok 16
Riešenie krízových situácií finančných inštitúcií a materských spoločností
1. Jednotná rada prijíma rozhodnutie o opatrení na riešenie krízovej situácie v súvislosti s finančnou inštitúciou usadenou v zúčastnenom členskom štáte, keď sú splnené podmienky stanovené v článku 18 ods. 1, pokiaľ ide o finančnú inštitúciu aj materskú spoločnosť, ktorá podlieha dohľadu na konsolidovanom základe.
2. Jednotná rada prijme opatrenie na riešenie krízovej situácie vo vzťahu k materskej spoločnosti uvedenej v článku 2 písm. b), ak sú vzhľadom na materskú spoločnosť, ako aj vzhľadom na jednu alebo viaceré dcérske spoločnosti, ktoré sú inštitúciami, splnené podmienky stanovené v článku 18 ods. 1, alebo v prípade, že dcérska spoločnosť nie je usadená v Únii, ak orgán tretej krajiny skonštatoval, že spĺňa podmienky na riešenie krízovej situácie v súlade s právom danej tretej krajiny.
3. Odchylne od odseku 2 a bez ohľadu na skutočnosť, že materská spoločnosť nespĺňa podmienky stanovené v článku 18 ods. 1, Jednotná rada môže prijať rozhodnutie o opatrení na riešenie krízovej situácie v súvislosti s danou materskou spoločnosťou, ak jedna alebo viaceré jej dcérske spoločnosti, ktoré sú inštitúciami, spĺňajú podmienky stanovené v článku 18 ods. 1, 4 a 5 a ich aktíva a pasíva sú na takej úrovni, že ich zlyhanie ohrozuje inštitúciu alebo skupinu ako celok a opatrenie na riešenie krízovej situácie v súvislosti s danou materskou spoločnosťou je nevyhnutné na riešenie krízovej situácie týchto dcérskych spoločností, ktoré sú inštitúciami, alebo na riešenie krízovej situácie skupiny ako celku. Ak vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií informuje Jednotnú radu, že právne predpisy týkajúce sa konkurzného konania členského štátu stanovujú, že k skupinám je nutné pristupovať ako k celku, a opatrenie na riešenie krízovej situácie tejto materskej spoločnosti je nevyhnutné z dôvodu riešenia krízovej situácie týchto dcérskych spoločností, ktoré sú inštitúciami, alebo z dôvodu riešenia krízovej situácie skupiny ako celku, môže Jednotná rada rozhodnúť o opatrení na riešenie krízovej situácie aj vo vzťahu k materskej spoločnosti.
Na účely prvého pododseku a pri posudzovaní toho, či sú splnené podmienky stanovené v článku 18 ods. 1, pokiaľ ide o jednu alebo viac dcérskych spoločností, ktoré sú inštitúciami, Jednotná rada nemusí prihliadať na vnútroskupinové prevody kapitálu alebo strát medzi subjektmi vrátane výkonu právomocí týkajúcich sa odpísania alebo konverzie dlhu.
Článok 17
Hierarchia pohľadávok
1. Pri uplatňovaní nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov na subjekt uvedený v článku 2 tohto nariadenia a bez toho, aby boli dotknuté záväzky, ktoré sú vylúčené z uplatnenia nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov podľa článku 27 ods. 3 tohto nariadenia, rozhodnú Jednotná rada, Komisia alebo podľa okolností vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií o výkone právomocí týkajúcich sa odpisovania alebo konverzie dlhu vrátane prípadného uplatnenia článku 27 ods. 5 tohto nariadenia a vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií vykonávajú uvedené právomoci v súlade s článkami 47 a 48 smernice 2014/59/EÚ a v opačnom poradí hierarchie pohľadávok stanovenom ich vnútroštátnymi právnymi predpismi vrátane ustanovení, ktorým sa transponuje článok 108 smernice 2014/59/EÚ.
2. Zúčastnené členské štáty oznámia Komisii a Jednotnej rade poradie pohľadávok voči subjektom uvedeným v článku 2 vo vnútroštátnom konkurznom konaní k 1. júlu každého roka a hneď po tom, ako dôjde k zmene poradia.
V prípade uplatnenia nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov ručí príslušný systém ochrany vkladov za podmienok uvedených v článku 79.
Článok 18
Postup riešenia krízových situácií
1. Jednotná rada prijme program riešenia krízových situácií podľa odseku 6 v súvislosti s subjektmi a skupinami uvedenými v článku 7 ods. 2 a subjektmi a skupinami uvedenými v článku 7 ods. 4 písm. b) a článku 6a ods. 5, ak sú splnené podmienky na uplatňovanie uvedených odsekov, len ak dospeje k záveru, a to na svojom výkonnom zasadnutí a po doručení oznámenia v súlade so štvrtým pododsekom alebo zo svojej vlastnej iniciatívy, že sú splnené tieto podmienky:
a)
subjekt zlyháva alebo pravdepodobne zlyhá;
b)
s prihliadnutím na časové a iné relevantné okolnosti neexistujú reálne vyhliadky, že akékoľvek alternatívne opatrenia súkromného sektora vrátane opatrení vykonaných v rámci schémy inštitucionálneho zabezpečenia alebo opatrenie dohľadu vrátane opatrení včasnej intervencie alebo odpísania či konverzie relevantných kapitálových nástrojov v súlade s článkom 21 prijaté v súvislosti so subjektom by zabránili jeho zlyhaniu v primeranom časovom horizonte;
c)
opatrenie na riešenie krízovej situácie je nevyhnutné vo verejnom záujme podľa odseku 5.
Posúdenie podmienky uvedenej v prvom pododseku písm. a) prijme ECB po porade s Jednotnou radou. Jednotná rada smie na svojom výkonnom zasadnutí uskutočniť toto posúdenie iba v prípade, ak o svojom zámere informovala ECB a ak ECB do troch kalendárnych dní od prijatia uvedenej informácie neprijala rozhodnutie. ECB bezodkladne poskytne Jednotnej rade všetky relevantné informácie, ktoré Jednotná rada požaduje na účely informovaného posúdenia.
Ak ECB usúdi, že podmienka uvedená v prvom pododseku písm. a) je v súvislosti s inštitúciou alebo skupinou uvedenými v prvom pododseku splnená, oznámi toto posúdenie bezodkladne Komisii a Jednotnej rade.
Posúdenie podmienky uvedenej v prvom pododseku písm. b) prijme Jednotná rada na svojom výkonnom zasadnutí alebo podľa okolností vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií v úzkej spolupráci s ECB. ECB môže tiež informovať Jednotnú radu a dotknuté vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií o tom, že podmienku stanovenú v písmene b) považuje za splnenú.
2. Bez toho, aby boli dotknuté prípady, keď sa ECB rozhodla vykonávať úlohy dohľadu nad úverovými inštitúciami priamo podľa článku 6 ods. 5 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 1024/2013, v prípade doručenia oznámenia podľa odseku 1 alebo ak má Jednotná rada v úmysle uskutočniť posúdenie podľa odseku 1 z vlastného podnetu vo vzťahu k subjektu alebo skupine uvedeným v článku 7 ods. 3, Jednotná rada oznámi svoje posúdenie bezodkladne ECB.
3. Prijatie opatrenia na riešenie krízovej situácie nie je podmienené predchádzajúcim prijatím opatrenia podľa článku 16 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013, článku 27 ods. 1, článku 28 ani článku 29 smernice 2014/59/EÚ, ani podľa článku 104 smernice 2013/36/EÚ.
4. Na účely odseku 1 písm. a) sa subjekt považuje za zlyhávajúci, alebo že pravdepodobne zlyhá, ak nastali jedna alebo viaceré z týchto okolností:
a)
subjekt porušuje požiadavky na zachovanie udeleného povolenia spôsobom, ktorý by bol dôvodom na to, aby ECB odňala povolenie okrem iného aj preto, lebo inštitúcia utrpela alebo pravdepodobne utrpí straty, ktoré vyčerpajú všetky jej vlastné zdroje alebo ich podstatnú časť, alebo existujú objektívne skutočnosti, ktoré potvrdzujú konštatovanie, že inštitúcia v blízkej budúcnosti poruší uvedené požiadavky;
b)
objem aktív subjektu je nižší než objem jeho záväzkov alebo existujú objektívne skutočnosti, ktoré potvrdzujú konštatovanie, že objem aktív inštitúcie bude v blízkej budúcnosti nižší než objem jej záväzkov;
c)
subjekt nie je schopný uhrádzať svoje dlhy alebo iné záväzky v čase splatnosti alebo existujú objektívne prvky, ktoré potvrdzujú konštatovanie, že subjekt v blízkej budúcnosti nebude schopný uhrádzať svoje dlhy alebo iné záväzky v čase splatnosti;
d)
vyžaduje sa mimoriadna verejná finančná podpora s výnimkou prípadov, ak s cieľom napraviť vážne narušenie hospodárstva členského štátu a zachovať finančnú stabilitu má uvedená podpora niektorú z týchto foriem:
i)
štátna záruka na zaručenie facilít likvidity, ktorú poskytujú centrálne banky v súlade s podmienkami centrálnych bánk;
ii)
štátna záruka na novo emitované obligácie; alebo
iii)
doplnenia vlastných zdrojov alebo nákup kapitálových nástrojov za ceny a za podmienok, ktoré subjektu neposkytujú výhodu, v prípade, že v čase poskytnutia verejnej podpory nenastali žiadne z okolností uvedených v tomto odseku písm. a), b) a c) ani okolnosti uvedené v článku 21 ods. 1
V každom z prípadov uvedených v prvom pododseku písm. d) bodoch i), ii) a iii) sa záručné alebo rovnocenné opatrenia, ktoré sú v nich uvedené, obmedzujú na solventné subjekty a podliehajú konečnému schváleniu podľa rámca Únie pre štátnu pomoc. Uvedené opatrenia sú preventívne a dočasné, musia byť primerané na nápravu dôsledkov vážneho narušenia a nesmú sa použiť na kompenzáciu strát, ktoré subjekt utrpel alebo pravdepodobne utrpí v blízkej budúcnosti.
Podporné opatrenia uvedené v prvom pododseku písm. d) bode iii) sa obmedzia na injekcie potrebné na riešenie nedostatku kapitálu stanoveného na základe stresových testov, preskúmania kvality aktív alebo rovnocenných činností v jednotlivých štátoch, v rámci Únie alebo v rámci jednotného mechanizmu dohľadu vykonaných ECB, orgánom EBA alebo vnútroštátnymi orgánmi a podľa potreby potvrdených príslušným orgánom.
Ak Komisia predloží legislatívny návrh podľa článku 32 ods. 4 smernice 2014/59/EÚ, podľa potreby predloží rovnakým spôsobom legislatívny návrh na zmenu tohto nariadenia.
5. Na účely odseku 1 písm. c) tohto článku sa opatrenie na riešenie krízovej situácie považuje za opatrenie vo verejnom záujme, ak je to nevyhnutné na dosiahnutie jedného alebo viacerých cieľov riešenia krízovej situácie uvedených v článku 14, pričom dané opatrenie je úmerné tomuto cieľu alebo cieľom, a likvidáciou subjektu v rámci bežného konkurzného konania by sa v rovnakom rozsahu nedosiahlo splnenie týchto cieľov riešenia krízovej situácie.
6. Ak sú splnené podmienky stanovené v odseku 1, Jednotná rada prijme program riešenia krízových situácií. V programe riešenia krízových situácií sa:
a)
krízová situácia subjektu začne riešiť;
b)
stanovuje uplatnenie nástrojov riešenia krízových situácií na inštitúciu, ktorej krízová situácia sa rieši, uvedenú v článku 22 ods. 2, najmä akékoľvek vylúčenie z uplatňovania nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov v súlade s článkom 27 ods. 5 a 14;
c)
stanovuje použitie fondu na podporu opatrení na riešenie krízových situácií v súlade s článkom 76 a v súlade s rozhodnutím Komisie prijatým v súlade s článkom 19.
7. Bezodkladne po prijatí programu riešenia krízových situácií ho Jednotná rada postúpi Komisii.
Do 24 hodín od postúpenia programu riešenia krízových situácií Jednotnou radou Komisia tento program buď schváli, alebo voči nemu vznesie námietku, pokiaľ ide o aspekty týkajúce sa jej vlastného uváženia v súvislosti s programom riešenia krízových situácií v prípadoch, ktoré nie sú uvedené v treťom pododseku tohto odseku.
Do 12 hodín od postúpenia programu riešenia krízových situácií Jednotnou radou môže Komisia navrhnúť Rade, aby:
a)
voči tomuto programu riešenia krízových situácií vzniesla námietku z dôvodu, že program prijatý Jednotnou radou nespĺňa kritérium verejného záujmu uvedené v odseku 1 písm. c);
b)
schválila podstatnú zmenu výšky prostriedkov fondu stanovenú v programe riešenia krízových situácií Jednotnej rady, alebo voči nej vzniesla námietku.
Na účely tretieho pododseku rozhoduje Rada jednoduchou väčšinou.
Program riešenia krízových situácií môže nadobudnúť účinnosť len vtedy, ak Rada alebo Komisia nevznesú do 24 hodín od jeho postúpenia Jednotnou radou námietku.
Rada alebo podľa okolností Komisia uvedie dôvody pre uplatnenie právomoci vzniesť námietku.
Ak do 24 hodín od postúpenia programu riešenia krízových situácií Jednotnou radou schváli Rada návrh Komisie na zmenu programu riešenia krízových situácií z dôvodu uvedeného v treťom pododseku písm. b) alebo Komisia vznesie námietku v súlade s druhým pododsekom, Jednotná rada do ôsmich hodín vykoná príslušnú zmenu programu riešenia krízových situácií na základe vyjadrených dôvodov.
Ak sa v programe riešenia krízových situácií prijatom Jednotnou radou stanovuje vylúčenie určitých záväzkov vo výnimočných prípadoch uvedených v článku 27 ods. 5 a pokiaľ si ich vylúčenie vyžaduje príspevok z fondu alebo iného zdroja financovania, aby sa ochránila integrita vnútorného trhu, môže Komisia navrhované vylúčenie zakázať alebo požadovať jeho zmenu s uvedením zodpovedajúcich dôvodov, ktoré vychádzajú z porušenia požiadaviek stanovených v článku 27 a v delegovanom akte prijatom Komisiou na základe článku 44 ods. 11 smernice 2014/59/EÚ.
8. Ak Rada vznesie námietku proti uplatneniu riešenia krízovej situácie na inštitúciu z dôvodu nesplnenia kritéria verejného záujmu uvedeného v odseku 1 písm. c), vykoná sa likvidácia príslušného subjektu riadnym spôsobom v súlade s rozhodným vnútroštátnym právom.
9. Jednotná rada zabezpečí prijatie potrebného opatrenia na riešenie krízovej situácie na účely realizácie programu riešenia krízových situácií zo strany dotknutých vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií. Program riešenia krízových situácií je určený dotknutým vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií, pričom sa v ňom uvádzajú inštrukcie pre tieto orgány, ktoré prijímajú všetky opatrenia nevyhnutné na jeho vykonanie v súlade s článkom 29 prostredníctvom výkonu právomocí riešiť krízové situácie. V prípade poskytnutia štátnej pomoci alebo pomoci z fondu koná Jednotná rada v súlade s rozhodnutím o uvedenej pomoci prijatým Komisiou.
10. Komisia je oprávnená získať od Jednotnej rady akékoľvek informácie, ktoré považuje za relevantné z hľadiska plnenia svojich úloh podľa tohto nariadenia. Jednotná rada je v súlade s kapitolou 5 tejto hlavy oprávnená získať od akejkoľvek osoby akékoľvek informácie, ktoré považuje za potrebné na účely prípravy opatrenia na riešenie krízovej situácie a rozhodnutia o takomto opatrení, pričom uvedené informácie zahŕňajú aktualizácie a doplnenia informácií uvedených v plánoch riešenia krízových situácií.
Článok 19
Štátna pomoc a pomoc z fondu
1. Ak opatrenie na riešenie krízovej situácie zahŕňa udelenie štátnej pomoci podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ alebo pomoci z fondu v súlade s odsekom 3 tohto článku, program riešenia krízových situácií podľa článku 18 ods. 6 tohto nariadenia sa prijme až vtedy, keď Komisia prijme kladné alebo podmienené rozhodnutie o zlučiteľnosti použitia takejto pomoci s pravidlami vnútorného trhu.
Inštitúcie Únie konajú pri plnení úloh, ktorými boli poverené v článku 18 tohto nariadenia, v súlade so zásadami stanovenými v článku 3 ods. 3 smernice 2014/59/EÚ a v tejto súvislosti primeraným spôsobom zverejňujú všetky príslušné informácie o svojej vnútornej štruktúre.
2. Ak sa Jednotná rada po doručení oznámenia podľa článku 18 ods. 1 tohto nariadenia alebo z vlastnej iniciatívy domnieva, že opatrenia na riešenie krízových situácií by mohli predstavovať štátnu pomoc podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ, vyzve zúčastnené členské štáty alebo dotknuté členské štáty, aby Komisii bezodkladne oznámili plánované opatrenia podľa článku 108 ods. 3 ZFEÚ. Jednotná rada oznamuje Komisii každý prípad, keď vyzýva jeden alebo viacero členských štátov, aby zaslali oznámenie podľa článku 108 ods. 3 ZFEÚ.
3. Pokiaľ opatrenie na riešenie krízovej situácie zahŕňa v zmysle návrhu Jednotnej rady použitie fondu, Jednotná rada oznámi Komisii navrhované použitie fondu. Oznámenie Jednotnej rady musí obsahovať všetky informácie potrebné na to, aby mohla Komisia vypracovať vlastné posúdenie na základe tohto odseku.
Oznámením podľa tohto odseku sa začne proces predbežného vyšetrovania Komisie, počas ktorého môže Komisia od Jednotnej rady požadovať ďalšie informácie. Komisia zhodnotí, či by použitie fondu narušilo alebo ohrozilo hospodársku súťaž uprednostnením príjemcu alebo akéhokoľvek iného podniku do takej miery, že by obchod medzi členskými štátmi nebol zlučiteľný s pravidlami vnútorného trhu. Komisia uplatňuje pri použití fondu kritériá stanovené pre uplatňovanie pravidiel štátnej pomoci, ktoré sú zakotvené v článku 107 ZFEÚ. Jednotná rada poskytne Komisii informácie, ktoré Komisia považuje za potrebné na vypracovanie tohto posúdenia.
V prípade, že má Komisia vážne pochybnosti o zlučiteľnosti navrhovaného použitia fondu s pravidlami vnútorného trhu alebo ak Jednotná rada neposkytne potrebné informácie na základe požiadavky Komisie podľa druhého pododseku, Komisia začne hĺbkové vyšetrovanie a upovedomí o tom Jednotnú radu. Komisia uverejní rozhodnutie o začatí hĺbkového vyšetrovania v Úradnom vestníku Európskej únie. Jednotná rada, každý členský štát, prípadne akákoľvek osoba, podnik alebo združenie, ktorých sa môže dotknúť použitie fondu, majú právo predložiť Komisii pripomienky v lehote uvedenej v oznámení. Jednotná rada môže v lehote, ktorú stanoví Komisia, predložiť poznámky k pripomienkam predložených členskými štátmi a zainteresovanými tretími stranami. Na konci vyšetrovania vypracuje Komisia hodnotenie, v ktorom uvedie, či by bolo použitie fondu zlučiteľné s pravidlami vnútorného trhu.
Pri vypracovaní hodnotení a uskutočňovaní vyšetrovania podľa tohto odseku sa Komisia riadi všetkými príslušnými nariadeniami prijatými podľa článku 109 ZFEÚ, ako aj príslušnými oznámeniami, usmerneniami a opatreniami prijatými Komisiou pri uplatňovaní pravidiel vyplývajúcich zo zmlúv a týkajúcich sa štátnej pomoci, ktoré sú platné v čase vyhotovenia hodnotenia. Pri uplatňovaní uvedených opatrení sa odkazy na členský štát zodpovedný za oznamovanie pomoci považujú za odkazy na Jednotnú radu, vrátane všetkých ostatných potrebných zmien.
Komisia prijme rozhodnutie o zlučiteľnosti použitia fondu s pravidlami vnútorného trhu, ktoré je určené Jednotnej rade a vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií v dotknutom členskom štáte alebo v dotknutých členských štátoch. Uvedené rozhodnutie môže byť podmienené okolnosťami, záväzkami alebo povinnosťami týkajúcimi sa príjemcu.
V rozhodnutí sa môžu stanoviť aj povinnosti Jednotnej rady, vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií v zúčastnenom členskom štáte alebo dotknutých členských štátoch alebo príjemcu, aby bolo možné sledovať ich dodržiavanie. Tieto povinnosti môžu zahŕňať aj požiadavku vymenovať správcu alebo inú nezávislú osobu, ktorá by pomáhala pri tomto sledovaní. Správca alebo iná nezávislá osoba môžu plniť funkcie, ktoré môžu byť stanovené v rozhodnutí Komisie.
Každé rozhodnutie podľa tohto odseku sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie.
Komisia môže vydať negatívne rozhodnutie určené Jednotnej rade, ak zistí, že navrhované využívanie fondu by nebolo v súlade s pravidlami vnútorného trhu a nemožno ho uplatňovať tak, ako navrhuje Jednotná rada. Po prijatí tohto rozhodnutia Jednotná rada prehodnotí svoj program riešenia krízových situácií a prepracuje ho.
4. Ak má Komisia vážne pochybnosti o tom, či sa jej rozhodnutie podľa odseku 3 plní, uskutoční potrebné vyšetrovanie. Komisia môže na tento účel využívať právomoci, ktoré má k dispozícii na základe nariadení a iných opatrení uvedených vo štvrtom pododseku odseku 3, ktorými sa riadi.
5. Ak sa Komisia na základe svojho vyšetrovania a po požiadaní o predloženie pripomienok dotknutými stranami domnieva, že sa rozhodnutie podľa odseku 3 neplní, vydá rozhodnutie, v ktorom požiada vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií v dotknutom zúčastnenom členskom štáte, aby v lehote, ktorú určí Komisia, vymohol neoprávnene vyplatené prostriedky. Suma pomoci z fondu, ktorá sa má vymôcť v súlade s rozhodnutím o vymáhaní, zahŕňa úrok s náležitou úrokovou sadzbou stanovenou Komisiou a prevádza sa Jednotnej rade.
Jednotná rada prevedie všetky prostriedky, ktoré vymôže podľa prvého pododseku, do fondu a zohľadní ich pri stanovovaní príspevku v súlade s článkami 70 a 71.
Postup vymáhania uvedený v prvom pododseku rešpektuje právo subjektov prijímajúcich pomoc na dobrú správu vecí verejných a právo na prístup k dokumentom, ako je stanovené v článkoch 41 a 42 charty.
6. Bez toho, aby boli dotknuté oznamovacie povinnosti, ktoré môže Komisia stanoviť vo svojom rozhodnutí podľa odseku 3 tohto článku, Jednotná rada predkladá Komisii výročné správy, v ktorých posúdi, či je využívanie fondu v súlade s rozhodnutím podľa uvedeného odseku, a na ktorých vypracovanie Jednotná rada využíva svoje právomoci podľa článku 34.
7. Každý členský štát alebo osoba, podnik alebo združenie, ktorého záujmy by mohlo ovplyvniť využívanie fondu, najmä subjekty uvedené v článku 2, môžu informovať Komisiu o akomkoľvek podozrení týkajúcom sa zneužívania fondu, ktoré je v rozpore s rozhodnutím podľa odseku 3 tohto článku.
8. Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 93 prijať delegované akty týkajúce sa podrobných pravidiel vzťahujúcich sa na:
a)
výpočet úrokovej sadzby, ktorá sa uplatní v prípade rozhodnutia o vymáhaní v súlade s odsekom 5;
b)
zaručenie práva na dobrú správu vecí verejných a práva na prístup k dokumentom uvedených v odseku 5.
9. Ak sa Komisia v nadväznosti na odporúčanie Jednotnej rady alebo sama domnieva, že uplatňovanie nástrojov a opatrení na riešenie krízovej situácie nezodpovedá kritériám, na základe ktorých bolo prijaté pôvodné rozhodnutie podľa odseku 3, môže toto rozhodnutie prehodnotiť a prijať vhodné zmeny.
10. Odchylne od odseku 3 môže Rada na žiadosť členského štátu jednomyseľne rozhodnúť o tom, že využívanie fondu sa považuje za využívanie v súlade s pravidlami vnútorného trhu, ak je toto rozhodnutie odôvodnené mimoriadnymi okolnosťami. Ak sa však Rada do siedmich dní od podania uvedenej žiadosti nevyjadrí, Komisia prijme rozhodnutie vo veci.
