SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/36/EU
ze dne 26. února 2014
o podmínkách vstupu a pobytu státních příslušníků třetích zemí za účelem zaměstnání jako sezónní pracovníci
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na její čl. 79 odst. 2 písm. a) a b),
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Za účelem postupného vytváření prostoru svobody, bezpečnosti a práva stanoví Smlouva o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) opatření, která se mají přijmout v oblastech azylu, přistěhovalectví a ochrany práv státních příslušníků třetích zemí.
(2)
Smlouva o fungování EU stanoví, že Unie vyvíjí společnou přistěhovaleckou politiku, jejímž cílem je ve všech etapách zajistit účinné řízení migračních toků a spravedlivé zacházení se státními příslušníky třetích zemí oprávněně pobývajícími v členských státech. Za tímto účelem mají Evropský parlament a Rada přijmout opatření týkající se podmínek vstupu a pobytu státních příslušníků třetích zemí a vymezení jejich práv.
(3)
Haagský program přijatý Evropskou radou dne 4. listopadu 2004 uznal, že legální migrace bude hrát důležitou úlohu v podporování hospodářského rozvoje, a požádal Komisi, aby předložila plán politiky pro oblast legální migrace, včetně postupů pro přijetí, které umožní rychle reagovat na proměnlivé požadavky trhu práce na migrující pracovní síly.
(4)
Evropská rada ze 14. a 15. prosince 2006 se dohodla na řadě kroků pro rok 2007. Tyto kroky zahrnují rozvoj dobře řízených politik v oblasti legálního přistěhovalectví, které plně respektují vnitrostátní pravomoci, aby se tak pomohlo členským státům pokrýt stávající a budoucí potřeby pracovních sil. Vyzvala také k prozkoumání prostředků k usnadnění dočasné migrace.
(5)
Evropský pakt o přistěhovalectví a azylu přijatý Evropskou radou dne 16. října 2008 vyjadřuje závazek Unie a jejích členských států vést spravedlivou, účinnou a důslednou politiku, která bude reagovat na výzvy a příležitosti, jež představuje migrace. Pakt tvoří základ společné přistěhovalecké politiky vedené duchem solidarity mezi členskými státy a spolupráce se třetími zeměmi, jež vychází z řádného řízení migračních toků v zájmu nejen hostitelských zemí, ale také zemí původu a samotných migrantů.
(6)
Stockholmský program přijatý Evropskou radou dne 11. prosince 2009 uznává, že přistěhovalecké pracovní síly mohou přispět ke zvýšené konkurenceschopnosti a ekonomické vitalitě a že v kontextu značných problémů spojených s demografickým vývojem, které bude Unie v budoucnosti řešit, a zvýšené poptávky po pracovní síle budou pružné politiky přistěhovalectví významným příspěvkem k hospodářskému rozvoji a výkonnosti Unie z dlouhodobého hlediska. Zdůrazňuje také význam zajištění spravedlivého zacházení se státními příslušníky třetích zemí, kteří oprávněně pobývají na území členských států, a optimalizace vztahu mezi migrací a rozvojem. Komisi a Evropskou radu vyzývá k pokračování v provádění Plánu politiky v oblasti legální migrace stanoveného ve sdělení Komise ze dne 21. prosince 2005.
(7)
Tato směrnice by měla přispět k účinnému řízení migračních toků pro konkrétní kategorii sezónní dočasné migrace a k zajištění uspokojivých pracovních a životních podmínek sezónních pracovníků stanovením spravedlivých a transparentních pravidel pro přijetí a pobyt a vymezením práv sezónních pracovníků při současném poskytnutí stimulů a záruk, jejichž cílem je zabránit překračování délky pobytu nebo tomu, aby se dočasný pobyt stal trvalým. Pravidla stanovená směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/52/ES (4) navíc přispějí k zamezení situace, kdy se z takového dočasného pobytu stává pobyt nepovolený.
(8)
Členské státy by měly tuto směrnici provádět bez diskriminace na základě pohlaví, rasy, barvy pleti, etnického nebo sociálního původu, genetických vlastností, jazyka, náboženského vyznání nebo přesvědčení, politických nebo jiných názorů, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, rodu, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace, zejména v souladu se směrnicí Rady 2000/43/ES (5) a směrnicí Rady 2000/78/ES (6).
(9)
Použitím této směrnice by neměla být dotčena zásada upřednostňování občanů Unie, pokud jde o přístup k trhu práce členských států, jak vyplývá z příslušných ustanovení příslušných aktů o přistoupení.
(10)
Tato směrnice by se neměla dotýkat práva členských států stanovit objem přijetí státních příslušníků třetích zemí přicházejících ze třetích zemí na jejich území za účelem sezónní práce, jak je uvedeno ve Smlouvě o fungování EU.
(11)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny podmínky, pokud jde o poskytování služeb v rámci článku 56 Smlouvy o fungování EU. Zejména by touto směrnicí neměly být dotčeny pracovní podmínky, jež se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES (7) uplatní na pracovníky, kteří jsou vysláni podnikem usazeným v jednom členském státě za účelem poskytování služeb na území jiného členského státu.
(12)
Tato směrnice by se měla vztahovat na přímé pracovní vztahy mezi sezónními pracovníky a zaměstnavateli. Pokud však vnitrostátní právo členského státu umožňuje přijetí státního příslušníka třetí země jako sezónního pracovníka prostřednictvím agentur zprostředkovávajících zaměstnání nebo dočasnou práci, které jsou usazeny na jeho území a mají uzavřenou smlouvu přímo se sezónním pracovníkem, neměly by takové agentury být vyloučeny z oblasti působnosti této směrnice.
(13)
Při provádění této směrnice by členské státy případně po konzultaci se sociálními partnery měly uvést seznam těch odvětví zaměstnání, která zahrnují činnosti závislé na ročním období. Činnosti závislé na ročním období jsou typické pro odvětví, jako je zemědělství a zahradnictví, zejména v období sadby či sklizně, nebo turistický ruch, zejména v období dovolených.
(14)
Stanoví-li tak vnitrostátní právo a v souladu se zásadou nediskriminace stanovenou v článku 10 Smlouvy o fungování EU, jsou členské státy oprávněny uplatňovat při provádění fakultativních ustanovení této směrnice příznivější zacházení na státní příslušníky konkrétních třetích zemí ve srovnání se státními příslušníky jiných třetích zemí.
(15)
Podání žádosti o přijetí jako sezónní pracovník by mělo být možné pouze tehdy, pobývá-li státní příslušník třetí země mimo území členských států.
(16)
V řádně odůvodněných případech by mělo být možné odmítnout přijetí pro účely této směrnice. Zejména by mělo být možné přijetí odmítnout, pokud se členský stát na základě zhodnocení skutečností domnívá, že dotčený státní příslušník třetí země představuje možnou hrozbu pro veřejný pořádek, veřejnou bezpečnost nebo veřejné zdraví.
(17)
Touto směrnicí by nemělo být dotčeno uplatňování směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES (8).
(18)
Touto směrnicí by neměla být nepříznivě dotčena práva, která byla přiznána státním příslušníkům třetích zemí, kteří již za účelem práce oprávněně pobývají v členském státě.
(19)
V případě členských států, které uplatňují schengenské acquis v plném rozsahu, se v plném rozsahu použije nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 (9) (vízový kodex), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 (10) (Schengenský hraniční kodex) a nařízení Rady (ES) č. 539/2001 (11). Pro pobyty, jejichž délka nepřekročí 90 dní, jsou tedy podmínky pro přijetí sezónních pracovníků na území členských států uplatňujících schengenské acquis v plném rozsahu upraveny těmito nástroji, zatímco tato směrnice by měla pouze upravovat kritéria a požadavky ohledně přístupu k zaměstnání. V případě členských států, které schengenské acquis neuplatňují v plném rozsahu, s výjimkou Spojeného království a Irska, se použije pouze Schengenský hraniční kodex. Ustanovení schengenského acquis uvedená v této směrnici náleží k té části schengenského acquis, jíž se Spojené království ani Irsko neúčastní, a proto se na ně uvedená ustanovení nevztahují.
(20)
Kritéria a požadavky ohledně přijetí, stejně jako důvody pro zamítnutí a odnětí nebo neprodloužení nebo neobnovení pobytů nepřesahujících 90 dní, by měly být vymezeny v této směrnici, pokud se jedná o zaměstnání jako sezónní pracovník. Pokud jsou víza pro krátkodobý pobyt vydána za účelem sezónní práce, použijí se odpovídajícím způsobem příslušná ustanovení schengenského acquis o podmínkách pro vstup a pobyt na území členských států, jakož i o důvodech pro zamítnutí, prodloužení, prohlášení těchto víz za neplatná či jejich zrušení. Zejména by mělo být každé rozhodnutí o zamítnutí, prohlášení víza za neplatné či o jeho zrušení a důvody, na nichž se zakládá, v souladu s čl. 32 odst. 2 a čl. 34 odst. 6 vízového kodexu oznámeno žadateli prostřednictvím standardního formuláře uvedeného v příloze VI vízového kodexu.
(21)
Pro sezónní pracovníky přijaté na pobyty, jejichž délka nepřekročí 90 dní, by tato směrnice měla vymezit podmínky přijetí a pobytu na území členských států, jakož i kritéria a požadavky ohledně přístupu k zaměstnání v členských státech.
(22)
Tato směrnice by měla upravovat pružný systém pro vstup založený na poptávce a objektivních kritériích, jako je platná pracovní smlouva nebo závazná pracovní nabídka uvádějící základní aspekty smlouvy nebo pracovněprávního vztahu.
(23)
Členské státy by měly mít možnost provést test, jenž by prokázal, že pracovní pozici nelze obsadit místní pracovní silou.
(24)
Členské státy by měly mít možnost zamítnout žádost o přijetí zejména tehdy, když státní příslušník třetí země nesplnil povinnost vyplývající z předchozího rozhodnutí o přijetí jako sezónní pracovník, a sice povinnost opustit území dotčeného členského státu po skončení platnosti povolení za účelem sezónní práce.
(25)
Členské státy by měly mít možnost požadovat po zaměstnavateli, aby spolupracoval s příslušnými orgány a poskytl všechny příslušné informace potřebné k tomu, aby se zabránilo možnému zneužívání a nesprávnému používání postupů stanovených touto směrnicí.
(26)
Stanovení jednotného postupu vedoucího k jednomu kombinovanému povolení zahrnujícímu pobyt i práci by mělo přispět ke zjednodušení pravidel, která se v současnosti používají v členských státech. Tím by nemělo být dotčeno právo členských států určit příslušné orgány a způsoby, jakými by se měly tyto orgány zapojit do jednotného postupu v souladu s národními zvláštnostmi správní organizace a praxe.
(27)
Určením příslušných orgánů podle této směrnice by neměla být dotčena úloha ani odpovědnost jiných orgánů a případně sociálních partnerů podle vnitrostátního práva nebo postupů, pokud jde o posuzování žádosti a rozhodnutí o ní.
(28)
Tato směrnice by měla stanovit stupeň flexibility pro členské státy, pokud jde o vydání povolení pro přijetí (vstup, pobyt a práce) sezónních pracovníků. Vydáním dlouhodobého víza podle čl. 12 odst. 2 písm. a) by neměla být dotčena možnost členských států vydávat předem povolení k práci v dotčeném členské státu. S cílem zajistit, že podmínky zaměstnání stanovené touto směrnicí byly zkontrolovány a jsou splněny, by však na povoleních vydaných předem mělo být jasně vyznačeno, že byla vydána za účelem sezónní práce. Pokud byla vydána pouze krátkodobá víza, členské státy by měly použít pole „poznámky“ umístěné za tímto účelem na vízovém štítku.
(29)
Pro všechny pobyty, jejichž délka nepřekročí 90 dní, by členské státy měly vydat buď krátkodobé vízum, nebo krátkodobé vízum doplněné o pracovní povolení v případech, kdy státní příslušník třetí země žádá o vízum v souladu s nařízením (ES) č. 539/2001. Členské státy by měly vydat pracovní povolení státnímu příslušníkovi třetí země pro účely sezónní práce, pokud tento státní příslušník nepodléhá vízové povinnosti a pokud členský stát nepoužil čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení. Pro všechny pobyty, jejichž délka překročí 90 dní, by členské státy měly vydat jedno z těchto povolení: dlouhodobé vízum; povolení sezónního pracovníka; nebo povolení sezónního pracovníka doplněné o dlouhodobé vízum, pokud je dlouhodobé vízum vyžadováno vnitrostátním právem pro vstup na území. Nic v této směrnici by nemělo bránit tomu, aby členské státy vydaly pracovní povolení přímo zaměstnavateli.
(30)
Pokud se vízum vyžaduje pouze pro účel vstupu na území členského státu a státní příslušník třetí země splňuje všechny podmínky pro vydání povolení sezónního pracovníka, měl by dotyčný členský stát poskytnout státnímu příslušníku třetí země všechny prostředky pro získání požadovaného víza a zajistit účinnou spolupráci příslušných orgánů za tímto účelem.
(31)
Maximální délka pobytu by měla být stanovena členským státem a být omezena na dobu od pěti do devíti měsíců, což by mělo spolu s vymezením sezónní práce zajistit, že se jedná o práci skutečně sezónní povahy. Za tímto účelem by mělo být stanoveno, že v rámci této maximální doby pobytu je možno prodloužit platnost smlouvy nebo změnit zaměstnavatele, za předpokladu, že budou nadále splněna kritéria pro přijetí. To by mělo sloužit ke snížení rizika zneužívání, kterému mohou čelit sezónní pracovníci, pokud jsou vázáni na jednoho zaměstnavatele, a současně zajistit pružnou reakci na skutečné potřeby zaměstnavatelů, pokud jde o pracovní sílu. Možnost sezónního pracovníka být zaměstnán u jiného zaměstnavatele za podmínek stanovených touto směrnicí by neměla zahrnovat možnost sezónního pracovníka hledat zaměstnání na území členského státu po dobu své nezaměstnanosti.
(32)
Při rozhodování o prodloužení pobytu nebo obnovení platnosti povolení za účelem sezónní práce by členské státy měly mít možnost zohlednit situaci na trhu práce.
(33)
V případech, kdy byl sezónní pracovník přijat pro pobyt nepřekračující 90 dní a členský stát se rozhodl pobyt prodloužit na dobu delší než 90 dní, by mělo být krátkodobé vízum nahrazeno vízem dlouhodobým nebo povolením sezónního pracovníka.
(34)
Vzhledem k určitým aspektům cirkulační migrace, jakož i výhledům zaměstnání sezónních pracovníků ze třetích zemí na více než jednu sezónu i vzhledem k zájmům zaměstnavatelů Unie, aby mohli počítat se stabilnější a již vyškolenou pracovní sílou, by měla být zajištěna možnost snadnějších postupů pro přijímání státních příslušníků třetích zemí v dobré víře, kteří již byli přijati jako sezónní pracovníci v členském státě nejméně jednou za posledních pět let a kteří vždy splňovali všechna kritéria a podmínky stanovené touto směrnicí pro vstup a pobyt v daném členském státě. Sezónní povaha práce by těmito postupy neměla být narušena ani obcházena.
(35)
Členské státy by se měly co nejvíce vynasnažit, aby žadatelům byly zpřístupněny informace o podmínkách vstupu a pobytu, včetně práv, povinností a procesních záruk stanovených touto směrnicí a veškerých dokladů potřebných pro žádost o pobyt a práci na území členského státu jako sezónní pracovník.
(36)
Členské státy by měly stanovit účinné, přiměřené a odrazující sankce vůči zaměstnavatelům pro případ porušování jejich povinností vyplývajících z této směrnice. Těmito sankcemi by mohla být opatření stanovená v článku 7 směrnice 2009/52/ES a tyto sankce by měly případně zahrnovat odpovědnost zaměstnavatele zaplatit sezónnímu pracovníkovi náhradu škody. Měly by být zavedeny nezbytné mechanismy umožňující, aby sezónní pracovníci obdrželi náhradu škody, na niž mají nárok, i v případě, kdy se již nezdržují na území dotčeného členského státu.
(37)
Měl by být stanoven soubor pravidel upravujících postup posuzování žádostí o přijetí jako sezónní pracovník. Tyto postupy by měly být účinné a zvladatelné, měly by zohlednit normální pracovní zátěž správních orgánů členských států a být i transparentní a spravedlivé, aby nabízely dotyčným osobám odpovídající právní jistotu.
(38)
V případě krátkodobých víz se procesní záruky řídí příslušnými ustanoveními schengenského acquis.
(39)
Příslušné orgány členských států by měly rozhodnout o žádostech o povolení za účelem sezónní práce co nejdříve po jejich podání. Pokud jde o žádosti o prodloužení nebo obnovení platnosti podané v době platnosti povolení, měly by členské státy přijmout všechna přiměřená opatření s cílem zajistit, aby sezónní pracovník nebyl z důvodů probíhajících správních postupů povinen přerušit svůj pracovněprávní vztah s tímtéž zaměstnavatelem, nebo aby mu nebylo bráněno změnit zaměstnavatele. Žadatelé by měli podat svou žádost o prodloužení nebo obnovení co nejdříve. Sezónní pracovník by měl být v každém případě oprávněn pobývat na území daného členského státu a případně pokračovat v práci, dokud příslušné orgány nepřijmou konečné rozhodnutí o žádosti o prodloužení nebo obnovení platnosti.
