ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 3. července 2014
o státní podpoře SA.33927 (12/C) (ex 11/NN),
kterou Belgie poskytla systému pojištění na ochranu podílů jednotlivých členů finančních družstev
(oznámeno pod číslem C(2014)1021)
(Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/686/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s těmito články (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 7. listopadu 2011 oznámila Belgie Komisi, že zavedla systém pojištění vkladů (dále jen „systém pojištění družstev“ nebo „opatření“) na ochranu podílů individuálních podílníků v uznaných finančních družstvech, která buď podléhají obezřetnostnímu dohledu Belgické národní banky (dále jen „BNB“), nebo investovala nejméně polovinu svého majetku do finanční instituce, která je pod tímto dohledem (dále jen „finanční družstva“).
(2)
Dopisem ze dne 6. prosince 2011 informovala Komise Belgii, že dotčené opatření by mohlo představovat protiprávní státní podporu (2), a vyzvala ji, aby nepodnikala žádné další kroky při jeho provádění. Komise vyzvala Belgii, aby jí sdělila své připomínky k jejím předběžným závěrům, což Belgie učinila dopisem ze dne 22. prosince 2011.
(3)
Rozhodnutím ze dne 3. dubna 2012 (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) informovala Komise Belgii, že zahájila ve věci dotyčného opatření řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“), a vyzvala ji, aby v souladu s čl. 11 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 smlouvy o fungování Evropské unie (3), pozastavila toto opatření do doby, než rozhodne o jeho slučitelnosti s vnitřním trhem. Komise požádala Belgii, aby s okamžitou platností pozastavila veškeré kroky směřující k provádění systému pojištění družstev a nečinila v rámci opatření žádné platby. Rozhodnutí Komise o zahájení řízení, kterým rovněž vyzvala zúčastněné strany k podání jejich připomínek k opatření, bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4).
(4)
Dopisy ze dne 24. dubna 2012 a 31. května 2012 Belgie požádala o prodloužení lhůty na odpověď ohledně rozhodnutí o zahájení řízení, přičemž Komise nevyjádřila v tomto ohledu námitky. Dopisem ze dne 18. června 2012 zaslala Belgie své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení a připojila k němu zejména dopis guvernéra BNB ze dne 7. října 2011, který byl adresován belgickému ministru financí.
(5)
Dne 17. srpna 2012 zaslala své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení také skupina Arco (dále jen „skupina ARCO“ (5)). Dne 29. srpna 2012 předala Komise tento dokument Belgii, a umožnila tak tomuto členskému státu, aby se vyjádřil k připomínkám skupiny ARCO. Dne 16. října 2012 však Belgie oznámila, že tuto možnost nevyužije.
(6)
Komise položila ve věci opatření doplňující otázky, a to zejména dne 17. září 2012 a 24. července 2013, na které Belgie odpověděla dne 5. prosince 2012 a 20. září 2013.
2. SKUTKOVÉ OKOLNOSTI
2.1 Vznik oznámeného opatření
(7)
Zavedení systému pojištění družstev bylo spojeno s opatřeními na záchranu v rámci jiného případu státní podpory.
(8)
Dne 30. září 2008 oznámila banka Dexia navýšení svého kapitálu o částku 6,4 miliardy EUR, kterou vložili její stávající akcionáři (mezi nimi skupina ARCO) a lucemburské, francouzské a belgické orgány. Belgický ministr financí z doby poskytnutí státní podpory ve prospěch banky Dexia v roce 2008 vysvětlil před zvláštní komisí belgického parlamentu, jež byla pověřena přezkoumáním okolností likvidace banky Dexia (dále jen „komise Dexia“), že po žádostech o zásah ve prospěch skupiny ARCO bylo již v září/říjnu roku 2008 přijato politické rozhodnutí o zavedení systému pojištění družstev. Vysvětlil, že kvůli dosažení dohody v případě banky Dexia musela vláda zároveň rozhodnout v záležitostech ARCO a Ethias (6). Z prohlášení současného belgického ministra financí rovněž vyplývá, že k přijetí závazku z roku 2008 došlo proto, aby skupina ARCO souhlasila se svou účastí na záchraně banky Dexia (7).
i) Tisková sdělení
(9)
Dne 10. října 2008 oznámila belgická vláda prostřednictvím tiskové zprávy útvarů ministra financí, že přijala toto rozhodnutí:
-
zvýšit krytí poskytované stávajícím systémem pojištění vkladů u úvěrových institucí z 20 000 na 100 000 EUR,
-
vytvořit podobný systém pro ostatní finanční produkty (zejména pro životní pojištění „třídy 21“ (8) a podíly finančních družstev) (9).
(10)
Dne 21. ledna 2009 potvrdili předseda vlády a ministr financí ve společné tiskové zprávě závazek předchozí vlády (10) o zavedení systému pojištění družstev (11). Ve stejný den uveřejnila skupina ARCO tuto tiskovou zprávu belgické vlády na svých internetových stránkách. Ostatní finanční družstva se naopak distancovala od analogie mezi vklady a podíly ve finančních družstvech, která je základem systému pojištění družstev (12).
ii) Legislativní postup
(11)
Dne 15. října 2008 schválil belgický parlament zákon (13) umožňující belgické vládě přijmout opatření na podporu finanční stability. Dne 14. listopadu 2008 (14) vyhlásila Belgie královský dekret, který zvýšil částku chráněnou systémem pojištění vkladů u úvěrových institucí na výši 100 000 EUR a zavedl podobný systém pojištění pro životní pojištění spadající do „třídy 21“. Předtím, dne 29. října 2008, vydal Výbor pro finanční stabilitu souhlasné stanovisko k návrhu královského dekretu (15).