11. Zúčastnené členské štáty zabezpečia, aby ich vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií mali potrebné právomoci, ktorými by sa zabezpečilo dodržiavanie akýchkoľvek podmienok stanovených v rozhodnutí Komisie podľa odseku 3 a vymáhanie neoprávnene vyplatených prostriedkov v súlade s rozhodnutím Komisie podľa odseku 5.
Článok 20
Oceňovanie na účely riešenia krízovej situácie
1. Jednotná rada pred prijatím rozhodnutia o opatrení na riešenie krízovej situácie alebo výkonom právomoci odpísať alebo právomoci vykonať konverziu relevantných kapitálových nástrojov zabezpečuje, aby osoba nezávislá od akéhokoľvek verejného orgánu, vrátane Jednotnej rady a vnútroštátneho orgánu pre riešenie krízových situácií, a od dotknutého subjektu uskutočnila spravodlivé, obozretné a realistické ocenenie aktív a záväzkov subjektu uvedeného v článku 2.
2. S výhradou odseku 15 sa ocenenie pri splnení všetkých požiadaviek stanovených v odsekoch 1 a 4 až 9 považuje za konečné.
3. Ak nezávislé ocenenie v súlade s odsekom 1 nie je možné, Jednotná rada môže uskutočniť predbežné ocenenie aktív a záväzkov subjektu uvedeného v článku 2 v súlade s odsekom 10 tohto článku.
4. Cieľom oceňovania je posúdiť hodnotu aktív a záväzkov subjektu uvedeného v článku 2, ktorý spĺňa podmienky riešenia krízových situácií uvedené v článkoch 16 a 18.
5. Účelom oceňovania je:
a)
podložiť informáciami určenie, či sú splnené podmienky na riešenie krízovej situácie alebo podmienky na odpísanie alebo konverziu kapitálových nástrojov;
b)
ak sú splnené podmienky na riešenie krízovej situácie, podložiť informáciami rozhodnutie o primeranom opatrení na riešenie krízovej situácie, ktoré sa má prijať v súvislosti so subjektom uvedeným v článku 2;
c)
ak sa uplatňuje právomoc odpísať alebo konvertovať relevantné kapitálové nástroje, podložiť informáciami rozhodnutie o rozsahu zrušenia nástrojov vlastníctva alebo zníženia podielov nástrojov vlastníctva vydaním nových nástrojov vlastníctva, ako aj o rozsahu odpísania alebo konverzie relevantných kapitálových nástrojov;
d)
ak sa uplatňuje nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov, podložiť informáciami rozhodnutie o rozsahu odpísania alebo konverzie oprávnených záväzkov;
e)
ak sa uplatňuje nástroj preklenovacej inštitúcie alebo nástroj oddelenia aktív, podložiť informáciami rozhodnutie o aktívach, právach, záväzkoch alebo nástrojoch vlastníctva, ktoré sa majú previesť, ako aj rozhodnutie o výške akejkoľvek protihodnoty, ktorá sa má vyplatiť inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši, alebo prípadne vlastníkom nástrojov vlastníctva;
f)
ak sa uplatňuje nástroj odpredaja obchodnej činnosti, podložiť informáciami rozhodnutie o aktívach, právach, záväzkoch alebo nástrojoch vlastníctva, ktoré sa majú previesť, ako aj znalosti Jednotnej rady o tom, čo predstavuje komerčné podmienky na účely článku 24 ods. 2 písm. b);
g)
vo všetkých prípadoch zabezpečiť, aby sa akékoľvek straty aktív subjektu uvedeného v článku 2 plne zaúčtovali v okamihu uplatnenia nástrojov riešenia krízových situácií alebo výkonu právomoci odpísať alebo konvertovať relevantné kapitálové nástroje.
6. Bez toho, aby tým bol dotknutý rámec Únie pre štátnu pomoc, sa ocenenie v prípade potreby zakladá na obozretných predpokladoch, okrem iného pokiaľ ide o miery zlyhania a závažnosti strát. Pri ocenení sa nepredpokladá, že by sa subjektu uvedenému v článku 2 v budúcnosti, od okamihu prijatia opatrenia na riešenie krízovej situácie alebo výkonu právomoci odpísať alebo konvertovať relevantné kapitálové nástroje, mohla poskytnúť akákoľvek mimoriadna verejná finančná podpora alebo núdzová pomoc centrálnej banky na zvýšenie likvidity alebo akákoľvek núdzová pomoc centrálnej banky na zvýšenie likvidity poskytnutá s neštandardnou zábezpekou, splatnosťou a podmienkami úrokových sadzieb. Okrem toho sa pri oceňovaní zohľadňuje skutočnosť, že v prípade, ak sa uplatňuje akýkoľvek nástroj riešenia krízových situácií:
a)
Jednotná rada môže vymáhať všetky odôvodnené výdavky, ktoré sa riadne vynaložili v súvislosti s inštitúciou, ktorej krízová situácia sa rieši, v súlade s článkom 22 ods. 6;
b)
fond môže účtovať úroky alebo poplatky v súvislosti s akýmikoľvek pôžičkami alebo zárukami poskytnutými inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši, v súlade s článkom 76.
7. Oceňovanie dopĺňajú tieto informácie z účtovných kníh a záznamov subjektu uvedeného v článku 2:
a)
aktualizovaná súvaha a správa o finančnej pozícii subjektu uvedeného v článku 2;
b)
analýza a odhad účtovnej hodnoty aktív;
c)
zoznam neuhradených súvahových a podsúvahových záväzkov vykázaných v účtovných knihách a záznamoch subjektu uvedeného v článku 2, pričom sa uvedie informácia o príslušných úveroch a hierarchii pohľadávok podľa článku 17.
8. V relevantných prípadoch sa na účely zdôvodnenia rozhodnutí uvedených v odseku 5 písm. e) a f) môžu informácie uvedené v odseku 7 písm. b) tohto článku doplniť analýzou a odhadom hodnoty aktív a záväzkov subjektu uvedeného v článku 2 na základe trhovej hodnoty.
9. Pri oceňovaní sa uvádza ďalšie rozdelenie veriteľov na triedy v súlade s hierarchiou pohľadávok podľa článku 17 a odhadované zaobchádzanie, ktoré by sa podľa očakávaní uplatňovalo na každú triedu akcionárov a veriteľov v prípade, ak by sa subjekt uvedený v článku 2 zlikvidoval v rámci bežného konkurzného konania. Uvedený odhad nesmie ovplyvniť uplatňovanie pravidla „žiadny veriteľ sa nesmie dostať do nevýhodnejšieho postavenia“ uvedeného v článku 15 ods. 1 písm. g).
10. Ak vzhľadom na naliehavosť okolností daného prípadu buď nie je možné splniť požiadavky stanovené v odsekoch 7 a 9, alebo sa uplatňuje odsek 3, vykoná sa predbežné ocenenie. Toto predbežné ocenenie spĺňa požiadavky stanovené v odseku 4 a v maximálne reálnej miere za daných okolností aj požiadavky stanovené v odsekoch 1, 7 a 9.
Predbežné oceňovanie uvedené v prvom pododseku zahŕňa rezervu na dodatočné straty spolu s primeraným odôvodnením.
11. Oceňovanie, ktoré nespĺňa všetky požiadavky stanovené v odsekoch 1 a 4 až 9, sa považuje za predbežné, až kým nezávislá osoba uvedená v odseku 1 nevykoná oceňovanie, ktoré je plne v súlade so všetkými požiadavkami stanovenými v uvedených odsekoch. Takéto konečné ex post ocenenie sa vykoná čo najskôr. Môže sa vykonať buď oddelene od ocenenia uvedeného v odsekoch 16, 17 a 18, alebo súčasne s uvedeným ocenením a rovnakou nezávislou osobou, ale musí byť od neho odlíšené.
Účelom konečného ex post ocenenia je:
a)
zabezpečiť, aby sa akékoľvek straty aktív subjektu uvedeného v článku 2 plne zaúčtovali v účtovných knihách daného subjektu;
b)
podložiť informáciami rozhodnutie odpísať pohľadávky veriteľov alebo zvýšiť hodnotu vyplatenej protihodnoty, a to v súlade s odsekom 12 tohto článku.
12. V prípade, že odhad čistej hodnoty aktív subjektu uvedeného v článku 2 na základe konečného ex post ocenenia je vyšší než odhad čistej hodnoty aktív daného subjektu na základe predbežného ocenenia, Jednotná rada môže od vnútroštátneho orgánu pre riešenie krízových situácií požadovať, aby:
a)
vykonal právomoc zvýšiť hodnotu nárokov veriteľov alebo vlastníkov relevantných kapitálových nástrojov, ktoré sa odpísali na základe nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov;
b)
dal inštrukcie preklenovacej inštitúcii alebo subjektu pre správu aktív, aby v súvislosti s aktívami, právami alebo záväzkami vyplatili inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši, ďalšiu protihodnotu alebo aby prípadne v súvislosti s nástrojmi vlastníctva takúto protihodnotu vyplatili vlastníkom týchto nástrojov vlastníctva.
13. Bez ohľadu na odsek 1 predbežné ocenenie vykonané v súlade s odsekmi 10 a 11 predstavuje pre Jednotnú radu platný základ pre prijatie rozhodnutia o opatreniach na riešenie krízových situácií vrátane žiadosti, aby vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií prevzali kontrolu nad zlyhávajúcou inštitúciou, alebo pre výkon právomocí odpísať alebo konvertovať relevantné kapitálové nástroje.
14. Jednotná rada zavedie a uplatňuje mechanizmy s cieľom zabezpečiť, aby bolo posúdenie uplatnenia nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov v súlade s článkom 27 a ocenenia uvedeného v odsekoch 1 až 15 tohto článku založené na informáciách o aktívach a pasívach inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, ktoré musia byť v čo najväčšej miere aktuálne a komplexné.
15. Oceňovanie je neoddeliteľnou súčasťou rozhodnutia o uplatňovaní nástroja riešenia krízových situácií alebo o vykonávaní právomoci riešiť krízové situácie, alebo rozhodnutia o vykonávaní právomoci odpísať alebo konvertovať kapitálové nástroje. Ocenenie samo o sebe nepodlieha samostatnému právu na opravný prostriedok, ale môže byť predmetom opravného prostriedku spolu s rozhodnutím Jednotnej rady.
16. Na účely posúdenia, či by sa s akcionármi a veriteľmi zaobchádzalo lepšie v prípade, ak by inštitúcia, ktorej krízová situácia sa rieši, bola subjektom bežného konkurzného konania, Jednotná rada zabezpečuje, aby oceňovanie vykonala nezávislá osoba uvedená v odseku 1 hneď po tom, ako sa vykoná opatrenie alebo opatrenia na riešenie krízovej situácie. Toto oceňovanie sa odlišuje od oceňovania vykonaného podľa odsekov 1 až 15.
17. Pri oceňovaní uvedenom v odseku 16 sa určuje:
a)
ako by sa s akcionármi a veriteľmi alebo relevantnými systémami ochrany vkladov zaobchádzalo, ak by inštitúcia uvedená v článku 2, ktorej krízová situácia sa rieši a v súvislosti s ktorou sa vykonalo opatrenie alebo opatrenia na riešenie krízovej situácie, vstúpila do bežného konkurzného konania v čase, keď sa prijalo rozhodnutie o opatrení na riešenie krízových situácií;
b)
ako sa s akcionármi a veriteľmi skutočne zaobchádzalo pri riešení krízovej situácie inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši; a
c)
či existuje nejaký rozdiel medzi zaobchádzaním podľa písmena a) tohto odseku a zaobchádzaním podľa písmena b) tohto odseku.
18. Pri oceňovaní uvedenom v odseku 16 sa:
a)
vychádza z predpokladu, že inštitúcia uvedená v článku 2, ktorej krízová situácia sa rieši a v súvislosti s ktorou sa vykonalo opatrenie alebo opatrenia na riešenie krízovej situácie, vstúpil do bežného konkurzného konania v čase, keď sa prijalo rozhodnutie o opatrení na riešenie krízových situácií;
b)
vychádza z predpokladu, že opatrenie alebo opatrenia na riešenie krízovej situácie sa neuskutočnili;
c)
nepočíta s poskytnutím mimoriadnej verejnej finančnej podpory inštitúcii uvedenej v článku 2, ktorej krízová situácia sa rieši.
Článok 21
Odpísanie a konverzia kapitálových nástrojov
1. Jednotná rada vykoná právomoc odpísať alebo konvertovať relevantné kapitálové nástroje na základe postupu uvedeného v článku 18 v súvislosti so subjektmi a skupinami uvedenými v článku 7 ods. 2 a subjektmi a skupinami uvedenými v článku 7 ods. 4 písm. b) a článku 6a ods. 5, ak sú splnené podmienky na uplatňovanie uvedených odsekov, len ak dôjde na svojom výkonnom zasadnutí k záveru po doručení oznámenia v súlade s druhým pododsekom alebo zo svojej vlastnej iniciatívy, že je splnená jedna alebo viaceré tieto podmienky:
a)
zistilo sa, že podmienky na riešenie krízových situácií stanovené v článkoch 16 a 18 boli splnené, a to pred prijatím opatrenia na riešenie krízovej situácie;
b)
ak sa nevykoná odpísanie relevantných kapitálových nástrojov alebo ich konverzia na vlastný kapitál, subjekt už nebude životaschopný;
c)
v prípade relevantných kapitálových nástrojov vydaných dcérskou spoločnosťou a ak sa uvedené relevantné kapitálové nástroje považujú za nástroje na účely splnenia požiadaviek týkajúcich sa vlastných zdrojov na individuálnom a na konsolidovanom základe, skupina nebude životaschopná, ak sa tieto nástroje neodpíšu alebo nekonvertujú na vlastný kapitál;
d)
v prípade relevantných kapitálových nástrojov vydaných na úrovni materskej spoločnosti a ak sa uvedené relevantné kapitálové nástroje považujú za nástroje na účely splnenia požiadaviek týkajúcich sa vlastných zdrojov na individuálnom základe na úrovni materskej spoločnosti alebo na konsolidovanom základe, skupina nebude životaschopná, ak sa tieto nástroje neodpíšu alebo nekonvertujú na vlastný kapitál;
e)
subjekt alebo skupina si vyžadujú mimoriadnu verejnú finančnú podporu s výnimkou akýchkoľvek z okolností stanovených v článku 18 ods. 4 písm. d) bode iii).
Posúdenie podmienok uvedených v prvom pododseku písm. a), c) a d) vykoná ECB po porade s Jednotnou radou. Takéto posúdeniu môže vykonať aj Jednotná rada na svojom výkonnom zasadnutí.
2. Pokiaľ ide o posúdenie životaschopnosti subjektu alebo skupiny, Jednotná rada smie toto posúdenie vykonať na svojom výkonnom zasadnutí iba v prípade, ak o svojom zámere informuje ECB a ak ECB nevykoná toto posúdenie do troch kalendárnych dní od prijatia takejto informácie. ECB poskytne Jednotnej rade bezodkladne všetky relevantné informácie, ktoré Jednotná rada požaduje na účely informovaného posúdenia.
3. Na účely odseku 1 tohto článku sa subjekt uvedený v článku 2 alebo skupina už nepovažujú za životaschopné, len ak sú splnené obe tieto podmienky:
a)
daný subjekt alebo skupina zlyhávajú alebo pravdepodobne zlyhajú;
b)
s prihliadnutím na načasovanie a iné relevantné okolnosti neexistujú reálne vyhliadky, že akékoľvek opatrenie vrátane alternatívnych opatrení súkromného sektora alebo orgánu dohľadu (vrátane opatrení včasnej intervencie) iných než odpísanie alebo konverzia relevantných kapitálových nástrojov vykonaných nezávisle, alebo spoločne s opatrením na riešenie krízovej situácie by zabránilo zlyhaniu daného subjektu alebo skupiny v primeranom časovom horizonte.
4. Na účely odseku 3 písm. a) tohto článku sa daný subjekt považuje za subjekt, ktorý zlyháva alebo pravdepodobne zlyhá, ak sa vyskytne jedna alebo viaceré okolnosti uvedené v článku 18 ods. 4
5. Na účely odseku 3 písm. a) sa skupina považuje za skupinu, ktorá zlyháva alebo pravdepodobne zlyhá, ak porušuje konsolidované prudenciálne požiadavky spôsobom, ktorý by bol dôvodom na to, aby ECB alebo príslušný vnútroštátny orgán konal okrem iného aj preto, lebo skupine vznikli alebo pravdepodobne vzniknú straty, ktoré vyčerpajú všetky jej vlastné zdroje alebo ich podstatnú časť, alebo existujú objektívne skutočnosti, ktoré potvrdzujú konštatovanie, že skupina uvedené požiadavky poruší v blízkej budúcnosti.
6. Relevantný kapitálový nástroj, ktorý vydala dcérska spoločnosť, sa neodpisuje vo väčšom rozsahu ani nekonvertuje za horších podmienok podľa článku 59 ods. 3 písm. c) smernice 2014/59/EÚ, než za akých boli odpísané alebo konvertované kapitálové nástroje s rovnakým postavením na úrovni materskej spoločnosti.
7. Ak je splnená jedna alebo viaceré podmienky uvedené v odseku 1, Jednotná rada na základe postupu stanoveného v článku 18 určí, či sa právomoci odpísať alebo konvertovať relevantné kapitálové nástroje majú vykonať nezávisle alebo v súlade s postupom podľa článku 18 v kombinácii s opatrením na riešenie krízovej situácie.
8. Ak Jednotná rada, konajúc na základe postupu stanoveného v článku 18 tohto nariadenia, konštatuje, že jedna alebo viaceré podmienky uvedené v odseku 1 tohto článku sú splnené, ale podmienky na riešenie krízových situácií v súlade s článkom 18 ods. 1 tohto nariadenia splnené nie sú, bezodkladne dá inštrukcie vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií, aby vykonali právomoc odpísať alebo právomoc vykonať konverziu v súlade s článkami 59 a 60 smernice 2014/59/EÚ.
Jednotná rada zabezpečí, že pred výkonom právomoci vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií odpísať alebo konvertovať relevantné kapitálové nástroje sa uskutoční ocenenie aktív a pasív subjektu uvedeného v článku 2 alebo skupiny v súlade s článkom 20 ods. 1 až 15. Uvedené ocenenie je základom pre výpočet odpisu, ktorý sa uplatní na relevantné kapitálové nástroje s cieľom absorbovať straty, a úrovne konverzie, ktorá sa uplatní na relevantné kapitálové nástroje s cieľom rekapitalizovať subjekt uvedený v článku 2 alebo skupinu.
9. Ak je splnená jedna alebo viaceré podmienky uvedené v odseku 1, a splnené sú aj podmienky uvedené v článku 18 ods. 1, uplatňuje sa postup stanovený v článku 18 ods. 6, 7 a 8.
10. Jednotná rada zabezpečuje, aby vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií vykonávali právomoc odpísať alebo právomoc vykonať konverziu bezodkladne, a to v súlade s hierarchiou pohľadávok podľa článku 17 a spôsobom, ktorým sa dosiahnu tieto výsledky:
a)
najprv sa znížia položky vlastného kapitálu Tier 1 v pomere k stratám a v rozsahu ich kapacity;
b)
suma istiny nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 sa odpíše alebo konvertuje na nástroje vlastného kapitálu Tier 1, alebo sa vykoná oboje, a to v rozsahu potrebnom na dosiahnutie cieľov riešenia krízových situácií stanovených v článku 14 alebo v rozsahu kapacity relevantných kapitálových nástrojov, podľa toho, ktorý ukazovateľ je nižší;
c)
suma istiny nástrojov kapitálu Tier 2 sa odpíše alebo sa konvertuje na nástroje vlastného kapitálu Tier 1, alebo sa vykoná oboje, a to v rozsahu potrebnom na dosiahnutie cieľov riešenia krízových situácií stanovených v článku 14 alebo v rozsahu kapacity relevantných kapitálových nástrojov, podľa toho, ktorý ukazovateľ je nižší.
11. Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií plnia inštrukcie Jednotnej rady a vykonávajú odpísanie alebo konverziu relevantných kapitálových nástrojov v súlade s článkom 29.
Článok 22
Všeobecné zásady, ktorými sa riadia nástroje riešenia krízových situácií
1. Ak sa Jednotná rada rozhodne uplatniť nástroj riešenia krízových situácií na subjekt alebo skupinu uvedenú v článku 7 ods. 2 alebo na subjekt alebo skupinu uvedenú v článku 7 ods. 4 písm. b) a ods. 5, ak sú podmienky na uplatnenie uvedených odsekov splnené, pričom dané opatrenie na riešenie krízovej situácie by viedlo k stratám, ktoré by znášali veritelia, alebo ku konverzii ich pohľadávok, Jednotná rada dá pokyn vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií, aby vykonali právomoc odpísať alebo konvertovať relevantné kapitálové nástroje podľa článku 21 bezprostredne pred uplatnením nástroja riešenia krízových situácií alebo spolu s ním.
2. Medzi nástroje riešenia krízových situácií uvedené v článku 18 ods. 6 písm. b) patrí:
a)
nástroj odpredaja obchodnej činnosti;
b)
nástroj preklenovacej inštitúcie;
c)
nástroj oddelenia aktív;
d)
nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov.
3. Pri prijímaní programu riešenia krízových situácií uvedeného v článku 18 ods. 6 Jednotná rada zohľadňuje tieto faktory:
a)
aktíva a záväzky inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, na základe ocenenia podľa článku 20;
b)
pozíciu inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, v oblasti likvidity;
c)
možnosť ponúknuť na trhu franšízovú hodnotu inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, vzhľadom na konkurenčné a hospodárske podmienky na trhu;
d)
čas, ktorý je k dispozícii.
4. Nástroje riešenia krízových situácií sa uplatňujú s cieľom splniť ciele riešenia krízových situácií uvedené v článku 14 v súlade so zásadami riešenia krízových situácií uvedenými v článku 15. Môžu sa uplatňovať buď jednotlivo, alebo spolu v kombinácii, s výnimkou nástroja oddelenia aktív, ktorý sa môže uplatňovať len spolu s ďalším nástrojom riešenia krízových situácií.
5. Ak sa nástroje na riešenie krízových situácií uvedené v ods. 2 písm. a) alebo b) tohto článku uplatňujú len na prevod časti aktív, práv alebo pasív inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, zvyšok subjektu uvedeného v článku 2, z ktorého sa previedli aktíva, práva alebo pasíva, sa zlikviduje v rámci bežného konkurzného konania.
6. Jednotná rada môže získať späť všetky odôvodnené výdavky, ktoré sa riadne vynaložili v súvislosti s použitím nástrojov na riešenie krízových situácií alebo výkonom právomoci riešiť krízovú situáciu, a to jedným alebo viacerými z týchto spôsobov:
a)
odpočtom z akejkoľvek protihodnoty, ktorú príjemca vyplatil inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši, alebo prípadne vlastníkom nástrojov vlastníctva;
b)
od inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, ako prednostný veriteľ; alebo
c)
z akýchkoľvek výnosov vytvorených v dôsledku ukončenia prevádzky preklenovacej inštitúcie alebo subjektu pre správu aktív, ako prednostný veriteľ.
Všetky výnosy, ktoré získajú vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií v súvislosti s používaním fondu, sa refundujú Jednotnej rade.
Článok 23
Program riešenia krízovej situácie
V programe riešenia krízových situácií, ktorý prijíma Jednotná rada podľa článku 18, sa v súlade s rozhodnutím o štátnej pomoci alebo pomoci z fondu stanovujú podrobné informácie o nástrojoch riešenia krízových situácií, ktoré sa majú uplatňovať na inštitúciu, ktorej krízová situácia sa rieši, a to aspoň v súvislosti s opatreniami uvedenými v článku 24 ods. 2, článku 25 ods. 2, článku 26 ods. 2 a článku 27 ods. 1, ktoré majú vykonať vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií v súlade s príslušnými ustanoveniami smernice 2014/59/EÚ transponovanými do vnútroštátnych právnych predpisov, a určujú sa konkrétne sumy a účely, na ktoré sa fond použije.
V programe riešenia krízových situácií sa načrtnú opatrenia na riešenie krízovej situácie, ktoré by Jednotná rada mala prijať vo vzťahu k materskej spoločnosti v Únii alebo určitým subjektom skupiny usadeným v zúčastnených členských štátoch so zámerom splniť ciele a zásady riešenia krízových situácií uvedené v článkoch 14 a 15.
Pri prijímaní programu riešenia krízových situácií berú Jednotná rada, Rada a Komisia do úvahy a sledujú plán riešenia krízovej situácie, ako sa uvádza v článku 8, pokiaľ Jednotná rada neusúdi, so zreteľom na okolnosti prípadu, že ciele riešenia krízovej situácie sa účinnejšie dosiahnu prijatím opatrení, ktoré nie sú uvedené v pláne riešenia krízovej situácie.
Jednotná rada môže v priebehu procesu riešenia krízových situácií meniť a aktualizovať program riešenia krízových situácií vzhľadom na okolnosti daného prípadu. V súvislosti so zmenou a aktualizáciou sa uplatní postup stanovený v článku 18.