(40)
Vzhledem k povaze sezónní práce by členské státy měly být vybízeny k tomu, aby za vyřizování žádostí nevybíraly poplatky. V případě, že členský stát přesto rozhodne o vybírání poplatku, neměl by takový poplatek být ani nepřiměřený, ani nadměrný.
(41)
Sezónní pracovníci by měli mít ubytování, které zajišťuje přiměřenou životní úroveň. Příslušný orgán by měl být informován o jakékoli změně ubytování. Pokud je takové ubytování zajištěno zaměstnavatelem nebo jeho prostřednictvím, nemělo by nájemné být nadměrné v porovnání s čistou odměnou sezónního pracovníka nebo v porovnání s kvalitou ubytování; nájemné placené sezónním pracovníkem by nemělo být automaticky sráženo z jeho mzdy; zaměstnavatel by měl sezónnímu pracovníkovi předložit nájemní smlouvu či jiný rovnocenný dokument stanovující podmínky nájmu daného ubytování a měl by zajistit, že ubytování splňuje obecné zdravotní a bezpečnostní normy platné v dotčeném členském státě.
(42)
Státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou držiteli platného cestovního dokladu a povolení za účelem sezónní práce vydaného podle této směrnice členským státem, který uplatňuje schengenské acquis v plném rozsahu, by měli být oprávněni vstoupit a volně se pohybovat na území členských států, jež uplatňují schengenské acquis v plném rozsahu, po dobu až 90 dní během kteréhokoli 180denního období v souladu s Schengenským hraničním kodexem a s článkem 21 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. Června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (12) (Úmluva k provedení Schengenské dohody).
(43)
Vzhledem k obzvláště zranitelnému postavení sezónních pracovníků, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí, a dočasnému charakteru jejich pracovního zařazení, je třeba zajistit účinnou ochranu jejich práv i v oblasti sociálního zabezpečení, pravidelně kontrolovat dodržování zásady rovného zacházení s pracovníky, kteří jsou státními příslušníky hostitelského členského státu, při zachování zásady stejné odměny za stejnou práci na stejném pracovišti, a to prostřednictvím uplatňování kolektivních smluv a dalších ujednání o pracovních podmínkách, které byly uzavřeny na jakékoli úrovni nebo pro které existují právní předpisy, v souladu s vnitrostátním právem a postupy a za stejných podmínek, jež platí pro státní příslušníky hostitelského členského státu.
(44)
Uplatňováním této směrnice by neměla být dotčena práva a zásady obsažené v Evropské sociální chartě ze dne 18. října 1961 a popřípadě v Evropské úmluvě o právním postavení migrujících pracovníků ze dne 24. listopadu 1977.
(45)
Je nutné, aby se na sezónní pracovníky, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí, vztahovaly kromě právních, správních a regulačních předpisů platných pro pracovníky, kteří jsou státními příslušníky hostitelského členského státu, i rozhodčí výroky a kolektivní smlouvy a smlouvy uzavřené na všech úrovních v souladu s vnitrostátním právem a postupy příslušného hostitelského členského státu, a to za stejných podmínek, jež platí pro státní příslušníky hostitelského členského státu.
(46)
Sezónním pracovníkům, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí, by se mělo dostávat rovného zacházení, pokud jde o oblasti sociálního zabezpečení uvedené v článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (13). Tato směrnice neharmonizuje právní předpisy členských států v oblasti sociálního zabezpečení členských států a nezahrnuje sociální pomoc. Omezuje se na použití zásady rovného zacházení v oblasti sociálního zabezpečení na osoby, které spadají do její oblasti působnosti. Tato směrnice by neměla přiznávat více práv, než jsou ta, která jsou již stanovena ve stávajících právních předpisech Unie v oblasti sociálního zabezpečení státních příslušníků třetích zemí, v jejichž případě existují mezi členskými státy přeshraniční zájmy.
Z důvodu dočasné povahy pobytu sezónních pracovníků a aniž je dotčeno nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1231/2010 (14), by členské státy měly mít možnost vyloučit rodinné dávky a dávky v nezaměstnanosti z rovného zacházení se sezónními pracovníky a jejich vlastními státními příslušníky a měly by mít možnost omezit uplatňování rovného zacházení, pokud jde o vzdělávání a odbornou přípravu, jakož i daňové zvýhodnění.
Tato směrnice by neměla upravovat sloučení rodiny. Kromě toho tato směrnice nepřiznává práva ve vztahu k situacím, které nespadají do oblasti působnosti práva Unie, jako například v situacích, kdy rodinní příslušníci pobývají ve třetí zemi. Tím by však nemělo být dotčeno právo pozůstalých, kteří odvozují svá práva na obdržení pozůstalostních důchodů od sezónního pracovníka v případě, že pobývají ve třetí zemi. Tímto by nemělo být dotčeno nediskriminační uplatňování vnitrostátního práva členskými státy, jež stanoví pravidla de minimis týkající se příspěvků do důchodových systémů. Měly by být zavedeny mechanismy, které zajistí účinné sociální zabezpečení během pobytu a případné převedení práv nabytých sezónními pracovníky.
(47)
Právo Unie neomezuje pravomoc členských států uspořádat své systémy sociálního zabezpečení. Pokud neexistuje harmonizace na úrovni Unie, každý členský stát stanoví podmínky, za nichž jsou dávky sociálního zabezpečení poskytovány, jakož i výši těchto dávek a dobu jejich poskytování. Při výkonu této pravomoci by však členské státy měly postupovat v souladu s právem Unie.
(48)
Jakýmkoli omezením rovného zacházení v oblasti sociálního zabezpečení podle této směrnice by neměla být dotčena práva přiznaná podle nařízení (EU) č. 1231/2010.
(49)
Za účelem zajištění řádného prosazování této směrnice, zejména ustanovení týkajících se práv, pracovních podmínek a ubytování, by měly členské státy zajistit zavedení vhodného mechanismu sledování zaměstnavatelů a případné provádění vhodných, účinných a odpovídajících kontrol na jejich příslušném území. Výběr zaměstnavatelů, kteří budou kontrolováni, by měl především vycházet z posouzení rizik, jež vypracují příslušné orgány členských států s přihlédnutím například k odvětví, ve kterém daná společnost vykonává svou činnost, či k jakémukoli dřívějšímu záznamu o porušení předpisů.
(50)
Pro snadnější prosazování této směrnice by členské státy měly zavést účinné mechanismy, které umožní sezónním pracovníkům domoci se právními prostředky nápravy a podávat stížnosti přímo nebo prostřednictvím příslušných třetích stran, jako jsou odbory nebo jiná sdružení. To se považuje za nezbytné pro řešení situací, kdy sezónní pracovníci nevědí o existenci donucovacích mechanismů nebo kvůli obavám před možnými důsledky váhají, zda je mají svým jménem využívat. Sezónní pracovníci by měli mít přístup k soudní ochraně proti pronásledování v důsledku podané stížnosti.
(51)
Jelikož cílů této směrnice, totiž zavedení zvláštního postupu pro přijímání, přijetí podmínek týkajících se vstupu a pobytu za účelem sezónní práce státních příslušníků třetích zemí a vymezení jejich práv jako sezónních pracovníků, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“), přičemž se zohlední přistěhovalecká politika a politika zaměstnanosti na evropské i vnitrostátní úrovni. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů.
(52)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznané v Listině základních práv Evropské unie, zejména její článek 7, čl. 15 odst. 3, články 17, 27, 28, 31 a čl. 33 odst. 2, v souladu s článkem 6 Smlouvy o EU.
(53)
Členské státy se v souladu se Společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 (15) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi nástrojů přijatých členskými státy za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(54)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o EU a Smlouvě o fungování EU, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se tyto členské státy neúčastní přijímání této směrnice a tato směrnice pro ně není závazná ani použitelná.
(55)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o EU a Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání této směrnice a tato směrnice pro něj není závazná ani použitelná,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
1. Tato směrnice určuje podmínky vstupu a pobytu státních příslušníků třetích zemí za účelem zaměstnání jako sezónní pracovníci a vymezuje práva sezónních pracovníků.
2. Pro pobyty, jejichž délka nepřekročí 90 dní, se použije tato směrnice, aniž je dotčeno schengenské acquis, zejména vízový kodex, Schengenský hraniční kodex a nařízení (ES) č. 539/2001.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na státní příslušníky třetích zemí, kteří pobývají mimo území členských států a kteří žádají o přijetí, nebo byli přijati za podmínek stanovených touto směrnicí na území členského státu za účelem zaměstnání jako sezónní pracovníci.
Tato směrnice se nevztahuje na státní příslušníky třetích zemí, kteří v době podání žádosti pobývají na území členského státu, s výjimkou případů uvedených v článku 15.
2. Při provádění této směrnice uvedou členské státy, případně po konzultaci se sociálními partnery, seznam těch odvětví zaměstnání, která zahrnují činnosti závislé na ročním období. Členské státy mohou tento seznam změnit případně po konzultaci se sociálními partnery. Členské státy informují o takových změnách Komisi.
3. Tato směrnice se nevztahuje na státní příslušníky třetích zemí, kteří:
a)
vykonávají činnosti jménem podniku usazeného v jiném členském státě v rámci poskytování služeb ve smyslu článku 56 Smlouvy o fungování EU, včetně státních příslušníků třetích zemí vyslaných podnikem usazeným v členském státě v rámci poskytování služeb podle směrnice 96/71/ES;
b)
jsou rodinnými příslušníky občanů Unie, kteří uplatnili své právo volného pohybu v rámci Unie v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES (16);
c)
spolu se svými rodinnými příslušníky, bez ohledu na svou státní příslušnost, požívají práv na volný pohyb rovnocenných s právy občanů Unie podle dohod mezi Unií a jejími členskými státy nebo dohod mezi Unií a třetími zeměmi.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„státním příslušníkem třetí země“ každá osoba, která není občanem Unie ve smyslu čl. 20 odst. 1 Smlouvy o fungování EU;
b)
„sezónním pracovníkem“ státní příslušník třetí země, který si ponechává své hlavní bydliště ve třetí zemi a oprávněně a dočasně pobývá na území členského státu za účelem výkonu činnosti závislé na ročním období, na základě jedné nebo více pracovních smluv na dobu určitou uzavřených přímo mezi daným státním příslušníkem třetí země a zaměstnavatelem usazeným v daném členském státě;
c)
„činností závislou na ročním období“ činnost, která je vázána na určitou roční dobu podle opakující se události nebo typu událostí na základě sezónních podmínek, v jejichž průběhu jsou potřeby, pokud jde o pracovní sílu, podstatně větší než u běžného typu činnosti;
d)
„povolením sezónního pracovníka“ povolení vydané za použití vzoru stanoveného v nařízení Rady (ES) č. 1030/2002 (17) a které obsahuje odkaz na sezónní práci a opravňuje svého držitele k pobytu a práci na území členského státu po dobu delší než 90 dní za podmínek stanovených touto směrnicí;
e)
„krátkodobým vízem“ povolení vydané členským státem podle čl. 2 odst. 2 písm. a) vízového kodexu nebo vydané v souladu vnitrostátním právem členského státu, který neuplatňuje schengenské acquis v plném rozsahu;
f)
„dlouhodobým vízem“ povolení vydané členským státem podle článku 18 Úmluvy k provedení Schengenské dohody nebo vydané v souladu s vnitrostátním právem členského státu, který neuplatňuje schengenské acquis v plném rozsahu;
g)
„jednotným postupem vyřizování žádostí“ postup, který na základě jedné žádosti o povolení pro státního příslušníka třetí země k pobytu a výkonu práce na území členského státu vede k rozhodnutí o žádosti o povolení sezónního pracovníka;
h)
„povolením za účelem sezónní práce“ jakékoli z povolení uvedených v článku12, které opravňuje svého držitele k pobytu a práci na území členského státu, jenž toto povolení vydal podle této směrnice;
i)
„pracovním povolením“ jakékoli povolení vydané členským státem v souladu s vnitrostátními právem za účelem práce na území tohoto členského státu.
Článek 4
Příznivější ustanovení
1. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčena příznivější ustanovení:
a)
práva Unie, včetně dvoustranných a mnohostranných dohod uzavřených mezi Unií nebo mezi Unií a jejími členskými státy na jedné straně a jednou nebo více třetími zeměmi na straně druhé;
b)
dvoustranných nebo mnohostranných dohod uzavřených mezi jedním nebo více členskými státy a jednou nebo více třetími zeměmi.
2. Touto směrnicí není dotčeno právo členských států přijmout nebo ponechat v platnosti příznivější ustanovení pro státní příslušníky třetích zemí, na které se tato směrnice vztahuje, pokud jde o články 18, 19, 20, 23 a 25.
KAPITOLA II
PODMÍNKY PŘIJÍMÁNÍ
Článek 5
Kritéria a požadavky pro přijetí do zaměstnání jako sezónního pracovníka k pobytu nepřesahujícímu 90 dní
1. K žádostem o přijetí do členského státu za podmínek stanovených touto směrnicí k pobytu nepřesahujícímu 90 dní se přiloží:
a)
platná pracovní smlouva nebo, pokud tak stanoví vnitrostátní právní nebo správní předpisy či praxe, závazná pracovní nabídka pracovat jako sezónní pracovník v dotčeném členském státě u zaměstnavatele usazeného v uvedeném členském státě, v níž je uvedeno:
i)
místo výkonu a druh práce,
ii)
délka zaměstnání,
iii)
odměna,
iv)
délka pracovní doby za týden nebo za měsíc,
v)
rozsah placené dovolené,
vi)
případně další související pracovní podmínky a
vii)
pokud možno datum zahájení zaměstnání;
b)
doklad o tom, že sezónní pracovník má zdravotní pojištění na všechna rizika, proti nimž jsou běžně pojištěni státní příslušníci dotyčného členského státu, nebo o něj požádal, je-li tak stanoveno vnitrostátními právními předpisy, na období, během nichž nebudou v souvislosti s prací vykonávanou v uvedeném členském státě nebo v jejím důsledku taková pojistná krytí ani odpovídající nároky na dávky přiznány;
c)
doklad o tom, že daný sezónní pracovník bude mít náležité ubytování nebo že mu bude náležité ubytování poskytnuto, a to v souladu s článkem 20.
2. Členské státy požadují, aby podmínky uvedené v odst. 1 písm. a) byly v souladu s platným právem, kolektivními smlouvami nebo postupy.
3. Na základě dokumentů poskytnutých podle odstavce 1 členské státy požadují, aby sezónní pracovník nevyužíval jejich systémy sociální pomoc.
4. Pokud je v pracovní smlouvě nebo v závazné pracovní nabídce upřesněno, že státní příslušník třetí země bude vykonávat regulované povolání ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES (18), mohou členské státy požadovat, aby žadatel předložil dokumenty osvědčující, že státní příslušník třetí země splňuje podmínky stanovené vnitrostátním právem pro výkon daného regulovaného povolání.
5. Při posuzování žádosti o povolení uvedené v čl. 12 odst. 1 členské státy, které neuplatňují schengenské acquis v plném rozsahu, ověří, že státní příslušník třetí země:
a)
nepředstavuje riziko nedovoleného přistěhovalectví;
b)
zamýšlí opustit území členských států nejpozději v den skončení platnosti povolení.
Článek 6
Kritéria a požadavky přijetí sezónního pracovníka k pobytu přesahujícímu 90 dní
1. K žádostem o přijetí do členského státu za podmínek stanovených touto směrnicí k pobytu přesahujícímu 90 dní se přiloží:
a)
platná pracovní smlouva nebo, pokud tak stanoví vnitrostátní právní nebo správní předpisy či praxe, závazná pracovní nabídka pracovat jako sezónní pracovník v dotčeném členském státě u zaměstnavatele usazeného v uvedeném členském státě, v níž je uvedeno:
i)
místo výkonu a druh práce,
ii)
délka zaměstnání,
iii)
odměna
iv)
délka pracovní doby za týden nebo za měsíc,
v)
rozsah placené dovolené,
vi)
případně další související pracovní podmínky a
vii)
pokud možno datum zahájení zaměstnání;
b)
doklad o tom, že sezónní pracovník má zdravotní pojištění na všechna rizika, proti nimž jsou běžně pojištěni státní příslušníci dotčeného členského státu, nebo o něj požádal, je-li tak stanoveno vnitrostátními právními předpisy, na období, během nichž nebudou v souvislosti s prací vykonávanou v uvedeném členském státě nebo v jejím důsledku taková pojistná krytí ani odpovídající nároky na dávky přiznány;
c)
doklad o tom, že daný sezónní pracovník bude mít náležité ubytování nebo že mu bude náležité ubytování poskytnuto, a to v souladu s článkem 20.
2. Členské státy požadují, aby náležitosti uvedené v odst. 1 písm. a) byly v souladu s platnými právem, kolektivními smlouvami nebo postupy.
3. Na základě dokumentů poskytnutých podle odstavce 1 členské státy požadují, aby měl sezónní pracovník v průběhu pobytu dostatečné prostředky na pokrytí svých potřeb a nemusel využívat jejich systémy sociální pomoci.
4. Státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou považováni za hrozbu pro veřejný pořádek, veřejnou bezpečnost nebo veřejné zdraví, nesmí být přijímáni.