(12)
Dne 14. dubna 2009 (16) změnila Belgie zákon ze dne 15. října 2008, který povolil vládě zavést královským dekretem systém pojištění splaceného základního kapitálu za účelem vyplacení podílu individuálních podílníků na základním kapitálu finančních družstev. Královským dekretem ze dne 10. října 2011 (17) změnila Belgie královský dekret ze dne 14. listopadu 2008. Královský dekret ze dne 10. října 2011 obsahuje dodatečná technická upřesnění ohledně systému pojištění družstev.
(13)
Dne 7. října 2011 napsal guvernér BNB dopis tehdejšímu ministru financí, v němž vyjádřil stanovisko k návrhu královského dekretu ze dne 10. října 2011, což je postup vyžadovaný zákonem o statutu BNB (18). Guvernér v tomto dopisu uvedl, že vláda může oprávněně přijmout královský dekret ve věci systému pojištění družstev „v případě náhlé krize na finančních trzích nebo v případě vážné hrozby systémové krize“. Guvernér dospívá k závěru, že okolnosti zřejmě tyto podmínky splňují a že systém pojištění družstev by umožnil omezit důsledky takovéto krize (19). Zároveň se ale výslovně nevyjadřuje k otázce, zda se u podílů jednotlivých členů finančních družstev nejedná v zásadě o vklady (20). Uvádí dále, že opatření by mohlo vyvolat potíže ohledně jeho slučitelnosti s pravidly pro státní podporu (21), a vyjadřuje znepokojení ve věci dobrovolného členství v systému pojištění družstev, což by mohlo vyvolat potíže ohledně „nepříznivého výběru“ (22).
(14)
Dne 13. října 2011 požádala tři družstva skupiny ARCO (ARCOFIN, ARCOPAR a ARCOPLUS) o přijetí do systému pojištění družstev. Belgická vláda tuto žádost schválila královským dekretem ze dne 7. listopadu 2011 (23). V rámci této žádosti uhradila skupina ARCO příspěvky v celkové výši 2,05 milionu EUR (24).
(15)
Valné hromady družstev ARCOFIN, ARCOPAR a ARCOPLUS schválily dne 8. prosince 2011 návrh jejich správní rady na dobrovolnou likvidaci společností.
2.2 Směrnice 94/19/ES o systémech pojištění vkladů
(16)
Článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES (25) ukládá každému členskému státu povinnost
„zajistit, aby byl na jeho území zaveden a úředně uznán jeden nebo více systémů pojištění vkladů. S výjimkou okolností… nesmí žádná úvěrová instituce (26) povolená v tomto členském státě … přijímat vklady (27), pokud není členem takového systému.“
(17)
Belgie provedla směrnici 94/19/ES do vnitrostátních právních předpisů v roce 1998 a zavedla systém pojištění vkladů, který pokryl souhrn všech vkladů každého vkladatele pro případ, že by se staly nedisponibilními. Belgický systém pojištění vkladů byl svěřen fondu pojištění vkladů. Belgie poté zřídila královským dekretem ze dne 14. listopadu 2008„zvláštní fond ochrany vkladů“, který pokrývá opatření, ke kterým Belgie přistoupila následně (28).
(18)
Článek 7 směrnice 94/19/ES původně stanovil, že souhrn všech vkladů každého vkladatele musí být pojištěn do výše 20 000 EUR. Rada ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN) na svém zasedání dne 7. října 2008 souhlasila se zvýšením pojištění vkladů, které stanoví směrnice 94/19/ES. Ve své tiskové zprávě uvedla, že:
„všechny členské státy zajistí pro počáteční období nejméně jednoho roku pojistnou ochranu vkladů pro fyzické osoby ve výši nejméně 50 000 EUR, a bere na vědomí, že mnohé členské státy se rozhodly zvýšit své minimální (pojištěné) částky na 100 000 EUR. Vítáme záměr Komise předložit neprodleně vhodný návrh na podporu sbližování systémů pojištění vkladů“ (29).
(19)
Pokud jde o krytí, článek 2 směrnice 94/19/ES stanoví, že systémy pojištění vkladů nechrání nástroje, na které se vztahuje definice vlastního kapitálu úvěrových institucí (30).
(20)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/14/ES (31) zvýšila pojistnou ochranu poskytovanou systémy pojištění vkladů (nejprve na částku nejméně 50 000 EUR, a poté dne 31. prosince 2010 na částku nejméně a nejvýše 100 000 EUR).
(21)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/9/ES (32) stanoví odškodnění investorů v případě, kdy investiční podnik není schopen vrátit hodnotu nástrojů patřících investorovi. Toto odškodnění je například možné v případě podvodu či nedbalosti v podniku nebo v případě chyb či potíží, k nimž došlo v jeho systémech. Systémy odškodnění investorů ale nekryjí rizika spojená s investicí (např. nakoupí-li investor akcie, které potom ztratí na hodnotě).
2.3 Belgický právní rámec pro družstevní společnosti
(22)
Belgický zákon o společnostech (33) vymezuje, a to zejména ve svých článcích 350 až 436, právní rámec družstevních společností. Stanoví, že družstevní společnost musí ve svých stanovách zvolit buď právní formu „společnosti s ručením omezeným“ (ztráty podílníků nemohou přesáhnout výši jejich vkladu), nebo právní formu „společnosti s ručením neomezeným“ (podílníci nesou osobní odpovědnost za veškeré závazky společnosti, a mohou proto utrpět ztrátu přesahující jejich kapitálovou investici).
(23)
Belgický zákon o společnostech (zejména ve svých článcích 362, 364, 366, 367 a 374) umožňuje určitá omezení, pokud jde o možnost převodu podílů v družstevní společnosti. Podíly v družstevní společnosti jsou volně převoditelné na jiné podílníky družstva, ale stanovy družstevní společnosti mohou tyto převody podmínit. Převody třetím stranám mohou být uskutečněny pouze za podmínek a na osoby uvedené v článku 366 belgického zákona o společnostech.