V programe riešenia krízovej situácie sa ďalej podľa okolností stanoví vymenovanie osobitného správcu inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, podľa článku 35 smernice 2014/59/EÚ vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií. Jednotná rada môže rozhodnúť o vymenovaní toho istého osobitného správcu pre všetky subjekty pridružené k skupine, ak je to potrebné na uľahčenie prijímania riešení s cieľom napraviť finančné zdravie dotknutých subjektov.
Článok 24
Nástroj odpredaja obchodnej činnosti
1. V rámci programu riešenia krízových situácií nástroj odpredaja obchodnej činnosti predstavuje prevod na kupujúceho, ktorý nie je preklenovacou inštitúciou, týchto položiek:
a)
nástrojov vlastníctva emitovaných inštitúciou, ktorej krízová situácia sa rieši; alebo
b)
všetkých alebo niektorých aktív, práv alebo pasív inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši.
2. Pokiaľ ide o nástroj odpredaja obchodnej činnosti, v programe riešenia krízových situácií sa určujú:
a)
nástroje, aktíva, práva a záväzky, ktoré má previesť vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií v súlade s článkom 38 ods. 1 a 7 až 11 smernice 2014/59/EÚ;
b)
komerčné podmienky s prihliadnutím na okolnosti a náklady a výdavky, ktoré vznikli v procese riešenia krízových situácií, na základe ktorých vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií vykonáva prevod v súlade s článkom 38 ods. 2, 3 a 4 smernice 2014/59/EÚ;
c)
či právomoci vykonať prevod môže vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií vykonať viac než raz v súlade s článkom 38 ods. 5 a 6 smernice 2014/59/EÚ;
d)
opatrenia na to, aby vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií ponúkal na trhu daný subjekt alebo dané nástroje, aktíva, práva a záväzky v súlade s článkom 39 ods. 1 a 2 smernice 2014/59/EÚ;
e)
či plnenie požiadaviek na ponúkanie na trhu zo strany vnútroštátneho orgánu pre riešenie krízových situácií pravdepodobne naruší plnenie cieľov riešenia krízových situácií v súlade s odsekom 3 tohto článku.
3. Jednotná rada uplatňuje nástroj odpredaja obchodnej činnosti bez toho, aby boli splnené požiadavky na ponúkanie na trhu stanovené v odseku 2 písm. e), ak skonštatuje, že súlad s uvedenými požiadavkami by pravdepodobne narušil plnenie jedného alebo viacerých cieľov riešenia krízových situácií, a najmä, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
domnieva sa, že existuje podstatné ohrozenie finančnej stability spôsobené alebo zhoršené zlyhaním alebo pravdepodobným zlyhaním inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši; a
b)
sa domnieva, že súlad s uvedenými požiadavkami by pravdepodobne narušil účinnosť nástroja odpredaja obchodnej činnosti pri riešení tejto hrozby alebo plnení cieľa riešenia krízových situácií uvedeného v článku 14 ods. 2 písm. b).
Článok 25
Nástroj preklenovacej inštitúcie
1. V rámci programu riešenia krízových situácií predstavuje nástroj preklenovacej inštitúcie prevod týchto položiek na preklenovaciu inštitúciu:
a)
nástrojov vlastníctva emitovaných jednou alebo viacerými inštitúciami, ktorých krízová situácia sa rieši,
b)
všetkých alebo niektorých aktív, práv alebo záväzkov jednej alebo viacerých inštitúcií, ktorých krízová situácia sa rieši.
2. Pokiaľ ide o nástroj preklenovacej inštitúcie, v programe riešenia krízových situácií sa určujú:
a)
nástroje, aktíva, práva a záväzky, ktoré má vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií previesť na preklenovaciu inštitúciu v súlade s článkom 40 ods. 1 až 12 smernice 2014/59/EÚ;
b)
opatrenia na to, aby vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií zriadil, prevádzkoval a ukončil prevádzku preklenovacej inštitúcie v súlade s článkom 41 ods. 1, 2, 3 a 5 až 9 smernice 2014/59/EÚ;
c)
opatrenia na to, aby vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií ponúkol na trhu preklenovaciu inštitúciu alebo jej aktíva, alebo záväzky v súlade s článkom 41 ods. 4 smernice 2014/59/EÚ.
3. Jednotná rada zabezpečuje, aby celková hodnota záväzkov prevedených vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií na preklenovaciu inštitúciu nepresiahla celkovú hodnotu práv a aktív prevedených z inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, alebo poskytnutých z iných zdrojov.
Článok 26
Nástroj oddelenia aktív
1. V rámci programu riešenia krízových situácií nástroj oddelenia aktív predstavuje prevod aktív, práv alebo záväzkov inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, alebo preklenovacej inštitúcie na jeden alebo viacero subjektov pre správu aktív.
2. Pokiaľ ide o nástroj oddelenia aktív, v programe riešenia krízových situácií sa určujú:
a)
aktíva, práva a záväzky, ktoré má vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií previesť na subjekt pre správu aktív v súlade s článkom 42 ods. 1 až 5 a 8 až 13 smernice 2014/59/EÚ;
b)
protihodnota, za ktorú vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií má previesť aktíva, práva a pasíva na subjekt pre správu aktív v súlade so zásadami stanovenými v článku 20 tohto nariadenia, v súlade s článkom 42 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ a s rámcom Únie pre štátnu pomoc.
Prvý pododsek písm. b) nebráni tomu, aby mala protihodnota menovitú alebo zápornú hodnotu.
Článok 27
Nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov bail-in
1. Nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov možno uplatniť na ktorýkoľvek z týchto účelov:
a)
rekapitalizovať subjekt uvedený v článku 2 tohto nariadenia, ktorý spĺňa podmienky na riešenie krízových situácií, v dostatočnom rozsahu na obnovenie jeho schopnosti plniť podmienky na udelenie povolenia (v rozsahu, v akom sa uvedené podmienky vzťahujú na subjekt) a pokračovať vo vykonávaní činnosti, na ktoré má povolenie podľa smernice 2013/36/EÚ alebo smernice 2014/65/EÚ, pokiaľ sa subjektu udelilo povolenie podľa uvedených smerníc, ako aj zachovať dostatočnú dôveru trhu v inštitúciu alebo subjekt;
b)
vykonať konverziu na vlastný kapitál alebo znížiť výšku istiny záväzkov alebo dlhových nástrojov prevedených:
i)
na preklenovaciu inštitúciu s cieľom poskytnúť kapitál preklenovacej inštitúcii; alebo
ii)
v rámci nástroja odpredaja obchodnej činnosti alebo nástroja oddelenia aktív.
Pokiaľ ide o nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov, v programe riešenia krízových situácií sa určujú:
a)
súhrnná suma, o ktorú sa oprávnené záväzky musia znížiť alebo konvertovať v súlade s odsekom 13;
b)
záväzky, ktoré možno vylúčiť v súlade s odsekmi 5 až 14;
c)
ciele a minimálny obsah plánu reorganizácie obchodnej činnosti, ktorý sa má predložiť v súlade s odsekom 16.
2. Nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov sa môže uplatňovať na účel uvedený v odseku 1 písm. a) iba v prípade, keď existuje reálny predpoklad, že uplatnením tohto nástroja spolu s ostatnými relevantnými opatreniami vrátane opatrení vykonávaných v súlade s plánom reorganizácie obchodnej činnosti požadovaným podľa odseku 16 sa okrem dosiahnutia príslušných cieľov riešenia krízových situácií obnoví aj finančné zdravie a dlhodobá životaschopnosť predmetného subjektu.
Ak nie sú splnené podmienky stanovené v prvom pododseku, uplatňuje sa ktorýkoľvek z nástrojov riešenia krízových situácií uvedených v článku 22 ods. 2 písm. a), b) a c) a v prípade, keď je to vhodné, nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov uvedený v písmene d) uvedeného odseku.
3. Predmetom odpísania alebo konverzie nesmú byť tieto záväzky, a to bez ohľadu na to, či sú upravené právnymi predpismi členského štátu alebo tretej krajiny:
a)
kryté vklady;
b)
zabezpečené záväzky vrátane krytých dlhopisov a záväzkov vo forme finančných nástrojov používaných na účely hedžingu, ktoré tvoria neoddeliteľnú súčasť krycej skupiny a ktoré sú v súlade s vnútroštátnym právom zabezpečené podobným spôsobom ako kryté dlhopisy;
c)
akékoľvek záväzky vznikajúce v dôsledku toho, že inštitúcia alebo subjekt uvedený v článku 2 tohto nariadenia má v držbe aktíva klientov alebo finančné prostriedky klientov vrátane aktív klientov alebo finančných prostriedkov klientov, ktoré sú v držbe v mene PKIPCP, ako je vymedzené v článku 1 ods. 2 smernice 2009/65/ES, alebo v mene alternatívnych investičných fondov, ako sú vymedzené v článku 4 ods. 1 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ (17), za predpokladu, že takýto klient je chránený podľa platného konkurzného práva;
d)
akékoľvek záväzky vznikajúce v dôsledku fiduciárneho vzťahu medzi subjektom uvedeným v článku 2 (ako fiduciárom) a inou osobou (ako beneficientom), za predpokladu, že takýto beneficient je chránený podľa platného konkurzného alebo občianskeho práva;
e)
záväzky voči inštitúciám s výnimkou subjektov, ktoré sú súčasťou tej istej skupiny, s pôvodnou lehotou splatnosti menej než sedem dní;
f)
záväzky so zostávajúcou dobou splatnosti kratšou ako sedem dní voči systémom alebo prevádzkovateľom systémov určených v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 98/26/ES (18) alebo voči ich účastníkom, ktoré vyplývajú z účasti v takomto systéme;
g)
záväzok voči ktorémukoľvek z týchto subjektov:
i)
zamestnanec v súvislosti s vzniknutým nárokom na mzdu, dôchodkové dávky alebo inú pevnú odmenu s výnimkou variabilnej zložky odmeny, ktorú neupravuje kolektívna zmluva;
ii)
komerčný či obchodný veriteľ na základe dodania tovaru alebo poskytnutia služieb kritických pre každodenné fungovanie inštitúcie alebo subjektu uvedeného v článku 2 vrátane služieb informačných technológií, verejnoprospešných služieb, služieb súvisiacich s nájmom, prevádzkou a údržbou priestorov;
iii)
daňový úrad a orgán sociálneho zabezpečenia za predpokladu, že tieto záväzky majú v súlade s uplatniteľnými právnymi predpismi prednostné postavenie;
iv)
systémy ochrany vkladov na základe príspevkov vyžadovaných v súlade so smernicou 2014/49/EÚ.
Písmeno g) bod i) prvého pododseku sa neuplatňuje na pohyblivú zložku odmeny osôb zodpovedných za podstupovanie rizík, ako sú uvedené v článku 92 ods. 2 smernice 2013/36/EÚ.
4. Rozsah pôsobnosti nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov uvedený v odseku 3 tohto článku v prípade, keď je to vhodné, nebráni vo výkone právomoci uskutočniť záchranu pomocou vnútorných zdrojov v súvislosti s akoukoľvek časťou zabezpečeného pasíva alebo záväzku, na ktorý bol poskytnutý kolaterál, ktorá presahuje hodnotu aktív, zálohu (pledge), zádržného práva (lien) alebo kolaterálu, voči ktorému je tento záväzok zabezpečený, alebo v súvislosti s akoukoľvek výškou vkladu, ktorá presahuje úroveň krytia stanovenú v článku 6 smernice 2014/49/EÚ.
Jednotná rada zabezpečí, aby zostali nedotknuté všetky zabezpečené aktíva súvisiace s krycou skupinou krytých dlhopisov, aby zostali oddelené a mali dostatočné finančné prostriedky.
Bez toho, aby boli dotknuté pravidlá veľkej majetkovej angažovanosti uvedené v nariadení (EÚ) č. 575/2013 a v smernici 2013/36/EÚ, a s cieľom umožniť riešiteľnosť krízovej situácie subjektov a skupín Jednotná rada vydá pokyn vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií, aby v súlade s článkom 10 ods. 11 písm. b) tohto nariadenia obmedzili rozsah, v akom majú iné inštitúcie v držbe záväzky, ktoré sú oprávnené pre nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov, okrem záväzkov v držbe subjektov, ktoré sú súčasťou rovnakej skupiny.
5. Vo výnimočných prípadoch, keď sa uplatňuje nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov, možno z uplatňovania právomocí na odpísanie alebo konverziu vylúčiť alebo čiastočne vylúčiť určité záväzky, ak:
a)
napriek úsiliu, ktoré dotknutý vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií vynaloží v dobrej viere, nie je možné v prípade daného záväzku uplatniť v primeranej lehote záchranu pomocou vnútorných zdrojov;
b)
vylúčenie je úplne nevyhnutné a je primerané na dosiahnutie kontinuity vykonávania zásadných funkcií a hlavných oblastí obchodnej činnosti tak, aby sa zachovala schopnosť inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, pokračovať vo vykonávaní kľúčových operácií, služieb a transakcií;
c)
vylúčenie je úplne nevyhnutné a je primerané na zabránenie vzniku rozsiahlej nákazy, najmä pokiaľ ide o oprávnené vklady fyzických osôb a mikropodnikov, malých a stredných podnikov, ktorá by závažne narušila fungovanie finančných trhov vrátane infraštruktúry finančných trhov takým spôsobom, ktorý by mohol spôsobiť vážne narušenie hospodárstva členského štátu alebo Únie; alebo
d)
uplatnenie nástroja záchrany pomocou vnútorných zdrojov na uvedené pasíva by spôsobilo také zníženie hodnoty, že straty znášané inými veriteľmi by boli vyššie než v prípade, ak by uvedené pasíva boli vylúčené zo záchrany pomocou vnútorných zdrojov.
V prípade vylúčenia alebo čiastočného vylúčenia oprávneného záväzku alebo triedy oprávnených záväzkov podľa tohto odseku sa miera odpísania alebo konverzie uplatňovaná na ostatné oprávnené záväzky môže zvýšiť, aby sa zohľadnili takéto vylúčenia, za predpokladu, že miera odpísania a konverzie uplatňovaná na ostatné oprávnené záväzky je v súlade so zásadou stanovenou v článku 15 ods. 1 písm. g).
6. V prípade vylúčenia alebo čiastočného vylúčenia oprávneného záväzku alebo triedy oprávnených záväzkov podľa odseku 5 a v prípade, že sa straty, ktoré by vznikli v dôsledku uvedených záväzkov, nepreniesli v plnej miere na iných veriteľov, možno inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši, poskytnúť príspevok z fondu na vykonanie jedného či oboch z nasledujúcich krokov:
a)
pokrytie akýchkoľvek strát, ktoré neabsorbovali oprávnené záväzky, a obnovenie čistej hodnoty aktív inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, na nulu v súlade s odsekom 13 písm. a);
b)
nákup nástrojov vlastníctva alebo kapitálových nástrojov v inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši, s cieľom rekapitalizovať inštitúciu v súlade s odsekom 13 písm. b).
7. Z fondu sa môže poskytnúť príspevok uvedený v odseku 6 len za predpokladu, že:
a)
príspevok na absorpciu strát a rekapitalizáciu rovnajúci sa sume nie nižšej než 8 % celkových pasív vrátane vlastných zdrojov inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, ocenených v čase prijatia opatrenia na riešenie krízovej situácie v súlade s oceňovaním podľa článku 20 ods. 1 až 15, poskytli akcionári, držitelia relevantných kapitálových nástrojov a ostatných oprávnených záväzkov prostredníctvom odpísania, konverzie alebo iným spôsobom; a
b)
príspevok z fondu nepresahuje 5 % celkových pasív vrátane vlastných zdrojov inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, ocenených v čase prijatia opatrenia na riešenie krízovej situácie v súlade s oceňovaním podľa článku 20 ods. 1 až 15.
8. Príspevok z fondu uvedený v odseku 7 tohto článku možno financovať:
a)
sumou, ktorá je k dispozícii pre fond a ktorá bola získaná prostredníctvom príspevkov subjektov uvedených v článku 2 tohto nariadenia v súlade s pravidlami stanovenými v smernici 2014/59/EÚ a v článku 67 ods. 4 a článkoch 70 a 71 tohto nariadenia;
b)
v prípade, keď sumy uvedené v písmene a) tohto odseku nepostačujú, sumami získanými z alternatívnych prostriedkov financovania v súlade s článkami 73 a 74.
9. Za výnimočných okolností sa možno usilovať o získanie ďalšieho financovania z alternatívnych zdrojov financovania po:
a)
dosiahnutí 5 % limitu stanoveného v odseku 7 písm. b); a
b)
úplnom odpísaní alebo úplnej konverzii všetkých nezabezpečených pasív bez prioritného postavenia okrem oprávnených vkladov.
10. Alternatívnou alebo dodatočnou možnosťou v prípade splnenia podmienok stanovených v odseku 9 písm. a) a b) je možnosť poskytnúť príspevok zo zdrojov získaných prostredníctvom príspevkov ex ante v súlade s článkom 70, ktoré ešte neboli použité.
11. Na účely tohto nariadenia sa neuplatňuje článok 44 ods. 8 smernice 2014/59/EÚ.
12. Pri prijímaní rozhodnutia uvedeného v odseku 5 sa náležite zohľadňujú:
a)
zásada, podľa ktorej by straty mali znášať najprv akcionári a po nich obvykle veritelia inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, podľa poradia prednosti;
b)
úroveň kapacity absorpcie strát, ktorá by zostala inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši, ak by sa vylúčil záväzok alebo trieda záväzkov a
c)
potreba udržiavať primerané zdroje na financovanie riešenia krízových situácií.
13. Jednotná rada na základe ocenenia, ktoré musí byť v súlade s požiadavkami uvedenými v článku 20 ods. 1 až 15, posudzuje súhrn:
a)
ak je to relevantné, sumy, o ktorú sa oprávnené záväzky musia odpísať, aby sa zabezpečilo, že čistá hodnota aktív inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, sa rovná nule; a
b)
ak je to relevantné, sumy, o ktorú sa oprávnené záväzky musia konvertovať na akcie alebo iné druhy kapitálových nástrojov, aby sa obnovil podiel vlastného kapitálu Tier 1 buď:
i)
inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, alebo
ii)
preklenovacej inštitúcie.
Posúdením uvedeným v prvom pododseku sa stanoví suma, o ktorú sa musia oprávnené záväzky odpísať alebo konvertovať, aby sa obnovil podiel vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, alebo sa prípadne stanoví podiel preklenovacej inštitúcie, pričom sa zohľadnia akékoľvek kapitálové príspevky z fondu podľa článku 76 ods. 1 písm. d), a aby sa udržala dostatočná dôvera trhu v inštitúciu, ktorej krízová situácia sa rieši, alebo preklenovaciu inštitúciu, a aby sa inštitúcii umožnilo naďalej najmenej jeden rok spĺňať podmienky pre udelenie povolenia a naďalej vykonávať činnosti, na ktoré má povolenie podľa smernice 2013/36/EÚ alebo smernice 2014/65/EÚ.
Ak Jednotná rada plánuje použiť nástroj oddelenia aktív v súlade s článkom 26, suma, o ktorú sa oprávnené záväzky musia znížiť, zohľadňuje v prípade potreby obozretný odhad kapitálových potrieb subjektu pre správu aktív.
14. Vylúčenia podľa odseku 5 sa môžu uplatniť s cieľom buď úplne vylúčiť záväzok z odpísania, alebo obmedziť rozsah odpísania uplatnený na daný záväzok.
15. Právomoci na odpísanie a konverziu musia byť v súlade s požiadavkami na hierarchiu pohľadávok stanovenými v článku 17 tohto nariadenia.
16. Vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií bezodkladne predloží Jednotnej rade plán reorganizácie obchodnej činnosti, ktorý v súlade s článkom 52 ods. 1, 2 a 3 smernice 2014/59/EÚ predložil riadiaci orgán alebo osoba, či osoby vymenované v súlade s článkom 72 ods. 1 uvedenej smernice.
Do dvoch týždňov od dátumu predloženia plánu reorganizácie obchodnej činnosti dotknutý vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií poskytuje Jednotnej rade svoje posúdenie plánu. Do jedného mesiaca od dátumu predloženia plánu reorganizácie obchodnej činnosti Jednotná rada posudzuje pravdepodobnosť toho, či sa plánom v prípade jeho realizácie obnoví dlhodobá životaschopnosť subjektu uvedeného v článku 2. Posúdenie sa dokončí po dohode s vnútroštátnym príslušným orgánom alebo podľa okolností ECB.
Ak je Jednotná rada presvedčená o tom, že uvedený plán by dosiahol tento cieľ, -povolí vnútroštátnemu orgánu pre riešenie krízových situácií, aby plán schválil v súlade s článkom 52 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ. Ak Jednotná rada nie je presvedčená o tom, že tento cieľ by sa pomocou tohto plánu dosiahol, dá pokyn, aby vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií oznámil jej pripomienky riadiacemu orgánu alebo osobe alebo osobám, ktoré boli vymenované v súlade s článkom 72 ods. 1 uvedenej smernice, a požiadal ho o zmenu plánu spôsobom, ktorý tieto pripomienky vyrieši v súlade s článkom 52 ods. 8 uvedenej smernice. V oboch prípadoch tak urobí po dohode s vnútroštátnym príslušným orgánom alebo podľa okolností ECB.
Riadiaci orgán alebo osoba alebo osoby, ktoré boli vymenované v súlade s článkom 72 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ, predložia do dvoch týždňov od prijatia tohto oznámenia zmenený plán na schválenie vnútroštátnemu orgánu pre riešenie krízových situácií. Vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií predloží zmenený plán a svoje posúdenie tohto plánu Jednotnej rade. Jednotná rada posúdi zmenený plán a vydá pokyn, aby vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií oznámil do jedného týždňa riadiacemu orgánu alebo osobe či osobám, ktoré boli vymenované v súlade s článkom 72 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ, či je presvedčený o tom, že sa zmeneným plánom reaguje na oznámené pripomienky, alebo či sú potrebné ďalšie zmeny.
Jednotná rada oznámi plán reorganizácie obchodnej činnosti skupiny orgánu EBA.
Článok 28
Monitorovanie Jednotnou radou
1. Jednotná rada pozorne monitoruje vykonávanie programu riešenia krízových situácií vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií. Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií na tento účel:
a)
spolupracujú s Jednotnou radou a pomáhajú jej pri plnení jej povinnosti v oblasti monitorovania;
b)
v pravidelných intervaloch stanovených Jednotnou radou poskytujú presné, spoľahlivé a úplné informácie o vykonávaní programu riešenia krízových situácií, uplatňovaní nástrojov riešenia krízových situácií a výkone právomocí riešiť krízové situácie, ktoré môže požadovať Jednotná rada a ktoré zahŕňajú informácie o:
i)
činnosti a finančnej situácii inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, preklenovacej inštitúcie a subjektu pre správu aktív;
ii)
tom, ako by sa zaobchádzalo s akcionármi a veriteľmi pri likvidácii inštitúcie v rámci bežného konkurzného konania;
iii)
akomkoľvek prebiehajúcom súdnom konaní v súvislosti s likvidáciou aktív inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, s napadnutím rozhodnutia o riešení krízových situácií a ocenenia alebo v súvislosti so žiadosťami o náhradu, ktoré podali akcionári alebo veritelia;
iv)
vymenovaní, odvolaní alebo nahradení hodnotiteľov, správcov, účtovníkov, právnikov a iných profesionálov, ktorí môžu byť potrební s cieľom pomáhať vnútroštátnemu orgánu pre riešenie krízových situácií, a o plnení ich povinností;
v)
akejkoľvek inej záležitosti, ktorá je relevantná z hľadiska vykonávania programu riešenia krízových situácií vrátane akéhokoľvek možného porušenia ochranných opatrení stanovených v smernici 2014/59/EÚ a ktorú možno postúpiť Jednotnej rade;
vi)
rozsahu, v akom vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií vykonávajú právomoci uvedené v článkoch 63 až 72 smernice 2014/59/EÚ, a o spôsobe, akým ich vykonávajú;
vii)
ekonomickej životaschopnosti, uskutočniteľnosti a vykonávaní plánu reorganizácie obchodnej činnosti uvedeného v článku 27 ods. 16
Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií predkladajú Jednotnej rade konečnú správu o vykonávaní programu riešenia krízových situácií.
2. Na základe poskytnutých informácií môže dať Jednotná rada inštrukcie vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií, pokiaľ ide o akýkoľvek aspekt vykonávania programu riešenia krízových situácií, a najmä o prvky uvedené v článku 23, a výkon právomocí riešiť krízové situácie.
3. Program riešenia krízových situácií možno zmeniť, ak je to potrebné na dosiahnutie cieľov riešenia krízových situácií. Uplatní sa postup stanovený v článku 18.