5. Při posuzování žádosti o povolení podle čl. 12 odst. 2 členské státy prověří, že státní příslušník třetí země nepředstavuje riziko nedovoleného přistěhovalectví a že zamýšlí opustit území členských států nejpozději v den skončení platnosti povolení.
6. Pokud je v pracovní smlouvě nebo v závazné pracovní nabídce upřesněno, že státní příslušník třetí země bude vykonávat regulované povolání ve smyslu směrnice 2005/36/ES, mohou členské státy požadovat, aby žadatel předložil dokumenty osvědčující, že státní příslušník třetí země splňuje podmínky stanovené vnitrostátním právem pro výkon daného regulovaného povolání.
7. Členské státy vyžadují, aby státní příslušníci třetích zemí vlastnili platný cestovní doklad, jak stanoví vnitrostátní právo. Členské státy požadují, aby doba platnosti cestovního dokladu zahrnovala přinejmenším dobu platnosti povolení za účelem sezónní práce.
Členské státy mohou rovněž požadovat, aby:
a)
doba platnosti přesahovala zamýšlenou délku pobytu o nejvýše tři měsíce;
b)
cestovní doklad byl vydán v posledních deseti letech a
c)
cestovní doklad obsahoval nejméně dvě prázdné stránky.
Článek 7
Objem vstupů
Touto směrnicí není dotčeno právo členského státu stanovit objem vstupů státních příslušníků třetích zemí vstupujících na jeho území za účelem sezónní práce. Na tomto základě může být žádost o povolení za účelem sezónní práce posouzena jako nepřijatelná nebo může být zamítnuta.
Článek 8
Důvody pro zamítnutí
1. Členské státy zamítnou žádost o povolení za účelem sezónní práce, pokud:
a)
nejsou splněny články 5 nebo 6 nebo
b)
dokumenty předložené pro účely článků 5 a 6 byly získány podvodným způsobem či padělány nebo pozměněny.
2. Členské státy případně zamítnou žádost o povolení za účelem sezónní práce, pokud:
a)
vůči zaměstnavateli byly v souladu s vnitrostátním právem uplatněny sankce za neohlášenou práci nebo neoprávněné zaměstnávání;
b)
podnik zaměstnavatele je či byl v likvidaci v souladu s vnitrostátními právními předpisy upravujícími insolvenční řízení nebo nevyvíjí žádnou hospodářskou činnost nebo
c)
vůči zaměstnavateli byly uplatněny sankce podle článku 17.
3. Členské státy mohou ověřit, zda by dotyčné volné pracovní místo nemohlo být obsazeno státními příslušníky daného členského státu, jinými občany Unie nebo státními příslušníky třetích zemí, kteří oprávněně pobývají v daném členském státě, a v takovém případě mohou žádost zamítnout. Tento odstavec se použije, aniž je dotčena zásada upřednostňování občanů Unie vyjádřená v příslušných ustanoveních příslušných aktů o přistoupení.
4. Členské státy mohou zamítnout žádost o povolení za účelem sezónní práce, pokud:
a)
zaměstnavatel nesplnil své zákonné povinnosti týkající se sociálního zabezpečení, daní, pracovních práv, pracovních podmínek nebo podmínek zaměstnání stanovených platným právem nebo kolektivními smlouvami;
b)
zaměstnavatel v průběhu 12 měsíců bezprostředně předcházejících dni podání žádosti zrušil pracovní místo na plný úvazek s cílem vytvořit tak volné pracovní místo, které se zaměstnavatel nyní pokouší obsadit podle této směrnice, nebo
c)
státní příslušník třetí země nesplnil povinnosti vyplývající z předchozího rozhodnutí o přijetí jako sezónní pracovník.
5. Aniž je dotčen odstavec 1, zohlední každé rozhodnutí o zamítnutí žádosti konkrétní okolnosti daného případu, včetně zájmů sezónního pracovníka, za dodržení zásady proporcionality.
6. Důvody pro zamítnutí vydání krátkodobého víza jsou upraveny v příslušných ustanoveních vízového kodexu.
Článek 9
Odnětí povolení za účelem sezónní práce
1. Členské státy odejmou povolení za účelem sezónní práce, pokud:
a)
doklady předložené pro účely článků 5 nebo 6 byly získány podvodně, byly padělány nebo pozměněny nebo
b)
držitel pobývá na daném území pro jiné účely než ty, pro které byl oprávněn k pobytu.
2. Členské státy případně odejmou povolení za účelem sezónní práce, pokud:
a)
vůči zaměstnavateli byly v souladu s vnitrostátním právem uplatněny sankce za neohlášenou práci nebo neoprávněné zaměstnávání;
b)
podnik zaměstnavatele je či byl v likvidaci v souladu s vnitrostátními právními předpisy upravujícími insolvenční řízení nebo nevyvíjí žádnou hospodářskou činnost, nebo
c)
vůči zaměstnavateli byly uplatněny sankce podle článku 17.
3. Členské státy mohou odejmout povolení za účelem sezónní práce, pokud:
a)
nejsou splněny články 5 nebo 6 nebo již nadále nemohou být splněny;
b)
zaměstnavatel nesplnil své zákonné povinnosti týkající se sociálního zabezpečení, daní, pracovních práv, pracovních podmínek nebo podmínek zaměstnání stanovených platným právem nebo kolektivními smlouvami;
c)
zaměstnavatel nesplnil své povinnosti vyplývající z pracovní smlouvy nebo
d)
zaměstnavatel v průběhu 12 měsíců bezprostředně předcházejících dni podání žádosti zrušil pracovní místo na plný úvazek s cílem vytvořit tak volné pracovní místo, které se zaměstnavatel nyní pokouší obsadit podle této směrnice.
4. Členské státy mohou odejmout povolení za účelem sezónní práce, pokud státní příslušník třetí země žádá o mezinárodní ochranu podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU (19) nebo o ochranu v souladu s vnitrostátním právem, mezinárodními závazky nebo praxí dotčeného členského státu.
5. Aniž je dotčen odstavec 1, zohlední každé rozhodnutí o odnětí povolení konkrétní okolnosti daného případu, včetně zájmů sezónního pracovníka, za dodržení zásady proporcionality.
6. Důvody pro prohlášení krátkodobých víz za neplatná či jejich zrušení jsou upraveny v příslušných ustanoveních vízového kodexu.
Článek 10
Povinnost spolupracovat
Členské státy mohou vyžadovat po zaměstnavateli, aby poskytl všechny příslušné informace potřebné pro udělení, prodloužení či obnovení platnosti povolení za účelem sezónní práce.
KAPITOLA III
POSTUP A POVOLENÍ ZA ÚČELEM SEZÓNNÍ PRÁCE
Článek 11
Přístup k informacím
1. Členské státy umožní žadatelům snadný přístup k informacím o veškerých dokladech potřebných pro žádost a k informacím o vstupu a pobytu, včetně práv, povinností a procesních záruk sezónního pracovníka.
2. Pokud členské státy vydají státním příslušníkům třetích zemí povolení za účelem sezónní práce, poskytnou jim rovněž písemné informace o jejich právech a povinnostech podle této směrnice, včetně informací o postupech podávání stížností.
Článek 12
Povolení za účelem sezónní práce
1. Pro pobyty nepřekračující 90 dní vydají členské státy státním příslušníkům třetí země, kteří splňují článek 5 a na něž se nevztahují důvody uvedené v článku 8, jedno z těchto povolení za účelem sezónní práce, aniž jsou tím dotčena pravidla pro vydávání krátkodobých víz stanovená ve vízovém kodexu a v nařízení Rady (ES) č. 1683/95 (20):
a)
krátkodobé vízum uvádějící, že je vydáváno za účelem sezónní práce;
b)
krátkodobé vízum a pracovní povolení uvádějící, že jsou vydávány za účelem sezónní práce, nebo
c)
pracovní povolení uvádějící, že je vydáváno za účelem sezónní práce, pokud je státní příslušník třetí země osvobozen od požadavku vízové povinnosti v souladu s přílohou II nařízení (ES) č. 539/2001 a dotčený členský stát na něj nepoužije čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení.
Při provedení této směrnice do vnitrostátního práva stanoví členské státy buď povolení uvedená v písmenech a) a c), nebo povolení uvedená v písmenech b) a c).
2. Pro pobyty překračující 90 dní vydají členské státy státním příslušníkům třetí země, kteří splňují článek 6 a na něž se nevztahují důvody uvedené v článku 8, jedno z těchto povolení za účelem sezónní práce:
a)
dlouhodobé vízum uvádějící, že je vydáváno za účelem sezónní práce;
b)
povolení sezónního pracovníka nebo
c)
povolení sezónního pracovníka a dlouhodobé vízum, pokud je takové vízum vyžadováno vnitrostátním právem pro vstup na území.
Při provedení této směrnice do vnitrostátního práva stanoví členské státy pouze jedno z povolení uvedených v písmenech a), b) a c).
3. Aniž je dotčeno schengenské acquis, členské státy určí, zda má být žádost podána státním příslušníkem třetí země nebo zaměstnavatelem.
Povinností členských států určit, zda žádost má podat státní příslušník třetí země nebo jeho zaměstnavatel, nejsou dotčena ujednání vyžadující, aby do daného postupu byli zapojeni oba.
4. Povolení sezónního pracovníka uvedené v odst. 2 prvním pododstavci písm. b) a c) vydávají příslušné orgány členských států, přičemž používají vzor stanovený v nařízení (ES) č. 1030/2002. Členské státy uvedou na povolení poznámku, že je vydáváno za účelem sezónní práce.
5. V případě dlouhodobých víz členské státy na vízovém štítku v poli „poznámky“ uvedou, že vízum je vydáváno za účelem sezónní práce v souladu s 12. bodem přílohy nařízení Rady (ES) č. 1683/95.
6. Členské státy mohou uvést další informace týkající se pracovněprávního vztahu sezónního pracovníka v papírové podobě, nebo uchovat tyto údaje v elektronickém formátu podle článku 4 nařízení (ES) č. 1030/2002 a bodu a) 16 přílohy tohoto nařízení.
7. Pokud se vízum vyžaduje pouze pro účel vstupu na území členského státu a státní příslušník třetí země splňuje všechny podmínky pro vydání povolení sezónního pracovníka podle odst. 2 prvního pododstavce písm. c), poskytne dotyčný členský stát státnímu příslušníku třetí země všechny prostředky pro získání požadovaného víza.
8. Vydáním dlouhodobého víza podle odst. 2 prvního pododstavce písm. a) není dotčena možnost členských států vydávat předem povolení k práci v dotčeném členské státu.
Článek 13
Žádost o povolení sezónního pracovníka
1. Členské státy určí orgány příslušné pro přijetí žádosti o povolení sezónního pracovníka a pro rozhodnutí o jeho vydání.
2. Žádost o povolení sezónního pracovníka se podává v rámci jednotného postupu pro podávání žádostí.
Článek 14
Délka pobytu
1. Členské státy stanoví maximální dobu pobytu sezónních pracovníků, jež nesmí být kratší než pět měsíců a delší než devět měsíců během kteréhokoli období 12 měsíců. Po skončení této doby státní příslušník třetí země opustí území členského státu, ledaže mu dotyčný členský stát podle vnitrostátního práva nebo práva Unie vydá povolení k pobytu za jiným účelem, než je sezónní práce.
2. Členské státy mohou stanovit maximální dobu v kterémkoli období 12 měsíců, během něhož je zaměstnavatel oprávněn najímat sezónní pracovníky. Uvedená doba nesmí být kratší než maximální doba pobytu stanovená podle odstavce 1.
Článek 15
Prodloužení pobytu nebo obnovení platnosti povolení za účelem sezónní práce
1. Během maximální doby uvedené v čl. 14 odst. 1 a za předpokladu, že jsou splněny články 5 nebo 6 a neuplatní se důvody uvedené v čl. 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 2 a případně čl. 8 odst. 4, povolí členské státy sezónním pracovníkům jedno prodloužení jejich pobytu v případě, že sezónní pracovníci prodlouží svou smlouvu s tímtéž zaměstnavatelem.
2. Členské státy mohou v souladu se svým vnitrostátním právem rozhodnout, že umožní sezónním pracovníkům, aby prodloužili svou smlouvu s tímtéž zaměstnavatelem a svůj pobyt více než jedenkrát, za předpokladu, že není překročena maximální doba uvedená v čl. 14 odst. 1.
3. Během maximální doby uvedené v čl. 14 odst. 1 a za předpokladu, že jsou splněny články 5 nebo 6 a neuplatní se důvody uvedené v čl. 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 2 a případně čl. 8 odst. 4, povolí členské státy sezónním pracovníkům jedno prodloužení jejich pobytu, aby byli zaměstnáni jiným zaměstnavatelem.
4. Členské státy mohou v souladu se svým vnitrostátním právem rozhodnout, že umožní sezónním pracovníkům, aby byli zaměstnáni jiným zaměstnavatelem a prodloužili svůj pobyt více než jedenkrát, za předpokladu, že není překročena maximální doba uvedená v čl. 14 odst. 1.
5. Pro účely odstavců 1 až 4 členské státy přijmou podání žádosti, pokud se sezónní pracovník přijatý podle této směrnice nachází na území dotyčného členského státu.
6. Členské státy mohou zamítnout prodloužení pobytu nebo obnovení platnosti povolení za účelem sezónní práce, pokud by dotyčné volné pracovní místo mohlo být obsazeno státními příslušníky daného členského státu, jinými občany Unie nebo státními příslušníky třetích zemí, kteří oprávněně pobývají v tomto členském státě. Tento odstavec se použije, aniž je dotčena zásada upřednostňování občanů Unie vyjádřená v příslušných ustanoveních příslušných aktů o přistoupení.
7. Členské státy zamítnou prodloužení pobytu nebo obnovení platnosti povolení za účelem sezónní práce, pokud bylo dosaženo maximální doby pobytu stanovené v čl. 14 odst. 1.
8. Členské státy mohou zamítnout prodloužení pobytu nebo obnovení platnosti povolení za účelem sezónní práce, pokud státní příslušník třetí země žádá o mezinárodní ochranu podle směrnice 2011/95/EU nebo pokud státní příslušník třetí země žádá o ochranu v souladu s vnitrostátním právem, mezinárodními závazky nebo praxí dotčeného členského státu.
9. Článek 9 odst. 2 a odst. 3 písm. b), c) a d) se nepoužije na sezónního pracovníka, který žádá o zaměstnání u jiného zaměstnavatele v souladu s odstavcem 3 tohoto článku, pokud se tato ustanovení použijí na předchozího zaměstnavatele.
10. Důvody pro prodloužení krátkodobých víz jsou upraveny v příslušných ustanoveních vízového kodexu.
11. Aniž je dotčen čl. 8 odst. 1, zohlední každé rozhodnutí o žádosti o prodloužení nebo obnovení konkrétní okolnosti daného případu, včetně zájmů sezónního pracovníka, za dodržení zásady proporcionality.
Článek 16
Zjednodušení opětného vstupu
1. Členské státy zjednoduší opětný vstup státních příslušníků třetích zemí, kteří již byli v daném členském státě přijati jako sezónní pracovníci nejméně jednou za posledních pět let a kteří během každého z těchto pobytů splňovali všechna kritéria a podmínky podle této směrnice pro sezónní pracovníky.
2. Zjednodušení uvedené v odstavci 1 může zahrnovat jedno nebo více z těchto opatření:
a)
poskytnutí osvobození od požadavku předložit jeden nebo více dokumentů uvedených v článcích 5 nebo 6;
b)
vydání několika povolení sezónního pracovníka v rámci jediného správního aktu;
c)
urychlený postup vedoucí k rozhodnutí o žádosti o povolení sezónního pracovníka nebo o dlouhodobé vízum;
d)
přednostní posouzení žádosti o přijetí jako sezónního pracovníka včetně zohlednění předchozích přijetí při rozhodování o žádostech vzhledem k vyčerpání objemu vstupů.
Článek 17
Sankce vůči zaměstnavatelům
1. Členské státy stanoví sankce vůči zaměstnavatelům, kteří nesplnili povinnosti podle této směrnice, včetně odepření možnosti, aby zaměstnavatelé, kteří závažně porušili povinnosti vyplývající z této směrnice, zaměstnávali sezónní pracovníky. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Členské státy zajistí, aby v případech, kdy je podle čl. 9 odst. 2 a odst. 3 písm. b), c) a d) povolení za účelem sezónní práce odejmuto, zaměstnavatel nesl odpovědnost za zaplacení náhrady škody sezónnímu pracovníkovi v souladu s postupy stanovenými vnitrostátním právem. Odpovědnost se vztahuje na veškeré neuhrazené závazky, jež by zaměstnavatel musel dodržet v případě, že by povolení za účelem sezónní práce nebylo odejmuto.
3. Pokud je zaměstnavatel subdodavatelem, který porušil tuto směrnici, a pokud hlavní dodavatel a jakýkoli zprostředkující subdodavatel nesplnili náležitě povinnosti vymezené vnitrostátním právem, mohou hlavní dodavatel a zprostředkující subdodavatel:
a)
podléhat sankcím uvedeným v odstavci 1;
b)
nést vedle zaměstnavatele nebo namísto něho odpovědnost za zaplacení náhrady škody sezónnímu pracovníkovi v souladu s odstavcem 2;
c)
nést vedle zaměstnavatele nebo namísto něho odpovědnost za zaplacení veškerých nedoplatků sezónnímu pracovníkovi v souladu s vnitrostátním právem.
