PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 870/2014
ze dne 11. srpna 2014
o kritériích pro žadatele o přidělení kapacity železniční infrastruktury
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/34/ES ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (1), a zejména na čl. 41 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 41 odst. 2 směrnice 2012/34/EU se stanoví, že provozovatelé infrastruktury mohou stanovit požadavky kladené na žadatele, aby zajistili naplnění svých oprávněných očekávání ohledně budoucích výnosů a využití infrastruktury.
(2)
Takové požadavky by měly být přiměřené, transparentní a nediskriminační. Mohou zahrnovat pouze poskytnutí finanční záruky, která by měla být úměrná zamýšlenému rozsahu činnosti žadatele, a ujištění o schopnosti podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury.
(3)
Finanční záruky by mohly být ve formě záloh nebo záruk poskytovaných finančními institucemi.
(4)
V rámci přiměřenosti požadavků podle 2. bodu odůvodnění je třeba zohlednit skutečnost, že infrastruktura konkurenčních druhů dopravy, jako je silniční a letecká doprava, námořní lodě a vnitrozemské vodní cesty, mnohdy není zatížena poplatky za její využití, a tudíž s ní ani nesouvisí finanční záruky. Aby byla zajištěna spravedlivá hospodářská soutěž mezi jednotlivými druhy dopravy, měly by být finanční záruky omezeny na nezbytně nutné minimum z hlediska jejich úrovně i doby trvání.
(5)
Tyto finanční záruky jsou přiměřené, pouze jsou-li nutné k ujištění provozovatele infrastruktury ohledně budoucích výnosů a využití infrastruktury. Jelikož se provozovatelé infrastruktury mohou opřít i o kontroly finanční způsobilosti železničních podniků a související dohled v rámci postupu pro vydávání licencí v souladu kapitolou III směrnice 2012/34/EU, a zejména jejím článkem 20, snižuje se tím i potřeba finanční záruky.
(6)
Na uvedené záruky se vztahuje zásada nediskriminace, pročež by se požadavky na záruky kladené na žadatele s infrastrukturou v soukromém a ve veřejném vlastnictví neměly nijak lišit.
(7)
Záruky by měly být úměrné úrovni rizika, které pro provozovatele infrastruktury představuje v různých fázích přidělování kapacity žadatel. Riziko je obecně považováno za nízké, dokud lze kapacitu přerozdělit ostatním železničním podnikům.
(8)
Záruku, která se vyžaduje při podání vyhovujících návrhů na přidělení kapacity infrastruktury, lze považovat za přiměřenou, transparentní a nediskriminační, pokud provozovatel infrastruktury stanoví ve zprávě o síti jasná a transparentní pravidla pro podání žádosti o přidělení kapacity a nabídne žadatelům potřebné podpůrné nástroje. Jelikož není možné objektivně určit před zahájením řízení pro podávání žádostí, co se rozumí schopností připravit vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury, veškerá případné selhání ve vztahu k dané schopnosti lze určit až po uplynutí daného řízení, a to pokud žadatel opakovaně nepředloží uvedené návrhy nebo provozovateli infrastruktury nesdělí potřebné informace. Za uvedené selhání je žadatel odpovědný; může mu být uložena sankce ve formě jeho vyloučení, pokud jde o žádost o konkrétní trasu vlaku.
(9)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v čl. 62 odst. 1 směrnice 2012/34/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví požadavky na finanční záruky, které může vyžadovat provozovatel infrastruktury pro naplnění svých oprávněných očekávání ohledně budoucích výnosů, aniž by byla překročena úroveň úměrná rozsahu činnosti zamýšlené žadatelem. Požadavky zahrnují zejména podmínky, v jakých situacích lze záruku či zálohu vyžadovat, jakož i výši finanční záruky a dobu jejího trvání. Toto nařízení dále podrobněji stanoví kritéria pro posouzení schopnosti žadatele podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení platí tato definice:
„finanční zárukou“ se rozumí a) zálohy, které mají snížit budoucí povinnosti k úhradě poplatků za infrastrukturu a které mají tyto povinnosti předvídat, nebo b) smluvní ujednání, jímž se finanční instituce (např. banka) zavazuje k tomu, že se dané platby uskuteční v den jejich splatnosti.