Článok 29
Vykonávanie rozhodnutí v súlade s týmto nariadením
1. Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií prijímajú opatrenia nevyhnutné na vykonávanie uvedených v tomto nariadení, a to najmä vykonávaním kontroly nad subjektmi a skupinami uvedenými v článku 7 ods. 2 a subjektmi a skupinami uvedenými v článku 7 ods. 4 písm. b) a článku 7 ods. 5, ak sú podmienky na uplatňovanie uvedených odsekov splnené, prijímaním potrebných opatrení v súlade s článkom 35 alebo 72 smernice 2014/59/EÚ a zabezpečovaním dodržiavania ochranných opatrení stanovených v uvedenej smernici. Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií vykonávajú všetky rozhodnutia, ktoré im adresovala Jednotná rada.
V súlade s týmto nariadením na uvedené účely vykonávajú svoje právomoci podľa vnútroštátneho práva, ktorým sa transponuje smernica 2014/59/EÚ, a v súlade s podmienkami stanovenými vo vnútroštátnom práve. Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií v plnom rozsahu informujú Jednotnú radu o vykonávaní uvedených právomocí. Akékoľvek opatrenie, ktoré prijímajú, musí byť v súlade s rozhodnutiami Jednotnej rady podľa tohto nariadenia.
Pri vykonávaní uvedených rozhodnutí vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií zabezpečia, že budú dodržané uplatniteľné ochranné opatrenia ustanovené v smernici 2014/59/EÚ.
2. Ak vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií neuplatnil alebo nedodržal rozhodnutie Jednotnej rady podľa tohto nariadenia alebo ho uplatnil spôsobom, ktorým vzniká hrozba pre akékoľvek ciele riešenia krízových situácií podľa článku 14 alebo pre účinné vykonávanie programu riešenia krízových situácií, Jednotná rada môže prikázať inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši, aby:
a)
v prípade opatrenia podľa článku 18 špecifikované práva, aktíva alebo záväzky inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, previedol na inú osobu;
b)
v prípade opatrenia podľa článku 18 požadoval konverziu akýchkoľvek dlhových nástrojov, ktoré obsahujú zmluvnú podmienku na konverziu za okolností uvedených v článku 21;
c)
prijal akékoľvek potrebné opatrenie na zabezpečenie súladu s predmetným rozhodnutím.
Jednotná rada prijíma rozhodnutie uvedené v prvom pododseku písm. c) iba vtedy, ak sa opatrenie výrazne zaoberá hrozbou pre príslušný cieľ riešenia krízových situácií alebo pre účinné vykonávanie programu riešenia krízových situácií.
Jednotná rada predtým, než rozhodne o uložení opatrenia, oznámi dotknutým vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií a Komisii opatrenie, ktoré má v úmysle prijať. Toto oznámenie zahŕňa podrobné údaje plánovaných opatrení, dôvody vedúce k ich prijatiu a podrobnosti o tom, kedy majú opatrenia nadobudnúť účinnosť.
Oznámenie sa uskutoční najneskôr 24 hodín pred nadobudnutím účinnosti opatrení. Vo výnimočných prípadoch, ak nie je možné podať oznámenie s 24 hodinovým predstihom, Jednotná rada môže uskutočniť oznámenie neskôr ako 24 hodín predtým, než zamýšľané opatrenia nadobudnú účinnosť.
3. Inštitúcia, ktorej krízová situácia sa rieši, musí splniť akékoľvek prijaté rozhodnutie uvedené v odseku 2. Tieto rozhodnutia majú prednosť pred akýmkoľvek predošlým rozhodnutím, ktoré v tej istej veci prijali vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií.
4. Pri prijímaní rozhodnutí v súvislosti s otázkami, ktoré sú predmetom rozhodnutia prijatého podľa odseku 2, vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií musia splniť uvedené rozhodnutie.
5. Jednotná rada na svojej oficiálnej webovej stránke uverejní kópiu programu riešenia krízových situácií alebo oznam s prehľadom účinkov opatrenia na riešenie krízovej situácie, a najmä účinkov pre retailových klientov. Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií zabezpečujú dodržiavanie uplatniteľných procesných povinností ustanovených v článku 83 smernice 2014/59/EÚ.
KAPITOLA 4
Spolupráca
Článok 30
Povinnosť spolupracovať a povinnosť výmeny informácií so SRM
1. Jednotná rada informuje Komisiu o každom opatrení, ktoré prijme, aby sa pripravila na riešenie krízovej situácie. Pokiaľ ide o informácie získané od Jednotnej rady, na členov Rady, Komisie, ako aj zamestnancov Rady a Komisie sa vzťahujú požiadavky zachovania služobného tajomstva stanovené v článku 88.
2. Pri vykonávaní svojich príslušných právomocí podľa tohto nariadenia Jednotná rada, Rada, Komisia, ECB a vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií a vnútroštátne príslušné orgány úzko spolupracujú, najmä vo fázach plánovania riešenia krízových situácií, včasnej intervencie a riešenia krízových situácií podľa článkov 8 až 29. Navzájom si poskytujú všetky informácie potrebné na vykonávanie svojich úloh.
3. ECB a príslušné vnútroštátne orgány postúpia Jednotnej rade a vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií schválené dohody o finančnej podpore v rámci skupiny a akékoľvek zmeny k nim.
4. Na účely tohto nariadenia ECB môže pozvať predsedu Jednotnej rady, aby sa zúčastňoval ako pozorovateľ na činnostiach rady ECB pre dohľad zriadenej v súlade s článkom 19 nariadenia (EÚ) č. 1024/2013. Ak sa to považuje za vhodné, Jednotná rada môže vymenovať iného zástupcu, aby na tento účel nahradil predsedu.
5. Na účely tohto nariadenia Jednotná rada vymenuje zástupcu, ktorý sa zúčastňuje na činnostiach Výboru pre riešenie krízových situácií orgánu EBA zriadeného v súlade s článkom 127 smernice 2014/59/EÚ.
6. Jednotná rada sa usiluje úzko spolupracovať s akýmkoľvek nástrojom verejnej finančnej pomoci vrátane Európskeho nástroja finančnej stability (ENFS) a Európskeho mechanizmu pre stabilitu (EMS), a to najmä vo výnimočných situáciách uvedených v článku 27 ods. 9 a v prípade, keď tento nástroj poskytol alebo pravdepodobne poskytne priamu alebo nepriamu finančnú pomoc subjektom usadeným v zúčastnenom členskom štáte.
7. V prípade potreby Jednotná rada uzavrie memorandum o porozumení s ECB s vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií a vnútroštátnymi príslušnými orgánmi, v ktorom sa uvedú vo všeobecnosti podmienky ich spolupráce podľa odsekov 2 a 4 pri výkone ich príslušných povinností, ktoré im ukladá právo Únie. Memorandum sa pravidelne preskúmava a zverejní sa pod podmienkou, že sa zabezpečí dodržanie požiadaviek zachovania služobného tajomstva.
Článok 31
Spolupráca v rámci SRM
1. Jednotná rada vykonáva svoje úlohy v úzkej spolupráci s vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií. Jednotná rada v spolupráci s vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií schváli a zverejní rámec pre organizáciu praktických ustanovení na vykonávanie tohto článku.
V záujme zabezpečenia účinného a jednotného uplatňovania tohto článku Jednotná rada:
a)
vydá usmernenia a všeobecné pokyny vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií, podľa ktorých vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií vykonávajú úlohy a prijímajú rozhodnutia o riešení krízových situácií;
b)
môže kedykoľvek vykonávať právomoci uvedené v článkoch 34 až 37;
c)
môže od vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií požadovať ad hoc alebo priebežne informácie o vykonávaní úloh, ktoré vykonávajú podľa článku 7 ods. 3;
d)
získava od vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií návrhy rozhodnutí, ku ktorým sa môže vyjadriť, a najmä určiť tie prvky návrhu rozhodnutia, ktoré nie sú v súlade s týmto nariadením alebo so všeobecnými pokynmi Jednotnej rady.
Na účely hodnotenia programov riešenia krízových situácií môže Jednotná rada požiadať vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií, aby Jednotnej rade predložili všetky potrebné informácie, ktoré získali v súlade s článkom 11 a článkom 13 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ bez toho, aby bola dotknutá kapitola 5 tejto hlavy.
2. Článok 13 ods. 4 až 10 a články 88 až 92 smernice 2014/59/EÚ sa neuplatňujú na vzťahy medzi vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií. Spoločné rozhodnutie a akékoľvek rozhodnutie prijaté v prípade, že sa nedosiahne spoločné rozhodnutie, uvedené v článku 45 ods. 9 až 13 smernice 2014/59/EÚ, sa neuplatňuje. Namiesto toho sa uplatňujú príslušné ustanovenia tohto nariadenia.
Článok 32
Konzultácia a spolupráca s nezúčastnenými členskými štátmi a tretími krajinami
1. Keď skupina zahŕňa subjekty usadené v zúčastnených členských štátoch, ako aj v nezúčastnených členských štátoch alebo tretích krajinách a bez toho, aby bol dotknutý akýkoľvek súhlas Rady či Komisie požadovaný podľa tohto nariadenia, Jednotná rada na účely konzultácie a spolupráce s nezúčastnenými členskými štátmi v súlade s článkami 7, 8, 12, 13, 16, 18, 55 a 88 až 92 smernice 2014/59/EÚ zastupuje vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií v zúčastnených členských štátoch alebo tretích krajinách.
Ak do skupiny patria subjekty usadené v zúčastnených členských štátoch a dcérske spoločnosti usadené alebo významné pobočky nachádzajúce sa v nezúčastnených členských štátoch, Jednotná rada prípadne oznámi akékoľvek plány, rozhodnutia alebo opatrenia uvedené v článkoch 8, 10, 11, 12 a 13, ktoré sú relevantné pre skupinu, príslušným orgánom a/alebo orgánom pre riešenie krízových situácií nezúčastneného členského štátu.
2. Jednotná rada, ECB a orgány pre riešenie krízových situácií a príslušné orgány nezúčastnených členských štátov uzatvoria memorandá o porozumení, v ktorých všeobecnými slovami opíšu, ako budú navzájom spolupracovať pri plnení svojich úloh podľa smernice 2014/59/EÚ.
Bez toho, aby tým bol dotknutý prvý pododsek, Jednotná rada uzavrie memorandum o porozumení s orgánom pre riešenie krízových situácií každého nezúčastneného členského štátu, v ktorom sídli aspoň jedna globálna systémovo významná inštitúcia v zmysle článku 131 smernice 2013/36/EÚ.
3. Každé memorandum sa pravidelne preskúmava a zverejňuje pod podmienkou, že sa zabezpečí dodržanie požiadaviek zachovania služobného tajomstva.
4. Jednotná rada v mene vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií zúčastnených členských štátov uzavrie nezáväzné ustanovenia o spolupráci v súlade s rámcovými ustanoveniami o spolupráci orgánu EBA uvedenými v článku 97 ods. 2 smernice 2014/59/EÚ. Jednotná rada o každom takomto ustanovení o spolupráci upovedomí orgán EBA.
Článok 33
Uznávanie a vynucovanie konaní tretej krajiny zameraných na riešenie krízových situácií
1. Tento článok sa uplatňuje v súvislosti s konaniami tretej krajiny zameranými na riešenie krízových situácií, ak medzinárodná dohoda s príslušnou treťou krajinou uvedená v článku 93 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ ešte nevstúpila do platnosti a len do jej vstupu do platnosti. Uplatňuje sa aj po tom, ako medzinárodná dohoda s príslušnou treťou krajinou uvedená v článku 93 ods. 1 uvedenej smernice nadobudla platnosť, pokiaľ uznávanie a vynucovanie konaní tretej krajiny zameraných na riešenie krízových situácií nie je upravené touto dohodou.
2. Jednotná rada vykoná posúdenie a vydá odporúčanie adresované vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií o uznávaní a vynucovaní konaní tretej krajiny zameraných na riešenie krízových situácií vo vzťahu k inštitúcii tretej krajiny alebo materskej spoločnosti tretej krajiny, ktorá má:
a)
jednu alebo viac dcérskych spoločností v Únii usadených v jednom alebo viacerých zúčastnených členských štátoch; alebo
b)
aktíva, práva alebo záväzky, ktoré sa nachádzajú v jednom alebo viacerých zúčastnených členských štátoch alebo sa riadia právom zúčastnených členských štátov.
Jednotná rada uskutoční svoje posúdenie po porade s vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií a v prípade, že je zriadené európske kolégium pre riešenie krízových situácií podľa článku 89 smernice 2014/59/EÚ, s orgánmi pre riešenie krízových situácií nezúčastnených členských štátov.
Toto posúdenie riadne zohľadní záujmy každého jednotlivého zúčastneného členského štátu, v ktorom pôsobí inštitúcia alebo materská spoločnosť z tretej krajiny, a najmä možný dosah uznania a presadzovania konania tretej krajiny zameraného na riešenie krízových situácií na časti skupiny a finančnú stabilitu v týchto členských štátoch.
3. Jednotná rada odporučí, aby sa odmietlo uznanie alebo vynútenie konania zameraného na riešenie krízových situácií uvedeného v ods. 1, ak sa nazdáva, že:
a)
konania tretej krajiny zamerané na riešenie krízových situácií by mali nepriaznivý účinok na finančnú stabilitu v zúčastnenom členskom štáte;
b)
veriteľom, okrem iného najmä vkladateľom, ktorí sa nachádzajú alebo sú príslušní na výplatu v zúčastnenom členskom štáte, by sa podľa konania tretej domovskej krajiny zameraného na riešenie krízových situácií nedostalo rovnakého zaobchádzania ako veriteľom a vkladateľom z tretej krajiny s podobnými zákonnými právami;
c)
uznanie alebo vynútenie konaní tretej krajiny zameraných na riešenie krízovej situácie by malo pre zúčastnený členský štát závažné fiškálne dôsledky; alebo
d)
účinky takéhoto uznania alebo vynútenia by boli v rozpore s vnútroštátnym právom zúčastneného členského štátu.
4. Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií vykonávajú odporúčanie Jednotnej rady a požiadajú o vynútenie konania zameraného na riešenie krízovej situácie na svojom území alebo v odôvodnenom stanovisku vysvetlia Jednotnej rade dôvody, pre ktoré nemôžu odporúčanie Jednotnej rady vykonať.
5. Pri výkone právomocí riešiť krízové situácie vo vzťahu k subjektom z tretích krajín vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií v náležitých prípadoch vykonávajú právomoci, ktoré boli na ne prenesené na základe ustanovení uvedených v článku 94 ods. 4 smernice 2014/59/EÚ.
KAPITOLA 5
Vyšetrovacie právomoci
Článok 34
Žiadosť o informácie
1. Na účely vykonávania svojich úloh uvedených v tomto nariadení môže Jednotná rada prostredníctvom vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií alebo priamo po tom, ako ich informuje, pričom v plnej miere využije všetky informácie, ktoré sú k dispozícii ECB alebo príslušným vnútroštátnym orgánom, požadovať poskytnutie všetkých informácií potrebných na vykonávanie úloh, ktorými sa poveruje týmto nariadením, od týchto právnických alebo fyzických osôb:
a)
subjektov uvedených v článku 2;
b)
zamestnancov subjektov uvedených v článku 2;
c)
tretích strán, ktoré pre subjekty uvedené v článku 2 externe vykonávajú funkcie alebo činnosti.
2. Subjekty a osoby uvedené v odseku 1 poskytujú informácie požadované podľa uvedeného odseku. Požiadavky zachovania služobného tajomstva nesmú uvedené subjekty a osoby oslobodiť od povinnosti poskytnúť tieto informácie. Poskytovanie požadovaných informácií sa nepovažuje za porušenie požiadaviek zachovania služobného tajomstva.
3. Keď Jednotná rada získa informácie priamo od uvedených subjektov a osôb, sprístupní tieto informácie dotknutým vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií.
4. Jednotná rada musí byť schopná, a to i priebežne, získavať všetky informácie potrebné na vykonávanie svojich funkcií podľa tohto nariadenia, najmä informácie o kapitáli, likvidite, aktívach a záväzkoch, ktoré sa týkajú každej inštitúcie, ktorá podlieha právomociam Jednotnej rady riešiť krízové situácie.
5. Jednotná rada, ECB, príslušné vnútroštátne orgány a vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií môžu vypracovať memorandá o porozumení, v ktorom sa stanoví postup na výmenu informácií. Výmena informácií medzi Jednotnou radou, ECB, príslušnými vnútroštátnymi orgánmi a vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií sa nepovažuje za porušenie požiadaviek zachovania služobného tajomstva.
6. Príslušné vnútroštátne orgány, v relevantných prípadoch ECB a vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií spolupracujú s Jednotnou radou, aby overili, či sú už k dispozícii niektoré alebo všetky požadované informácie. Keď takéto informácie sú k dispozícii, príslušné vnútroštátne orgány, v relevantných prípadoch ECB, alebo vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií poskytujú tieto informácie Jednotnej rade.
Článok 35
Všeobecné vyšetrovania
1. Na účely vykonávania svojich úloh uvedených v tomto nariadení a za akýchkoľvek ďalších podmienok stanovených v príslušných právnych predpisoch Únie môže Jednotná rada prostredníctvom vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií alebo priamo po tom, ako ich informuje, vykonávať všetky potrebné vyšetrovania ktorejkoľvek právnickej alebo fyzickej osoby uvedenej v článku 34 ods. 1 usadenej alebo nachádzajúcej sa v zúčastnenom členskom štáte.
Na tieto účely Jednotná rada môže:
a)
požadovať predloženie dokumentov;
b)
preskúmavať účtovné knihy a záznamy ktorejkoľvek právnickej alebo fyzickej osoby uvedenej v článku 34 ods. 1 a robiť kópie takýchto účtovných kníh a záznamov alebo výpisy z nich;
c)
získať písomné alebo ústne vysvetlenia od ktorejkoľvek právnickej alebo fyzickej uvedenej v článku 34 ods. 1 alebo jej zástupcov či zamestnancov;
d)
vypočuť akúkoľvek inú fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá s týmto vypočutím súhlasí, s cieľom zhromaždiť informácie týkajúce sa predmetu vyšetrovania.
2. Fyzické alebo právnické osoby uvedené v článku 34 ods. 1 sa podrobujú vyšetrovaniam, ktoré sa začali na základe rozhodnutia Jednotnej rady.
Ak osoba bráni výkonu vyšetrovania, vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií v zúčastnenom členskom štáte, v ktorom sa nachádzajú príslušné priestory, v súlade s vnútroštátnymi právom poskytuje potrebnú pomoc vrátane uľahčenia prístupu Jednotnej rady do obchodných priestorov fyzických alebo právnických osôb uvedených v článku 34 ods. 1 s cieľom umožniť uplatnenie uvedených práv.
Článok 36
Kontroly na mieste
1. Na účely vykonávania svojich úloh uvedených v tomto nariadení a za ďalších podmienok stanovených v príslušných právnych predpisoch Únie môže Jednotná rada v súlade s článkom 37 a za predpokladu predchádzajúceho oznámenia vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií a relevantným dotknutým vnútroštátnym príslušným orgánom a prípadne v spolupráci s nimi vykonávať všetky potrebné kontroly na mieste v obchodných priestoroch fyzických alebo právnických osôb uvedených v článku 34 ods. 1 Ak je to nevyhnutné pre riadne a účinné vykonávanie kontrol, Jednotná rada môže vykonávať kontroly na mieste bez toho, aby uvedené právnické osoby boli o tom vopred informované.
2. Úradníci Jednotnej rady a iné osoby ňou poverené na vykonávanie kontrol na mieste môžu vstupovať do všetkých obchodných priestorov a na pozemky právnických osôb, ktoré sú predmetom rozhodnutia o vyšetrovaní prijatého Jednotnou radou podľa článku 35 ods. 2, a majú všetky právomoci uvedené v článku 35 ods. 1
3. Právnické osoby uvedené v článku 34 ods. 1 sa podrobujú kontrolám na mieste na základe rozhodnutia Jednotnej rady.
4. Úradníci vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií v členských štátoch, kde sa má kontrola vykonať, a iné sprevádzajúce osoby poverené alebo vymenované týmito orgánmi aktívne pomáhajú úradníkom Jednotnej rady a iným osobám ňou povereným pod dohľadom Jednotnej rady, ktorá zabezpečuje aj koordináciu. Na tieto účely disponujú právomocami uvedenými v odseku 2. Právo zúčastniť sa na kontrolách na mieste majú aj úradníci vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií v dotknutých zúčastnených členských štátoch a iné sprevádzajúce osoby poverené alebo vymenované týmito orgánmi.
5. Keď úradníci Jednotnej rady a iné sprevádzajúce osoby ňou poverené alebo vymenované zistia, že sa osoba bráni vykonaniu kontroly nariadenej podľa odseku 1, vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií v dotknutých zúčastnených členských štátoch im poskytnú potrebnú pomoc v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi. V rozsahu potrebnom na vykonanie kontroly uvedená pomoc zahŕňa zapečatenie obchodných priestorov a účtovných kníh alebo záznamov. Ak dotknuté vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií na to nemajú právomoc, využijú svoje právo požiadať o potrebnú pomoc iné vnútroštátne orgány.
Článok 37
Povolenie súdneho orgánu
1. Ak si kontrola na mieste uvedená v článku 36 ods. 1 a 2 alebo pomoc uvedená v článku 36 ods. 5 vyžadujú povolenie súdneho orgánu v súlade s vnútroštátnymi predpismi, podá sa žiadosť o takéto povolenie.
2. Keď sa žiada o povolenie uvedené v odseku 1 tohto článku, vnútroštátny súdny orgán skontroluje, či je rozhodnutie Jednotná rady pravé a či plánované donucovacie opatrenia nie sú s prihliadnutím na predmet kontroly svojvoľné alebo neprimerané. Pri kontrole primeranosti donucovacích opatrení môže vnútroštátny súdny orgán požiadať Jednotnú radu o podrobné vysvetlenia, a to najmä dôvodov, na ktorých základe má Jednotná rada podozrenie, že došlo k porušeniu rozhodnutí uvedených v článku 29, závažnosti údajného porušenia a povahy účasti osoby, na ktorú sa vzťahujú donucovacie opatrenia. Vnútroštátny súdny orgán však nesmie skúmať potrebu kontroly ani požadovať informácie obsiahnuté v dokumentácii Jednotnej rady. Zákonnosť rozhodnutia Jednotnej rady podlieha iba preskúmaniu Súdnym dvorom.
KAPITOLA 6
Sankcie
Článok 38
Pokuty
1. Keď Jednotná rada zistí, že sa subjekt uvedený v článku 2 úmyselne alebo z nedbanlivosti dopustil jedného z porušení uvedených v odseku 2, prijme rozhodnutie o uložení pokuty v súlade s odsekom 3.
Predpokladá sa, že takýto subjekt sa dopustil porušenia úmyselne, ak existujú objektívne skutočnosti, ktoré dokazujú, že sa subjekt alebo jeho riadiaci orgán či vrcholový manažment úmyselne dopustili porušenia.
2. Pokuty sa ukladajú subjektom uvedeným v článku 2 za tieto porušenia:
a)
keď neposkytujú informácie požadované v súlade s článkom 34;
b)
keď sa nepodrobia všeobecnému vyšetrovaniu v súlade s článkom 35 alebo kontrole na mieste v súlade s článkom 36;
c)
keď nedodržiavajú rozhodnutie, ktoré im adresovala Jednotná rada podľa článku 29.
3. Základná suma pokút uvedených v odseku 1 tohto článku je percentuálnym podielom celkového čistého ročného obratu vrátane hrubého príjmu pozostávajúceho z výnosov z úrokov a podobných výnosov, výnosov z akcií a iných cenných papierov s pohyblivým alebo pevným výnosom a výnosov z provízií alebo poplatkov v súlade s článkom 316 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 podniku v predchádzajúcom hospodárskom roku alebo v členských štátoch, ktorých menou nie je euro, zodpovedajúca hodnota v národnej mene k 19. augustu 2014, a v rámci týchto sadzieb:
a)
v prípade porušení uvedených v odseku 2 písm. a) a b) dosahuje základná suma minimálne 0,05 % a maximálne 0,15 %;
b)
v prípade porušení uvedených v odseku 2 písm. c) dosahuje základná suma minimálne 0,25 % a maximálne 0,5 %;
S cieľom rozhodnúť, či by sa základná suma pokuty mala stanoviť pri dolnej alebo hornej hranici alebo v strednej úrovni sadzieb uvedených v prvom pododseku, Jednotná rada prihliada na ročný obrat počas predchádzajúceho hospodárskeho roku dotknutého subjektu. Základná suma je na dolnej hranici sadzby v prípade subjektov, ktorých ročný obrat je nižší ako 1 000 000 000 EUR, uprostred sadzby v prípade subjektov, ktorých ročný obrat sa pohybuje medzi 1 000 000 000 a 5 000 000 000 EUR, a na hornej hranici sadzby v prípade subjektov, ktorých ročný obrat je vyšší ako 5 000 000 000 EUR.