Členské státy mohou v rámci vnitrostátního práva stanovit přísnější pravidla odpovědnosti.
Článek 18
Procesní záruky
1. Příslušné orgány členského státu rozhodnou o žádosti o povolení za účelem sezónní práce. Příslušné orgány rozhodnutí písemně oznámí žadateli v souladu s postupy pro oznamování stanovenými vnitrostátním právem co nejdříve, nejpozději však do 90 dnů ode dne podání úplné žádosti.
2. V případě žádosti o prodloužení pobytu nebo obnovení platnosti povolení podle článku 15 členské státy přijmou všechna přiměřená opatření s cílem zajistit, aby sezónní pracovník nebyl z důvodů probíhajících správních řízení nucen přerušit svůj pracovněprávní vztah s tímtéž zaměstnavatelem, nebo aby mu nebylo bráněno změnit zaměstnavatele.
Pokud platnost povolení za účelem sezónní práce skončí v průběhu řízení o prodloužení nebo obnovení, členské státy v souladu se svým vnitrostátním právem umožní sezónnímu pracovníkovi pobývat na svém území, dokud příslušné orgány nepřijmou konečné rozhodnutí o žádosti, za předpokladu, že žádost byla podána v době platnosti uvedeného povolení a že neuplynula doba uvedená v čl. 14 odst. 1.
Pokud se použije druhý pododstavec, mohou členské státy mimo jiné rozhodnout, že:
a)
vydají vnitrostátní povolení k dočasnému pobytu nebo rovnocenné povolení do doby, než bude přijato rozhodnutí;
b)
umožní sezónnímu pracovníkovi, aby během pracoval do doby, než bude toto rozhodnutí přijato.
Po dobu posuzování žádosti o prodloužení nebo obnovení se použijí příslušná ustanovení této směrnice.
3. Jestliže informace nebo dokumenty dodané jako podklad žádosti nejsou úplné, příslušné orgány žadatele v přiměřené lhůtě informují o dodatečně požadovaných informacích a stanoví přiměřenou lhůtu pro jejich poskytnutí. Běh lhůty uvedené v odstavci 1 se pozastaví do doby, než příslušné orgány požadovanou dodatečnou informaci obdrží.
4. Důvody pro rozhodnutí o prohlášení žádosti o povolení za účelem sezónní práce za nepřípustnou, nebo zamítnutí žádosti o povolení za účelem sezónní práce nebo zamítnutí prodloužení pobytu nebo obnovení platnosti povolení za účelem sezónní práce se žadateli sdělí písemně. Důvody pro rozhodnutí o odnětí povolení za účelem sezónní práce se sdělí písemně sezónnímu pracovníkovi, a pokud tak stanoví vnitrostátní právo, zaměstnavateli.
5. Proti jakémukoli rozhodnutí o prohlášení žádosti o povolení za účelem sezónní práce za nepřípustnou, nebo zamítnutí takové žádosti, zamítnutí prodloužení pobytu nebo obnovení platnosti povolení za účelem sezónní práce nebo odnětí povolení za účelem sezónní práce je možné podat opravný prostředek v dotčeném členském státě v souladu s vnitrostátním právem. V písemném oznámení se uvede, ke kterému soudnímu nebo správnímu orgánu lze podat opravný prostředek a lhůta pro podání tohoto opravného prostředku.
6. Procesní záruky týkající se krátkodobých víz jsou upraveny v příslušných ustanoveních vízového kodexu.
Článek 19
Poplatky a náklady
1. Členské státy mohou požadovat zaplacení poplatků za vyřízení žádostí v souladu s touto směrnicí. Výše takových poplatků nesmí být nepřiměřená ani nadměrná. Poplatky za krátkodobá víza jsou upraveny v příslušných ustanoveních schengenského acquis. Pokud mají být tyto poplatky placeny státními příslušníky třetí země, mohou členské státy stanovit, že jsou oprávněni k jejich úhradě zaměstnavatelem v souladu s vnitrostátním právem.
2. Členské státy mohou požadovat, aby zaměstnavatelé sezónních pracovníků hradili:
a)
náklady na cestu z místa původu sezónních pracovníků na místo výkonu práce v daném členském státě a zpět;
b)
náklady na zdravotní pojištění uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 1 písm. b).
V případě, že jsou tyto náklady hrazeny zaměstnavatelem, nejsou vymahatelné na sezónním pracovníkovi.
Článek 20
Ubytování
1. Členské státy vyžadují důkaz o tom, že sezónní pracovník bude mít po dobu svého pobytu ubytování, které zajišťuje přiměřenou životní úroveň v souladu s vnitrostátním právem nebo praxí. Příslušný orgán je informován o jakékoli změně ubytování sezónního pracovníka.
2. Pokud je ubytování zajištěno zaměstnavatelem nebo jeho prostřednictvím:
a)
sezónní pracovník může být požádán, aby zaplatil nájemné, jehož výše nesmí být nadměrná v porovnání s jeho čistou odměnou a v porovnání s kvalitou daného ubytování. Nájemné nesmí být automaticky sráženo ze mzdy sezónního pracovníka;
b)
zaměstnavatel předloží sezónnímu pracovníkovi nájemní smlouvu či jiný rovnocenný dokument jasně stanovující podmínky nájmu daného ubytování;
c)
zaměstnavatel zajistí, že ubytování splňuje obecné zdravotní a bezpečnostní normy platné v dotčeném členském státě.
Článek 21
Umístění prostřednictvím veřejných služeb zaměstnanosti
Členské státy mohou stanovit, že umístění sezónních pracovníků provádějí pouze veřejné služby zaměstnanosti.
KAPITOLA IV
PRÁVA
Článek 22
Práva na základě povolení za účelem sezónní práce
Po dobu platnosti povolení uvedeného v článku 12 požívá jeho držitel alespoň těchto práv:
a)
práva na vstup a pobyt na území členského státu, který povolení vydal;
b)
práva na volný přístup na celé území členského státu, který povolení vydal, v souladu s vnitrostátním právem;
c)
práva na výkon konkrétního zaměstnání, k němuž jej dané povolení v souladu s vnitrostátním právem opravňuje.
Článek 23
Právo na rovné zacházení
1. Sezónní pracovníci mají právo na stejné zacházení jako státní příslušníci hostitelského členského státu, a to přinejmenším, pokud jde o:
a)
podmínky zaměstnání, včetně minimálního věku pro výkon práce, a pracovní podmínky, včetně odměňování, propouštění, pracovní doby, dovolené a svátků, jakož i zdravotní a bezpečností požadavky na pracovišti;
b)
právo na stávku a protestní akce zaměstnanců v souladu s vnitrostátním právem a postupy příslušného hostitelského členského státu, svobodu sdružování a spolčování a členství v odborových organizacích nebo v organizaci, jejíž členové patří k určité profesní skupině, včetně práv a výhod poskytovaných uvedenými organizacemi, včetně práva sjednávat a uzavírat kolektivní smlouvy, aniž jsou dotčeny vnitrostátní předpisy o veřejném pořádku a veřejné bezpečnosti;
c)
doplatky veškeré dlužné odměny státnímu příslušníkovi třetí země, které provede zaměstnavatel;
d)
oblasti sociálního zabezpečení uvedené v článku 3 nařízení (ES) č. 883/2004;
e)
přístup ke zboží a službám a k poskytování zboží a služeb určených veřejnosti, s výjimkou bydlení, aniž je dotčena smluvní svoboda v souladu s právem Unie a vnitrostátním právem;
f)
poradenství o sezónní práci poskytované úřady práce;
g)
vzdělávání a odbornou přípravu;
h)
uznávání diplomů, osvědčení a jiných odborných kvalifikací v souladu s příslušnými vnitrostátními postupy;
i)
daňové výhody, pokud je sezónní pracovník pro daňové účely považován za rezidenta příslušného členského státu.
Sezónní pracovníci, kteří se stěhují do třetí země nebo pozůstalí po takových pracovnících pobývající ve třetí zemi, jejichž práva jsou odvozena od sezónního pracovníka, obdrží zákonný důchod vyplývající z předcházejícího zaměstnání sezónního pracovníka a nabytý v souladu s právními předpisy stanovenými v článku 3 nařízení (ES) č. 883/2004, a to za stejných podmínek a podle stejné výměry jako státní příslušníci dotčených členských států, kteří se odstěhují do třetí země.
2. Členské státy mohou rovné zacházení omezit takto:
i)
s ohledem na odst. 1 první pododstavec písm. d) mohou vyloučit rodinné dávky a dávky v nezaměstnanosti, aniž je dotčeno nařízení (EU) č. 1231/2010,
ii)
s ohledem na odst. 1 první pododstavec písm. g), mohou omezit jeho uplatňování na vzdělávání a odbornou přípravu, které jsou přímo spjaty s konkrétním zaměstnáním, a mohou vyloučit granty a půjčky na studium a obživu, či jiné granty a půjčky,
iii)
s ohledem na odst. 1 první pododstavec písm. i), pokud jde o daňové výhody, mohou omezit jeho uplatnění na případy, kdy se bydliště nebo obvyklé místo pobytu rodinných příslušníků sezónního pracovníka, pro které tento pracovník uplatňuje nárok na daňové zvýhodnění, nachází na území dotčeného členského státu.
3. Právem na rovné zacházení uvedeným v odstavci 1 není dotčeno právo členského státu odejmout povolení za účelem sezónní práce nebo zamítnout prodloužení nebo obnovení jeho platnosti v souladu s články 9 a 15.
Článek 24
Sledování, hodnocení a kontrola
1. Členské státy přijmou opatření zaměřená na zabránění možnému zneužívání a ukládání sankcí za porušování této směrnice. Tato opatření zahrnují sledování, hodnocení a případně kontrolu v souladu s vnitrostátním právem a správními postupy.
2. Členské státy zajistí, aby služby pověřené kontrolou práce nebo příslušné orgány a, pokud tak stanoví vnitrostátní právo pro vnitrostátní pracovníky, organizace zastupující zájmy pracovníků měly přístup na pracoviště a se souhlasem pracovníka i k ubytování.
Článek 25
Zjednodušené podávání stížností
1. Členské státy zajistí, aby existovaly účinné možnosti, jak mohou sezónní pracovníci podávat stížnosti na své zaměstnavatele, a to přímo nebo prostřednictvím třetích stran, které mají v souladu s kritérii stanovenými v jejich vnitrostátním právu legitimní zájem zajistit dodržování této směrnice, nebo prostřednictvím příslušného orgánu členského státu, pokud tak stanoví vnitrostátní právo.
2. Členské státy zajistí, aby se třetí strany, které mají v souladu s kritérii stanovenými jejich vnitrostátním právem oprávněný zájem na zajištění dodržování této směrnice, mohly se souhlasem sezónního pracovníka jeho jménem, nebo na jeho podporu účastnit jakéhokoli správního nebo občanskoprávního řízení, s výjimkou postupů a rozhodnutí týkajících se krátkodobých víz, za účelem provádění této směrnice.
3. Členské státy zajistí, aby sezónní pracovníci měli stejně jako ostatní pracovníci v obdobném postavení přístup k opatřením na ochranu před propuštěním nebo jiným nepříznivým zacházením ze strany zaměstnavatele, které je reakcí na stížnost podanou v podniku nebo na soudní řízení zaměřené na dodržování této směrnice.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 26
Statistika
1. Členské státy Komisi sdělí statistiku týkající se počtu povolení za účelem sezónní práce, která byla vydána poprvé, a pokud možno počtu státních příslušníků třetích zemí, jimž bylo povolení za účelem sezónní práce prodlouženo, obnoveno nebo odňato. Tato statistika je členěna podle občanství, a, pokud je to možné, podle délky platnosti povolení a hospodářského odvětví.
2. Statistika uvedená v odstavci 1 se vztahuje k referenčním obdobím jednoho kalendářního roku a předloží se Komisi do šesti měsíců od konce referenčního roku. Prvním referenčním rokem je rok 2017.
3. Statistika uvedená v odstavci 1 se předloží v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 862/2007 (21).
Článek 27
Podávání zpráv
Každé tři roky a poprvé nejpozději 30. září 2019. Komise podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice v členských státech a navrhne veškeré nezbytné změny.
Článek 28
Provedení do vnitrostátního práva
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. září 2016. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Tato ustanovení přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz uveden při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 29
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 30
Určení
Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 26. února 2014.
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2014/36/EÚ
z 26. februára 2014
o podmienkach vstupu a pobytu štátnych príslušníkov tretích krajín na účel zamestnania ako sezónni pracovníci
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 79 ods. 2 písm. a) a b),
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (2),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (3),
keďže:
(1)
S cieľom postupne vytvárať priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti sa v Zmluve o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) stanovujú opatrenia, ktoré sa majú prijať v oblasti azylu, prisťahovalectva a ochrany práv štátnych príslušníkov tretích krajín.
(2)
V ZFEÚ sa ustanovuje, že Únia má vytvoriť spoločnú prisťahovaleckú politiku s cieľom zabezpečiť vo všetkých fázach účinné riadenie migračných tokov a spravodlivé zaobchádzanie so štátnymi príslušníkmi tretích krajín, ktorí sa oprávnene zdržiavajú v členských štátoch. Na tento účel Európsky parlament a Rada majú prijať opatrenia týkajúce sa podmienok vstupu a pobytu štátnych príslušníkov tretích krajín a vymedzenia ich práv.
(3)
V Haagskom programe prijatom na zasadnutí Európskej rady 4. novembra 2004 sa konštatovalo, že legálna migrácia bude hrať dôležitú úlohu pri podpore hospodárskeho rozvoja, a Komisia bola požiadaná, aby predložila plán politiky legálnej migrácie vrátane postupov prijímania, ktoré sú schopné včas reagovať na kolísavý dopyt po migrujúcej pracovnej sile na trhu práce.
(4)
Európska rada, ktorá zasadala 14. a 15. decembra 2006, sa zhodla na postupnosti krokov na rok 2007. Uvedené kroky zahŕňajú rozvoj dobre riadených politík legálneho prisťahovalectva, ktoré plne rešpektujú vnútroštátne právomoci, aby členským štátom pomohli pri uspokojovaní súčasných a budúcich potrieb na trhu práce. Vyzvala taktiež na preskúmanie prostriedkov na zjednodušenie dočasnej migrácie.
(5)
V Európskom pakte o prisťahovalectve a azyle prijatom na zasadnutí Európskej rady 16. októbra 2008, je vyjadrený záväzok Únie a jej členských štátov vykonávať spravodlivú, účinnú a ucelenú politiku na riešenie výziev a príležitostí súvisiacich s migráciou. Pakt tvorí základ spoločnej prisťahovaleckej politiky v duchu solidarity medzi členskými štátmi a spolupráce s tretími krajinami, je založený na vhodnom riadení migračných tokov, a to v záujme nielen hostiteľských krajín, ale aj krajín pôvodu a samotných migrantov.
(6)
V Štokholmskom programe prijatom Európskou radou 11. decembra 2009 je uznané, že prisťahovalectvo za prácou môže prispieť k zvýšenej konkurencieschopnosti a hospodárskej životaschopnosti a že v súvislosti s významnými demografickými výzvami, ktorým bude Únia čeliť v budúcnosti v podobe zvýšeného dopytu po pracovnej sile, bude pružná prisťahovalecká politika v dlhodobom horizonte významným prínosom k hospodárskemu rozvoju Únie a jej ekonomickej výkonnosti. V programe sa takisto zdôrazňuje, že je dôležité zabezpečiť spravodlivé zaobchádzanie so štátnymi príslušníkmi tretích krajín, ktorí sa oprávnene zdržiavajú na území členských štátov, a optimalizovať prepojenie medzi migráciou a rozvojom. Program vyzýva Komisiu a Európsku radu, aby pokračovali vo vykonávaní plánu politiky pre legálnu migráciu stanoveného v oznámení Komisie z 21. decembra 2005.
(7)
Táto smernica by mala prispieť k účinnému riadeniu migračných tokov pre túto špecifickú kategóriu dočasnej sezónnej migrácie a k zabezpečeniu dôstojných pracovných a životných podmienok pre sezónnych pracovníkov prostredníctvom vytvorenia spravodlivých a transparentných pravidiel prijímania a pobytu a vymedzenia práv sezónnych pracovníkov a zároveň by sa v nej mali ustanoviť stimuly a záruky, ktoré zabránia prekročeniu povolenej dĺžky pobytu alebo tomu, aby sa z dočasného pobytu stal pobyt trvalý. Okrem toho pravidlá ustanovené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2009/52/ES (4) pomôžu zabrániť tomu, aby sa takýto dočasný pobyt zmenil na neoprávnený.
(8)
Členské štáty by mali zabezpečiť účinnosť tejto smernice bez diskriminácie na základe pohlavia, rasy, farby pleti, etnického alebo sociálneho pôvodu, genetických znakov, jazyka, náboženstva alebo presvedčenia, politických alebo iných názorov, príslušnosti k národnostnej menšine, majetku, pôvodu, zdravotného postihnutia, veku alebo sexuálnej orientácie, najmä v súlade so smernicou Rady 2000/43/ES (5) a smernicou Rady 2000/78/ES (6).