(24)
Belgický zákon o společnostech (článek 367) rovněž stanoví, že podílníci družstevní společnosti z ní mohou vystoupit pouze během prvních šesti měsíců účetního období. Pokud toto právo uplatní, článek 374 belgického zákona o společnostech stanoví, že podílník má nárok na vyplacení hodnoty svých podílů ve výši, která vyplývá z rozvahy účetního období.
(25)
Zatímco belgický zákon o společnostech vymezuje obecný rámec pro družstevní společnosti, královský dekret ze dne 8. ledna 1962 (34) stanoví kritéria pro „uznané družstevní společnosti“ (35). Uznaná družstevní společnost konkrétně nemůže ze spekulativních důvodů odmítnout vstup podílníků nebo je vyloučit; podíly na základním kapitálu poskytují bez ohledu na jejich hodnotu stejná práva; všichni podílníci mají na každoročních valných hromadách stejná hlasovací práva; valná hromada jmenuje členy správní a dozorčí rady; přebytek hospodaření (určený po odečtení všech nákladů) lze přidělit podílníkům pouze poměrně vzhledem k objemu operací, které učinili se společností, a dividenda přisouzená podílům na kapitálu nesmí přesáhnout určitou procentní výši, již stanoví královský dekret.
(26)
Článek 21 belgického daňového zákoníku stanoví, že dividendy uznaných družstevních společností jsou až do určité výše osvobozeny od daně (36).
2.4 Popis opatření
(27)
Systém pojištění družstev kryje základní kapitál (ale nekryje případnou přidanou hodnotu) splacený individuálními podílníky družstevních společností až do výše 100 000 EUR.
(28)
Na rozdíl od ustanovení platných pro systémy pojištění vkladů u úvěrových institucí je vstup do systému pojištění družstev dobrovolný.
(29)
Pokud finanční družstva mají zájem o účast v systému pojištění družstev, musí podat žádost ministru financí. Rada ministrů má jeden měsíc na to, aby rozhodla o žádosti finančního družstva o účast v systému pojištění družstev a případně stanovila určité podmínky. Tyto podmínky mohou zahrnovat:
a)
povinnost vyhradit budoucí veřejné nabídky institucionálním podílníkům;
b)
závazek všech institucionálních podílníků nestáhnout žádnou akcii ani žádnou částku uhrazenou družstevní společnosti a nevystoupit z družstva jakožto podílník mimo rámec postoupení akcií; a
c)
stropní hodnotu ve výši 4,5 % ročně u úroků vyplácených podílníkům.
(30)
Po žádosti finančního družstva o krytí musí družstvo zůstat v systému jeden rok. Po uplynutí této lhůty může družstvo svou účast v systému ukončit s výpovědní lhůtou v délce tří měsíců. Družstvo nemůže žádným způsobem získat zpět zaplacené příspěvky. Pokud se družstvo rozhodne vystoupit ze systému pojištění družstev, může do něj opět vstoupit až po uplynutí tří roků.
(31)
Opatření kryje pouze akcie na podíly družstev vydané před vstupem v platnost královského dekretu ze dne 10. října 2011.
(32)
Systém pojištění družstev je vyhrazen individuálním podílníkům a neplatí pro institucionální podílníky finančních družstev.
(33)
Zvláštní ochranný fond je financován:
i)
ročním příspěvkem, který odpovídá 0,15 % kryté částky (hrazeným všemi účastníky); a
ii)
jednorázovým vstupním poplatkem, který odpovídá 0,10 % kryté částky (hrazeným družstvy).
(34)
Finanční družstva mohou mít dále za povinnost uhradit zvláštnímu ochrannému fondu příspěvek za přidanou hodnotu u kotovaných akcií, které vlastní. Tento příspěvek může dosáhnout výše 10 % rozdílu mezi prodejní cenou dotčených podílů (nebo v případě, že k prodeji nedojde během tří let od ukončení ochranného systému, průměrný kurz dotčeného podílu při uzavření burzy cenných papírů za 30 dní před třetím výročím) a referenční cenou stanovenou veřejnými orgány v okamžiku, kdy finanční družstvo přistoupí k systému pojištění družstev.
(35)
Zvláštní ochranný fond začne provádět platby, pokud se finanční družstvo ocitne v likvidaci, nebo oznámí-li orgán finančního dohledu tomuto fondu, že finanční družstvo není nadále schopno vyplácet své podílníky, kteří z něj chtějí vystoupit.
(36)
Pokud zvláštní ochranný fond nemá dostatečné prostředky k zásahu, poskytne nutné prostředky jako zálohu Caisse des dépôts et consignations, která je veřejným orgánem bez právního statutu. Podle toho, zda se jedná o instituci neplnící závazky s povinnou účastí nebo o finanční družstvo, bude tato záloha později uhrazena pomocí:
-
50 % ročních příspěvků hrazených institucemi s povinnou účastí;
-
zvláštním ročním příspěvkem hrazeným finančními družstvy (jejichž účast je dobrovolná).
(37)
V případě zásahu zvláštního ochranného fondu přecházejí na fond práva individuálních podílníků družstva a fond získává stejné postavení jako ostatní podílníci. Jedná se o rozdílný případ oproti systému pojištění vkladů u úvěrových institucí, kde fond získává stejné postavení jako ostatní věřitelé dotčené společnosti.
2.5 Popis skupiny ARCO
(38)
Skupina ARCO byla původně akcionářem Artesia Banking Corporation NV (dále jen „Artesia“), která sama vlastnila 100 % podíl v bance BACOB a 82 % podíl v pojišťovací společnosti DVV. Po sloučení společnosti Artesia s bankou Dexia v roce 2001 se skupina ARCO stala hlavním akcionářem banky Dexia s podílem okolo 15 % (37).