Článek 3
Podmínky finančních záruk
1. Žadatel může žádosti o finanční záruku vyhovět buď prostřednictvím zálohy, nebo prostřednictvím smluvního ujednání, ve smyslu článku 2. Vyžaduje-li provozovatel infrastruktury na žadateli zálohu na poplatky za infrastrukturu, nesmí se zároveň za tytéž zamýšlené činnosti dožadovat jiných finančních záruk.
2. Provozovatel infrastruktury smí na žadatelích finanční záruky požadovat pouze v případě, že je možné se na základě úvěrového hodnocení žadatele domnívat, že by mohl mít potíže pravidelně hradit poplatky za infrastrukturu. Tato úvěrová hodnocení provozovatel infrastruktury případně uvede v oddíle o zásadách zpoplatnění v rámci své zprávy o síti. Ve své žádosti o finanční záruku vychází provozovatel infrastruktury z úvěrových hodnocení, která nejsou starší dvou let, jež mu poskytne ratingová agentura.
3. Provozovatel infrastruktury nesmí finanční záruku vyžadovat:
a)
po určeném železničním podniku v případě, že finanční záruku již poskytl či uhradil žadatel, který není železničním podnikem, za účelem úhrady budoucích plateb za tytéž zamýšlené činnosti;
b)
uhradí-li poplatek za infrastrukturu přímo provozovateli infrastruktury příslušný orgán podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 (2).
Článek 4
Výše finanční záruk a doba jejich trvání
1. Výše finančních záruk na jednoho žadatele nepřekročí odhadovanou výši poplatků, které vzniknou během dvou měsíců provozu vlaků, jenž je předmětem žádosti.
2. Od maximální odhadované částky poplatků podle odstavce 1 se odečtou poplatky za rezervaci kapacity uhrazené v souladu se článkem 36 směrnice 2012/34/EU.
3. Provozovatel infrastruktury nesmí vyžadovat, aby finanční záruka nabyla účinku později než deset dnů před prvním dnem v měsíci, v němž železniční podnik zahájí provoz vlaků, na který se vztahují poplatky za infrastrukturu, jež má uvedená záruka pokrýt. Je-li kapacita infrastruktury přidělena až po tomto časovém období, může provozovatel infrastruktury vyžadovat finanční záruku v krátké lhůtě.
Článek 5
Schopnost podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury
Provozovatel infrastruktury smí žádost o konkrétní trasu vlaku zamítnout z důvodu, že nezískal jistotu o schopnosti podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury ve smyslu čl. 41 odst. 2 směrnice 2012/34/EU, pouze pokud:
a)
žadatel nevyhověl dvěma následným žádostem o poskytnutí chybějících informací nebo opakovaně reagoval způsobem, který nesplňuje podmínky stanovené ve zprávě o síti uvedené v článku 27 směrnice 2012/34/EU a v příloze IV uvedené směrnice, pokud jde o řízení pro podávání žádostí k trasám vlaků, a
b)
provozovatel infrastruktury není schopen na žádost regulačního subjektu a k jeho spokojenosti doložit, že učinil veškeré přiměřené kroky, aby podpořil řádné a včasné podání žádostí.
Článek 6
Přechodné ustanovení
Provozovatelé infrastruktury uvedou v případě potřeby své zprávy o síti pro první období jízdního řádu do souladu s ustanoveními tohoto nařízení po jeho vstupu v platnost.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije ode dne 16. června 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. srpna 2014.
VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 870/2014
z 11. augusta 2014
o kritériách pre žiadateľov o pridelenie kapacity železničnej infraštruktúry
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2012/34/EÚ z 21. novembra 2012, ktorou sa zriaďuje jednotný európsky železničný priestor (1), a najmä na jej článok 41 ods. 3,
keďže:
(1)
V článku 41 ods. 2 smernice 2012/34/EÚ sa uvádza, že manažéri infraštruktúry môžu stanoviť požiadavky pre žiadateľov, aby zabezpečili, že ich oprávnené očakávania budúcich výnosov a využitia infraštruktúry budú splnené.