4. Základné sumy uvedené v odseku 3 sa v prípade potreby upravia, pričom sa zohľadnia poľahčujúce a priťažujúce skutočnosti uvedené v odsekoch 5 a 6 v súlade s príslušnými koeficientmi uvedenými v odseku 9.
Príslušné poľahčujúce koeficienty sa na základnú sumu uplatňujú jednotlivo. Ak sa uplatňuje viac ako jeden poľahčujúci koeficient, rozdiel medzi základnou sumou a sumou, ktorá je výsledkom uplatňovania každého jednotlivého poľahčujúceho koeficientu, sa odpočíta od základnej sumy.
Príslušné priťažujúce koeficienty sa na základnú sumu uplatňujú jednotlivo. Ak sa uplatňuje viac ako jeden priťažujúci koeficient, rozdiel medzi základnou sumou a sumou, ktorá je výsledkom uplatňovania každého jednotlivého priťažujúceho koeficientu, sa pripočíta k základnej sume.
5. Na pokuty uvedené v odseku 1 sa vzťahujú tieto priťažujúce skutočnosti:
a)
porušenie bolo spáchané úmyselne;
b)
porušenie bolo spáchané opakovane;
c)
porušenie bolo páchané počas obdobia dlhšieho ako tri mesiace;
d)
porušenie odhalilo systémové nedostatky v organizácii subjektu, najmä pokiaľ ide o jeho postupy, riadiace systémy alebo vnútorné kontroly;
e)
od zistenia porušenia sa neprijalo žiadne nápravné opatrenie;
f)
vrcholový manažment subjektu nespolupracoval s Jednotnou radou pri výkone jej vyšetrovania.
6. Na pokuty uvedené v odseku 1 sa vzťahujú tieto poľahčujúce skutočnosti:
a)
porušenie bolo páchané počas obdobia kratšieho ako 10 pracovných dní;
b)
vrcholný manažment subjektu môže preukázať, že prijal všetky opatrenia potrebné na to, aby porušeniu zabránil;
c)
subjekt urýchlene, účinne a v plnom rozsahu upozornil Jednotnú radu na porušenie;
d)
subjekt dobrovoľne prijal opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby v budúcnosti už k podobnému porušeniu nemohlo dôjsť.
7. Bez ohľadu na odseky 2 až 6 uložené pokuty nepresahujú 1 % ročného obratu dotknutého subjektu uvedeného v odseku 1 za predchádzajúci obchodný rok.
Odchylne od prvého pododseku, ak subjekt priamo alebo nepriamo v dôsledku tohto porušenia získal finančnú výhodu a ak možno určiť nadobudnutý zisk alebo straty, ktorým sa v dôsledku porušenia vyhol, pokuta sa stanovuje aspoň vo výške danej finančnej výhody.
V prípade, že konanie alebo opomenutie subjektu uvedeného v odseku 1 predstavuje viac ako jedno porušenie uvedené v odseku 2, uplatňuje sa len vyššia pokuta vzťahujúca sa na jedno z týchto porušení vypočítaná v súlade s týmto článkom.
8. V prípadoch, na ktoré sa nevzťahuje odsek 2, môže Jednotná rada odporúčať vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií, aby prijali opatrenie s cieľom zabezpečiť, aby boli príslušné pokuty uložené v súlade s článkami 110 až 114 smernice 2014/59/EÚ a s akýmkoľvek príslušným vnútroštátnym právnym predpisom.
9. Jednotná rada pri výpočte pokút uplatňuje tieto upravujúce koeficienty spojené s priťažujúcimi skutočnosťami:
a)
ak bolo porušenie spáchané opakovane, za každý prípad opakovaného porušenia sa uplatňuje dodatočný koeficient 1,1;
b)
ak bolo porušenie páchané počas obdobia dlhšieho ako tri mesiace, uplatňuje sa koeficient 1,5;
c)
ak sa porušením zistili systémové nedostatky v organizácii subjektu, najmä v jeho postupoch, systémoch riadenia alebo vo vnútorných kontrolách, uplatňuje sa koeficient 2,2;
d)
ak bolo porušenie spáchané úmyselne, uplatňuje sa koeficient 2;
e)
ak sa od zistenia porušenia neprijalo nápravné opatrenie, uplatňuje sa koeficient 1,7;
f)
ak vrcholový manažment subjektu nespolupracoval s Jednotnou radou pri vyšetrovaní, uplatňuje sa koeficient 1,5.
Jednotná rada pri výpočte pokút uplatňuje tieto upravujúce koeficienty spojené s poľahčujúcimi skutočnosťami:
a)
ak bolo porušenie páchané počas obdobia kratšieho ako 10 pracovných dní, uplatňuje sa koeficient 0,9;
b)
ak vrcholový manažment subjektu môže preukázať, že prijal všetky opatrenia potrebné na zabránenie tomuto porušeniu, uplatňuje sa koeficient 0,7;
c)
ak subjekt urýchlene, účinne a v plnom rozsahu upozornil Jednotnú radu na porušenie, uplatňuje sa koeficient 0,4;
d)
ak subjekt dobrovoľne prijal opatrenia, aby zabezpečil, že v budúcnosti nemôže dôjsť k podobnému porušeniu, uplatňuje sa koeficient 0,6.
Článok 39
Periodické sankčné platby
1. Jednotná rada prostredníctvom rozhodnutia uloží periodickú sankčnú platbu v súvislosti so subjektom uvedeným v článku 2 s cieľom prinútiť:
a)
uvedený subjekt dodržiavať rozhodnutie prijaté podľa článku 34;
b)
osobu uvedenú v článku 34 ods. 1 poskytnúť úplné informácie požadované na základe rozhodnutia prijatého podľa uvedeného článku;
c)
osobu uvedenú v článku 35 ods. 1 podrobiť sa vyšetrovaniu, a najmä predložiť úplné záznamy, údaje, postupy alebo akýkoľvek iný požadovaný materiál, a doplniť a opraviť ďalšie informácie poskytnuté pri vyšetrovaní, ktoré sa začalo na základe rozhodnutia podľa uvedeného článku;
d)
osobu uvedenú v článku 36 ods. 1 podrobiť sa kontrole na mieste nariadenej na základe rozhodnutia prijatého podľa uvedeného článku.
2. Periodická sankčná platba musí byť účinná a primeraná. Periodická sankčná platba sa ukladá denne až dovtedy, kým dotknutý subjekt uvedený v článku 2 alebo osoba nezačne plniť príslušné rozhodnutia uvedené v odseku 1 písm. a) až d) tohto článku.
3. Bez ohľadu na odsek 2 predstavuje suma periodickej sankčnej platby 0,1 % priemerného denného obratu v predchádzajúcom hospodárskom roku. Periodická sankčná platby sa vypočíta odo dňa uvedeného v rozhodnutí, ktorým sa ukladá periodická sankčná platba.
4. Periodickú sankčnú platbu možno uložiť na obdobie najviac šesť mesiacov od oznámenia rozhodnutia Jednotnej rady.
Článok 40
Vypočutie osôb, voči ktorým sa vedie konanie
1. Pred prijatím každého rozhodnutia o uložení pokuty alebo periodickej sankčnej platby podľa článkov 38 alebo 39 poskytne Jednotná rada fyzickým alebo právnickým osobám, voči ktorým sa vedie konanie, príležitosť byť vypočuté v súvislosti s jeho zisteniami. Jednotná rada zakladá svoje rozhodnutia len na zisteniach, ku ktorým sa fyzické alebo právnické osoby, voči ktorým sa vedie konanie, mali možnosť vyjadriť.
2. Právo fyzických alebo právnických osôb, voči ktorým sa vedie konanie, na obhajobu sa počas konania plne rešpektuje. Tieto osoby majú právo na prístup k dokumentácii Jednotnej rady s výhradou oprávnených záujmov iných osôb pri ochrane ich obchodného tajomstva. Právo na prístup k dokumentácii sa nevzťahuje na dôverné informácie a interné prípravné dokumenty Jednotnej rady.
Článok 41
Zverejňovanie, povaha, vymáhanie a odvádzanie pokút a periodických sankčných platieb
1. Jednotná rada zverejňuje rozhodnutia o uložení sankcií uvedených v článku 38 ods. 1 a článku 39 ods. 1, pokiaľ by toto zverejnenie nemohlo ohroziť riešenie krízovej situácie príslušného subjektu. Zverejnenie sa uskutoční anonymne v každej z týchto situácií:
a)
ak zverejnené informácie obsahujú osobné údaje a po povinnom predbežnom hodnotení je toto zverejnenie považované za neprimerané;
b)
ak by zverejnenie ohrozilo stabilitu finančných trhov alebo prebiehajúce vyšetrovanie trestného činu;
c)
ak by zverejnenie spôsobilo neprimeranú škodu dotknutým fyzickým alebo právnickým osobám, pokiaľ sa táto škoda dá určiť.
Alternatívne sa v takýchto prípadoch môže zverejnenie predmetných informácií odložiť o primeranú dobu, ak sa predpokladá, že počas tejto doby zaniknú dôvody na anonymné zverejnenie.
Jednotná rada informuje orgán EBA o všetkých pokutách a periodických sankčných platbách, ktoré uložila podľa článkov 38 a 39, a poskytne informácie o stave odvolacích konaní a o ich výsledku.
2. Pokuty a periodické sankčné platby uložené podľa článkov 38 a 39 majú administratívnu povahu.
3. Pokuty a periodické sankčné platby uložené podľa článkov 38 a 39 sú vymáhateľné.
Vymáhanie sa spravuje uplatniteľnými procesnými predpismi platnými v zúčastnenom členskom štáte, na ktorého území sa vykonáva. Príkaz na ich vymáhanie pripája k rozhodnutiu orgán poverený na tento účel vládou každého zúčastneného členského štátu, ktorý nevykoná nijaký iný úkon, len overí pravosť rozhodnutia, a oznamuje sa Jednotnej rade a Súdnemu dvoru.
Po uskutočnení uvedených formálnych krokov na základe žiadosti dotknutej strany môže táto strana v súlade s vnútroštátnym právom pristúpiť k vymáhaniu tým, že predloží vec priamo príslušnému orgánu.
Vymáhanie sa môže pozastaviť len rozhodnutím Súdneho dvora. Súdy zúčastneného členského štátu však majú právomoc v súvislosti so sťažnosťami, že sa vymáhanie vykonáva protiprávnym spôsobom.
4. Sumy získané z pokút a periodických sankčných platieb sa odvádzajú do fondu.
ČASŤ III
INŠTITUCIONÁLNY RÁMEC
HLAVA I
JEDNOTNÁ RADA
Článok 42
Právne postavenie
1. Týmto sa zriaďuje Jednotná rada. Jednotná rada je agentúrou Únie s osobitnou štruktúrou zodpovedajúcou jej úlohám. Má právnu subjektivitu.
2. V každom členskom štáte požíva Jednotná rada najširšiu spôsobilosť na práva a právne úkony, aké jeho právo priznáva právnickým osobám. Môže najmä nadobúdať alebo scudzovať hnuteľný a nehnuteľný majetok a môže byť účastníkom súdneho konania.
3. Jednotnú radu zastupuje jej predseda.
Článok 43
Zloženie
1. Jednotná rada je zložená z:
a)
predsedu vymenovaného v súlade s článkom 56;
b)
ďalších štyroch členov na plný úväzok vymenovaných v súlade s článkom 56;
c)
člena, ktorého vymenuje každý zúčastnený členský štát a ktorý zastupuje jeho vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií.
2. Každý člen vrátane predsedu má jeden hlas.
3. Komisia a ECB určia každá jedného zástupcu oprávneného zúčastňovať sa na výkonných zasadnutiach a plenárnych zasadnutiach ako stály pozorovateľ.
Zástupcovia Komisie a ECB majú oprávnenie zúčastňovať sa na rokovaniach a majú prístup ku všetkým dokumentom.
4. V prípade viac než jedného vnútroštátneho orgánu pre riešenie krízových situácií v niektorom zúčastnenom členskom štáte sa umožní účasť druhého zástupcu ako pozorovateľa bez hlasovacieho práva.
5. Administratívnu a riadiacu štruktúru Jednotnej rady tvorí:
a)
plenárne zasadnutie Jednotnej rady, na ktorom sa vykonávajú úlohy uvedené v článku 50;
b)
výkonné zasadnutie Jednotnej rady, na ktorom sa vykonávajú úlohy uvedené v článku 54;
c)
predseda, ktorý vykonáva úlohy uvedené v článku 56;
d)
sekretariát, ktorý poskytuje nevyhnutnú administratívnu a technickú podporu pri plnení všetkých úloh pridelených Jednotnej rade.
Článok 44
Súlad s právom Únie
Jednotná rada koná v súlade s právom Únie, a najmä s rozhodnutiami Rady a Komisie podľa tohto nariadenia.
Článok 45
Zodpovednosť
1. Jednotná rada sa za vykonávanie tohto nariadenia zodpovedá Európskemu parlamentu, Rade a Komisii v súlade s odsekmi 2 až 8.
2. Jednotná rada predkladá výročnú správu Európskemu parlamentu, národným parlamentom zúčastnených členských štátov v súlade s článkom 46, Rade, Komisii, Európskemu dvoru audítorov správu o vykonávaní úloh, ktorými bola poverená týmto nariadením. Za podmienky dodržania požiadaviek zachovania služobného tajomstva sa táto správa zverejňuje na webovej stránke Jednotnej rady.
3. Predseda verejne prezentuje túto správu Európskemu parlamentu a Rade.
4. Predseda sa na žiadosť Európskeho parlamentu zúčastňuje na vypočutí zo strany gestorského výboru Európskeho parlamentu zameranom na vykonávanie úloh riešenia krízových situácií Jednotnou radou. Vypočutie sa uskutočňuje každoročne.
5. V súvislosti s vykonávaním úloh riešenia krízových situácií Jednotnou radou môže Rada na svoju žiadosť vypočuť predsedu Jednotnej rady.
6. Na otázky, ktoré Jednotnej rade adresoval Európsky parlament alebo Rada, odpovedá Jednotná rada ústne alebo písomne v súlade s vlastnými postupmi a v každom prípade do piatich týždňov od prijatia otázky.
7. Predseda na požiadanie uskutoční dôverné ústne rozhovory za zatvorenými dverami s predsedom a podpredsedami gestorského výboru Európskeho parlamentu, ak sú takéto rozhovory potrebné na vykonávanie právomocí Európskeho parlamentu podľa ZFEÚ. Medzi Európskym parlamentom a Jednotnou radou sa uzavrie dohoda o podrobných podmienkach organizovania takýchto rozhovorov, aby sa zabezpečila úplná dôvernosť v súlade s požiadavkami zachovania služobného tajomstva, ktoré Jednotnej rade ukladá toto nariadenie, a keď Jednotná rada koná ako vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií podľa príslušného práva Únie.
8. Počas vyšetrovaní zo strany Európskeho parlamentu Jednotná rada spolupracuje s Európskym parlamentom v súlade so ZFEÚ a nariadeniami uvedenými v jej článku 226. Európsky parlament a Jednotná rada uzavrú do šiestich mesiacov po vymenovaní predsedu Jednotnej rady vhodné dojednania o praktických postupoch vykonávania demokratickej zodpovednosti a dohľadu nad plnením úloh, ktorými bola Jednotná rada poverená týmto nariadením. Pri zohľadnení právomocí Európskeho parlamentu v zmysle článku 226 ZFEÚ sa tieto dojednania vzťahujú okrem iného na prístup k informáciám, a to vrátane pravidiel týkajúcich sa spracúvania a ochrany utajovaných skutočností alebo inak dôverných informácií, spolupráce pri vypočutiach, ktoré sa uvádzajú v článku 45 ods. 4 tohto nariadenia, dôverných ústnych rozpráv, správ, odpovedí na otázky, vyšetrovaní a informovania o výberovom konaní na miesto predsedu, podpredsedu a štyroch členov uvedených v článku 43 ods. 1 písm. b tohto nariadenia).
Článok 46
Národné parlamenty
1. Vzhľadom na osobitné úlohy, ktorými bola Jednotná rada poverená týmto nariadením, môžu národné parlamenty zúčastnených členských štátov podľa vlastných postupov požiadať Jednotnú radu o písomnú odpoveď a Jednotná rada je povinná písomne odpovedať na akékoľvek pripomienky alebo otázky, ktoré predložili Jednotnej rade v súvislosti s funkciami Jednotnej rady podľa tohto nariadenia, a Jednotná rada je povinná písomne odpovedať na všetky otázky.
2. Keď Jednotná rada predkladá správu podľa článku 45 ods. 2, túto správu zároveň predloží priamo národným parlamentom zúčastnených členských štátov. Národné parlamenty môžu Jednotnej rade v súvislosti s uvedenou správou zaslať odôvodnené pripomienky. Na akékoľvek pripomienky alebo otázky, ktoré Jednotnej rade adresovali národné parlamenty zúčastnených členských štátov, odpovedá Jednotná rada ústne alebo písomne v súlade s vlastnými postupmi.
3. Národný parlament zúčastneného členského štátu môže predsedu Jednotnej rady pozvať, aby sa spoločne so zástupcom vnútroštátneho orgánu pre riešenie krízových situácií zúčastnil na výmene názorov v súvislosti s riešením krízových situácií subjektov uvedených v článku 2 v danom členskom štáte. Predseda je povinný riadiť sa týmto pozvaním.
4. Týmto nariadením nie je dotknutá zodpovednosť vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií voči národným parlamentom v súlade s vnútroštátnym právom v súvislosti s vykonávaním úloh, ktorými Jednotná rada, Rada alebo Komisia nebola poverená týmto nariadením, a v súvislosti s výkonom činností, ktoré uskutočňujú v súlade s článkom 7 ods. 3
Článok 47
Nezávislosť
1. Jednotná rada a vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií pri vykonávaní úloh, ktorými boli poverené týmto nariadením, konajú nezávisle a vo všeobecnom záujme.
2. Predseda, podpredseda a členovia uvedení v článku 43 ods. 1 písm. b) vykonávajú svoje úlohy v súlade s rozhodnutiami Jednotnej rady, Rady a Komisie. Konajú nezávisle a objektívne v záujme Únie ako celku a nesmú požadovať ani prijímať pokyny od inštitúcií či orgánov Únie, od žiadnej vlády členského štátu ani od iného verejného či súkromného subjektu.
Pri rokovaniach a v rozhodovacom procese v rámci Jednotnej rady vyjadrujú svoje vlastné názory a hlasujú nezávisle.
3. Členské štáty, inštitúcie ani orgány Únie, ani žiadne iné verejné či súkromné subjekty sa nesnažia ovplyvňovať predsedu, podpredsedu alebo členov Jednotnej rady.
4. V súlade so Služobným poriadkom úradníkov, ako sa uvádza v nariadení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/1968 (19) (ďalej len „služobný poriadok“), uvedeným v článku 87 ods. 6 tohto nariadenia, sú predseda, podpredseda a členovia uvedení v článku 43 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia po ukončení služobného pomeru naďalej viazaní povinnosťou správať sa bezúhonne a rozvážne, pokiaľ ide o prijímanie určitých funkcií alebo výhod.
Článok 48
Sídlo
Jednotná rada má sídlo v Bruseli v Belgicku.
HLAVA II
PLENÁRNE ZASADNUTIA JEDNOTNEJ RADY
Článok 49
Účasť na plenárnych zasadnutiach
Na plenárnych zasadnutiach sa zúčastňujú všetci členovia Jednotnej rady uvedení v článku 43 ods. 1
Článok 50
Úlohy
1. Jednotná rada na svojom plenárnom zasadnutí:
a)
každý rok do 30. novembra prijíma na základe návrhu predloženého predsedom ročný pracovný program Jednotnej rady na nasledujúci rok a na informačné účely ho postupuje Európskemu parlamentu, Rade, Komisii a ECB;
b)
prijíma a monitoruje ročný rozpočet Jednotnej rady v súlade s článkom 61 ods. 2 a schvaľuje konečnú účtovnú závierku Jednotnej rady a udeľuje absolutórium predsedovi v súlade s článkom 63 ods. 4 a 8;
c)
v súlade s postupom uvedeným v odseku 2 rozhoduje o použití fondu, ak je na konkrétne opatrenie na riešenie krízovej situácie potrebná podpora fondu prekračujúca limit 5 000 000 000 EUR, v prípade ktorej je váha podpory likvidity 0,5;
d)
len čo čistá súhrnná hodnota použitia fondu za uplynulých po sebe idúcich 12 mesiacov dosiahne limit 5 000 000 000 EUR, hodnotí uplatňovanie nástrojov na riešenie krízových situácií, najmä použitie fondu, a poskytuje usmernenie, ktoré sa na výkonnom zasadnutí musí sledovať pri prijímaní ďalších rozhodnutí o riešení krízových situácií, pričom sa v náležitých prípadoch rozlišuje medzi likviditou a inými formami podpory;
e)
rozhoduje o potrebe zvýšiť mimoriadne príspevky ex post v súlade s článkom 71, o dobrovoľných pôžičkách medzi mechanizmami financovania v súlade s článkom 72, o alternatívnych prostriedkoch financovania v súlade s článkami 73 a 74 a o mutualizácii vnútroštátnych mechanizmov financovania v súlade s článkom 78 vrátane podpory fondu nad limit uvedený v písmene c) tohto odseku;
f)
rozhoduje o investíciách v súlade s článkom 75;
g)
prijíma výročnú správu o činnostiach Jednotnej rady uvedenú v článku 45, v ktorej sa uvádzajú podrobné vysvetlivky k plneniu rozpočtu;
h)
prijíma rozpočtové pravidlá uplatniteľné na Jednotnú radu v súlade s článkom 64;
i)
prijíma stratégiu boja proti podvodom, ktorá je primeraná rizikám podvodov, pričom zohľadňuje náklady a prínosy opatrení, ktoré sa majú vykonať;
j)
prijíma pravidlá predchádzania konfliktom záujmov v súvislosti so svojimi členmi a pravidlá riešenia takýchto konfliktov;
k)
prijíma svoj rokovací poriadok a rokovací poriadok Jednotnej rady pre výkonné zasadnutie;
l)
v súlade s odsekom 3 tohto článku v súvislosti so zamestnancami Jednotnej rady vykonáva právomoci zverené služobným poriadkom menovaciemu orgánu a na základe Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie, ako sa ustanovuje v nariadení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (ďalej len „podmienky zamestnávania“) orgánu splnomocnenému uzatvárať pracovné zmluvy (ďalej len „právomoci menovacieho orgánu“);
m)
v súlade s článkom 110 služobného poriadku prijíma primerané vykonávacie predpisy na účely uplatňovania služobného poriadku a podmienok zamestnávania;
n)
vymenúva účtovníka v súlade so služobným poriadkom a podmienkami zamestnávania, ktorý je pri vykonávaní svojich povinností funkčne nezávislý;
o)
zabezpečuje primerané nadväzné opatrenia na zistenia a odporúčania vyplývajúce zo správ o vnútornom či vonkajšom audite a z hodnotení, ako aj vyšetrovaní Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF);
p)
prijíma všetky rozhodnutia týkajúce sa zriadenia vnútorných štruktúr Jednotnej rady a v prípade potreby ich zmien;
q)
schvaľuje rámec uvedený v článku 31 ods. 1 pre organizáciu praktických dojednaní spolupráce s vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií.
2. Plenárne zasadnutie Jednotnej rady pri prijímaní rozhodnutí koná v súlade s cieľmi uvedenými v článkoch 6 a 14.
Na účely odseku 1 písm. c) sa program riešenia krízových situácií pripravený výkonným zasadnutím považuje za prijatý, pokiaľ do troch hodín od predloženia návrhu výkonného zasadnutia plenárnemu zasadnutiu aspoň jeden člen plenárneho zasadnutia nezvolá schôdzu plenárneho zasadnutia. V tomto prípade rozhodnutie o programe riešenia krízových situácií prijíma plenárne zasadnutie.
3. Jednotná rada na svojom plenárnom zasadnutí v súlade s článkom 110 služobného poriadku prijíma na základe článku 2 ods. 1 služobného poriadku a článku 6 podmienok zamestnávania rozhodnutie, ktorým deleguje príslušné právomoci menovacieho orgánu na predsedu a ktorým stanovuje podmienky, za ktorých možno toto delegovanie právomoci pozastaviť. Predseda je oprávnený uvedené právomoci delegovať ďalej.
Za výnimočných okolností môže Jednotná rada na svojom plenárnom zasadnutí na základe rozhodnutia dočasne pozastaviť delegovanie právomocí menovacieho orgánu na predsedu a akékoľvek ďalšie delegovanie zo strany predsedu a tieto právomoci vykonáva sama alebo ich deleguje na jedného zo svojich členov alebo zamestnanca okrem predsedu.