(39)
ARCO je název skupiny zahrnující ARCOPAR, ARCOPLUS a ARCOFIN, což jsou všechno uznané družstevní společnosti (38). Skupina ARCO má přes 800 000 členů, z nichž se u 99 % jedná o soukromé osoby. Kapitál v držení individuálních podílníků u ARCOPAR, ARCOPLUS a ARCOFIN dosahoval v pořadí výše 1,3 miliardy EUR, 46 milionů EUR a 140 milionů EUR.
(40)
Stanovy družstev ARCOPAR, ARCOPLUS a ARCOFIN uvádějí, že se u těchto tří subjektů jedná o společnosti s ručením omezeným (39).
(41)
Stanovy všech tří subjektů obsahují ustanovení, jež se týkají podílníků, kteří chtějí vystoupit.
(42)
Stanovy družstva ARCOPAR tak například stanoví, že družstvo může omezit možnost vystoupení, pokud by tím mělo přijít o více než 10 % celkového investovaného kapitálu nebo počtu podílníků během stejného účetního období (40). Podílník, který by chtěl vystoupit z družstva ARCOPAR, by získal zpět svůj kapitál. Podílníci, kteří vlastní podíly kategorie A, B a C v družstvu ARCOPAR (41), mají rovněž nárok na tzv. „bonusovou rezervu“ (42).
(43)
V článku 35 stanov družstva ARCOPAR jsou uvedeny nároky podílníků v případě likvidace. V podstatě se zde říká, že podílníci budou vyplaceni v případě, že po uhrazení závazků a sociálních odvodů bude zůstatek kladný (43).
(44)
Rizika spojená s investicí do podílů skupiny ARCO byla například popsána v prospektu družstva ARCOPAR, kterou schválily belgické orgány v červnu roku 2008 a která byla vydána u příležitosti jisté transakce na kapitálovém trhu, jež proběhla mezi 7. červencem roku 2008 a 30. zářím roku 2008. V prospektu je jasně uvedeno, že zisk obdržený díky bance Dexia představoval více než 69 % čistého zisku družstva ARCOPAR za účetní období 2005/2006, 2006/2007 a 2007/2008. Prospekt rovněž odkazoval na riziko masivních vystoupení z družstva a zdůrazňoval, že v případě likvidace mohou podílníci o vše přijít. Výroční zprávy společnosti zároveň jasně uváděly, že skupina ARCO, aby mohla investovat, zvýšila půjčkou svou míru zadlužení (44).
2.6 Důvody, které vedly k zahájení řízení
(45)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k předběžnému závěru, že oznámené opatření splňuje čtyři kumulativní kritéria v oblasti státní podpory, a vyjádřila pochyby, že by opatření mohlo být prohlášeno za slučitelné s vnitřním trhem.
(46)
Komise shledala, že opatření je přičitatelné Belgii, protože bylo financováno zvláštním ochranným fondem. Komise za tím účelem konstatovala, že belgické právní předpisy stanovily výši příspěvku, který účastníci měli hradit do zvláštního ochranného fondu, a rovněž určily způsob, jakým budou tyto fondy používány. Komise dále zjistila, že Caisse des dépôts et consignations v případě potřeby poskytne zvláštnímu ochrannému fondu finanční prostředky jako zálohu. Komise si položila otázku, jakým způsobem získá Caisse des dépôts et consignations tyto prostředky zpět, protože nebylo jisté, že finanční družstva mají dostatečné finanční prostředky. Kladla si také otázku, zda dobrovolná účast finančních družstev nebude na úkor účinného refinancování zvláštního ochranného fondu.
(47)
Komise dospěla k závěru, že finanční družstva lze považovat podniky a že jim opatření poskytne selektivní zvýhodnění. Pokud jde o selektivní zvýhodnění, systém pojištění družstev zřejmě pomohl družstvům k přilákání nových finančních prostředků nebo k zachování jejich stávajícího kapitálu, protože přesvědčil stávající podílníky, aby z finančního družstva nevystupovali. Taková ochrana byla mimořádně užitečná v obdobích finanční nejistoty, jako tomu bylo mezi podzimem roku 2008 a dnem přijetí královského dekretu, kdy byla finanční družstva účinně ochráněna před rizikem výrazného vyplácení ve spojení s vystupováním z družstva.
(48)
Komise rovněž zjistila, že ochrana byla rozšířena a že Belgie nezohledňovala při schvalování vstupu kandidátského družstva do systému pojištění družstev jeho finanční stav. V případě skupiny ARCO bylo finančním družstvům povoleno přistoupit k systému pojištění družstev přesto, že již byla v platební neschopnosti, a družstva nedlouho potom vyhlásila konkurz.
(49)
Komise dospěla také k závěru, že opatření narušilo hospodářskou soutěž, protože finanční družstva navzájem soutěžila na trhu strukturovaných retailových investičních produktů, na kterém využívala selektivní výhodu, kterou neměly ostatní tržní subjekty s nabídkou podobných produktů.
(50)
Komise dále usoudila, že systém pojištění družstev měl dopad na obchod v rámci Unie. Na belgickém trhu působí četní mezinárodní dodavatelé investičních produktů, kteří nemohou uplatňovat nárok na stejný podíl na trhu, jako je podíl finančního družstva, který si družstvo může udržet kvůli opatření.
(51)
Komise si položila otázku, zda lze finanční družstva považovat za finanční instituce a zda tento faktor má dopad na použitelnost sdělení o bankovnictví z roku 2008 (45). Komise dospěla k závěru, že vzhledem ke skutečnosti, že se u finančních družstev zřejmě nejedná o finanční instituce ve smyslu sdělení o bankovnictví z roku 2008, je nutno posuzovat podporu přímo na základě Smlouvy.