(2)
Uvedené požiadavky by mali byť primerané, transparentné a nediskriminačné. Môžu zahŕňať stanovenie len takej finančnej záruky, ktorá neprekračuje primeranú výšku a ktorá je proporcionálna k rozsahu predpokladanej úrovne činnosti žiadateľa, ako aj ubezpečenie o schopnosti žiadateľa vypracovať vhodné ponuky týkajúce sa pridelenia kapacity.
(3)
Finančné záruky môžu mať podobu zálohových platieb alebo záruk poskytnutých finančnými inštitúciami.
(4)
V súvislosti s primeranosťou požiadaviek uvedených v odôvodnení (2) by sa mala zohľadniť skutočnosť, že infraštruktúra konkurenčných druhov dopravy, napríklad cestnej, leteckej, námornej a vnútrozemskej vodnej dopravy, často nie je spoplatnená používateľskými poplatkami, a teda sa na ňu nevzťahujú ani finančné záruky. V záujme zaistenia spravodlivej hospodárskej súťaže medzi jednotlivými druhmi dopravy by sa finančné záruky mali obmedziť na prísne minimum z hľadiska ich výšky a trvania.
(5)
Finančné záruky sú primerané len vtedy, keď sú nevyhnutne potrebné na účely opätovného uistenia manažéra infraštruktúry o budúcich výnosoch a využití infraštruktúry. Potreba finančných záruk sa ďalej znižuje vzhľadom na skutočnosť, že manažéri infraštruktúry sa môžu spoľahnúť na kontroly finančnej kapacity železničných podnikov a dohľad nad ňou v rámci postupu udeľovania licencií v súlade s kapitolou III smernice 2012/34/EÚ, a najmä jej článkom 20.
(6)
Na uvedené záruky sa vzťahuje zásada nediskriminácie, preto by sa nemalo pri požiadavkách na záruky rozlišovať medzi žiadateľmi v súkromnom a verejnom vlastníctve.
(7)
Záruky by mali zodpovedať miere rizika, ktoré predstavuje žiadateľ pre manažéra infraštruktúry v rôznych etapách prideľovania kapacity. Riziko sa považuje vo všeobecnosti za nízke, pokým je možné opätovne prideliť kapacitu iným železničným podnikom.
(8)
Záruku, ktorá sa požaduje v súvislosti s vypracovaním vhodných ponúk, možno považovať za primeranú, transparentnú a nediskriminačnú vtedy, keď manažér infraštruktúry stanoví jasné a transparentné pravidlá prípravy žiadosti o pridelenie kapacity v rámci podmienok používania siete a poskytne žiadateľom nevyhnutne potrebné podporné nástroje. Keďže schopnosť vypracovať vhodné ponuky nie je možné objektívne určiť pred podaním žiadosti, akúkoľvek nedostatočnú schopnosť žiadateľa vypracovať vhodné ponuky je možné konštatovať až po podaní žiadosti, a to na základe opakovaného nepredloženia daných ponúk alebo neposkytnutia nevyhnutne potrebných informácií manažérovi infraštruktúry. Žiadateľ je zodpovedný za uvedené nepredloženie, z ktorého vyplýva postih vrátane vylúčenia žiadateľa z podania žiadosti o osobitnú vlakovú trasu.
(9)
Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom výboru uvedeného v článku 62 ods. 1 smernice 2012/34/EÚ,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Predmet úpravy
Týmto nariadením sa stanovujú požiadavky na finančné záruky, ktoré môže požadovať manažér infraštruktúry s cieľom zabezpečiť splnenie svojich oprávnených očakávaní budúcich príjmov bez prekročenia úrovne primeranej úrovni činností zamýšľaných zo strany žiadateľa. Medzi tieto požiadavky patria najmä podmienky, kedy možno požadovať záruku alebo zálohovú platbu, ako aj výšku a trvanie finančnej záruky. Týmto nariadením sa okrem toho stanovujú určité podrobnosti, pokiaľ ide o kritériá posudzovania schopnosti žiadateľa vypracovať vhodné ponuky týkajúce sa pridelenia kapacity infraštruktúry.
Článok 2
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto nariadenia sa uplatňuje toto vymedzenie pojmu:
„finančná záruka“ znamená a) zálohové platby na zníženie a predvídanie budúcich povinností zaplatenia poplatkov za infraštruktúru alebo b) zmluvné dojednanie, ktorým sa finančná inštitúcia (napríklad banka) zaviaže k uskutočneniu takýchto platieb pri ich splatnosti.