Článok 51
Plenárne zasadnutie Jednotnej rady
1. Plenárne zasadnutia Jednotnej rady zvoláva a predsedá mu predseda v súlade s článkom 56 ods. 2 písm. a).
2. Riadne plenárne zasadnutia Jednotnej rady sa uskutočnia aspoň dvakrát za rok. Zasadnutia Jednotnej rady sa okrem toho uskutočňujú z iniciatívy predsedu alebo na žiadosť aspoň jednej tretiny jej členov. Zástupcovia Komisie môžu požiadať predsedu, aby zvolal plenárne zasadnutie Jednotnej rady. Predseda písomne uvedie dôvody, pre ktoré v dohľadnom čase zasadnutie nezvolal.
3. Jednotná rada môže v náležitých prípadoch pozývať ad hoc na účasť na svojich plenárnych zasadnutiach pozorovateľov, navyše k pozorovateľom uvedeným v článku 43 ods. 3 vrátane zástupcu orgánu EBA.
4. Jednotná rada zabezpečuje sekretariát plenárneho zasadnutia Jednotnej rady.
Článok 52
Všeobecné ustanovenia o rozhodovacom procese
1. Jednotná rada na svojich plenárnych zasadnutiach prijíma rozhodnutia jednoduchou väčšinou svojich členov, pokiaľ nie je v tomto nariadení ustanovené inak. Každý člen s hlasovacím právom má jeden hlas. Pri rovnosti hlasov rozhoduje hlas predsedu.
2. Odchylne od odseku 1 sa rozhodnutia uvedené v článku 50 ods. 1 písm. c) a d), ako aj rozhodnutia týkajúce sa mutualizácie vnútroštátnych mechanizmov financovania v súlade s článkom 78 obmedzujúce sa na použitie dostupných finančných prostriedkov vo fonde, prijímajú jednoduchou väčšinou členov Jednotnej rady predstavujúcou aspoň 30 % príspevkov. Každý člen s hlasovacím právom má jeden hlas. Pri rovnosti hlasov rozhoduje hlas predsedu.
3. Odchylne od odseku 1 tohto článku rozhodnutia uvedené v článku 50 ods. 1, medzi ktoré patria rozhodnutia o získavaní príspevkov ex post v súlade s článkom 71, o dobrovoľných pôžičkách medzi mechanizmami financovania v súlade s článkom 72, o alternatívnych prostriedkoch financovania v súlade s článkom 73 a článkom 74, ako aj o mutualizácii vnútroštátnych mechanizmov financovania v súlade s článkom 78 presahujúcich použitie dostupných finančných prostriedkov vo fonde sa prijímajú dvojtretinovou väčšinou členov Jednotnej rady predstavujúcich aspoň 50 % príspevkov počas osemročného prechodného obdobia, kým fond nebude v plnej miere mutualizovaný, a dvojtretinovou väčšinou členov Jednotnej rady predstavujúcich aspoň 30 % príspevkov po jeho mutualizácii. Každý člen s hlasovacím právom má jeden hlas. Pri rovnosti hlasov rozhoduje hlas predsedu.
4. Jednotná rada prijme a zverejní svoj rokovací poriadok. V rokovacom poriadku sa stanovujú podrobné pravidlá hlasovania, najmä okolnosti, za ktorých môže člen konať v mene iného člena, a ak je to vhodné, aj požiadavky týkajúce sa uznášaniaschopnosti.
HLAVA III
VÝKONNÉ ZASADNUTIE JEDNOTNEJ RADY
Článok 53
Účasť na výkonných zasadnutiach
1. Jednotná rada sa na svojom výkonnom zasadnutí skladá z predsedu a štyroch členov uvedených v článku 43 ods. 1 písm. b). Jednotná rada sa na svojom výkonnom zasadnutí schádza tak často, ako je potrebné.
Výkonné zasadnutia Jednotnej rady zvoláva predseda z vlastnej iniciatívy alebo na žiadosť ktoréhokoľvek z jej členov a týmto zasadnutiam aj predsedá.
V náležitých prípadoch môže Jednotná rada na svoje výkonné zasadnutie pozvať aj iných pozorovateľov než tých, ktorí sú uvedení v článku 43 ods. 3, vrátane zástupcu orgánu EBA, a pozýva na účasť na svojich zasadnutiach vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií nezúčastnených členských štátov, keď rokuje o skupine, ktorá má dcérske spoločnosti alebo významné pobočky v týchto nezúčastnených členských štátoch. Táto účasť má povahu ad hoc.
2. V súlade s odsekmi 3 a 4 sa na výkonných zasadnutiach Jednotnej rady zúčastňujú členovia Jednotnej rady uvedení v článku 43 ods. 1 písm. c).
3. Pri rokovaní o subjekte uvedenom v článku 2 alebo o skupine subjektov usadenej len v jednom zúčastnenom členskom štáte sa na rokovaniach a rozhodovacom procese zúčastňuje aj člen vymenovaný týmto členským štátom a uplatňujú sa pravidlá stanovené v článku 55 ods. 1
4. Pri rokovaní o cezhraničnej skupine sa na rozhodovacom procese zúčastňuje aj člen vymenovaný členským štátom, v ktorom sa nachádza orgán pre riešenie krízových situácií na úrovni skupiny, ako aj členovia vymenovaní členskými štátmi, v ktorých je usadená dcérska spoločnosť alebo subjekt, ktoré podliehajú dohľadu na konsolidovanom základe, pričom sa uplatňujú pravidlá stanovené v článku 55 ods. 2
5. Členovia Jednotnej rady uvedení v článku 43 ods. 1 písm. a) a b) zabezpečia, aby boli rozhodnutia a opatrenia, ktoré sa týkajú riešenia krízových situácií, najmä pokiaľ ide o využívanie fondu, a ktoré boli prijaté na výkonných zasadnutiach Jednotnej rady v rôznom zložení, ucelené, vhodné a primerané.
Článok 54
Úlohy
1. Jednotná rada na svojich výkonných zasadnutiach:
a)
pripravuje všetky rozhodnutia, ktoré má prijať Jednotná rada na svojom plenárnom zasadnutí;
b)
prijíma všetky rozhodnutia na vykonávanie tohto nariadenia, pokiaľ sa v tomto nariadení neustanovuje inak.
2. Jednotná rada pri výkone svojich úloh podľa odseku 1 tohto článku:
a)
pripravuje, posudzuje a schvaľuje plány riešenia krízových situácií subjektov a skupín uvedených v článku 7 ods. 2 a subjektov a skupín uvedených v článku 7 ods. 4 písm. b) a ods. 5, ak sú splnené podmienky pre uplatňovanie uvedených odsekov v súlade s článkami 8, 10 a 11;
b)
uplatňuje zjednodušené povinnosti na určité subjekty a skupiny uvedené v článku 7 ods. 2 a subjekty a skupiny uvedené v článku 7 ods. 4 písm. b) a ods. 5, ak sú splnené podmienky pre uplatňovanie uvedených odsekov v súlade s článkom 11;
c)
určuje minimálne požiadavky na vlastné zdroje a oprávnené záväzky, ktoré subjekty a skupiny uvedené v článku 7 ods. 2 a subjekty a skupiny uvedené v článku 7 ods. 4 písm. b) a ods. 5, ak sú splnené podmienky pre uplatňovanie uvedených odsekov, musia nepretržite spĺňať v súlade s článkom 12;
d)
čo najskôr poskytuje Komisii program riešenia krízových situácií v súlade s článkom 18 spolu so všetkými relevantnými informáciami, na základe ktorých bude môcť Komisia včas posúdiť alebo prípadne navrhnúť rozhodnutie Rade podľa článku 18 ods. 7;
e)
prijíma rozhodnutia o časti II rozpočtu Jednotnej rady pre fond podľa článku 60.
3. Ak je to potrebné z dôvodu naliehavosti, Jednotná rada môže na svojom výkonnom zasadnutí prijať určité predbežné rozhodnutia v mene plenárneho zasadnutia Jednotnej rady na jej, a to najmä v súvislosti s otázkami administratívneho riadenia vrátane rozpočtových záležitostí.
4. Jednotná rada na svojom výkonnom zasadnutí informuje plenárne zasadnutie Jednotnej rady na o rozhodnutiach, ktoré prijíma vo vzťahu k riešeniu krízových situácií.
Článok 55
Rozhodovanie
1. Pri rokovaní o jednotlivom subjekte alebo skupine, ktorá je usadená len v jednom zúčastnenom členskom štáte, ak všetci členovia uvedení v článku 53 ods. 1 a 3 nedokážu do termínu stanoveného predsedom dosiahnuť spoločnú dohodu na základe konsenzu, predseda a členovia uvedení v článku 43 ods. 1 písm. b) prijmú rozhodnutie jednoduchou väčšinou.
2. Ak pri rokovaní o cezhraničnej skupine všetci členovia uvedení v článku 53 ods. 1 a 4 nedokážu do termínu stanoveného predsedom dosiahnuť spoločnú dohodu na základe konsenzu, predseda a členovia uvedení v článku 43 ods. 1 písm. b) prijmú rozhodnutie jednoduchou väčšinou.
3. Pri rovnosti hlasov rozhoduje hlas predsedu.
HLAVA IV
PREDSEDA
Článok 56
Vymenovanie a úlohy
1. Jednotnej rade predsedá predseda na plný úväzok.
2. Predseda je zodpovedný za:
a)
prípravu práce Jednotnej rady na jej plenárne a výkonné zasadnutia a za zvolávanie jej zasadnutí a ich predsedanie;
b)
všetky zamestnanecké záležitosti;
c)
každodenné administratívne záležitosti;
d)
zostavenie návrhu rozpočtu Jednotnej rady v súlade s článkom 61 ods. 1 a plnenie rozpočtu Jednotnej rady v súlade s článkom 63;
e)
riadenie Jednotnej rady;
f)
plnenie ročného pracovného programu Jednotnej rady;
g)
každoročnú prípravu návrhu výročnej správy uvedenej v článku 45, v ktorej je jeden oddiel venovaný činnostiam Jednotnej rady v oblasti riešenia krízových situácií a jeden oddiel finančným a administratívnym záležitostiam.
Predsedovi pomáhajú pri plnení úloh uvedených v tomto článku osobitní zamestnanci.
3. Predsedovi pomáha podpredseda.
V neprítomnosti predsedu alebo v prípade, že mu pochopiteľné okolnosti bránia vo výkone jeho funkcie predsedu, v súlade s týmto nariadením vykonáva funkcie predsedu podpredseda.
4. Vzhľadom na úlohy Jednotnej rady sú predseda, podpredseda a členovia uvedení v článku 43 ods. 1 písm. b) vymenovaní na základe zásluh, kvalifikácie, znalostí bankových a finančných záležitostí a skúseností súvisiacich s finančným dohľadom, reguláciou a riešením krízových situácií bánk. Predseda, podpredseda a členovia uvedení v článku 43 ods. 1 písm. b) sú vybraní v otvorenom výberovom konaní, ktoré sa riadi zásadami rovnováhy rodového zastúpenia, vzdelania a kvalifikácií. Európsky parlament a Rada sú náležite informovaní včas v každej fáze tohto konania.
5. Funkčné obdobie predsedu, podpredsedu a členov uvedených v článku 43 ods. 1 písm. b) je päť rokov. S výhradou odseku 7 tohto článku nie je uvedené funkčné obdobie obnoviteľné.
Predseda, podpredseda a členovia uvedení v článku 43 ods. 1 písm. b) nezastávajú funkciu na vnútroštátnej úrovni, úrovni Únie či medzinárodnej úrovni.
6. Po vypočutí Jednotnej rady na jej plenárnom zasadnutí Komisia poskytne Európskemu parlamentu užší zoznam kandidátov na pozície predsedu, podpredsedu a členov uvedených v článku 43 ods. 1 písm. b) a informuje Radu o tomto užšom zozname.
Odchylne od prvého pododseku s ohľadom na vymenovanie prvých členov Jednotnej rady po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia Komisia poskytne užší zoznam kandidátov bez vypočutia Jednotnej rady.
Komisia predkladá návrh na vymenovanie predsedu, podpredsedu a členov uvedených v článku 43 ods. 1 písm. b) na schválenie Európskemu parlamentu. Po schválení tohto návrhu prijme Rada vykonávacie rozhodnutie, ktorým sa vymenúva predseda, podpredseda a členovia uvedení v článku 43 ods. 1 písm. b). Rada koná na základe rozhodnutia kvalifikovanej väčšiny.
7. Odchylne od odseku 5 je funkčné obdobie prvého predsedu vymenovaného po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia tri roky. Uvedené funkčné obdobie možno obnoviť raz na obdobie piatich rokov. Predseda, podpredseda a členovia uvedení v článku 43 ods. 1 písm. b) ostávajú vo funkcii až do vymenovania svojich nástupcov.
8. Predseda, ktorého funkčné obdobie sa predĺžilo, sa na konci celkového obdobia nesmie zúčastniť na ďalšom výberovom konaní na rovnaké miesto.
9. Ak už predseda alebo podpredseda alebo člen uvedený v článku 43 ods. 1 písm. b) nespĺňa podmienky potrebné na plnenie svojich povinností alebo bol uznaný vinným zo závažného pochybenia, môže Rada na návrh Komisie, ktorý bol schválený Európskym parlamentom, prijať vykonávacie rozhodnutie na účely jeho odvolania z funkcie. Rada koná na základe rozhodnutia kvalifikovanej väčšiny.
Na tento účel môže Európsky parlament alebo Rada informovať Komisiu o tom, že sa domnieva, že podmienky na odvolanie predsedu, podpredsedu alebo členov uvedených v článku 43 ods. 1 písm. b) z funkcie sú splnené, na čo Komisia reaguje.
HLAVA V
FINANČNÉ USTANOVENIA
KAPITOLA 1
Všeobecné ustanovenia
Článok 57
Zdroje
1. Jednotná rada zodpovedá za vyčlenenie potrebných finančných a ľudských zdrojov na plnenie úloh, ktorými bola poverená týmto nariadením.
2. Financovanie rozpočtu Jednotnej rady alebo jej činností v oblasti riešenia krízových situácií v súlade s týmto nariadením nesmie za žiadnych okolností zasahovať do rozpočtovej zodpovednosti členských štátov.
Článok 58
Rozpočet
1. Jednotná rada má samostatný rozpočet, ktorý nie je súčasťou rozpočtu Únie. Odhady všetkých príjmov a výdavkov Jednotnej rady sa pripravujú na každý rozpočtový rok, ktorý zodpovedá kalendárnemu roku, a uvádzajú sa v rozpočte Jednotnej rady.
2. Rozpočet Jednotnej rady musí byť z hľadiska príjmov a výdavkov vyrovnaný.
3. Rozpočet má dve časti: časť I pre správu Jednotnej rady a časť II pre fond.
Článok 59
Časť I rozpočtu pre správu Jednotnej rady
1. Príjmy časti I rozpočtu tvoria ročné príspevky potrebné na pokrytie ročných odhadovaných administratívnych výdavkov.
2. Výdavky časti I rozpočtu zahŕňajú aspoň výdavky na zamestnancov, odmeny, infraštruktúru, odbornú prípravu a administratívne a operačné výdavky.
3. Týmto článkom nie je dotknuté právo vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií vyberať poplatky v súlade s vnútroštátnym právom, pokiaľ ide o ich administratívne výdavky druhu uvedeného v odsekoch 1 a 2 vrátane výdavkov na spoluprácu s Jednotnou radou a pomoc Jednotnej rade.
Článok 60
Časť II rozpočtu pre fond
1. Príjmy časti II rozpočtu tvoria najmä:
a)
príspevky platené inštitúciami usadenými v zúčastnených členských štátoch v súlade s článkom 67 ods. 4 a článkami 69, 70 a 71;
b)
pôžičky prijaté z iných mechanizmov financovania riešenia krízových situácií v nezúčastnených členských štátoch v súlade s článkom 72 ods. 1;
c)
pôžičky prijaté od finančných inštitúcií alebo iných tretích strán v súlade s článkami 73 a 74;
d)
výnosy z investovaných súm držaných vo fonde v súlade s článkom 75;
e)
akákoľvek časť výdavkov vynaložených na účely uvedené v článku 76, ktoré sú pri konaní zameranom na riešenie krízovej situácie získané späť.
2. Výdavky časti II rozpočtu tvoria:
a)
výdavky na účely uvedené v článku 76;
b)
investície v súlade s článkom 75;
c)
úroky zaplatené z pôžičiek prijatých z iných mechanizmov financovania riešenia krízových situácií v nezúčastnených členských štátoch v súlade s článkom 72 ods. 1;
d)
úroky zaplatené z pôžičiek prijatých od finančných inštitúcií alebo iných tretích strán v súlade s článkami 73 a 74.
Článok 61
Zostavenie a plnenie rozpočtu
1. Predseda do 15. februára každého roka vypracuje návrh rozpočtu Jednotnej rady vrátane vyhlásenia o odhade príjmov a výdavkov Jednotnej rady na nasledujúci rok, spolu s plánom stavu zamestnancov a predloží ho na prijatie Jednotnej rade.
2. Jednotná rada na svojom plenárnom zasadnutí do 31. marca každého roku v prípade potreby upraví návrh predložený predsedom a prijme konečný rozpočet Jednotnej rady spolu s plánom stavu zamestnancov.
Článok 62
Vnútorný audit a kontrola
1. V rámci Jednotnej rady sa vytvorí funkcia vnútorného auditu, ktorá sa má vykonávať v súlade s príslušnými medzinárodnými štandardmi. Vnútorný audítor vymenovaný Jednotnou radou sa jej zodpovedá za overovanie riadneho fungovania systémov v oblasti plnenia rozpočtu a rozpočtových postupov Jednotnej rady.
2. Vnútorný audítor poskytuje Jednotnej rade poradenstvo, pokiaľ ide o riešenie rizík, vydávaním nezávislých stanovísk týkajúcich sa kvality systémov hospodárenia a kontroly a poskytovaním odporúčaní na zlepšovanie podmienok realizácie operácií a na podporu riadneho finančného hospodárenia.
3. Za zavedenie systémov a postupov vnútornej kontroly, ktoré sú vhodné na vykonávanie úloh vnútorného audítora, zodpovedá Jednotná rada.
Článok 63
Plnenie rozpočtu, predkladanie účtovnej závierky a absolutórium
1. Predseda koná ako povoľujúci úradník a plní rozpočet Jednotnej rady.
2. Účtovník Jednotnej rady do 1. marca nasledujúceho rozpočtového roka zasiela predbežnú účtovnú závierku spolu so správou o rozpočtovom a finančnom hospodárení za daný rozpočtový rok Dvoru audítorov na pripomienky.
Účtovník Jednotnej rady do 31. marca nasledujúceho rozpočtového roka predloží správu o rozpočtovom a finančnom hospodárení členom Jednotnej rady, ako aj Európskemu parlamentu, Rade a Komisii.
3. Predseda každý rok do 31. marca poskytne Európskemu parlamentu, Rade a Komisii predbežnú účtovnú závierku Jednotnej rady za predošlý rozpočtový rok.
4. Predseda po tom, čo mu boli doručené pripomienky Dvora audítorov k predbežnej účtovnej závierke Jednotnej rady, a konajúc na vlastnú zodpovednosť vypracuje konečnú účtovnú závierku Jednotnej rady a zašle ju na schválenie Jednotnej rade na jej plenárnom zasadnutí.
5. Predseda každý rok do 1. júla a po schválení Jednotnou radou zasiela konečnú účtovnú závierku za predchádzajúci rozpočtový rok Európskemu parlamentu, Rade, Komisii a Dvoru audítorov.
6. Ak Dvor audítorov zašle pripomienky, predseda zašle odpoveď do 30. septembra.
7. Konečná účtovná závierka za predchádzajúci rozpočtový rok sa uverejní každý rok do 15. novembra v Úradnom vestníku Európskej únie.
8. Jednotná rada na svojom plenárnom zasadnutí udeľuje absolutórium predsedovi v súvislosti s plnením rozpočtu.
9. Predseda poskytne žiadajúcej inštitúcii Únie na žiadosť Európskeho parlamentu alebo Rady akékoľvek informácie uvedené v účtovnej závierke Jednotnej rady za splnenia požiadaviek zachovania služobného tajomstva stanovených v tomto nariadení.
Článok 64
Rozpočtové pravidlá
Jednotná rada po porade s Dvorom audítorov a Komisiou prijme vnútorné finančné ustanovenia, v ktorých stanoví najmä podrobný postup zostavovania a plnenia jej rozpočtu v súlade s článkami 61 a 63.
Pokiaľ je to zlučiteľné s osobitným charakterom Jednotnej rady, finančné ustanovenia vychádzajú z rámcového nariadenia o rozpočtových pravidlách prijatého pre subjekty zriadené podľa ZFEÚ v súlade s článkom 208 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 (20).
Článok 65
Príspevky na administratívne výdavky Jednotnej rady
1. Subjekty uvedené v článku 2 prispievajú do časti I rozpočtu Jednotnej rady v súlade s týmto nariadením a delegovanými aktmi o príspevkoch prijatými podľa odseku 5 tohto článku.
2. Výška príspevkov sa určí na takej úrovni, aby sa zabezpečilo, že príjmy vyplývajúce z týchto príspevkov budú v zásade postačovať na každoročné vyváženie časti I rozpočtu Jednotnej rady.
3. Jednotná rada v súlade s delegovanými aktmi uvedenými v odseku 5 tohto článku stanovuje a vyberá príspevky, ktoré má zaplatiť každý subjekt uvedený v článku 2, v rozhodnutí určenom dotknutému subjektu. Jednotná rada uplatňuje procedurálne pravidlá, pravidlá podávania správ a ďalšie pravidlá s cieľom zabezpečiť, aby sa príspevky platili v plnej výške a včas.
4. Sumy získané v súlade s odsekmi 1, 2 a 3 sa používajú len na účely tohto nariadenia.
5. Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 93 prijímať delegované akty o príspevkoch s cieľom:
a)
určiť typ príspevkov a záležitosti, v súvislosti s ktorými treba platiť príspevky, spôsob výpočtu výšky príspevkov a spôsob, akým sa majú platiť;
b)
stanoviť registračné a účtovné pravidlá, pravidlá podávania správ a ďalšie pravidlá uvedené v odseku 3 potrebné s cieľom zabezpečiť, aby sa príspevky platili a v plnej výške a včas;
c)
určiť výšku ročných príspevkov nevyhnutných na pokrytie administratívnych výdavkov Jednotnej rady pred tým, než sa stane plne funkčnou.
Článok 66
Opatrenia proti podvodom
1. Jednotná rada na účely boja proti podvodom, korupcii a akémukoľvek inému protiprávnemu konaniu podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 883/2013 (21) do šiestich mesiacov od začatia svojej činnosti pristúpi k Medziinštitucionálnej dohode z 25. mája 1999, ktorá sa týka vnútorných vyšetrovaní úradom OLAF a bezodkladne prijme vhodné ustanovenia uplatniteľné na všetkých zamestnancov Jednotnej rady s použitím vzoru uvedeného v prílohe k uvedenej medziinštitucionálnej dohode.
2. Dvor audítorov má právomoc vykonávať na základe dokumentov a na mieste audit u príjemcov, dodávateľov a subdodávateľov, ktorým Jednotná rada poskytla finančné prostriedky.
3. OLAF môže vykonávať vyšetrovania vrátane kontrol a inšpekcií na mieste, a to v súlade s ustanoveniami a postupmi stanovenými v nariadení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (22) a nariadení (EÚ, Euratom) č. 883/2013, na účely zistenia, či v súvislosti so zmluvou financovanou Jednotnou radou nedošlo k podvodu, korupcii alebo akémukoľvek inému protiprávnemu konaniu poškodzujúcemu finančné záujmy Únie.
KAPITOLA 2
Jednotný fond na riešenie krízových situácií
Oddiel 1
Zdriadenie fondu
Článok 67
Všeobecné ustanovenia
1. Týmto sa zriaďuje jednotný fond na riešenie krízových situácií (ďalej len „fond“). Napĺňa sa v súlade s pravidlami týkajúcimi sa prevádzania finančných prostriedkov, ktoré sa získali na vnútroštátnej úrovni, do fondu, ako sa ustanovuje v dohode.
2. Jednotná rada používa fond len na účely zabezpečenia efektívneho uplatňovania nástrojov na riešenie krízových situácií a vykonávania právomoci riešiť krízové situácie uvedených v hlave I časti II a v súlade s cieľmi riešenia krízových situácií a zásadami, ktorými sa riadi riešenie krízových situácií, uvedenými v článkoch 14 a 15. Rozpočet Únie ani vnútroštátne rozpočty za žiadnych okolností nenesú zodpovednosť za výdavky alebo straty fondu.