(52)
Aby opatření bylo slučitelné s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy, musí být nezbytné, přiměřené a úměrné. Komise pochybovala o souladu opatření s těmito třemi kumulativními kritérii. Kladla si otázku, zda ochrana podílníků finančních družstev byla nezbytná k tomu, aby se zabránilo vážnému narušení belgického hospodářství. Pokud jde o možný multiplikační účinek, Komise zaznamenala, že Belgie zavedla již několik opatření [jako zvýšení krytí na základě systému pojištění vkladů na částku 100 000 EUR, poskytnutí státní podpory několika bankám v různých formách (rekapitalizace, vklad finančních prostředků, opatření na záchranu znehodnocených aktiv a další opatření ad hoc)]. Nechápala proto, proč bylo kromě všech těchto opatření ještě navíc nezbytné ochránit podílníky finančních družstev.
(53)
Komise si položila otázku, zda bylo přiměřené ochránit podílníky finančních družstev. V tomto ohledu konstatovala, že finanční družstva nejsou finančními institucemi a že vzhledem ke své velikosti nepředstavují systémově důležité instituce. Vyzvala Belgii, aby vysvětlila, jakým způsobem měly údajně mít investiční ztráty, které utrpěli rovněž například investoři do zvláštních investičních fondů, vážný negativní multiplikační účinek pro belgické hospodářství.
(54)
Komise měla konečně pochyby ohledně přiměřenosti opatření. Za prvé, Komise nepovažovala za jisté, že finanční družstva zaplatí za poskytnuté pojištění spravedlivou odměnu. Za druhé, Komise zaznamenala, že dobrovolnost vstupu do systému ve spojení s neexistující kontrolou životaschopnosti během přístupového řízení, jak ho stanovila Belgie, znamená, že je v zájmu finančních družstev přistoupit k systému až tehdy, kdy si budou jista, že dojde k plnění pojištění. To by mohlo vést k situacím, kdy by příjemci mohli využívat pojištění a mohli se přitom ve značné míře vyhnout placení za něj. Komise si také položila otázku, zda systém pojištění družstev nenarušuje neoprávněně hospodářskou soutěž vzhledem k tomu, že akcionáři konkurenčních společností nejsou chráněni, což finančním družstvům usnadňuje přístup ke kapitálu a zvyšuje jejich celkový podíl na trhu s retailovými investičními produkty.
3. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
3.1 Připomínky skupiny ARCO
(55)
Podle skupiny ARCO belgická vláda rozhodla a oznámila dne 10. října 2008, že je zaveden systém pojištění družstev, který byl součástí širšího balíčku (navýšení pojištění vkladů u spořicích vkladů úvěrových institucí na výši 100 000 EUR, rozšíření systému pojištění na produkty životního pojištění „třídy 21“ a na individuální podílníky finančních družstev). Skupina ARCO tvrdila, že rozhodnutí ze dne 10. října 2008 bylo provedeno zákonem ze dne 15. října 2008 a královským dekretem ze dne 14. listopadu 2008, pokud jde o produkty třídy 21, a zákonem ze dne 14. dubna 2009 a královským dekretem ze dne 10. října 2011, pokud jde o depozitní certifikáty k akciím vydaným finančními družstvy.
(56)
Skupina ARCO zdůraznila, že systém pojištění družstev nepředstavuje státní podporu, protože finančním družstvům neposkytuje žádné selektivní zvýhodnění. Skupina ARCO také tvrdila, že Komise dospěla k závěru, že systém pojištění pro produkty třídy 21 pojišťovacích společností neobsahuje žádný prvek státní podpory, protože tyto produkty jsou volně dostupné pro všechny pojišťovny, a nejsou tak selektivní (46). Skupina ARCO kromě toho tvrdí, že systém pojištění družstev je otevřený všem finančním družstvům za stejných podmínek, a není proto selektivní.
(57)
V souladu s připomínkami Belgie skupina ARCO tvrdila, že všechny formy podílů ve finančních družstvech potvrzují, že uspokojují stejné požadavky zákazníků jako vklady a že s nimi zákonodárce také tak zachází. Skupina ARCO zdůraznila, že se Belgie obává účinku nákazy. Pokud by Belgie nezavedla systém pojištění družstev, otřáslo by to údajně důvěrou investorů a mohlo by to prý vést k runu na všechny spořicí produkty.
3.2 Připomínky Belgie
(58)
Belgie uvedla, že systém pojištění družstev nenaplňuje všechna kumulativní kritéria v oblasti státní podpory uvedená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a nepředstavuje tak státní podporu. Belgie konkrétně tvrdila, že nejsou splněna tři kritéria státní podpory. Belgie nejprve vyjádřila stanovisko, že opatření představuje pomoc pouze soukromým osobám a ne podnikům. Poté Belgie zdůraznila, že opatření neposkytuje žádné selektivní zvýhodnění finančním družstvům, a nakonec tvrdila, že opatření nevyvolá žádné narušení hospodářské soutěže.
(59)
Pokud jde o tvrzení, že z podpory nemají prospěch podniky, Belgie vyjádřila stanovisko, že řádný systém pojištění vkladů v případě úvěrových institucí, včetně jeho rozšíření (tj. systém pojištění družstev), byl přijat v souladu a za dodržení rozhodnutí Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN), směrnice 94/19/ES v jejím pozdějším znění a směrnice 97/9/ES.