Článok 3
Podmienky pre finančné záruky
1. Žiadateľ sa môže rozhodnúť splniť požiadavku na úhradu finančnej záruky buď prostredníctvom zálohovej platby alebo zmluvného dojednania v zmysle článku 2. Ak manažér infraštruktúry požaduje, aby žiadateľ uhradil zálohovú platbu na poplatky za infraštruktúru, nesmie zároveň požadovať žiadne iné finančné záruky za tie isté zamýšľané činnosti.
2. Manažér infraštruktúry nesmie od žiadateľov požadovať poskytnutie finančných záruk okrem prípadov, keď ratingové hodnotenie žiadateľa naznačuje, že by mohol mať problémy s pravidelnými platbami poplatkov za infraštruktúru. V prípade potreby manažér infraštruktúry uvedie takéto ratingové hodnotenie vo svojich podmienkach používania siete v oddiele týkajúcom sa zásad spoplatňovania. Manažér infraštruktúry odôvodní svoju žiadosť o finančnú záruku ratingovým hodnotením nie starším ako dva roky, ktoré mu poskytla ratingová agentúra.
3. Manažér infraštruktúry nesmie požadovať finančnú záruku:
a)
od určeného železničného podniku v prípade, že žiadateľ, ktorý nie je železničným podnikom, už poskytol alebo zaplatil finančnú záruku na účely úhrady budúcich platieb za tie isté predpokladané činnosti;
b)
ak má poplatok za infraštruktúru zaplatiť priamo manažérovi infraštruktúry príslušný orgán podľa nariadenia Európskeho parlamentu a rady (ES) č. 1370/2007 (2).
Článok 4
Výška a trvanie finančných záruk
1. Výška finančných záruk pripadajúca na jedného žiadateľa nesmie presiahnuť odhadovanú sumu poplatkov vzniknutých počas dvoch mesiacov prevádzky vlaku, ktorá je predmetom žiadosti.
2. Od maximálnej odhadovanej výšky poplatkov uvedených v ods. 1 sa odrátajú rezervačné poplatky uhradené v súlade s článkom 36 smernice 2012/34/EÚ.
3. Manažér infraštruktúry nesmie požadovať, aby finančná záruka nadobudla účinnosť skôr ako desať dní pred prvým dňom mesiaca, v ktorom železničný podnik začne prevádzku vlakov, na ktorú sa vzťahujú poplatky za infraštruktúru, platbu ktorých má táto finančná záruka pokryť. Ak je kapacita pridelená po tomto okamihu, manažér infraštruktúry môže požiadať o poskytnutie finančnej záruky aj v krátkej lehote.
Článok 5
Schopnosť vypracovať vhodné ponuky na účely pridelenia kapacity
Manažér infraštruktúry nesmie zamietnuť žiadosť o osobitnú vlakovú trasu s odôvodnením, že nebolo poskytnuté ubezpečenie o schopnosti vypracovať vhodnú ponuku na účely pridelenia kapacity infraštruktúry v zmysle článku 41 ods. 2 smernice 2012/34/EÚ, okrem prípadov, keď:
a)
žiadateľ neodpovedal na dve po sebe nasledujúce žiadosti o poskytnutie chýbajúcich informácií alebo opakovane odpovedal takým spôsobom, ktorý nespĺňa podmienky používania siete podľa článku 27 smernice 2012/34/EÚ a v prílohe IV k uvedenej smernici, pokiaľ ide o postupy podávania žiadostí o vlakové trasy a
b)
manažér infraštruktúry je schopný preukázať na žiadosť regulačného orgánu a k jeho spokojnosti, že podnikol všetky primerané kroky, aby podporil správne a včasné podanie žiadostí.
Článok 6
Prechodné ustanovenie
Manažéri infraštruktúry v prípade potreby uvedú svoje podmienky používania siete do súladu s ustanoveniami tohto nariadenia pre prvé obdobie platnosti cestovného poriadku od nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia.
Článok 7
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Uplatňuje sa od 16. júna 2015.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 11. augusta 2014