(9)
Touto smernicou by nemala byť dotknutá zásada uprednostňovania občanov Únie, pokiaľ ide o prístup na trh práce v členských štátoch, v zmysle príslušných ustanovení relevantných aktov o pristúpení.
(10)
Touto smernicou by nemalo byť dotknuté právo členských štátov určiť počty prijímaných štátnych príslušníkov tretích krajín prichádzajúcich z tretích krajín na ich územie na účel sezónnej práce, ako sa uvádza v ZFEÚ.
(11)
Touto smernicou by nemali byť dotknuté podmienky poskytovania služieb v rámci článku 56 ZFEÚ. Predovšetkým by touto smernicou nemali byť dotknuté podmienky zamestnávania, ktoré sa podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 96/71/ES (7) vzťahujú na pracovníkov vyslaných podnikom so sídlom v členskom štáte na účely poskytovania služby na území iného členského štátu.
(12)
Táto smernica by mala upravovať priame pracovné vzťahy medzi sezónnymi pracovníkmi a zamestnávateľmi. Ak však vnútroštátne právo členského štátu umožňuje prijímanie štátnych príslušníkov tretích krajín ako sezónnych pracovníkov prostredníctvom agentúr sprostredkujúcich zamestnanie alebo dočasné zamestnanie, ktoré majú sídlo na jeho území a ktoré majú priamy kontakt so sezónnym pracovníkom, takéto agentúry by nemali byť vylúčené z rozsahu pôsobnosti tejto smernice.
(13)
Pri transponovaní tejto smernice by členské štáty, prípadne po porade so sociálnymi partnermi, mali zostaviť zoznam tých odvetví zamestnávania, ktoré zahŕňajú činnosti závislé od striedania ročných období. Činnosti závislé od striedania ročných období zvyčajne existujú v odvetviach, ako je poľnohospodárstvo a záhradkárstvo, a to najmä počas obdobia výsadby alebo zberu úrody, alebo cestovný ruch, a to predovšetkým počas dovolenkového obdobia.
(14)
Členské štáty môžu pri vykonávaní nepovinných ustanovení tejto smernice uplatňovať na štátnych príslušníkov konkrétnych tretích krajín priaznivejšie zaobchádzanie v porovnaní so štátnymi príslušníkmi iných tretích krajín, ak sa tak stanovuje vo vnútroštátnom práve a je to v súlade so zásadou nediskriminácie, ako sa uvádza v článku 10 ZFEÚ.
(15)
Požiadať o prijatie ako sezónny pracovník by malo byť možné len vtedy, keď sa štátny príslušník tretej krajiny zdržiava mimo územia členských štátov.
(16)
V riadne odôvodnených prípadoch by malo byť možné zamietnuť prijatie na účely tejto smernice. Prijatie by malo byť možné zamietnuť najmä vtedy, ak sa členský štát na základe posúdenia skutočností domnieva, že dotknutý štátny príslušník tretej krajiny predstavuje možné ohrozenie verejného poriadku, verejnej bezpečnosti alebo verejného zdravia.
(17)
Touto smernicou by nemalo byť dotknuté uplatňovanie smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES (8).
(18)
Touto smernicou by nemali byť nepriaznivo dotknuté práva, ktoré boli priznané štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí sa už na účel výkonu práce oprávnene zdržiavajú v členskom štáte.
(19)
V prípade, ak členské štáty uplatňujú schengenské acquis v plnom rozsahu, vzťahuje sa na ne v celom rozsahu nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 (9) (vízový kódex), nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 (10) (Kódex schengenských hraníc) a nariadenie Rady (ES) č. 539/2001 (11). V súlade s tým pri pobytoch, ktorých dĺžka nepresahuje 90 dní, sa podmienky prijímania sezónnych pracovníkov na územie členských štátov, ktoré uplatňujú schengenské acquis v plnom rozsahu, upravujú uvedenými nástrojmi, pričom touto smernicou by sa mali upravovať len kritériá a požiadavky na prístup k zamestnaniu. V prípade členských štátov, ktoré neuplatňujú schengenské acquis v plnom rozsahu, s výnimkou Spojeného kráľovstva a Írska, sa uplatňuje len Kódex schengenských hraníc. Ustanovenia schengenského acquis, na ktoré sa odkazuje v tejto smernici, sú súčasťou tej časti schengenského acquis, na ktorej sa Írsko a Spojené kráľovstvo nezúčastňujú a uvedené ustanovenia sa na ne preto nevzťahujú.
(20)
V tejto smernici by sa mali vymedziť kritériá a požiadavky súvisiace s prijímaním, ako aj dôvody zamietnutia a zrušenia povolenia alebo zamietnutia predĺženia/obnovenia na pobyty, ktoré nepresahujú 90 dní, pokiaľ ide o zamestnanie sezónnych pracovníkov. Ak sa na účel sezónnej práce udeľujú krátkodobé víza, primerane sa uplatňujú relevantné ustanovenia schengenského acquis týkajúce sa podmienok vstupu na územie členských štátov a pobytu na ich území a tiež dôvodov zamietnutia, predĺženia, zrušenia alebo odvolania týchto víz. Konkrétne akékoľvek rozhodnutie o zamietnutí, zrušení alebo odvolaní víza a dôvody, na akých sa rozhodnutie zakladá, by sa žiadateľovi mali oznámiť v súlade s článkom 32 ods. 2 a článkom 34 ods. 6 vízového kódexu prostredníctvom štandardného formulára stanoveného v prílohe VI k vízovému kódexu.
(21)
V prípade sezónnych pracovníkov, ktorí sa prijímajú na pobyty dlhšie ako 90 dní, by sa v tejto smernici mali vymedziť podmienky prijímania a pobytu na území členských štátov, ako aj kritériá a požiadavky na prístup k zamestnaniu v členských štátoch.
(22)
Touto smernicou by sa mal zabezpečiť pružný systém vstupu založený na dopyte a objektívnych kritériách, ktorými sú: platná pracovná zmluva alebo záväzná pracovná ponuka, v ktorej sa uvádzajú základné aspekty zmluvy alebo pracovnoprávneho vzťahu.
(23)
Členské štáty by mali mať možnosť vykonať test, ktorým by sa preukázalo, že miesto nemožno obsadiť zo zdrojov na domácom trhu práce.
(24)
Členské štáty by mali mať možnosť zamietnuť žiadosť o prijatie, najmä ak štátny príslušník tretej krajiny nedodržal povinnosť vyplývajúcu z predchádzajúceho rozhodnutia o prijatí sezónneho pracovníka opustiť územie dotknutého členského štátu po uplynutí doby platnosti povolenia na účel sezónnej práce.
(25)
Členské štáty by mali mať možnosť vyžadovať, aby zamestnávateľ spolupracoval s príslušnými orgánmi a poskytol všetky relevantné informácie s cieľom zabrániť možnému zneužitiu a nesprávnemu použitiu postupu stanoveného v tejto smernici.
(26)
Stanovenie jednotného postupu vedúceho k jednému kombinovanému povoleniu zahŕňajúcemu povolenie na pobyt a pracovné povolenie by malo prispieť k zjednodušeniu pravidiel, ktoré sa v súčasnosti uplatňujú v členských štátoch. Týmto by nemalo byť dotknuté právo členských štátov určiť príslušné orgány a spôsob, akým by tieto orgány mali byť zapojené do jednotného postupu, a to v súlade s národnými špecifikami administratívnej organizácie a praxe.
(27)
Určením príslušných orgánov podľa tejto smernice by nemali byť dotknuté úlohy a povinnosti iných orgánov a prípadne sociálnych partnerov v súlade s vnútroštátnym právom a/alebo praxou, pokiaľ ide o posúdenie žiadosti a rozhodnutie o nej.
(28)
Táto smernica by mala členským štátom poskytnúť určitý stupeň flexibility, pokiaľ ide o udeľovanie povolení na prijatie (vstup, pobyt a prácu) sezónnych pracovníkov. Udelením dlhodobých víz v súlade s článkom 12 ods. 2 písm. a) by nemala byť dotknutá možnosť členských štátov udeliť vopred pracovné povolenie v dotknutom členskom štáte. S cieľom zabezpečiť, že podmienky zamestnávania stanovené v tejto smernici boli overené a sú splnené, malo by sa však v týchto povoleniach jasne uviesť, že boli udelené na účel sezónnej práce. Ak sa udelia len krátkodobé víza, členské štáty by na tento účel mali využiť kolónku „záznamy“ na vízovej nálepke.
(29)
Pre všetky pobyty, ktorých dĺžka nepresiahne 90 dní, by sa členské štáty mali rozhodnúť udeliť buď krátkodobé vízum, alebo v prípadoch, ak je štátny príslušník tretej krajiny povinný mať vízum v súlade s nariadením (ES) č. 539/2001, krátkodobé vízum spolu s pracovným povolením. Ak sa na štátneho príslušníka tretej krajiny nevzťahuje vízová povinnosť a ak členský štát neuplatnil článok 4 ods. 3 uvedeného nariadenia, členské štáty by takejto osobe mali udeliť pracovné povolenie ako povolenie na účel sezónnej práce. Pri všetkých pobytoch, ktorých dĺžka presahuje 90 dní, by si členské štáty mali zvoliť udelenie jedného z týchto povolení: dlhodobé vízum, povolenie sezónneho pracovníka alebo v prípade, ak sa podľa vnútroštátneho práva na vstup na územie daného štátu vyžaduje dlhodobé vízum, povolenie sezónneho pracovníka spolu s dlhodobým vízom. Členským štátom by nič v tejto smernici nemalo brániť v tom, aby pracovné povolenie udelili priamo zamestnávateľovi.
(30)
Ak sa vízum vyžaduje výlučne na účel vstupu na územie členského štátu a štátny príslušník tretej krajiny spĺňa podmienky na udelenie povolenia sezónneho pracovníka, dotknutý členský štát by mal takémuto štátnemu príslušníkovi tretej krajiny poskytnúť všetko, aby mu uľahčil získanie príslušného víza, a mal by zabezpečiť účinnú spoluprácu príslušných orgánov na tento účel.
(31)
Maximálnu dĺžku pobytu by mali stanoviť členské štáty a mala by byť obmedzená na obdobie piatich až deviatich mesiacov, čo by spoločne s vymedzením pojmu sezónnej práce malo zabezpečiť, že práca bude mať skutočne sezónnu povahu. Na tento účel by sa malo stanoviť, že v rámci uvedenej maximálnej dĺžky pobytu možno predĺžiť zmluvu alebo zmeniť zamestnávateľa, ak sú naďalej splnené kritériá prijímania. Malo by to slúžiť na zníženie rizika zneužitia, ktorému môžu čeliť sezónni pracovníci, ak sú viazaní na jedného zamestnávateľa, a zároveň by to malo umožniť pružne reagovať na skutočné potreby pracovnej sily zo strany zamestnávateľov. Možnosť sezónneho pracovníka byť zamestnaný u iného zamestnávateľa za podmienok stanovených v tejto smernici by nemala viesť k tomu, aby mal sezónny pracovník v období, keď je nezamestnaný, možnosť hľadať zamestnanie na území členských štátov.
(32)
Pri rozhodovaní o predĺžení pobytu alebo obnovení povolenia na účel sezónnej práce by členské štáty mali mať možnosť zohľadniť situáciu na trhu práce.
(33)
V prípade, ak bol sezónny pracovník prijatý na pobyt, ktorý nepresahuje 90 dní, a ak sa členský štát rozhodol pobyt predĺžiť na viac ako 90 dní, krátkodobé vízum by sa malo nahradiť dlhodobým vízom alebo povolením sezónneho pracovníka.
(34)
Vzhľadom na isté aspekty cirkulačnej migrácie, ako aj vyhliadky zamestnania sezónnych pracovníkov z tretích krajín na viac než iba na jednu sezónu, i na skutočnosť, že je v záujme zamestnávateľov Únie, aby sa mohli spoľahnúť na stabilnejšiu a už zaškolenú pracovnú silu, mala by sa stanoviť možnosť zjednodušených postupov prijímania v súvislosti s bona fide štátnymi príslušníkmi tretích krajín, ktorí boli prijatí ako sezónni pracovníci v členskom štáte aspoň raz za posledných päť rokov a ktorí vždy dodržali všetky kritériá a podmienky stanovené v tejto smernici pre vstup a pobyt v dotknutom členskom štáte. Takéto postupy by nemali ovplyvňovať ani obchádzať požiadavku, aby zamestnanie malo sezónnu povahu.
(35)
Členské štáty by mali vyvinúť maximálne úsilie na zabezpečenie toho, aby sa žiadateľom sprístupnili informácie o podmienkach vstupu a pobytu vrátane práv a povinností a procesných záruk stanovených v tejto smernici a o všetkých dokladoch potrebných k žiadosti o pobyt a prácu na území členského štátu ako sezónny pracovník.
(36)
Členské štáty by mali zaviesť účinné, primerané a odrádzajúce sankcie voči zamestnávateľom v prípade, že porušia svoje povinnosti vyplývajúce z tejto smernice. Uvedené sankcie by mohli zahŕňať opatrenia stanovené v článku 7 smernice 2009/52/ES a mali by prípadne zahŕňať zodpovednosť zamestnávateľa vyplatiť sezónnym pracovníkom náhrady. Zavedené by mali byť potrebné mechanizmy, ktorými by sa zabezpečilo, že sa sezónnym pracovníkom vyplatia náhrady, na ktoré majú nárok, aj v prípade, ak sa už nenachádzajú na území dotknutého členského štátu.
(37)
Mal by sa ustanoviť súbor pravidiel upravujúci postup preskúmania žiadostí o prijatie sezónneho pracovníka. Uvedený postup by mal byť účinný a zvládnuteľný, zohľadňujúc bežné pracovné zaťaženie úradov členských štátov, a zároveň by mal byť transparentný a spravodlivý, aby poskytoval primeranú právnu istotu tým, ktorých sa týka.
(38)
V prípade krátkodobých víz sa procesné záruky riadia príslušnými ustanoveniami schengenského acquis.
(39)
Príslušné orgány členských štátov by mali čo najskôr rozhodnúť o žiadostiach o povolenie na účel sezónnej práce po ich podaní. Pokiaľ ide o žiadosti o predĺženie alebo obnovenie, ak sa podajú počas doby platnosti povolenia, členské štáty by mali prijať všetky primerané opatrenia na zabezpečenie toho, aby sezónny pracovník nebol z dôvodu prebiehajúcich administratívnych postupov povinný prerušiť svoj pracovnoprávny vzťah s rovnakým zamestnávateľom alebo aby sa mu nebránilo meniť zamestnávateľov. Žiadatelia by mali predložiť svoje žiadosti o predĺženie alebo obnovenie čo najskôr. V každom prípade by sa sezónnym pracovníkom malo povoliť, aby na území dotknutého členského štátu ostali a prípadne tam naďalej pracovali, až pokiaľ príslušné orgány neprijmú konečné rozhodnutie o žiadosti o predĺženie alebo obnovenie.
(40)
Vzhľadom na povahu sezónnej práce by sa členské štáty mali nabádať, aby za vybavovanie žiadostí nevyberali poplatok. V prípade, že sa členský štát napriek tomu rozhodne poplatok vyberať, tento poplatok by nemal byť neprimeraný ani nadmerný.
(41)
Sezónni pracovníci by mali mať zabezpečené ubytovanie, ktoré poskytuje primeraný životný štandard. Príslušný orgán by mal byť informovaný o akejkoľvek zmene ubytovania. Ak ubytovanie zabezpečuje zamestnávateľ alebo je zabezpečené prostredníctvom zamestnávateľa, nájomné by nemalo byť neprimerane vysoké v porovnaní s čistou odmenou sezónneho pracovníka a v porovnaní s kvalitou takého ubytovania, nájomné sezónneho pracovníka by sa nemalo automaticky odpočítavať od jeho mzdy, zamestnávateľ by mal poskytnúť sezónnemu pracovníkovi nájomnú zmluvu alebo rovnocenný doklad, v ktorom sa uvedú nájomné podmienky ubytovania, a zamestnávateľ by mal zabezpečiť, aby ubytovanie spĺňalo všeobecné zdravotné a bezpečnostné normy, ktoré platia v dotknutom členskom štáte.
(42)
V súlade s Kódexom schengenských hraníc a článkom 21 Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda zo 14. júna 1985 uzatvorená medzi vládami štátov hospodárskej únie Beneluxu, Spolkovej republiky Nemecko a Francúzskej republiky o postupnom zrušení kontrol na ich spoločných hraniciach (12) (Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda), štátni príslušníci tretích krajín, ktorí sú držiteľmi platného cestovného dokladu a povolenia na účel sezónnej práce udeleného podľa tejto smernice členským štátom uplatňujúcim schengenské acquis v plnom rozsahu, sú oprávnení vstúpiť na územie členských štátov uplatňujúcich schengenské acquis v plnom rozsahu a voľne sa pohybovať na tomto území v období nepresahujúcom 90 dní počas akéhokoľvek 180-dňového obdobia.