(60)
Belgie vyjádřila stanovisko, že podíly finančních družstev v držení individuálních podílníků mají všechny znaky vkladů a jako takové jsou získávány. Zdůraznila tyto prvky:
i)
osoby (individuální podílníci), které využívají systém pojištění družstev, zasluhují stejnou ochranu jako vkladatelé u jiných institucí, které působí ve stejném odvětví a podléhají stejné kontrole;
ii)
z daňových důvodů jsou jak dividendy vyplácené finančními družstvy, tak úroky z vkladů osvobozeny ve stejné, pevně stanovené výši od srážkové daně z movitého majetku (47);
iii)
individuální podílníci finančních družstev mohou v souladu s ustanoveními stanov finančního družstva upsat pouze konkrétně vymezený podíl, jehož maximální výše je omezena;
iv)
podílníci finančních družstev mohou ze společnosti vystoupit pouze během prvních šesti měsíců účetního období a podílník, který si přeje vystoupit, nemá nárok na přidanou hodnotu družstva úměrnou svému podílu. Podle Belgie se v hodnotě podílů v družstvu neodráží hodnota podkladových aktiv finančního družstva, a podíly ve finančních družstvech tak obecně nekonkurují investičním produktům, ale pouze podmnožině produktů, na které se již vztahuje státní záruka (tj. vklady a životní pojištění „třídy 21“);
v)
podíly finančních družstev jsou registrovány a možnost jejich převodu je omezena právními předpisy (48). Nelze je volně prodávat za účelem získání zisku. Podílníci finančních družstev mají nárok pouze na skromnou dividendu (osvobozenou od daně) a na vyplacení podílu, když přestanou být podílníky;
vi)
podíly ve finančních družstvech nelze považovat za investici do akcií kotované společnosti nebo kotovaného subjektu;
vii)
podíly ve finančních družstvech nelze považovat za rizikovou investici, protože podílníci finančních družstev nemají nárok na přidanou hodnotu;
viii)
systém pojištění družstev chrání výlučně individuální podílníky (na rozdíl od institucionálních podílníků).
(61)
Pokud jde o neexistenci selektivního zvýhodnění, Belgie uvedla, že systém pojištění družstev kryje pouze podíly ve finančních družstvech, které byly vydány před dnem 10. října 2011. Belgie poznamenala, že po tomto dnu nemohla finanční družstva nadále využívat systému pojištění družstev k tomu, aby vstupovala na trh. Upřesnila také, že skupina ARCO neemitovala od září roku 2008 žádný nový podíl.
(62)
Belgie rovněž popřela, že by systém pojištění družstev pomohl finančním družstvům zachovat si stávající kapitál. Na podporu tohoto tvrzení Belgie prohlásila, že tisková zpráva ze dne 10. října 2008 byla pouze návrhem strategického podnětu a finanční družstva v ní byla zmíněna jen okrajově. Tisková zpráva ze dne 10. října 2008 nepředstavovala podle Belgie podrobnou dohodu, jež byla zveřejněna v koordinaci se souběžnými tiskovými zprávami finančních družstev. V tomto ohledu Belgie odlišila svou tiskovou zprávu od zpráv britských orgánů a společnosti Lloyds ve věci Lloyds (49), na které se Komise odvolala v rozhodnutí o zahájení řízení. Belgie dospěla k závěru, že tisková zpráva ze dne 10. října 2008 nepředstavuje opatření, které by mohlo poskytnout finančním družstvům selektivní zvýhodnění. Pokud jde o následující tiskovou zprávu ze dne 21. ledna 2009, Belgie považovala za obvyklé, že skupina ARCO tuto zprávu veřejných orgánů okamžitě zveřejnila na svých internetových stránkách, protože všechna finanční družstva (tedy také skupina ARCO) sledovala tehdy tuto záležitost s velkým zájmem.
(63)
Belgie zdůraznila, že by Komise měla zaujmout stejný přístup jako ve věci Ethias a že by měla dospět k závěru, že systém pojištění družstev není selektivní. Belgie také vyzdvihla, že Soudní dvůr již v rozsudku ve věci Paint Graphos (50) uznal zvláštní statut skutečných družstev. Odkázala zejména na bod č. 61 tohoto rozsudku, z nějž jasně vyplývá, že vzhledem ke zvláštním rysům vlastním družstevním společnostem nelze mít v zásadě za to, že tyto družstevní společnosti jsou ve srovnatelné faktické a právní situaci s obchodními společnostmi.
(64)
Belgie poskytla také informace o počtu akcionářů skupiny ARCO, kteří tento subjekt opustili od počátku krize. Během finančních období, která vedla k dobrovolné likvidaci, dosáhl počet podílníků skupiny ARCO, kteří požádali o vyplacení svého kapitálu, výše 9 764 v roce 2007/2008, 21 150 v roce 2008/2009 a 23 762 v roce 2010/2011.
(65)
Pokud jde o rušivé účinky opatření, Belgie tvrdila, že Komise by měla přiměřeným způsobem vysvětlit, jakým finančním produktům konkurují podíly ve finančních družstvech, a to i přesto, že Belgie uznala, že v rámci řízení ohledně státní podpory není Komise povinna poskytnout podrobnou definici trhu. Belgie v podstatě tvrdila, že se individuálním podílníkům finančních družstev dostalo stejné míry ochrany jako investorům v případě všech podobných produktů v oblasti vkladů nebo spoření.
(66)
Belgie rovněž vysvětlila, že systém pojištění družstev sleduje stejný cíl jako směrnice 94/19/ES, a to ochránit vklady individuálních spořitelů, zachovat důvěru vkladatelů a zlepšit stabilitu finančních trhů. Belgie soudí, že systémy pojištění vkladů jiných členských států kryjí rovněž v některých případech netradiční vklady, a vyjádřila přesvědčení, že by Komise měla tuto skutečnost zohlednit (51).
(67)
Belgie rovněž vyzdvihla skutečnost, že v případě, pokud by Komise měla dospět k závěru, že systém pojištění družstev představuje státní podporu, měla by být tato podpora považována za slučitelnou s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy. Soudila, že není důvod, aby se určilo, zda je skupina ARCO finanční institucí ve smyslu sdělení o bankovnictví z roku 2008. Podle Belgie je rozhodující otázkou, na kterou by měla Komise odpovědět, otázka, zda systém pojištění družstev představuje nezbytný a přiměřený zásah s cílem zabránit vážnému narušení hospodářství.
(68)
Belgie zastávala názor, že se jedná o nezbytné opatření, jeho důsledky se omezují na nutné minimum a existují mechanismy sdílení nákladů.