3. Vlastníkom fondu je Jednotná rada.
4. Príspevky uvedené v článkoch 69, 70 a 71 vyberajú od subjektov uvedených v článku 2 vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií a prevádzajú sa do fondu v súlade s dohodou.
Článok 68
Požiadavka zriadiť mechanizmy financovania riešenia krízových situácií
Zúčastnené členské štáty zriadia mechanizmy financovania v súlade s článkom 100 smernice 2014/59/EÚ a s týmto nariadením.
Článok 69
Cieľová úroveň
1. Do skončenia úvodného obdobia trvajúceho osem rokov od 1. januára 2016, alebo od dátumu začatia uplatňovania tohto odseku na základe článku 99 ods. 6, musí výška dostupných finančných prostriedkov fondu dosiahnuť aspoň 1 % sumy krytých vkladov všetkých úverových inštitúcií povolených vo všetkých zúčastnených členských štátoch.
2. Počas úvodného obdobia uvedeného v odseku 1 sa príspevky do fondu vypočítané v súlade s článkom 70 a získané v súlade s článkom 67 ods. 4 časovo rozložia čo možno najrovnomernejšie, až kým sa nedosiahne cieľová úroveň, ale s náležitým ohľadom na fázu obchodného cyklu a na možný vplyv procyklických príspevkov na finančnú pozíciu prispievajúcich inštitúcií.
3. Jednotná rada úvodné obdobie uvedené v odseku 1 predĺži maximálne o štyri roky v prípade, ak fond súhrnne vyplatil prostriedky prevyšujúce 0,5 % celkovej sumy krytých vkladov uvedenej v odseku 1 a ak sú splnené kritériá delegovaného aktu uvedené v odseku 5 písm. b).
4. Ak sa dostupné finančné prostriedky po úvodnom období uvedenom v odseku 1 znížia pod cieľovú úroveň stanovenú v uvedenom odseku, pravidelné príspevky vypočítané v súlade s článkom 70 sa vyberajú až dovtedy, kým sa nedosiahne cieľová úroveň. Po dosiahnutí cieľovej úrovne po prvý raz, a ak sa dostupné finančné prostriedky následne znížili pod dve tretiny cieľovej úrovne, uvedené príspevky sa stanovia na úrovni, ktorá umožní dosiahnuť cieľovú úroveň do šiestich rokov.
Pri stanovovaní pravidelného príspevku v zmysle tohto odseku sa náležite zohľadňuje fáza obchodného cyklu a možný vplyv procyklických príspevkov.
5. Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 93 prijímať delegované akty s cieľom bližšie určiť:
a)
kritériá na časové rozloženie príspevkov do fondu vypočítaných podľa odseku 2;
b)
kritériá na určenie, o koľko rokov možno podľa odseku 3 predĺžiť úvodné obdobie uvedené v odseku 1;
c)
kritériá na určenie výšky ročných príspevkov podľa odseku 4.
Článok 70
Príspevky ex ante
1. Jednotlivý príspevok každej inštitúcie sa získava aspoň raz za rok a vypočíta sa pomerne k sume jej pasív (okrem vlastných zdrojov) po odpočítaní krytých vkladov, vzhľadom na súhrnné pasíva (okrem vlastných zdrojov) po odpočítaní krytých vkladov, všetkých inštitúcií povolených na území všetkých zúčastnených členských štátov.
2. Jednotná rada každoročne po konzultácii s ECB alebo príslušnými vnútroštátnymi orgánmi a v úzkej spolupráci s vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií vypočíta jednotlivé príspevky s cieľom zabezpečiť, aby príspevky, ktoré majú uhradiť všetky inštitúcie povolené na území všetkých zúčastnených členských štátov, nepresiahli 12,5 % cieľovej úrovne.
Výpočet príspevkov jednotlivých inštitúcií každoročne vychádza z:
a)
paušálneho príspevku, ktorý je v pomernej výške na základe sumy pasív inštitúcie, okrem vlastných zdrojov a krytých vkladov, vzhľadom na celkové pasíva, okrem vlastných zdrojov a krytých vkladov, všetkých inštitúcií povolených na území všetkých zúčastnených členských štátov; a
b)
z príspevku upraveného podľa rizika, ktorý je určený na základe kritérií stanovených v článku 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ, a to so zreteľom na zásadu proporcionality bez toho, aby sa narúšali štruktúry bankových sektorov členských štátov.
Pomer medzi paušálnym príspevkom a príspevkami upravenými podľa rizika zohľadňuje vyvážené prerozdelenie príspevkov medzi jednotlivými druhmi bánk.
V každom prípade súhrnná suma jednotlivých príspevkov všetkých inštitúcií povolených na území všetkých zúčastnených členských štátov vypočítaných podľa písmen a) a b) nepresahuje ročne 12,5 % cieľovej úrovne.
3. Dostupné finančné prostriedky, ktoré sa majú zohľadniť s cieľom dosiahnuť cieľovú úroveň stanovenú v článku 69, môžu zahŕňať aj neodvolateľné platobné záväzky, ktoré sú plne zabezpečené kolaterálom vo forme aktív s nízkym rizikom nezaťažených žiadnymi právami tretích strán, ktoré sú plne k dispozícii a vyčlenené na výhradné použitie Jednotnou radou na účely uvedené v článku 76 ods. 1 Podiel uvedených neodvolateľných platobných záväzkov nesmie presiahnuť 30 % z celkovej výšky príspevkov získaných v súlade s týmto článkom.
4. Riadne získané príspevky každého subjektu uvedeného v článku 2 sa týmto subjektom nerefundujú.
5. Ak už zúčastnené členské štáty zaviedli vnútroštátne mechanizmy financovania riešenia krízových situácií, môžu stanoviť, aby tieto mechanizmy používali svoje dostupné finančné prostriedky, ktoré získali od inštitúcií medzi 17. júnom 2010 a dátumom nadobudnutia účinnosti smernice 2014/59/EÚ, na náhradu príspevkov ex ante inštitúciám, ktoré môžu byť tieto inštitúcie povinné platiť do fondu. Touto náhradou nie sú dotknuté povinnosti členských štátov stanovené v smernici 2014/49/EÚ.
6. Uplatňujú sa delegované akty, v ktorých sa spresňuje pojem úpravy príspevkov pomerne k rizikovému profilu inštitúcií, prijaté Komisiou podľa článku 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ.
7. Rada konajúc na návrh Komisie prijme v rámci delegovaných aktov uvedených v odseku 6 vykonávacie akty s cieľom určiť podmienky vykonávania odsekov 1, 2 a 3, a to najmä vo vzťahu k:
a)
uplatňovaniu uvedenej metodiky na výpočet individuálnych príspevkov;
b)
praktickým modalitám týkajúcim sa toho, ako sa inštitúciám priraďujú rizikové faktory uvedené v delegovanom akte.
Článok 71
Mimoriadne príspevky ex post
1. Ak dostupné finančné prostriedky nepostačujú na pokrytie strát, nákladov alebo iných výdavkov, ktoré vznikli použitím fondu pri činnostiach riešenia krízových situácií, získajú sa mimoriadne príspevky ex post od inštitúcií povolených na území zúčastnených členských štátov s cieľom pokryť ďalšie sumy. Uvedené mimoriadne príspevky sa vypočítajú a rozdelia medzi inštitúcie v súlade s pravidlami stanovenými v článkoch 69 a 70.
Celková výška mimoriadnych príspevkov ex post ročne nepresahuje trojnásobok ročnej sumy príspevkov určených v súlade s článkom 70.
2. Jednotná rada z vlastnej iniciatívy po konzultácii s vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií alebo na návrh vnútroštátneho orgánu pre riešenie krízových situácií odloží v súlade s delegovanými aktmi uvedenými v odseku 3 celú platbu mimoriadnych príspevkov ex post inštitúcie alebo jej časť v súlade s odsekom 1, ak je to potrebné na ochranu jej finančnej pozície. Takáto výnimka sa nesmie udeliť na obdobie dlhšie než šesť mesiacov, ale na žiadosť inštitúcie ju možno predĺžiť. Príspevok odložený podľa tohto odseku sa zaplatí neskôr v okamihu, keď platba už neohrozuje finančnú pozíciu inštitúcie.
3. Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 93 prijímať delegované akty s cieľom bližšie určiť okolnosti a podmienky, za ktorých môže byť platba príspevkov ex post zo strany subjektu uvedeného v článku 2 čiastočne alebo úplne odložená podľa odseku 2 tohto článku.
Článok 72
Dobrovoľné pôžičky medzi mechanizmami financovania riešenia krízových situácií
1. Jednotná rada sa rozhodne požiadať o dobrovoľnú pôžičku pre fond od mechanizmov financovania riešenia krízových situácií v nezúčastnených členských štátoch v prípade, keď:
a)
sumy získané podľa článku 70 nepostačujú na pokrytie strát, nákladov alebo iných výdavkov, ktoré vznikli použitím fondu v súvislosti s opatreniami na riešenie krízových situácií;
b)
mimoriadne príspevky ex post stanovené v článku 71 nie sú dostupné okamžite; a
c)
alternatívne prostriedky financovania stanovené v článku 73 nie sú dostupné okamžite za primeraných podmienok.
2. Uvedené mechanizmy financovania riešenia krízových situácií rozhodujú o takejto žiadosti v súlade s článkom 106 smernice 2014/59/EÚ. Na podmienky požičiavania sa vzťahuje článok 106 ods. 4, 5 a 6 smernice 2014/59/EÚ.
3. Jednotná rada sa môže rozhodnúť, že požičia iným mechanizmom financovania riešenia krízových situácií v nezúčastnených členských štátoch, ak je o to požiadaná v súlade s článkom 106 smernice 2014/59/EÚ. Na podmienky požičiavania sa vzťahuje článok 106 ods. 4, 5 a 6 smernice 2014/59/EÚ.
Článok 73
Alternatívne prostriedky financovania
1. V prípade, keď sumy získané podľa článkov 70 a 71 nie sú dostupné okamžite alebo nepokrývajú výdavky, ktoré vznikli použitím fondu v súvislosti s opatreniami na riešenie krízových situácií, Jednotná rada môže pre fond zmluvne zabezpečiť pôžičky alebo iné formy podpory od týchto inštitúcií, finančných inštitúcií alebo iných tretích strán, ktoré ponúkajú lepšie finančné podmienky v najvhodnejšom čase v záujme optimalizácie nákladov na financovanie a ochrany svojej povesti.
2. Pôžičky alebo iné formy podpory uvedené v odseku 1 sa musia vrátiť v plnej výške v súlade s článkami 69, 70 a 71 počas obdobia splatnosti pôžičky.
3. Akékoľvek výdavky, ktoré vznikli použitím pôžičiek uvedených v odseku 1, znáša časť II rozpočtu Jednotnej rady, a nie rozpočet Únie ani zúčastnené členské štáty.
Článok 74
Prístup k finančnému nástroju
V prípade, keď sumy získané alebo dostupné v súlade s článkami 70 a 71 nie sú dostatočné na pokrytie záväzkov fondu, Jednotná rada zmluvne zabezpečí pre fond finančné nástroje, a to v rámci možnosti i verejné finančné nástroje, v súvislosti s okamžitou dostupnosťou dodatočných finančných prostriedkov, ktoré sa majú použiť v súlade s článkom 76.
Oddiel 2
Správa fondu
Článok 75
Investície
1. Fond spravuje Jednotná rada v súlade s týmto nariadením a s delegovanými aktmi prijatými podľa odseku 4.
2. So súm získaných od inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, alebo od preklenovacej inštitúcie, úrokov a iné výnosov z investícií a akýchkoľvek ostatných výnosov má prospech výlučne fond.
3. Jednotná rada má obozretnú a bezpečnú investičnú stratégiu, ktorá je stanovená v delegovaných aktoch prijatých podľa odseku 4 tohto článku, a investuje sumy držané vo fonde do obligácií členských štátov alebo medzivládnych organizácií alebo do vysoko likvidných aktív s vysokou bonitou, pričom zohľadňuje delegované akty uvedené v článku 460 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, ako aj iné náležité ustanovenia uvedeného nariadenia. Investície musia byť sektorovo, geograficky a proporčne dostatočne diverzifikované. Z výnosov z týchto investícií má prospech fond.
4. Komisia je splnomocnená v súlade s postupom stanoveným v článku 93 prijímať delegované akty o podrobných pravidlách správy fondu a všeobecných zásadách a kritériách jeho investičnej stratégie.
Oddiel 3
Použitie fondu
Článok 76
Úloha fondu
1. V rámci programu riešenia krízových situácií pri uplatňovaní nástrojov riešenia krízových situácií na subjekty uvedené v článku 2 môže Jednotná rada použiť fond iba v rozsahu potrebnom na zabezpečenie účinného uplatňovania nástrojov riešenia krízových situácií na tieto účely:
a)
na ručenie za aktíva alebo záväzky inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, jej dcérskych spoločností, preklenovacej inštitúcie alebo subjektu pre správu aktív;
b)
na poskytnutie pôžičiek inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši, jej dcérskym spoločnostiam, preklenovacej inštitúcii alebo subjektu pre správu aktív;
c)
na nákup aktív inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši;
d)
na poskytnutie príspevkov preklenovacej inštitúcii a subjektu pre správu aktív;
e)
na vyplatenie náhrady akcionárom alebo veriteľom, ak im na základe oceňovania podľa článku 20 ods. 5 vznikli väčšie straty, než aké by im na základe oceňovania podľa článku 20 ods. 16 vznikli pri likvidácii v rámci bežného konkurzného konania;
f)
na poskytnutie príspevku inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši, namiesto odpísania alebo konverzie záväzkov určitých veriteľov, ak sa uplatňuje nástroj záchrany pomocou vnútorných zdrojov a ak sa prijme rozhodnutie vylúčiť určitých veriteľov zo záchrany pomocou vnútorných zdrojov v súlade s článkom 27 ods. 5;
g)
na prijatie akejkoľvek kombinácie opatrení uvedených v písmenách a) až f).
2. Fond sa môže použiť na prijatie opatrení uvedených v odseku 1 aj vo vzťahu s kupujúcim v súvislosti s nástrojom odpredaja obchodnej činnosti.
3. Fond sa nesmie použiť priamo na absorbovanie strát subjektu uvedeného v článku 2 ani na rekapitalizáciu takéhoto subjektu. V prípade, keď použitie fondu na účely uvedené v odseku 1 tohto článku nepriamo vedie k tomu, že sa časť strát subjektu uvedeného v článku 2 prenesie na fond, uplatňujú sa zásady, ktorými sa riadi používanie fondu, stanovené v článku 27.
4. Jednotná rada nesmie mať kapitálový príspevok poskytnutý v súlade s odsekom 1 písm. f) v držbe dlhšie než päť rokov.
Článok 77
Použitie fondu
Použitie fondu je podmienené dohodou, v ktorej sa zúčastnené členské štáty dohodnú, že prevedú do fondu príspevky, ktoré získali na vnútroštátnej úrovni v súlade s týmto nariadením a so smernicou 2014/59/EÚ, a musí byť v súlade so zásadami stanovenými v uvedenej dohode.
Kým fond nedosiahne cieľovú úroveň uvedenú v článku 69, najdlhšie však do ôsmich rokov odo dňa začatia uplatňovania tohto článku, teda Jednotná rada používa fond v súlade so zásadami vychádzajúcimi z rozdelenia fondu na národné zložky prislúchajúce každému zúčastnenému členskému štátu, ako aj z postupného zlúčenia jednotlivých finančných prostriedkov získaných na vnútroštátnej úrovni, ktoré majú byť pridelené národným zložkám fondu, ako sa ustanovuje v dohode.
Článok 78
Mutualizácia vnútroštátnych mechanizmov financovania v prípade riešenia krízových situácií na úrovni skupiny, do ktorého sú zapojené inštitúcie v nezúčastnených členských štátoch
V prípade riešenia krízových situácií na úrovni skupiny, do ktorého sú zapojené inštitúcie usadené v jednom alebo vo viacerých zúčastnených členských štátoch na jednej strane a inštitúcie usadené v jednom alebo vo viacerých nezúčastnených členských štátoch na strane druhej, fond prispieva k financovaniu riešenia krízových situácií na úrovni skupiny v súlade s ustanoveniami článku 107 ods. 2 až 5 smernice 2014/59/EÚ.
Článok 79
Používanie systémov ochrany vkladov v súvislosti s riešením krízových situácií
1. Zúčastnené členské štáty zabezpečujú, aby v prípade, keď Jednotná rada prijme opatrenie na riešenie krízových situácií, za predpokladu, že uvedeným opatrením sa zabezpečuje, aby vkladatelia mali naďalej prístup k svojim vkladom, systém ochrany vkladov, ku ktorému je inštitúcia pridružená, ručil za sumy uvedené v článku 109 ods. 1 a 4 smernice 2014/59/EÚ.
Príslušný systém ochrany vkladov preberá práva a povinnosti krytých vkladateľov v prípade konkurzného konania v sume rovnajúcej sa jeho platbe.
2. Pri určovaní sumy, do ktorej systém ochrany vkladov ručí v súlade s odsekom 1 tohto článku, sa dodržiavajú podmienky uvedené v článku 20.
3. Pred prijatím rozhodnutia v súlade s odsekom 2 tohto článku o sume, do ktorej systém ochrany vkladov ručí, sa Jednotná rada poradí s dotknutým určeným orgánom v zmysle článku 2 ods. 1 bodu 18 smernice 2014/49/EÚ, pričom plne zohľadňuje naliehavosť záležitosti.
4. Ak sa oprávnené vklady v inštitúcii, ktorej krízová situácia sa rieši, prevedú na iný subjekt prostredníctvom nástroja odpredaja obchodnej činnosti alebo nástroja preklenovacej inštitúcie, vkladatelia nemajú voči systému ochrany vkladov žiadne pohľadávky podľa smernice 2014/49/EÚ, vzhľadom na akúkoľvek časť ich neprevedených vkladov u inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, za predpokladu, že suma prevedených finančných prostriedkov sa rovná súhrnnej výške krytia stanovenej v článku 6 uvedenej smernice, alebo ju prevyšuje.
5. Bez ohľadu na odseky 1 až 4, ak sa dostupné finančné prostriedky systému ochrany vkladov využívajú v súlade s uvedenými odsekmi, a potom sa znížia pod dve tretiny cieľovej úrovne systému ochrany vkladov, pravidelný príspevok do systému ochrany vkladov sa stanovuje na úrovni, ktorá umožní dosiahnuť cieľovú úroveň do šiestich rokov.
Systém ochrany vkladov nenesie zodpovednosť za sumu vyššiu ako suma rovnajúca sa 50 % jeho cieľovej úrovne podľa článku 10 ods. 2 smernice 2014/49/EÚ.
Podiel systému ochrany vkladov podľa tohto nariadenia v žiadnom prípade nesmie prevýšiť straty, ktoré by mu vznikli pri likvidácii v rámci bežného konkurzného konania.
HLAVA VI
OSTATNÉ USTANOVENIA
Článok 80
Výsady a imunity
Na Jednotnú radu a jej zamestnancov sa vzťahuje Protokol č. 7 o výsadách a imunitách Európskej únie pripojený k Zmluve o EÚ a ZFEÚ.
Článok 81
Jazykový režim
1. Na Jednotnú radu sa vzťahuje nariadenie Rady č. 1 (23).
2. O vnútornom jazykovom režime Jednotnej rady rozhodne Jednotná rada.
3. Jednotná rada môže rozhodnúť, ktorý z úradných jazykov sa použije pri posielaní dokumentov inštitúciám alebo orgánom Únie.
4. Jednotná rada sa môže dohodnúť s každým vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií na jazyku alebo jazykoch, v ktorých sa vypracúvajú dokumenty, ktoré sa majú posielať vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií alebo ktoré majú posielať tieto orgány.
5. Prekladateľské služby potrebné na fungovanie Jednotnej rady poskytuje Prekladateľské stredisko pre orgány Európskej únie.
Článok 82
Zamestnanci
1. Na zamestnancov Jednotnej rady sa vzťahuje služobný poriadok a podmienky zamestnávania, ako aj predpisy prijaté spoločne inštitúciami Únie na účely ich uplatňovania.
Odchylne od prvého pododseku sú predseda, podpredseda a štyria členovia uvedení v článku 43 ods. 1 písm. b), na ktorých sa vzťahujú rovnaké podmienky z hľadiska zárobku a veku odchodu do dôchodku ako na podpredsedu, sudcu a tajomníka Súdneho dvora (v tomto poradí), ako sa vymedzuje v nariadení Rady č. 422/67/EHS, č. 5/67/Euratom (24). Nevzťahuje sa na nich najvyšší vek odchodu do dôchodku. V prípade aspektov, ktoré toto nariadenie ani nariadenie č. 422/67/EHS, č. 5/67, Euratom neupravuje, sa analogicky uplatňuje služobný poriadok a podmienky zamestnávania.
2. Jednotná rada po dohode s Komisiou v súlade s dojednaniami ustanovenými v článku 110 služobného poriadku prijíma potrebné vykonávacie opatrenia.
3. Jednotná rada vo vzťahu ku všetkým svojim zamestnancom vykonáva právomoci zverené menovaciemu orgánu na základe služobného poriadku a orgánu oprávnenému na uzatváranie zmlúv podľa podmienok zamestnávania.
Článok 83
Výmena zamestnancov
1. Jednotná rada môže využívať vyslaných národných expertov alebo iných zamestnancov, ktorých nezamestnáva Jednotná rada.
2. Jednotná rada na svojom plenárnom zasadnutí prijíma primerané rozhodnutia, v ktorých stanoví pravidlá výmeny zamestnancov s vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií a pravidlá ich dočasného vysielania do Jednotnej rady.
3. Jednotná rada zriadi vnútorné tímy pre riešenie krízových situácií zložené z jej vlastných zamestnancov a zamestnancov vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií, prípadne aj pozorovateľov z orgánov pre riešenie krízových situácií nezúčastnených členských štátov.
4. Ak Jednotná rada zriadi vnútorné tímy pre riešenie krízových situácií podľa odseku 3 tohto článku, za koordinátorov týchto tímov vymenuje vlastných zamestnancov. V súlade s článkom 51 ods. 3 môžu byť koordinátori prizvaní ako pozorovatelia na účasť na schôdzach výkonného zasadnutia Jednotnej rady, na ktorých sa členovia vymenovaní príslušnými členskými štátmi zúčastňujú v súlade s článkom 53 ods. 3 a 4.
Článok 84
Vnútorné výbory
Jednotná rada môže zriadiť vnútorné výbory, ktorých úlohou bude poskytnúť jej poradenstvo a usmernenie pri plnení funkcií podľa tohto nariadenia.
Článok 85
Odvolací výbor
1. Jednotná rada vytvorí odvolací výbor na účely rozhodovania o odvolaniach predložených v súlade s odsekom 3.
2. Odvolací výbor sa skladá z piatich osôb, ktoré sú uznávanými osobnosťami z členských štátov s preukázanými relevantnými znalosťami a odbornými skúsenosťami vrátane skúseností v oblasti riešenia krízových situácií na dostatočne vysokej úrovni v oblasti bankovníctva alebo iných finančných služieb, s výnimkou súčasného personálu Jednotnej rady, ako aj súčasného personálu orgánov pre riešenie krízových situácií či iných inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr členských štátov alebo Únie, ktorí sú zapojení do plnenia úloh, ktorými bola Jednotná rada poverená týmto nariadením. Odvolací výbor má dostatočné zdroje a odborné znalosti, aby mohol poskytovať právne poradenstvo o zákonnosti výkonu právomocí Jednotnej rady. Členov odvolacieho výboru a dvoch náhradníkov menuje Jednotná rada na obdobie piatich rokov, ktoré možno raz predĺžiť, na základe verejnej výzvy na vyjadrenie záujmu uverejnenej v Úradnom vestníku Európskej únie. Nie sú viazaní žiadnymi pokynmi.
3. Ktorákoľvek fyzická alebo právnická osoba vrátane orgánov pre riešenie krízových situácií sa môže odvolať proti rozhodnutiu Jednotnej rady uvedenému v článku 10 ods. 10, článku 11, článku 12 ods. 1, článkoch 38 až 41, článku 65 ods. 3, článku 71 a článku 90 ods. 3 a ktoré je adresované tejto osobe alebo ktoré sa danej osoby priamo a individuálne týka.
Odvolanie spolu s odôvodnením sa podáva odvolaciemu výboru písomne do šiestich týždňov odo dňa oznámenia rozhodnutia dotknutej osobe alebo, ak oznámenie neexistuje, odo dňa, keď sa o rozhodnutí dotknutá osoba dozvedela.
4. Odvolací výbor rozhodne o odvolaní do jedného mesiaca od podania odvolania.
Odvolací výbor rozhoduje na základe väčšiny najmenej troch zo svojich piatich členov.