(43)
Vzhľadom na osobitne zraniteľnú situáciu sezónnych pracovníkov z tretích krajín a na dočasný charakter ich pôsobenia je potrebné zabezpečiť účinnú ochranu ich práv, a to aj v oblasti sociálneho zabezpečenia, pravidelne kontrolovať dodržiavanie predpisov a v plnej miere zaručovať dodržiavanie zásady rovnakého zaobchádzania ako pri pracovníkoch, ktorí sú štátnymi príslušníkmi hostiteľského členského štátu, pri dodržiavaní zásady rovnakej mzdy za rovnakú prácu na rovnakom pracovisku, a to prostredníctvom uplatňovania kolektívnych dohôd a iných mechanizmov týkajúcich sa pracovných podmienok, ktoré sa uzavreli na akejkoľvek úrovni alebo pre ktoré existujú zákonné ustanovenia, v súlade s vnútroštátnym právom a praxou a za rovnakých podmienok, aké platia pre štátnych príslušníkov hostiteľského členského štátu.
(44)
Táto smernica by sa mala uplatňovať bez toho, aby boli dotknuté práva a zásady, ktoré obsahuje Európska sociálna charta z 18. októbra 1961 a v relevantných prípadoch Európsky dohovor o právnom postavení migrujúcich pracovníkov z 24. novembra 1977.
(45)
Okrem legislatívnych, administratívnych a regulačných ustanovení, ktoré sa vzťahujú na pracovníkov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi hostiteľského členského štátu, by sa na sezónnych pracovníkov z tretích krajín mali za rovnakých podmienok, aké platia pre štátnych príslušníkov hostiteľského členského štátu, vzťahovať aj rozhodcovské rozhodnutia a kolektívne dohody a zmluvy uzatvorené v súlade s vnútroštátnym právom a praxou hostiteľského členského štátu na akejkoľvek úrovni.
(46)
So sezónnymi pracovníkmi z tretích krajín by sa malo zaobchádzať rovnocenným spôsobom, pokiaľ ide o časti sociálneho zabezpečenia uvedené v článku 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (13). Táto smernica neharmonizuje právne predpisy členských štátov v oblasti sociálneho zabezpečenia a nevzťahuje sa na sociálnu pomoc. Obmedzuje sa na uplatňovanie zásady rovnakého zaobchádzania v oblasti sociálneho zabezpečenia na osoby, ktoré patria do jej rozsahu pôsobnosti. Touto smernicou by sa nemali priznávať väčšie práva ako tie, ktoré sú už ustanovené v existujúcich právnych predpisoch Únie v oblasti sociálneho zabezpečenia pre štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorých záujmy v členských štátoch majú cezhraničný charakter.
Z dôvodu dočasnej povahy pobytu sezónnych pracovníkov a bez toho, aby bolo dotknuté nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1231/2010 (14), by členské štáty mali mať možnosť vyňať rodinné dávky a dávky v nezamestnanosti z rovnakého zaobchádzania so sezónnymi pracovníkmi a vlastnými štátnymi príslušníkmi a mali by mať možnosť obmedziť uplatňovanie rovnakého zaobchádzania v súvislosti so vzdelávaním a odbornou prípravou, ako aj daňovými úľavami.
V tejto smernici sa nestanovuje zlúčenie rodiny. Touto smernicou sa okrem toho ani nepriznávajú práva vo vzťahu k situáciám, ktoré nepatria do rozsahu pôsobnosti práva Únie, ako sú napríklad situácie, keď sa rodinní príslušníci zdržiavajú v tretej krajine. Tým by však nemalo byť dotknuté právo pozostalých, ktorých práva sa odvodzujú od sezónneho pracovníka, poberať pozostalostné dôchodky, ak sa zdržiavajú v tretej krajine. Nemalo by tým byť dotknuté nediskriminačné uplatňovanie vnútroštátneho práva členskými štátmi, pokiaľ ide o pravidlá de minimis týkajúce sa príspevkov do dôchodkových systémov. Mali by byť zavedené mechanizmy na zaistenie účinného sociálneho zabezpečenia počas pobytu a prípadného prenosu nadobudnutých práv sezónneho pracovníka.
(47)
Právom Únie sa neobmedzuje právomoc členských štátov organizovať svoje systémy sociálneho zabezpečenia. V prípade absencie harmonizácie na úrovni Únie podmienky udeľovania dávok sociálneho zabezpečenia, ako aj výšku týchto dávok a trvanie ich poskytovania stanovujú jednotlivé členské štáty. Pri uplatňovaní tejto právomoci by však členské štáty mali dodržiavať právo Únie.
(48)
Akékoľvek obmedzenia rovnakého zaobchádzania v oblasti sociálneho zabezpečenia podľa tejto smernice by nemali mať vplyv na práva priznané pri uplatňovaní nariadenia (EÚ) č. 1231/2010.
(49)
Na zabezpečenie riadneho presadzovania tejto smernice, a najmä ustanovení týkajúcich sa práv, pracovných podmienok a ubytovania by členské štáty mali zaistiť, aby sa zaviedli vhodné mechanizmy monitorovania zamestnávateľov a aby sa podľa potreby na ich príslušných územiach vykonávali účinné a primerané kontroly. Výber zamestnávateľov, u ktorých sa má uskutočniť kontrola, by mal vychádzať najmä z posúdenia rizika, ktoré vypracujú príslušné orgány v členských štátoch so zreteľom na faktory, akým je napríklad odvetvie, v ktorom spoločnosť pôsobí, a akékoľvek porušenia predpisov v minulosti.
(50)
S cieľom uľahčiť presadzovanie tejto smernice by členské štáty mali zaviesť účinné mechanizmy, pomocou ktorých by sa mohli sezónni pracovníci domáhať nápravy právnymi prostriedkami alebo podávať sťažnosti priamo alebo prostredníctvom relevantných tretích strán, ako napríklad odborových organizácií alebo iných združení. Považuje sa to za potrebné pri riešení situácií, keď sezónni pracovníci nie sú informovaní o existencii mechanizmov na presadzovanie alebo ich váhajú využiť vo vlastnom mene zo strachu z možných dôsledkov. Sezónni pracovníci by mali mať prístup k súdnej ochrane pred viktimizáciou v dôsledku podania sťažnosti.
(51)
Keďže ciele tejto smernice, a to zavedenie osobitného postupu prijímania, prijatie podmienok vstupu a pobytu na účel sezónnej práce vykonávanej štátnymi príslušníkmi tretích krajín a vymedzenie ich práv ako sezónnych pracovníkov, nemožno uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii (Zmluva o EÚ), a to pri zohľadnení prisťahovaleckej politiky a politiky zamestnanosti na európskej i vnútroštátnej úrovni. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.
(52)
V tejto smernici sa rešpektujú základné práva a dodržiavajú zásady uznané Chartou základných práv Európskej únie, a to najmä jej článok 7, článok 15 ods. 3, články 17, 27, 28, 31 a článok 33 ods. 2, v súlade s článkom 6 Zmluvy o EÚ.
(53)
V súlade so spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie z 28. septembra 2011 týkajúcim sa vysvetľujúcich dokumentov (15) sa členské štáty zaviazali v odôvodnených prípadoch pripojiť k oznámeniam svojich transpozičných opatrení jeden alebo viacero dokumentov vysvetľujúcich vzťah medzi prvkami smernice a zodpovedajúcimi časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov. Pokiaľ ide o túto smernicu, zákonodarca považuje postúpenie takýchto dokumentov za odôvodnené.
(54)
V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o EÚ a k ZFEÚ, a bez toho, aby bol dotknutý článok 4 uvedeného protokolu, sa tieto členské štáty nezúčastňujú na prijatí tejto smernice, nie sú ňou viazané ani nepodliehajú jej uplatňovaniu.
(55)
V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu 22 o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o EÚ a k ZFEÚ, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tejto smernice, nie je ňou viazané ani nepodlieha jej uplatňovaniu,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
KAPITOLA I
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok 1
Predmet úpravy
1. Touto smernicou sa určujú podmienky vstupu a pobytu štátnych príslušníkov tretích krajín na účel zamestnania ako sezónni pracovníci a vymedzujú sa práva sezónnych pracovníkov.
2. Pokiaľ ide o pobyty, ktorých dĺžka nepresahuje 90 dní, táto smernica sa uplatňuje bez toho, aby tým bolo dotknuté schengenské acquis, najmä vízový kódex, Kódex schengenských hraníc a nariadenie (ES) č. 539/2001.
Článok 2
Rozsah pôsobnosti
1. Táto smernica sa uplatňuje na štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa zdržiavajú mimo územia členských štátov a ktorí žiadajú o prijatie alebo boli prijatí za podmienok stanovených touto smernicou na územie členského štátu na účel zamestnania ako sezónni pracovníci.
Táto smernica sa neuplatňuje na štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa v čase podania žiadosti zdržiavajú na území členského štátu s výnimkou prípadov uvedených v článku 15.
2. Pri transponovaní tejto smernice členské štáty, prípadne po porade so sociálnymi partnermi, zostavia zoznam tých odvetví zamestnávania, ktoré zahŕňajú činnosti závislé od striedania ročných období. Členské štáty môžu, v prípade potreby po porade so sociálnymi partnermi, uvedený zoznam upraviť. Členské štáty oznámia takéto úpravy Komisii.
3. Táto smernica sa neuplatňuje na štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí:
a)
vykonávajú činnosti v mene podnikov so sídlom v inom členskom štáte v rámci poskytovania služieb v zmysle článku 56 ZFEÚ, vrátane štátnych príslušníkov tretích krajín vyslaných podnikmi usadenými v členskom štáte v rámci poskytovania služieb v súlade so smernicou 96/71/ES;
b)
sú rodinnými príslušníkmi občanov Únie, ktorí uplatnili svoje právo na slobodu pohybu v rámci Únie v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES (16);
c)
spolu so svojimi rodinnými príslušníkmi a bez ohľadu na ich štátnu príslušnosť majú na základe dohôd buď medzi Úniou a členskými štátmi, alebo medzi Úniou a tretími krajinami právo na voľný pohyb rovnocenný s právom občanov Únie.
Článok 3
Vymedzenie pojmov
Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
a)
„štátny príslušník tretej krajiny“ je akákoľvek osoba, ktorá nie je občanom Únie v zmysle článku 20 ods. 1 ZFEÚ;
b)
„sezónny pracovník“ je štátny príslušník tretej krajiny, ktorý má svoj hlavný pobyt v tretej krajine a oprávnene a dočasne sa zdržiava na území členského štátu na účely výkonu činnosti závislej od striedania ročných období, a to na základe jednej alebo viacerých zmlúv uzatvorených na dobu určitú priamo medzi uvedeným štátnym príslušníkom tretej krajiny a zamestnávateľom so sídlom v tomto členskom štáte;
c)
„činnosť závislá od striedania ročných období“ je činnosť, ktorá je viazaná na určité obdobie roka opakujúcou sa udalosťou alebo opakujúcim sa sledom udalostí spojených so sezónnymi podmienkami, počas ktorých sa vyžaduje podstatne vyšší objem práce, než je potrebný na bežnú stálu prevádzku;
d)
„povolenie sezónneho pracovníka“ je povolenie udelené vo formáte stanovenom v nariadení Rady (ES) č. 1030/2002 (17) s označením sezónna práca, ktoré jeho držiteľa oprávňuje zdržiavať sa a pracovať na území členského štátu počas pobytu, ktorého dĺžka presahuje 90 dní, za podmienok tejto smernice;
e)
„krátkodobé vízum“ je povolenie, ktoré udelí členský štát podľa článku 2 bodu 2 písm. a) vízového kódexu alebo v súlade s vnútroštátnym právom členského štátu, ktorý neuplatňuje schengenské acquis v plnom rozsahu;
f)
„dlhodobé vízum“ je povolenie, ktoré udelí členský štát podľa článku 18 Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, alebo v súlade s vnútroštátnym právom členského štátu, ktorý neuplatňuje schengenské acquis v plnom rozsahu;
g)
„jednotný postup vybavovania žiadostí“ je postup založený na jednej žiadosti štátneho príslušníka tretej krajiny o povolenie na pobyt a prácu na území členského štátu, ktorý vedie k rozhodnutiu o žiadosti o povolenie sezónneho pracovníka;
h)
„povolenie na účel sezónnej práce“ je ktorékoľvek z povolení uvedených v článku 12, ktoré ich držiteľa oprávňuje na pobyt a prácu na území členského štátu, ktorý povolenie udelil podľa tejto smernice;
i)
„pracovné povolenie“ je akékoľvek povolenie, ktoré členský štát v súlade s vnútroštátnym právom udelí na účel práce na území tohto členského štátu.
Článok 4
Priaznivejšie ustanovenia
1. Táto smernica sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté výhodnejšie ustanovenia:
a)
práva Únie vrátane dvojstranných a mnohostranných dohôd uzatvorených medzi Úniou alebo medzi Úniou a jej členskými štátmi na jednej strane a jednou alebo viacerými tretími krajinami na strane druhej;
b)
dvojstranných alebo mnohostranných dohôd uzatvorených medzi jedným alebo viacerými členskými štátmi a jednou alebo viacerými tretími krajinami.
2. Touto smernicou nie je dotknuté právo členských štátov prijať alebo ponechať v oblasti pôsobnosti článkov 18, 19, 20, 23 a 25 priaznivejšie ustanovenia pre štátnych príslušníkov tretích krajín, na ktorých sa smernica vzťahuje.
KAPITOLA II
PODMIENKY PRIJÍMANIA
Článok 5
Kritériá a požiadavky na prijatie sezónneho pracovníka do zamestnania s pobytom nepresahujúcim 90 dní
1. K žiadostiam o prijatie na pobyt v členskom štáte, ktorého dĺžka nepresahuje 90 dní, podľa podmienok tejto smernice sa priloží:
a)
platná pracovná zmluva alebo ak tak stanovuje vnútroštátne právo, správne predpisy alebo prax, záväzná pracovná ponuka pracovať ako sezónny pracovník v dotknutom členskom štáte u zamestnávateľa, ktorý má sídlo v uvedenom členskom štáte, pričom sa v tejto zmluve alebo ponuke uvádza:
i)
miesto a typ práce;
ii)
dĺžka trvania zamestnania;
iii)
odmena;
iv)
počet pracovných hodín za týždeň alebo mesiac;
v)
dĺžka trvania akejkoľvek platenej dovolenky;
vi)
prípadne iné príslušné pracovné podmienky a
vii)
podľa možnosti dátum začatia zamestnania;
b)
potvrdenie o zdravotnom poistení pokrývajúcom všetky riziká, ktoré bežne zahŕňa poistenie štátnych príslušníkov dotknutého členského štátu, alebo ak sa tak stanovuje vo vnútroštátnom práve, dôkaz o podaní žiadosti o uzatvorenie uvedeného zdravotného poistenia, a to na obdobia, na ktoré sa nevzťahuje také poistné krytie a príslušné nároky na dávky v súvislosti s prácou vykonávanou v uvedenom členskom štáte alebo vyplývajúce z tejto práce;
c)
doklad o tom, že sezónny pracovník bude mať primerané ubytovanie alebo že sa mu poskytne primerané ubytovanie v súlade s článkom 20.
2. Členské štáty vyžadujú, aby podmienky uvedené v odseku 1 písm. a) boli v súlade s uplatniteľným právom, kolektívnymi zmluvami a/alebo praxou.
3. Na základe dokumentácie poskytnutej v zmysle odseku 1 členské štáty vyžadujú, aby sezónny pracovník nebol odkázaný na ich systémy sociálnej pomoci.
4. Ak je v pracovnej zmluve alebo záväznej pracovnej ponuke spresnené, že štátny príslušník tretej krajiny bude vykonávať regulované povolanie v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES (18), členský štát môže vyžadovať, aby žiadateľ predložil doklady potvrdzujúce, že štátny príslušník tretej krajiny spĺňa podmienky stanovené vo vnútroštátnom práve na výkon uvedeného regulovaného povolania.
5. Pri posudzovaní žiadosti o povolenie uvedenej v článku 12 ods. 1 členské štáty, ktoré neuplatňujú schengenské acquis v plnom rozsahu, overia, že štátny príslušník tretej krajiny:
a)
nepredstavuje riziko z hľadiska nelegálneho prisťahovalectva;
b)
má v úmysle opustiť územie členského štátu najneskôr v deň uplynutia platnosti povolenia.
Článok 6
Kritériá a požiadavky na prijímanie sezónneho pracovníka na pobyt presahujúci 90 dní
1. K žiadostiam o prijatie na pobyt v členskom štáte, ktorého dĺžka presahuje 90 dní, podľa podmienok tejto smernice sa pripojí:
a)
platná pracovná zmluva alebo ak tak stanovuje vnútroštátne právo, správne predpisy alebo prax, záväzná pracovná ponuka na zamestnanie sezónneho pracovníka v dotknutom členskom štáte u zamestnávateľa, ktorý má sídlo v uvedenom členskom štáte, pričom v tejto zmluve alebo ponuke sa uvádza:
i)
miesto a typ práce;
ii)
dĺžka trvania zamestnania;
iii)
odmena;
iv)
počet pracovných hodín za týždeň alebo mesiac;
v)
dĺžka trvania akejkoľvek platenej dovolenky;
vi)
prípadne iné príslušné pracovné podmienky a
vii)
podľa možnosti dátum začatia zamestnania;
b)
potvrdenie o zdravotnom poistení pokrývajúcom všetky riziká, ktoré bežne zahŕňa poistenie štátnych príslušníkov dotknutého členského štátu, alebo ak sa tak stanovuje vo vnútroštátnom práve, dôkaz o podaní žiadosti o uzatvorenie uvedeného zdravotného poistenia, a to na obdobia, na ktoré sa nevzťahuje také poistné krytie a príslušné nároky na dávky v súvislosti s prácou vykonávanou v uvedenom členskom štáte alebo vyplývajúce z tejto práce;
c)
doklad o tom, že sezónny pracovník bude mať zabezpečené primerané ubytovanie alebo že sa mu poskytne primerané ubytovanie v súlade s článkom 20.