(69)
Za prvé, Belgie tvrdila, že systém pojištění družstev je přiměřený a nezbytný pro poskytnutí jistoty vkladatelům v Belgii.
(70)
Belgie uznala za teoreticky možné, že instituce s chráněnými vklady ve své rozvaze mohou mít nepřímý prospěch z existence podobných ochranných systémů, protože tyto systémy přispívají k zabránění runu na banky. Vysvětlila ale, že systémy pojištění vkladů jsou nezbytné, aby se zabránilo runu na banky a narušení finančních trhů. Belgie také tvrdila, že systém pojištění družstev je nutný, aby se zabránilo oslabení důvěry, kterou má veřejnost vůči belgickému finančnímu systému. Skutečnost, že podíly v družstvech vykazují základní rysy produktů spoření a že polovina finančních prostředků v držení družstev je investována do bank, posiluje jejich společné rysy s vklady a zdůrazňuje jejich význam pro belgický bankovní systém. Nezvládnutá platební neschopnost finančních družstev by údajně spustila řetězovou reakci s dopadem na všechny finanční instituce a na belgické hospodářství. Pokud by se na podíly ve finančních družstvech neuplatnila stejná míra ochrany jako na tradiční vklady, vzniklo by údajně stejné riziko jako v případě, že by se neochránily vklady. Mělo by to silný dopad na důvěru veřejnosti ve všechny formy vkladů v Belgii a vzniklo by systémové riziko. Na podporu svých tvrzení uvedla Belgie skutečnost, že v poměru k celkovému počtu obyvatel Belgie byl počet podílníků (individuálních osob) finančních družstev vysoký (52).
(71)
Belgie také vznesla důraznou námitku vůči terminologii, kterou Komise použila ve svém rozhodnutí o zahájení řízení, a to zejména vůči pojmům „capital instruments“ (nástroje vlastního kapitálu) a „risk capital“ (rizikový kapitál), kterých bylo použito v bodě odůvodnění 62 a v poznámce pod čarou č. 35.
(72)
Na prokázání nezbytnosti systému pojištění družstev Belgie také předala Komisi dopisy Rady pro finanční stabilitu a guvernéra BNB ze dne 29. října 2008 (53) a 7. října 2011 (54), které byly zaslány tehdejšímu ministru financí.
(73)
Ohledně slučitelnosti opatření s pravidly pro státní podporu odkazuje Belgie zaprvé na rozhodnutí Komise ve věci Ethias. Komise podle ní povolila opatření ve prospěch Ethias, a to zejména rozšíření systému pojištění vkladů na produkty „třídy 21“, protože je považovala za přiměřená a nezbytná, aby se zabránilo vážnému narušení belgického hospodářství.
(74)
Za druhé, Belgie zopakovala svůj názor, že opatření je přiměřené. Finanční družstva sdílejí náklady, a to zejména prostřednictvím jejich příspěvku do zvláštního ochranného fondu. Belgie soudila, že míra odměny za pojištění je přiměřená a obdobná příspěvkům v systémech pojištění ostatních chráněných institucí. Belgie odmítla, že by opatření mohlo být neúměrné z důvodu dobrovolné účasti v systému pojištění družstev.
(75)
Belgie tvrdila, že pokud by Komise přesto dospěla k závěru, že se u opatření jedná o státní podporu, měla by usoudit, že se jedná o podporu na ukončení činnosti slučitelnou s pravidly pro státní podporu. Belgie připomněla, že královský dekret ze dne 7. listopadu 2011 jasně stanoví, že v případě likvidace družstva musí zvláštní ochranný fond zasáhnout a odškodnit až po vydání konečného nařízení k likvidaci a jeho schválení.
(76)
Belgie zastávala také názor, že příkaz Komise k pozastavení plateb se netýká plateb provedených po likvidaci skupiny ARCO ve prospěch individuálních podílníků, protože v případě fyzických osob se nejedná o podniky.
(77)
Belgie předložila další dodatečné připomínky dopisem adresovaným Komisi ze dne 18. března 2014, tj. po stanovené lhůtě.
(78)
Belgie soudí, že Komise nemůže zakázat plnění pojištění poskytnutého individuálním podílníkům. Údajně nemůže vyzvat stát, aby pozastavil veškeré platby v rámci systému pojištění družstev a ani aby získal zpět platby provedené v rámci tohoto systému ve prospěch individuálních podílníků.
(79)
U individuálních podílníků se totiž nejedná o podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy a plnění pojištění ve prospěch individuálních podílníků nemá údajně žádný dopad na skupinu ARCO nebo na vyhlídky Belgie získat zpět podporu, ze které měly mít tyto podniky prospěch.
4. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
4.1 Příjemce opatření
(80)
Komise nejprve předběžně připomíná, že v bodě odůvodnění 18 rozhodnutí o zahájení řízení tvrdila, že systém pojištění družstev je určen pro finanční družstva. Hlubší prošetření chronologie a příznačných rysů opatření ale umožnilo dospět k závěru, že jediným skutečným příjemcem opatření je skupina ARCO, jak je popsáno v tomto oddíle.
(81)
V tomto konkrétním případě Komise zjišťuje, že mezi skupinou ARCO a ostatními finančními družstvy, které mohou být způsobilá pro přijetí do systému pojištění družstev, existuje podstatný rozdíl.
(82)
Z popisu skutečností (55) jasně vyplývá, že systém pojištění družstev byl od počátku šit na míru skupině ARCO, která čelila potížím kvůli svým investicím do banky Dexia. Skupina ARCO byla vlastně jediné finanční družstvo, které o účast na opatření nakonec požádalo.