5. Členovia odvolacieho výboru konajú nezávisle a vo verejnom záujme. Na tento účel vydajú verejné vyhlásenie o záväzkoch a verejné vyhlásenie o záujmoch, v ktorom uvedú všetky priame alebo nepriame záujmy, ktoré by sa mohli považovať za ohrozujúce ich nezávislosť, alebo že takéto záujmy nemajú.
6. Odvolanie podané v súlade s odsekom 3 nemá odkladný účinok.
Odvolací výbor však môže pozastaviť uplatňovanie napadnutého rozhodnutia, ak sa domnieva, že si to okolnosti vyžadujú.
7. Ak je odvolanie prípustné, odvolací výbor preskúma, či je opodstatnené. Odvolacia rada vyzve účastníkov odvolacieho konania, aby v rámci stanovených lehôt predložili pripomienky k jej vlastným oznámeniam alebo k oznámeniam iných strán odvolacieho konania. Účastníci odvolacích konaní majú nárok na ústne vyjadrenie.
8. Odvolací výbor môže potvrdiť rozhodnutie, ktoré prijala Jednotná rada, alebo jej môže vec vrátiť. Jednotná rada je viazaná rozhodnutím odvolacieho výboru a prijme v súvislosti s dotknutým prípadom zmenené rozhodnutie.
9. Rozhodnutia odvolacieho výboru sú odôvodnené a sú oznámené účastníkom konania.
10. Odvolací výbor prijme a uverejní svoj rokovací poriadok.
Článok 86
Konania pred Súdnym dvorom
1. Proti rozhodnutiu odvolacieho výboru alebo rozhodnutiu Jednotnej rady, keď neexistuje právo odvolať sa na odvolací výbor, možno podať žalobu na Súdny dvor v súlade s článkom 263 ZFEÚ.
2. Členské štáty a inštitúcie Únie, ako aj každá fyzická alebo právnická osoba môžu v súlade s článkom 263 ZFEÚ podať na Súdny dvor odvolanie proti rozhodnutiam Jednotnej rady.
3. V prípade, že má Jednotná rada povinnosť konať a neprijme rozhodnutie, môže sa Súdnemu dvoru podať žaloba pre nečinnosť v súlade s článkom 265 ZFEÚ.
4. Jednotná rada prijme potrebné opatrenia na dodržanie rozsudku Súdneho dvora.
Článok 87
Zodpovednosť Jednotnej rady
1. Zmluvná zodpovednosť Jednotnej rady sa riadi právom rozhodným pre predmetnú zmluvu.
2. Súdny dvor má právomoc rozhodovať podľa akejkoľvek rozhodcovskej doložky uvedenej v zmluve, ktorú uzavrela Jednotná rada.
3. V prípade mimozmluvnej zodpovednosti Jednotná rada v súlade so všeobecnými zásadami spoločnými pre zákony o zodpovednosti verejných orgánov členských štátov nahrádza všetky škody, ktoré spôsobila alebo ktoré spôsobili jej zamestnanci pri vykonávaní svojich povinností, a to najmä pokiaľ ide o ich funkcie riešenia krízových situácií, vrátane úkonov a opomenutí na podporu zahraničných konaní na riešenie krízových situácií.
4. Jednotná rada nahradí vnútroštátnemu orgánu pre riešenie krízových situácií škody, ktoré mu prikázal uhradiť vnútroštátny súd alebo ktoré sa po dohode s Jednotnou radou podujal zaplatiť na základe mimosúdneho vyrovnania a ktoré sú dôsledkami úkonu alebo opomenutia, ktorého sa dopustil vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií pri riešení krízových situácií podľa tohto nariadenia týkajúceho sa subjektov a skupín uvedených v článku 7 ods. 2 a subjektov a skupín uvedených v článku 7 ods. 4 písm. b) a ods. 5, ak sú splnené podmienky pre uplatnenie uvedených odsekov alebo podľa článku 7 ods. 3 druhého pododseku. Uvedená povinnosť sa neuplatňuje v prípade, keď tento úkon alebo opomenutie predstavuje porušenie tohto nariadenia, iného ustanovenia práva Únie, rozhodnutia Jednotnej rady, Rady alebo Komisie, ktoré bolo spáchané úmyselne alebo na základe zjavného a závažného nesprávneho úsudku.
5. Súdny dvor má právomoc v akomkoľvek spore, ktorý sa týka odsekov 3 a 4. Nároky vyplývajúce z mimozmluvnej zodpovednosti sú premlčané po uplynutí piatich rokov od udalosti, ktorá ich vyvolala.
6. Osobná zodpovednosť zamestnancov Jednotnej rady voči Jednotnej rade sa riadi ustanoveniami služobného poriadku alebo podmienok zamestnávania, ktoré sa na nich vzťahujú.
Článok 88
Služobné tajomstvo a výmena informácií
1. Na členov Jednotnej rady, podpredsedu, členov Jednotnej rady uvedených v článku 43 ods. 1 písm. b), zamestnancov Jednotnej rady a zamestnancov, ktorí sa zúčastňujú na pracovnej výmene so zúčastnenými členskými štátmi alebo sú týmito štátmi vyslaní, ktorí si plnia povinnosti zamerané na riešenie krízových situácií, sa vzťahujú požiadavky zachovania služobného tajomstva podľa článku 339 ZFEÚ a príslušné ustanovenia právnych predpisov Únie, a to aj po skončení plnenia ich povinností. Platí pre nich osobitný zákaz poskytnúť dôverné informácie, ktoré získali počas svojej profesionálnej činnosti alebo od príslušného orgánu či orgánu pre riešenie krízových situácií v rámci výkonu svojich funkcií podľa tohto nariadenia, akejkoľvek osobe alebo orgánu, s výnimkou výkonu ich funkcií podľa tohto nariadenia, s výnimkou informácií v súhrnnej alebo kolektívnej forme, pri ktorých nie je možné zistiť totožnosť subjektov uvedených v článku 2, alebo s výnimkou okrem situácie, keď orgán alebo subjekt výslovne udelí predchádzajúci súhlas s poskytnutím informácií.
Informácie, na ktoré sa vzťahujú požiadavky zachovania služobného tajomstva, sa nesmú sprístupniť iným verejným alebo súkromným subjektom okrem prípadov, keď je takéto sprístupnenie potrebné na účely súdnych konaní.
Uvedené požiadavky sa vzťahujú aj na potenciálnych kupujúcich kontaktovaných s cieľom pripraviť sa na riešenie krízovej situácie subjektu podľa článku 13 ods. 3
2. Jednotná rada zabezpečuje, aby sa na jednotlivcov, ktorí v súvislosti s plnením svojich povinností poskytujú akúkoľvek službu, či už priamo alebo nepriamo, permanentne alebo príležitostne, vrátane úradníkov Jednotnej rady alebo iných osôb poverených Jednotnou radou alebo vymenovaných vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií vykonať kontroly na mieste, vzťahovali rovnocenné požiadavky zachovania služobného tajomstva ako požiadavky uvedené v odseku 1.
3. Požiadavky zachovania služobného tajomstva uvedené v odseku 1 sa uplatňujú aj na pozorovateľov, ktorí sa zúčastňujú na schôdzach Jednotnej rady, a na pozorovateľov z nezúčastnených členských štátov, ktorí sú súčasťou vnútorných tímov pre riešenie krízových situácií v súlade s článkom 83 ods. 3
4. Jednotná rada prijme potrebné opatrenia, ktorými zabezpečí bezpečnú manipuláciu s dôvernými informáciami a ich spracúvanie.
5. Pred poskytnutím akýchkoľvek informácií Jednotná rada zabezpečí, aby neobsahovali dôverné informácie, najmä tým, že preskúma účinky, ktoré by poskytnutie týchto informácií mohlo mať na verejný záujem, pokiaľ ide o finančnú, menovú alebo hospodársku politiku, na obchodné záujmy fyzických a právnických osôb, na účel kontrol, na vyšetrovania a na audity. Postup overovania účinkov poskytnutia informácií zahŕňa aj osobitné posúdenie účinkov akéhokoľvek poskytnutia obsahu a podrobností plánov riešenia krízových situácií uvedených v článkoch 8 a 9, výsledok akéhokoľvek posúdenia uskutočneného podľa článku 10 alebo programu riešenia krízových situácií uvedeného v článku 18.
6. Tento článok nebráni Jednotnej rade, Rade, Komisii, ECB, vnútroštátnym orgánom pre riešenie krízových situácií alebo príslušným vnútroštátnym orgánom vrátane ich zamestnancov a expertov, aby si vymieňali informácie medzi sebou a s príslušnými ministerstvami, centrálnymi bankami, systémami ochrany vkladov, systémami náhrad pre investorov, orgánmi zodpovednými za bežné konkurzné konania, orgánmi pre riešenie krízových situácií a príslušnými orgánmi nezúčastnených členských štátov, orgánom EBA alebo, s výhradou článku 33, s orgánmi z tretích krajín, ktoré vykonávajú rovnocenné funkcie ako orgány pre riešenie krízových situácií, alebo za splnenia prísnych požiadaviek zachovania služobného tajomstva s potenciálnym kupujúcim na účely plánovania alebo vykonania opatrenia na riešenie krízových situácií.
Článok 89
Ochrana údajov
Týmto nariadením nie sú dotknuté povinnosti členských štátov pri spracúvaní osobných údajov podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES (25) alebo povinností Jednotnej rady, Rady a Komisie týkajúce sa spracovania osobných údajov podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (26) pri plnení ich povinností.
Článok 90
Prístup k dokumentom
1. Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (27) sa uplatňuje na dokumenty, ktoré má v držbe Jednotná rada.
2. Jednotná rada do šiestich mesiacov od svojho prvého zasadnutia prijme praktické opatrenia na účely uplatňovania nariadenia (ES) č. 1049/2001.
3. Rozhodnutia, ktoré prijala Jednotná rada podľa článku 8 nariadenia (ES) č. 1049/2001, môžu byť predmetom sťažnosti európskemu ombudsmanovi alebo konania na Súdnom dvore na základe prípadného podania opravného prostriedku na odvolacom výbore uvedenom v článku 85 tohto nariadenia, a to podľa podmienok stanovených v článkoch 228 a 263 ZFEÚ.
4. Osoby, ktoré podliehajú rozhodovaniu Jednotnej rady, majú nárok na prístup k spisu Jednotnej rady za predpokladu ochrany oprávneného záujmu iných osôb na ochrane ich obchodného tajomstva. Právo na prístup k dokumentácii sa nevzťahuje na dôverné informácie a interné prípravné dokumenty Jednotnej rady.
Článok 91
Bezpečnostné predpisy v oblasti ochrany utajovaných skutočností a citlivých neutajovaných skutočností
Jednotná rada uplatňuje bezpečnostné zásady zahrnuté v bezpečnostných predpisoch Komisie na ochranu utajovaných skutočností Európskej únie a citlivých neutajovaných skutočností v zmysle prílohy k rozhodnutiu Komisie 2001/844/ES, ESUO, Euratom (28). Uplatňovanie bezpečnostných zásad sa vzťahuje okrem iného na ustanovenia týkajúce sa výmeny, spracúvania a uchovávania takýchto informácií.
Článok 92
Dvor audítorov
1. Dvor audítorov vypracuje za každé 12-mesačné obdobie začínajúce 1. apríla každého roku osobitnú správu.
2. V každej správe sa preskúma, či:
a)
sa dostatočne zohľadnila hospodárnosť, účinnosť a efektívnosť, s akými sa nakladalo s fondom, najmä potreba minimalizovať použitie fondu;
b)
bolo hodnotenie fondu efektívne a dôkladné.
3. Každá správa podľa odseku 1 sa vypracuje do šiestich mesiacov od konca obdobia, na ktoré sa správa vzťahuje.
4. Po posúdení účtovnej závierky pripravenej Jednotnou radou podľa článku 63 predloží Dvor audítorov správu o svojich zisteniach do 1. decembra po každom rozpočtovom roku. Dvor audítorov podá najmä správu o akýchkoľvek podmienených záväzkoch (či už Jednotnej rady, Rady, Komisie alebo iných) vyplývajúcich z toho, ako Jednotná rada, Rada a Komisia plnili svoje úlohy podľa tohto nariadenia.
5. Európsky parlament a Rada môžu požiadať, aby Dvor audítorov preskúmal akékoľvek ďalšie náležité otázky patriace do ich pôsobnosti stanovenej v článku 287 ods. 4 ZFEÚ.
6. Správy uvedené v odsekoch 1 a 4 sa zasielajú Jednotnej rade, Európskemu parlamentu, Rade a Komisii a bezodkladne sa zverejňujú.
7. Komisia poskytne do dvoch mesiacov odo dňa, keď boli jednotlivé správy podľa odseku 1 zverejnené, podrobnú písomnú odpoveď, ktorá sa zverejní.
Jednotná rada, Rada a Komisia poskytnú jednotlivo do dvoch mesiacov odo dňa, keď boli jednotlivé správy podľa odseku 4 zverejnené, podrobnú písomnú odpoveď, ktorá sa zverejní.
8. Dvor audítorov má právomoc získať od Jednotnej rady, Rady a Komisie akékoľvek informácie, ktoré sú relevantné z hľadiska plnenia úloh, ktoré mu boli zverené týmto článkom. Jednotná rada, Rada a Komisia poskytnú akékoľvek informácie, o ktoré bolo požiadané v lehotách, ktoré môže Dvor audítorov určiť.
ČASŤ IV
VYKONÁVACIE PRÁVOMOCI A ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 93
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 19 ods. 8, článku 65 ods. 5, článku 69 ods. 5, článku 71 ods. 3 a článku 75 ods. 4 sa udeľuje na dobu neurčitú od relevantných dátumov uvedených v článku 99.
3. Komisia zabezpečuje jednotnosť medzi delegovanými aktmi prijatými v súlade s týmto nariadeným a delegovanými aktmi prijatými v súlade so smernicou 2014/59/EÚ.
4. Delegovanie právomoci uvedené v článku 19 ods. 8, článku 65 ods. 5, článku 69 ods. 5, článku 71 ods. 3 a článku 75 ods. 4 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
5. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
6. Delegovaný akt prijatý podľa článku 19 ods. 8, článku 65 ods. 5, článku 69 ods. 5, článku 71 ods. 3 a článku 75 ods. 4 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote troch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o tri mesiace.
7. Komisia neprijme delegované akty, ak lehota na preskúmanie Európskym parlamentom sa skrátila prostredníctvom prestávky na menej ako päť mesiacov vrátane akéhokoľvek predĺženia.
Článok 94
Preskúmanie
1. Komisia do 31. decembra 2018 a potom každé tri roky uverejní správu o uplatňovaní tohto nariadenia s osobitným dôrazom na monitorovanie prípadného vplyvu na bezproblémové fungovanie vnútorného trhu. V uvedenej správe sa hodnotí:
a)
fungovanie SRM, jeho nákladová efektívnosť, ako aj vplyv jeho činností v oblasti riešenia krízových situácií na záujmy Únie ako celku a na celistvosť a integritu vnútorného trhu s finančnými službami vrátane ich prípadného vplyvu na štruktúry vnútroštátnych bankových systémov v rámci Únie v porovnaní s inými bankovými systémami a účinnosť spolupráce a mechanizmov výmeny informácií v rámci SRM, medzi SRM a JMD a medzi SRM, vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií, príslušnými orgánmi a orgánmi pre riešenie krízových situácií nezúčastnených členských štátov, a posúdi a v nej najmä:
i)
či je potrebné, aby funkcie pridelené týmto nariadením Jednotnej rade, Rade a Komisii vykonávala výlučne nezávislá inštitúcia Únie, a ak áno, či sú potrebné akékoľvek zmeny príslušných ustanovení, a to i na úrovni primárneho práva;
ii)
či je spolupráca medzi SRM, JMD, ESRB, orgánom EBA, orgánom ESMA, orgánom EIOPA a ostatnými orgánmi tvoriacimi ESFS primeraná;
iii)
či investičné portfólio vytvorené v súlade s článkom 75 tvoria kvalitné a diverzifikované aktíva;
iv)
či sa prerušilo prepojenie medzi štátnym dlhom a bankovým rizikom;
v)
či sú postupy riadenia vrátane rozdelenia úloh v rámci Jednotnej rady a zloženia pri postupoch hlasovania na výkonnom i na plenárnom zasadnutí Jednotnej rady a jej vzťahov s Komisiou a Radou primerané;
vi)
či je referenčný bod na stanovenie cieľovej úrovne pre fond primeraný, a najmä či sú kryté vklady alebo celkové záväzky vhodnejším základom a či by sa mala stanoviť minimálna absolútna výška fondu, aby sa zabránilo kolísaniu prílevu finančných prostriedkov do fondu a aby sa zabezpečila priebežná stabilita a primeranosť financovania fondu;
vii)
či je potrebné upraviť cieľovú úroveň stanovenú pre fond a úroveň príspevkov, aby sa zabezpečili rovnaké podmienky v rámci Únie;
b)
účinnosť opatrení v oblasti nezávislosti a zodpovednosti;
c)
vzájomný vzťah medzi Jednotnou radou a orgánom EBA;
d)
vzájomný vzťah medzi Jednotnou radou a vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií v nezúčastnených členských štátoch a účinky SRM na uvedené členské štáty a vzájomný vzťah medzi Jednotnou radou a relevantnými orgánmi tretích krajín vymedzených v článku 2 ods. 1 bode 90 smernice 2014/59/EÚ;
e)
či je potrebné prijať kroky, aby sa zharmonizovali konkurzné konania pre inštitúcie, ktoré zlyhali.
2. Správa sa predloží Európskemu parlamentu a Rade. Komisia v prípade potreby predloží sprievodné návrhy.
3. Pri preskúmaní smernice 2014/59/EÚ sa Komisia tiež vyzve, aby podľa potreby preskúmala toto nariadenie.
Článok 95
Zmena nariadenia (EÚ) č. 1093/2010
Nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 sa mení takto:
1.
V článku 4 sa bod 2 nahrádza takto:
„2.
‚príslušné orgány‘ znamenajú:
i)
príslušné orgány vymedzené v článku 4 ods. 1 bode 40 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 vrátane Európskej centrálnej banky v súvislosti s otázkami týkajúcimi sa úloh, ktorými bola poverená podľa nariadenia (EÚ) č. 1024/2013, v smernici 2007/64/ES a uvedené v smernici 2009/110/ES;
ii)
v súvislosti so smernicami 2002/65/ES a 2005/60/ES orgány príslušné zabezpečovať dodržiavanie požiadaviek uvedených smerníc zo strany úverových a finančných inštitúcií;
iii)
v súvislosti so systémami ochrany vkladov subjekty, ktoré spravujú systémy ochrany vkladov podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/49/EÚ (29), alebo v prípade, ak prevádzku systému ochrany vkladov spravuje súkromná spoločnosť, orgán verejnej moci, ktorý vykonáva dohľad nad týmito systémami podľa uvedenej smernice; a
iv)
v súvislosti so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ (30) a s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 (31), orgány pre riešenie krízových situácií vymedzené v článku 3 smernice 2014/59/EÚ, Jednotná rada pre riešenie krízových situácií zriadená nariadením (EÚ) č. 806/2014 a Rada a Komisia pri vykonávaní opatrení podľa článku 18 nariadenia (EÚ) č. 806/2014, s výnimkou prípadov, keď vykonávajú diskrečné právomoci alebo prijímajú politické rozhodnutia.
(29) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/49/EÚ zo 16. apríla 2014 o systémoch ochrany vkladov (Ú. v. EÚ L 173, 12.6.2014, s. 149)." 						
(30) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 173, 12.6.2014, s. 190)." 						
(31) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 30.7.2014, s. 1).“" 						
2.
V článku 25 sa vkladá tento odsek:
„1a. Orgán pre bankovníctvo môže organizovať a vykonávať vzájomné hodnotenia výmeny informácií a spoločných aktivít Jednotnej rady uvedených v nariadení (EÚ) č. 806/2014 a vnútroštátnych orgánov pre riešenie krízových situácií v členských štátoch nezúčastnených na jednotnom mechanizme riešenia krízových situácií pri riešení krízových situácií cezhraničných skupín v záujme posilnenia účinnosti a konzistentnosti výsledkov. Orgán pre bankovníctvo na tieto účely vypracuje metódy, aby umožnil objektívne posúdenie a porovnanie.“
3.
V článku 40 ods. 6 sa dopĺňa tento pododsek:
„Na účely konania v rámci rozsahu pôsobnosti smernice 2014/59/EÚ sa predseda Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií zúčastňuje na činnostiach rady orgánov dohľadu ako pozorovateľ.“
Článok 96
Nahradenie vnútroštátnych mechanizmov financovania riešenia krízových situácií
Od dátumu začatia uplatňovania uvedeného v článku 99 ods. 2 a 6 tohto nariadenia sa fond považuje za mechanizmus financovania riešenia krízových situácií zúčastnených členských štátov podľa článkov 99 až 109 smernice 2014/59/EÚ.
Článok 97
Dohoda o sídle a podmienky fungovania
1. Potrebné ustanovenia o poskytnutí sídla Jednotnej rady v členskom štáte, v ktorom sa nachádza jej sídlo, a o zariadeniach, ktoré tento členský štát dá k dispozícii, ako aj osobitné pravidlá, ktoré sa v tomto členskom štáte vzťahujú na predsedu, členov Jednotnej rady na jej plenárnom zasadnutí, zamestnancov Jednotnej rady a členov ich rodín, sa vymedzia v dohode o sídle medzi Jednotnou radou a týmto členským štátom, ktorá sa uzavrie po udelení súhlasu Jednotnou radou na jej plenárnom zasadnutí a najneskôr 20. augusta 2016.
2. Na účely riadneho fungovania Jednotnej rady členský štát, v ktorom sa nachádza jej sídlo, zabezpečí najlepšie možné podmienky vrátane ponuky viacjazyčného a európsky orientovaného vzdelávania a primeraných dopravných spojení.
Článok 98
Začiatok činnosti Jednotnej rady
1. Jednotná rada sa stane plne funkčnou do 1. januára 2015.
2. Komisia zodpovedá za zriadenie a počiatočné fungovanie Jednotnej rady, až kým nenadobudne Jednotná rada operačnú kapacitu na plnenie svojho rozpočtu. Na tento účel:
a)
dovtedy, kým predseda nezačne vykonávať svoju funkciu po vymenovaní Radou v súlade s článkom 56, môže Komisia určiť úradníka Komisie, ktorý vo funkcii dočasného predsedu vykonáva úlohy pridelené predsedovi;
b)
odchylne od článku 50 ods. 1 písm. l) až do prijatia rozhodnutia uvedeného v článku 50 ods. 3 dočasný predseda vykonáva právomoci menovacieho orgánu;
c)
Komisia môže Jednotnej rade ponúknuť pomoc, a to najmä dočasným vysielaním úradníkov Komisie, ktorí vykonávajú činnosti agentúry pod vedením dočasného predsedu alebo predsedu.
3. Dočasný predseda môže povoľovať všetky platby kryté rozpočtovými prostriedkami uvedenými v rozpočte Jednotnej rady a uzatvárať zmluvy vrátane zamestnaneckých zmlúv.
Článok 99
Nadobudnutie účinnosti
1. Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
2. S výnimkou odchýlok uvedených v odsekoch 3 až 5 je toto nariadenie uplatniteľné od 1. januára 2016.
3. Odchylne od odseku 2 tohto článku sa ustanovenia týkajúce právomoci Jednotnej rady zbierať informácie a spolupracovať s vnútroštátnymi orgánmi pre riešenie krízových situácií v rámci vypracúvania plánu riešenia krízových situácií podľa článkov 8 a 9 a všetky ostatné súvisiace ustanovenia uplatňujú od 1. januára 2015.
4. Odchylne od odseku 2 tohto článku sa články 1 až 4, 6, 30, 42 až 48, 49, článok 50 ods. 1 písm. a), b), g) až p), článok 50 ods. 3, článok 51, článok 52 ods. 1 a 4, článok 53 ods. 1 a 2, články 56 až 59, 61 až 66, 80 až 84, 87 až 95 a 97 a 98 uplatňujú od 19. augusta 2014.
5. Odchylne od odseku 2 tohto článku sa článok 69 ods. 5, článok 70 ods. 6 a 7 a článok 71 ods. 3, ktoré splnomocňujú Radu prijímať vykonávacie akty a Komisiu prijímať delegované akty, uplatňujú od 1. novembra 2014.
6. Jednotná rada od 1. januára 2015 schvaľuje na svojom plenárnom zasadnutí mesačnú správu o tom, či boli splnené podmienky na prevod príspevkov do fondu, a predkladá ju Európskemu parlamentu, Rade a Komisii.
Ak sa od 1. decembra 2015 v týchto správach ukáže, že podmienky na prevod príspevkov do fondu splnené neboli, uplatňovanie ustanovení uvedených v odseku 2 sa zakaždým odloží o jeden mesiac. Jednotná rada vždy na konci uvedeného mesiaca predloží ďalšiu správu.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Štrasburgu 15. júla 2014