2. Členské štáty vyžadujú, aby podmienky uvedené v odseku 1 písm. a) boli v súlade s uplatniteľným právom, kolektívnymi zmluvami a/alebo praxou.
3. Na základe dokumentácie poskytnutej v zmysle odseku 1 členské štáty vyžadujú, aby mal sezónny pracovník dostatočné prostriedky na živobytie počas svojho pobytu a nebol odkázaný na ich systémy sociálnej pomoci.
4. Štátni príslušníci tretích krajín, ktorí sa považujú za osoby predstavujúce hrozbu pre verejný poriadok, verejnú bezpečnosť alebo verejné zdravie, sa neprijímajú.
5. Pri posudzovaní žiadosti o povolenie uvedenej v článku 12 ods. 2 členské štáty overia, že štátny príslušník tretej krajiny nepredstavuje riziko z hľadiska nelegálneho prisťahovalectva a že má v úmysle opustiť územie členského štátu najneskôr k dátumu uplynutia platnosti povolenia.
6. Ak je v pracovnej zmluve alebo záväznej pracovnej ponuke spresnené, že štátny príslušník tretej krajiny bude vykonávať regulované povolanie v zmysle smernice 2005/36//ES, členský štát môže vyžadovať, aby žiadateľ predložil doklady potvrdzujúce, že štátny príslušník tretej krajiny spĺňa podmienky stanovené vo vnútroštátnom práve na výkon uvedeného regulovaného povolania.
7. Členské štáty vyžadujú, aby štátni príslušníci tretích krajín mali platný cestovný doklad, aký určuje vnútroštátne právo. Členské štáty vyžadujú, aby bol cestovný doklad platný minimálne počas doby platnosti povolenia na účel sezónnej práce.
Členské štáty môžu okrem toho požadovať, aby:
a)
doba platnosti presahovala plánovanú dĺžku pobytu, a to maximálne o tri mesiace;
b)
bol cestovný doklad vydaný počas posledných 10 rokov a
c)
cestovný doklad obsahoval aspoň dve prázdne strany.
Článok 7
Počty prijímaných osôb
Touto smernicou nie je dotknuté právo členského štátu určiť počty prijímaných štátnych príslušníkov tretej krajiny, ktorí vstupujú na jeho územie na účel sezónnej práce. Na tomto základe sa žiadosť o povolenie na účel sezónnej práce môže považovať buď za neprijateľnú, alebo sa môže zamietnuť.
Článok 8
Dôvody zamietnutia
1. Členské štáty zamietnu žiadosť o povolenie na účel sezónnej práce, ak:
a)
nie je dodržaný článok 5 alebo 6 alebo
b)
doklady predložené na účely článku 5 alebo 6 boli získané podvodom, boli sfalšované alebo sa do nich neoprávnene zasahovalo.
2. Členské štáty v relevantných prípadoch zamietnu žiadosť o povolenie na účel sezónnej práce, ak:
a)
bol zamestnávateľ podľa vnútroštátneho práva sankcionovaný za nelegálnu prácu a/alebo nelegálne zamestnávanie;
b)
podnik zamestnávateľa je alebo bol v likvidácii podľa vnútroštátnych zákonov o konkurze alebo nevykonáva žiadnu hospodársku činnosť, alebo
c)
bol zamestnávateľ sankcionovaný podľa článku 17.
3. Členské štáty môžu overiť, či dané voľné pracovné miesto nemožno obsadiť štátnymi príslušníkmi dotknutého členského štátu alebo inými občanmi Únie, alebo štátnymi príslušníkmi tretích krajín, ktorí sa oprávnene zdržiavajú v uvedenom členskom štáte, pričom v takomto prípade môžu žiadosť zamietnuť. Tento odsek sa uplatňuje bez toho, aby bola dotknutá zásada uprednostňovania občanov Únie v zmysle príslušných ustanovení relevantných aktov o pristúpení.
4. Členské štáty môžu zamietnuť žiadosť o povolenie na účel sezónnej práce, ak:
a)
si zamestnávateľ nesplnil právne povinnosti týkajúce sa sociálneho zabezpečenia, daní, pracovných práv, pracovných podmienok alebo podmienok zamestnávania, ako sa stanovuje v uplatniteľnom práve a/alebo kolektívnych zmluvách;
b)
zamestnávateľ počas 12 mesiacov, ktoré priamo predchádzajú dátumu podania žiadosti, zrušil pracovné miesto na plný úväzok, aby vytvoril voľné pracovné miesto, ktoré sa zamestnávateľ snaží obsadiť prostredníctvom tejto smernice, alebo
c)
si štátny príslušník tretej krajiny nesplnil povinnosti vyplývajúce z predchádzajúceho rozhodnutia o prijatí za sezónneho pracovníka.
5. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 1, sa pri každom rozhodnutí o zamietnutí žiadosti zohľadňujú špecifické okolnosti daného prípadu vrátane záujmov sezónneho pracovníka a rešpektuje sa zásada proporcionality.
6. Dôvody zamietnutia udelenia krátkodobého víza sa upravujú v príslušných ustanoveniach vízového kódexu.
Článok 9
Zrušenie povolenia na účel sezónnej práce
1. Členské štáty zrušia povolenie na účel sezónnej práce, ak:
a)
doklady predložené na účel článku 5 alebo 6 boli získané podvodom, boli sfalšované alebo sa do nich neoprávnene zasahovalo, alebo
b)
sa držiteľ povolenia zdržiava na ich území na iné účely ako tie, na aké mu bolo udelené povolenie na pobyt.
2. Členské štáty v relevantných prípadoch zrušia povolenie na účel sezónnej práce, ak:
a)
bol zamestnávateľ podľa vnútroštátneho práva sankcionovaný za nelegálnu prácu a/alebo nelegálne zamestnávanie;
b)
podnik zamestnávateľa je alebo bol v likvidácii podľa vnútroštátnych zákonov o konkurze alebo nevykonáva žiadnu hospodársku činnosť, alebo
c)
bol zamestnávateľ sankcionovaný podľa článku 17.
3. Členské štáty môžu zrušiť povolenie na účel sezónnej práce, ak:
a)
sa nedodržiava alebo už dlhšie nedodržiava článok 5 alebo 6;
b)
si zamestnávateľ nesplnil svoje právne povinnosti týkajúce sa sociálneho zabezpečenia, daní, pracovných práv, pracovných podmienok alebo podmienok zamestnávania, ako sa stanovuje v uplatniteľnom práve a/alebo kolektívnych zmluvách;
c)
si zamestnávateľ neplní svoje povinnosti vyplývajúce z pracovnej zmluvy alebo
d)
zamestnávateľ počas 12 mesiacov, ktoré priamo predchádzajú dátumu podania žiadosti, zrušil pracovné miesto na plný úväzok, aby vytvoril voľné pracovné miesto, ktoré sa zamestnávateľ snaží obsadiť prostredníctvom tejto smernice.
4. Členské štáty môžu zrušiť povolenie na účel sezónnej práce, ak štátny príslušník tretej krajiny žiada o medzinárodnú ochranu podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/95/EÚ (19) alebo o ochranu v súlade s vnútroštátnym právom, medzinárodnými záväzkami alebo praxou dotknutého členského štátu.
5. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 1, sa pri každom rozhodnutí o zrušení povolenia zohľadňujú špecifické okolnosti daného prípadu vrátane záujmov sezónneho pracovníka a rešpektuje sa zásada proporcionality.
6. Dôvody zrušenia alebo odvolania krátkodobého víza sa upravujú v príslušných ustanoveniach vízového kódexu.
Článok 10
Povinnosť spolupracovať
Členské štáty môžu od zamestnávateľa vyžadovať, aby poskytol všetky relevantné informácie potrebné na udelenie, predĺženie alebo obnovenie povolenia na účel sezónnej práce.
KAPITOLA III
POSTUP A POVOLENIA NA ÚČEL SEZÓNNEJ PRÁCE
Článok 11
Prístup k informáciám
1. Členské štáty jednoduchým spôsobom sprístupnia žiadateľom informácie o všetkých dokladoch potrebných k žiadosti, ako aj informácie o vstupe a pobyte vrátane práv a povinností a procesných záruk týkajúcich sa sezónneho pracovníka.
2. Keď členské štáty udelia štátnym príslušníkom tretích krajín povolenie na účel sezónnej práce, poskytnú im tiež písomné informácie o ich právach a povinnostiach podľa tejto smernice vrátane postupov podávania sťažností.
Článok 12
Povolenia na účel sezónnej práce
1. Pri pobytoch, ktorých dĺžka nepresahuje 90 dní, udelia členské štáty štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí spĺňajú článok 5 a na ktorých sa nevzťahujú dôvody stanovené v článku 8, jedno z nasledujúcich povolení na účel sezónnej práce, a to bez toho, aby tým boli dotknuté pravidlá udeľovania krátkodobých víz stanovené vo vízovom kódexe a v nariadení Rady (ES) č. 1683/95 (20):
a)
krátkodobé vízum, v ktorom sa uvedie, že sa udelilo na účel sezónnej práce;
b)
krátkodobé vízum a pracovné povolenie, v ktorých sa uvádza, že boli udelené na účel sezónnej práce, alebo
c)
pracovné povolenie, v ktorom sa uvedie, že je udelené na účel sezónnej práce, a to v prípade, ak je štátny príslušník tretej krajiny oslobodený od vízovej povinnosti v súlade s prílohou II k nariadeniu (ES) č. 539/2001 a ak dotknutý členský štát v jeho prípade neuplatňuje článok 4 ods. 3 uvedeného nariadenia.
Pri transponovaní tejto smernice stanovia členské štáty buď povolenia uvedené v písmenách a) a c), alebo povolenia uvedené v písmenách b) a c).
2. Pri pobytoch, ktorých dĺžka presahuje 90 dní, udelia členské štáty štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí spĺňajú článok 6 a na ktorých sa nevzťahujú dôvody stanovené v článku 8, jedno z nasledujúcich povolení na účel sezónnej práce:
a)
dlhodobé vízum, v ktorom sa uvedie, že je udelené na účel sezónnej práce;
b)
povolenie sezónneho pracovníka alebo
c)
povolenie sezónneho pracovníka a dlhodobé vízum, ak sa dlhodobé vízum podľa vnútroštátneho práva vyžaduje na vstup na územie daného štátu.
Pri transponovaní tejto smernice ustanovia členské štáty len jedno z povolení uvedených v písmenách a), b) a c).
3. Bez toho, aby bolo dotknuté schengenské acquis, členské štáty určia, či má žiadosť predložiť štátny príslušník tretej krajiny a/alebo zamestnávateľ.
Povinnosť členských štátov určiť, či má žiadosť podávať štátny príslušník tretej krajiny a/alebo jeho zamestnávateľ, nemá vplyv na iné opatrenia vyžadujúce si účasť oboch na konaní.
4. Povolenie sezónneho pracovníka uvedené v odseku 2 prvom pododseku písm. b) a c) vydávajú príslušné orgány členských štátov vo formáte ustanovenom v nariadení (ES) č. 1030/2002. Členské štáty na povolení uvedú, že sa vydáva na účel sezónnej práce.
5. Pokiaľ ide o dlhodobé víza, členské štáty na vízovej nálepke v kolónke „záznamy“ uvedú, že vízum sa udeľuje na účel sezónnej práce v súlade s bodom 12 prílohy k nariadeniu (ES) č. 1683/95.
6. Členské štáty môžu uviesť dodatočné informácie súvisiace s pracovnoprávnym vzťahom sezónneho pracovníka v papierovom formáte alebo môžu takéto údaje uchovávať v elektronickom formáte, ako sa uvádza v článku 4 nariadenia (ES) č. 1030/2002 a v písmene a) bode 16 prílohy k uvedenému nariadeniu.
7. Ak sa vízum vyžaduje výlučne na účel vstupu na územie členského štátu a štátny príslušník tretej krajiny spĺňa podmienky na udelenie povolenia sezónneho pracovníka podľa odseku 2 prvého pododseku písm. c), dotknutý členský štát takémuto štátnemu príslušníkovi tretej krajiny poskytne všetky prostriedky na získanie požadovaného víza.
8. Udelením dlhodobého víza uvedeného v odseku 2 prvom pododseku písm. a) nie je dotknutá možnosť členských štátov udeliť vopred povolenie na prácu v dotknutom členskom štáte.
Článok 13
Žiadosti o povolenie sezónneho pracovníka
1. Členské štáty určia orgány príslušné na prijímanie žiadostí a rozhodovanie o nich, ako aj na vydávanie povolení sezónneho pracovníka.
2. Žiadosť o povolenie sezónneho pracovníka sa podáva v rámci jednotného postupu vybavovania žiadostí.
Článok 14
Dĺžka pobytu
1. Členské štáty určia maximálnu dobu pobytu pre sezónnych pracovníkov, ktorá nesmie byť kratšia ako päť mesiacov a dlhšia ako deväť mesiacov počas akéhokoľvek obdobia 12 mesiacov. Po uplynutí tejto doby opustí štátny príslušník tretej krajiny územie členského štátu, pokiaľ mu dotknutý členský štát neudelí povolenie na pobyt podľa vnútroštátneho práva alebo práva Únie na iné účely, ako je sezónna práca.
2. Členské štáty môžu určiť maximálnu dobu počas akéhokoľvek obdobia 12 mesiacov, počas ktorej môže zamestnávateľ uskutočňovať nábor sezónnych pracovníkov. Táto doba nesmie byť kratšia než maximálna doba pobytu určená podľa odseku 1.
Článok 15
Predĺženie pobytu alebo obnovenie povolenia na účel sezónnej práce
1. V rámci maximálnej doby uvedenej v článku 14 ods. 1 a za predpokladu, že sa dodrží článok 5 alebo 6 a neuplatňujú sa dôvody stanovené v článku 8 ods. 1 písm. b, článku 8 ods. 2 a prípadne článku 8 ods. 4, členské štáty povolia sezónnym pracovníkom jedno predĺženie pobytu, ak si sezónni pracovníci predlžujú zmluvu s rovnakým zamestnávateľom.
2. Členské štáty môžu v súlade so svojím vnútroštátnym právom rozhodnúť, že sezónnym pracovníkom umožnia predĺžiť zmluvy s rovnakým zamestnávateľom a ich pobyt viac než raz, a to za predpokladu, že sa nepresiahne maximálna doba uvedená v článku 14 ods. 1.
3. V rámci maximálnej doby uvedenej v článku 14 ods. 1 a za predpokladu, že sa dodrží článok 5 alebo 6 a neuplatňujú sa dôvody stanovené v článku 8 ods. 1 písm. b), článku 8 ods. 2 a prípadne článku 8 ods. 4, členské štáty povolia sezónnym pracovníkom jedno predĺženie pobytu na účely zamestnania u iného zamestnávateľa.
4. Členské štáty môžu v súlade so svojím vnútroštátnym právom rozhodnúť, že sezónnym pracovníkom umožnia zamestnanie u iného zamestnávateľa a predĺženie pobytu viac než raz, a to za predpokladu, že sa nepresiahne maximálna doba uvedená v článku 14 ods. 1.
5. Na účely odsekov 1 až 4 členské štáty prijmú žiadosť sezónneho pracovníka prijatého podľa tejto smernice, ak sa tento pracovník zdržiava na území dotknutého členského štátu.
6. Členské štáty môžu odmietnuť predĺžiť pobyt alebo obnoviť povolenie na účel sezónnej práce, ak by sa dané voľné pracovné miesto mohlo obsadiť štátnymi príslušníkmi dotknutého členského štátu alebo inými občanmi Únie, alebo štátnymi príslušníkmi tretích krajín, ktorí sa oprávnene zdržiavajú v danom členskom štáte. Tento odsek sa uplatňuje bez toho, aby bola dotknutá zásada uprednostňovania občanov Únie v zmysle príslušných ustanovení relevantných aktov o pristúpení.
7. Členské štáty odmietnu predĺžiť pobyt alebo obnoviť povolenie na účel sezónnej práce, ak sa dosiahla maximálna dĺžka pobytu vymedzená v článku 14 ods. 1.
8. Členské štáty môžu odmietnuť predĺžiť pobyt alebo obnoviť povolenie na účel sezónnej práce, ak štátny príslušník tretej krajiny žiada o medzinárodnú ochranu podľa smernice 2011/95/EÚ alebo ak štátny príslušník tretej krajiny žiada o ochranu v súlade s vnútroštátnym právom, medzinárodnými záväzkami alebo praxou v dotknutom členskom štáte.
9. Článok 9 ods. 2 a článok 9 ods. 3 písm. b), c) a d) sa nevzťahujú na sezónnych pracovníkov, ktorí požiadali o zamestnanie u iného zamestnávateľa v súlade s odsekom 3 tohto článku, ak sa uvedené ustanovenia uplatňujú na predchádzajúceho zamestnávateľa.
10. Dôvody na predĺženie krátkodobého víza sa upravujú v príslušných ustanoveniach vízového kódexu.
11. Bez toho, aby bol dotknutý článok 8 ods. 1, sa pri každom rozhodnutí o žiadosti o predĺženie alebo obnovenie zohľadnia špecifické okolnosti daného prípadu vrátane záujmov sezónneho pracovníka, pričom sa rešpektuje zásada proporcionality.
Článok 16
Uľahčenie opätovného vstupu
1. Členské štáty uľahčia opätovný vstup štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí boli prijatí do daného členského štátu ako sezónni pracovníci aspoň raz za posledných päť rokov a ktorí počas každého svojho pobytu v plnej miere dodržali podmienky platné pre sezónnych pracovníkov podľa tejto smernice.
2. Uľahčenie uvedené v odseku 1 môže zahŕňať jedno alebo viacero opatrení, ako napríklad:
a)
udelenie oslobodenia od požiadavky predložiť jeden alebo viacero dokladov uvedených v článku 5 alebo 6;
b)
udelenie niekoľkých povolení sezónneho pracovníka v jednom správnom akte;
c)
zrýchlený postup, ktorého výsledkom je rozhodnutie o žiadosti o povolenie sezónneho pracovníka alebo o dlhodobé vízum;
d)
prioritné preskúmanie žiadostí o prijatie ako sezónneho pracovníka vrátane zohľadnenia predchádzajúcich prijatí pri rozhodovaní o žiadostiach s ohľadom na vyčerpanie počtu prijímaných pracovníkov.
Článok 17
Sankcie voči zamestnávateľom
1. Členské štáty stanovia sankcie pre zamestnávateľov, ktorí si nesplnili povinnosti podľa tejto smernice, vrátane vylúčenia zamestnávateľov, ktorí závažne porušujú svoje povinnosti podľa tejto smernice, z možnosti zamestnávať sezónnych pracovníkov. Uvedené sankcie sú účinné, primerané a odrádzajúce.
2. Členské štáty zabezpečia, aby v prípade, ak sa povolenie na účel sezónnej práce zruší v súlade s článkom 9 ods. 2 a článkom 9 ods. 3 písm. b), c) a d), bol zamestnávateľ povinný vyplatiť sezónnemu pracovníkovi náhradu v súlade s postupmi podľa vnútroštátneho práva. Táto povinnosť by mala zahŕňať všetky nedodržané záväzky, ktoré by si zamestnávateľ musel splniť, ak by sa povolenie na účel sezónnej práce nezrušilo.
3. Ak je zamestnávateľ subdodávateľom, ktorý porušil túto smernicu, a ak si hlavný dodávateľ a akýkoľvek sprostredkujúci subdodávateľ nesplnili povinnosti náležitej starostlivosti vymedzené vo vnútroštátnom práve, hlavný dodávateľ a akýkoľvek sprostredkujúci subdodávateľ môžu:
a)
podliehať sankciám uvedeným v odseku 1;
b)
byť popri zamestnávateľovi alebo namiesto neho povinní zaplatiť akúkoľvek náhradu prislúchajúcu sezónnemu pracovníkovi v súlade s odsekom 2;
c)
byť popri zamestnávateľovi alebo namiesto neho povinní zaplatiť akékoľvek nedoplatky prislúchajúce sezónnemu pracovníkovi podľa vnútroštátneho práva.
Členské štáty môžu vo vnútroštátnom práve stanoviť prísnejšie pravidlá zodpovednosti.
Článok 18
Procesné záruky
1. Príslušné orgány členského štátu prijmú rozhodnutie o žiadosti o povolenie na účel sezónnej práce. Príslušné orgány oznámia žiadateľovi rozhodnutie v písomnej podobe v súlade s postupmi oznamovania podľa vnútroštátneho práva, a to čo najskôr, najneskôr však do 90 dní od podania úplnej žiadosti.
2. Pokiaľ ide o žiadosť o predĺženie pobytu alebo o obnovenie povolenia podľa článku 15, členské štáty prijmú všetky primerané opatrenia na zabezpečenie toho, aby sezónny pracovník nebol z dôvodu prebiehajúcich administratívnych postupov povinný prerušiť svoj pracovnoprávny vzťah s rovnakým zamestnávateľom alebo aby sa mu nebránilo zmeniť zamestnávateľa.
Ak platnosť povolenia na účel sezónnej práce uplynie počas konania o predĺžení alebo obnovení, členské štáty v súlade so svojím vnútroštátnym právom povolia sezónnemu pracovníkovi, aby sa zdržiaval na ich území, až kým príslušné orgány nerozhodnú o žiadosti, a to za predpokladu, že sa žiadosť predložila počas doby platnosti uvedeného povolenia a že neuplynula doba uvedená v článku 14 ods. 1.
Ak sa uplatňuje druhý pododsek, členské štáty môžu okrem iného rozhodnúť, že:
a)
udelia vnútroštátne dočasné povolenia na pobyt alebo rovnocenné povolenie, až kým sa neprijme rozhodnutie;
b)
umožnia sezónnemu pracovníkovi pracovať, až kým sa neprijme rozhodnutie.
Počas doby skúmania žiadosti o predĺženie alebo o obnovenie sa uplatňujú príslušné ustanovenia tejto smernice.
3. Ak sú informácie alebo dokumentácia predložené na podporu žiadosti neúplné, príslušné orgány v primeranej lehote oznámia žiadateľovi, aké dodatočné informácie sa ešte vyžadujú, a stanovia primeranú lehotu na ich poskytnutie. Lehota uvedená v odseku 1 sa pozastaví, kým príslušné orgány požadované dodatočné informácie nezískajú.
4. Dôvody rozhodnutia o vyhlásení žiadosti o povolenie na účel sezónnej práce za neprijateľnú alebo o zamietnutí žiadosti o povolenie na účel sezónnej práce, alebo o zamietnutí predĺženia pobytu alebo obnovenia povolenia na účel sezónnej práce sa žiadateľovi poskytnú písomne. Dôvody rozhodnutia o zrušení povolenia na účel sezónnej práce sa poskytnú písomne sezónnemu pracovníkovi, a ak sa tak ustanovuje vo vnútroštátnom práve, aj zamestnávateľovi.
5. Všetky rozhodnutia o vyhlásení žiadosti o povolenie na účel sezónnej práce za neprijateľnú alebo o zamietnutí žiadosti, zamietnutí predĺženia pobytu alebo obnovenia povolenia na účel sezónnej práce, alebo o zrušení povolenia na účel sezónnej práce možno v dotknutom členskom štáte právne napadnúť v súlade s vnútroštátnym právom. V písomnom oznámení sa uvedie súd alebo správny orgán, na ktorom možno podať odvolanie, a lehota na podanie odvolania.
6. Procesné záruky týkajúce sa krátkodobých víz sa upravujú v príslušných ustanoveniach vízového kódexu.
Článok 19
Poplatky a náklady
1. Členské štáty môžu vyžadovať úhradu poplatkov za vybavovanie žiadostí v súlade s touto smernicou. Výška týchto poplatkov nesmie byť neprimeraná ani neúmerne vysoká. Poplatky za krátkodobé víza sú upravené v príslušných ustanoveniach schengenského acquis. Ak má tieto poplatky platiť štátny príslušník tretej krajiny, členské štáty môžu stanoviť jeho nárok na ich vrátenie zamestnávateľom v súlade s vnútroštátnym právom.
2. Členské štáty môžu vyžadovať od zamestnávateľov sezónnych pracovníkov, aby uhradili:
a)
náklady na cestu sezónnych pracovníkov z miesta ich pôvodu na pracovisko v dotknutom členskom štáte a náklady na ich spiatočnú cestu;
b)
náklady na zdravotné poistenie uvedené v článku 5 ods. 1 písm. b) a článku 6 ods. 1 písm. b).
V prípade, že takéto náklady hradia zamestnávatelia, nie sú vymáhateľné od sezónnych pracovníkov.
Článok 20
Ubytovanie
1. Členské štáty si vyžiadajú dôkaz, že sezónny pracovník bude môcť počas trvania svojho pobytu využívať ubytovanie, ktoré mu zaručí primeranú úroveň bývania podľa vnútroštátneho práva a/alebo praxe. Príslušnému orgánu sa oznámi akákoľvek zmena týkajúca sa ubytovania sezónneho pracovníka.
2. Ak ubytovanie zabezpečí zamestnávateľ alebo sa zabezpečí prostredníctvom neho:
a)
môže sa od sezónneho pracovníka vyžadovať, aby platil nájomné, ktoré nesmie byť neprimerane vysoké v porovnaní s jeho čistou odmenou a v porovnaní s kvalitou ubytovania. Nájomné sa nesmie automaticky odpočítavať od mzdy sezónneho pracovníka;
b)
zamestnávateľ poskytne sezónnemu pracovníkovi nájomnú zmluvu alebo rovnocenný doklad, v ktorom sa jasne uvedú nájomné podmienky ubytovania;
c)
zamestnávateľ zabezpečí, aby ubytovanie spĺňalo všeobecné zdravotné a bezpečnostné normy, ktoré platia v dotknutom členskom štáte.
Článok 21
Umiestňovanie verejnými službami zamestnanosti
Členské štáty môžu rozhodnúť, že umiestňovanie sezónnych pracovníkov vykonávajú výlučne verejné služby zamestnanosti.
KAPITOLA IV
PRÁVA
Článok 22
Práva vyplývajúce z povolenia na účel sezónnej práce
Počas doby platnosti povolenia uvedeného v článku 12 požíva jeho držiteľ aspoň tieto práva:
a)
právo na vstup a pobyt na území členského štátu, ktorý povolenie udelil;
b)
voľný prístup na celé územie členského štátu, ktorý povolenie udelil, v súlade s vnútroštátnym právom;
c)
právo vykonávať konkrétnu pracovnú činnosť schválenú v povolení v súlade s vnútroštátnym právom.
Článok 23
Právo na rovnaké zaobchádzanie
1. Sezónni pracovníci majú nárok na rovnaké zaobchádzanie ako štátni príslušníci hostiteľského členského štátu, aspoň pokiaľ ide o:
a)
podmienky zamestnávania vrátane minimálneho veku pri nástupe do zamestnania, pracovné podmienky vrátane mzdy a ukončenia pracovného pomeru, pracovný čas, dovolenku a sviatky, ako aj požiadavky na bezpečnosť a ochranu zdravia na pracovisku;
b)
právo na štrajk a výluku v súlade s vnútroštátnym právom a praxou hostiteľského členského štátu a slobodu združovania a zapájania sa a členstva v organizácii zastupujúcej pracovníkov alebo v akejkoľvek organizácii, ktorej členovia vykonávajú určité povolanie, vrátane práv a výhod poskytovaných takýmito organizáciami vrátane práva na vyjednávanie a uzavieranie kolektívnych dohôd, a to bez toho, aby tým boli dotknuté vnútroštátne ustanovenia o verejnom poriadku a verejnej bezpečnosti;
c)
nedoplatky od zamestnávateľov týkajúce sa akýchkoľvek nevyplatených odmien štátnym príslušníkom tretích krajín;
d)
oblasti sociálneho zabezpečenia, ako sú vymedzené v článku 3 nariadenia (ES) č. 883/2004;
e)
prístup k tovaru a službám a poskytovaniu tovaru a služieb, ktoré sú k dispozícii verejnosti, s výnimkou bývania, a to bez toho, aby bola dotknutá zmluvná sloboda v súlade s právom Únie a vnútroštátnym právom;
f)
poradenské služby týkajúce sa sezónnej práce poskytované úradmi práce;
g)
vzdelávanie a odbornú prípravu;
h)
uznávanie diplomov, osvedčení a iných odborných kvalifikácií v súlade s príslušnými vnútroštátnymi postupmi;
i)
daňové výhody za predpokladu, že sezónny pracovník je na daňové účely v dotknutom členskom štáte vedený ako daňovník.
Sezónni pracovníci, ktorí sa sťahujú do tretej krajiny, alebo pozostalí po týchto sezónnych pracovníkoch s pobytom v tretej krajine, ktorých práva sú od týchto sezónnych pracovníkov odvodené, poberajú zákonné starobné dôchodky na základe predchádzajúceho pracovného pomeru sezónneho pracovníka, ktoré boli nadobudnuté v súlade s právnymi predpismi stanovenými v článku 3 nariadenia (ES) č. 883/2004, a to za rovnakých podmienok a v rovnakej výške ako štátni príslušníci dotknutých členských štátov, keď sa presťahujú do tretej krajiny.
2. Členské štáty môžu obmedziť rovnaké zaobchádzanie:
i)
podľa odseku 1 prvého pododseku písm. d) vyňatím rodinných dávok a dávok v nezamestnanosti, a to bez toho, aby bolo dotknuté nariadenie (EÚ) č. 1231/2010;
ii)
podľa odseku 1 prvého pododseku písm. g) obmedzením jeho uplatňovania na vzdelávanie a odbornú prípravu, ktoré sú priamo spojené s konkrétnou pracovnou činnosťou a vyňatím študijných a sociálnych grantov a pôžičiek alebo iných grantov a pôžičiek;
iii)
podľa odseku 1 prvého pododseku písm. i), pokiaľ ide o daňové výhody, obmedzením jeho uplatňovania na prípady, v ktorých sa registrované alebo obvyklé miesto pobytu rodinných príslušníkov sezónneho pracovníka, pre ktorých požiadal o dávky, nachádza na území dotknutého členského štátu.
3. Právom na rovnaké zaobchádzanie podľa odseku 1 nie je dotknuté právo členských štátov zrušiť povolenie na účel sezónnej práce alebo zamietnuť jeho predĺženie alebo obnovenie v súlade s článkami 9 a 15.
Článok 24
Monitorovanie, posudzovanie a inšpekcie
1. Členské štáty prijmú opatrenia na predchádzanie možným zneužitiam a na sankcionovanie porušení tejto smernice. Medzi tieto opatrenia patria monitorovanie, posudzovanie a prípadné inšpekcie v súlade s vnútroštátnym právom alebo správnou praxou.
2. Členské štáty zabezpečia, aby útvary zodpovedné za inšpekciu práce alebo príslušné orgány, a ak sa tak ustanovuje vo vnútroštátnom práve pre domácich pracovníkov, aj organizácie zastupujúce záujmy pracovníkov mali prístup na pracovisko a so súhlasom pracovníka aj na miesto ubytovania.
Článok 25
Zjednodušené podávanie sťažností
1. Členské štáty zabezpečia, aby existovali účinné mechanizmy, pomocou ktorých by sezónni pracovníci mohli podávať sťažnosti voči svojim zamestnávateľom priamo alebo prostredníctvom tretích strán, ktoré majú v súlade s kritériami ustanovenými ich vnútroštátnym právom legitímny záujem zabezpečiť dodržiavanie tejto smernice, alebo prostredníctvom príslušného orgánu členského štátu, ak je to stanovené vo vnútroštátnom práve.
2. Členské štáty zabezpečia, aby sa tretie strany, ktoré majú v súlade s kritériami stanovenými ich vnútroštátnym právom legitímny záujem zabezpečiť dodržiavanie tejto smernice, mohli v mene alebo na podporu sezónneho pracovníka a s jeho súhlasom zúčastňovať na akomkoľvek správnom alebo občianskoprávnom konaní stanovenom na účely vykonávania tejto smernice okrem konaní a rozhodnutí týkajúcich sa krátkodobých víz.
3. Členské štáty zabezpečia, aby mali sezónni pracovníci rovnaký prístup ako iní pracovníci v podobnom postavení k opatreniam na ochranu proti prepusteniu alebo inému nepriaznivému zaobchádzaniu zo strany zamestnávateľa v reakcii na sťažnosť v danom podniku alebo k akýmkoľvek právnym konaniam, ktorých cieľom je presadzovanie dodržiavania tejto smernice.
KAPITOLA V
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 26
Štatistické údaje
1. Členské štáty oznámia Komisii štatistické údaje o počte povolení na účel sezónnej práce udelených po prvýkrát, a pokiaľ je to možné, o počte štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorých povolenie na účel sezónnej práce sa predĺžilo, obnovilo alebo zrušilo. Uvedené štatistické údaje sa rozčlenia podľa občianstva a podľa možnosti podľa doby platnosti povolenia a hospodárskeho odvetvia.
2. Štatistické údaje uvedené v odseku 1 sa týkajú referenčných období jedného kalendárneho roka a oznamujú sa Komisii do šiestich mesiacov od konca referenčného roka. Prvým referenčným rokom je rok 2017.
3. Štatistické údaje uvedené v odseku 1 sa oznamujú v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 862/2007 (21).
Článok 27
Podávanie správ
Každé tri roky a prvýkrát najneskôr 30. septembra 2019 Komisia predloží správu Európskemu parlamentu a Rade o uplatňovaní tejto smernice v členských štátoch a navrhne potrebné zmeny.
Článok 28
Transpozícia
1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 30. septembra 2016. Bezodkladne Komisii oznámia znenie týchto opatrení.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 29
Nadobudnutie účinnosti
Táto smernica nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 30
Adresáti
Táto smernica je určená členským štátom v súlade so zmluvami.
V Strasburgu 26. februára 2014