(83)
Pokud jde o ostatní finanční družstva, Komise konstatuje, že vstup do systému pojištění družstev je dobrovolný, že rada ministrů může rozhodnout o přijetí či nepřijetí družstva do systému pojištění družstev a případně za jakých podmínek, že žádné z dalších finančních družstev nepožádalo o přijetí do systému a že některá z nich se od systému aktivně distancovala. Komise rovněž konstatuje, že žádné jiné finanční družstvo nemělo tak rozsáhlé potíže v oblasti svých investic jako skupina ARCO v případě banky Dexia.
(84)
Komise proto dospívá k závěru, že jediným skutečným příjemcem systému pojištění družstev pro družstva vykonávající hospodářskou činnost je skupina ARCO.
4.2 Oznámení a provedení opatření představují jediný stejný zásah
(85)
Komise konstatuje, že opatření bylo rozhodnuto a oznámeno vládou dne 10. října 2008 (56). Je zřejmé, že belgická vláda rozhodla o tom, že skupina ARCO bude moci využít systém pojištění družstev, v okamžiku, kdy bylo v roce 2008 připraveno opatření ve prospěch banky Dexia (57). Další tisková zpráva ze dne 21. ledna 2009 přinesla k opatření více podrobností. Tento závazek vlády byl přepracován do zákonné podoby až následně.
(86)
Komise konstatuje, že znění tiskových zpráv ze dne 10. října 2008 a 21. ledna 2009 a výrazy, které jsou v nich použity („rozhodla“, „závazek“), svědčí jednoznačně o přijatém závazku a umožňují nabytí oprávněného dojmu o tom, že opatření bude provedeno.
(87)
Tiskové zprávy byly rozeslány také úřední cestou: zpráva ze dne 10. října 2008 byla odeslána útvary ministerstva financí, zatímco zpráva ze dne 10. ledna 2009 byla odeslána jménem předsedy vlády a jménem ministra financí. Opakování obsahu těchto tiskových zpráv ještě posílilo jejich účel.
(88)
Komise konstatuje, že v okamžiku tiskové zprávy ze dne 10. října 2008 bylo již zřejmé, že systém pojištění družstev bude představovat rozšíření systému pojištění vkladů. Tisková zpráva ze dne 21. ledna 2009 potom obsahovala další upřesnění technické povahy. Jakmile byla zveřejněna, skupina ARCO ji uvedla na svých internetových stránkách se zřejmým cílem uklidnit své individuální podílníky. Komise kromě toho konstatuje ucelenost opatření v průběhu času, protože u něj nedošlo k podstatným změnám mezi jeho původním oznámením dne 10. října 2008 a vydáním konečného královského dekretu.
(89)
Ve svém rozsudku ze dne 19. března 2013 ve spojených věcech C-399/10 P a C-401/10 P (58) Soudní dvůr uvedl, že oznámení opatření a jeho skutečné provedení lze považovat za jediný zásah, pokud to lze odůvodnit jejich chronologií, jejich cílem a stavem, v němž se podnik nachází v okamžiku takového zásahu. Stejně tak v případě tohoto opatření Belgie rozhodla a oznámila dne 10. října 2008 opatření, které bylo provedeno později se stejným cílem ohledně prvotního příjemce, na kterého bylo zaměřeno. Komise kromě toho ve vlastních rozhodnutích považovala oznámení a provedení opatření za jediný zásah a soudila, že opatření poskytuje výhodu ode dne oznámení (59). Belgický ministr financí působící v květnu roku 2014 navíc označil předmětné opatření za závazek přijatý v roce 2008 (60).
(90)
Na základě informací uvedených v bodech odůvodnění 85 až 89 dospívá Komise k závěru, že oznámení a provedení systému pojištění družstev je nutno považovat za jediné stejné opatření.
4.3 Existence podpory
(91)
Jak se uvádí v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak“.
(92)
Jak Belgie, tak skupina ARCO tvrdí, že by Komise měla přezkoumat, zda byla skupina ARCO příjemcem státní podpory, na základě jiného svého rozhodnutí, a to rozhodnutí ve věci Ethias (61). Pojem státní podpory je ale objektivní koncept vymezený ve Smlouvě. K tomu, aby bylo považováno za státní podporu, musí opatření splnit tato čtyři (kumulativní) kritéria: musí i) být poskytnuto státem nebo ze státních prostředků; ii) poskytnout svému příjemci selektivní výhodu; iii) narušit (potenciálně) hospodářskou soutěž; a iv) ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(93)
Komise má za povinnost posoudit opatření z hlediska těchto čtyř kritérií (viz body odůvodnění 94 až 110).
Státní prostředky
(94)
Komise musí posoudit, zda je systém pojištění družstev financován ze státních prostředků a zda je přičitatelný státu.
(95)
Podle ustálené judikatury (62) spadají veškeré finanční prostředky, které mohou veřejné orgány ve skutečnosti použít k podpoře podniků, aniž by bylo rozhodné, zda tyto prostředky trvale patří či nepatří k majetku státu, do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 Smlouvy, pokud zůstávají neustále pod veřejnou kontrolou, a tudíž jsou k dispozici příslušným vnitrostátním orgánům.
(96)
O státní podporu se jedná zejména v případě, kdy finanční prostředky pocházejí z příspěvků stanovených právními předpisy státu a kdy jsou spravovány a rozdělovány v souladu s těmito právními předpisy, přestože je spravují jiné instituce než stát. Statut subjektu nebo podniku, který poskytuje dotčenou podporu, není považován za rozhodující při uplatnění pravidel pro státní podporu.
(97)
Pokud jde o organizaci systému pojištění družstev, Komise konstatuje, že belgické právní předpisy stanoví příspěvky, které účastníci musí platit, a také způsob použití těchto finančních prostředků. Příspěvky do zvláštního ochranného fondu jsou proto považovány za státní prostředky, přestože pocházejí ze soukromých zdrojů.
(98)
Navíc Caisse des dépôts et consignations, která je veřejným subjektem, poskytuje v případě potřeby jako zálohu nutné finanční prostředky na platby, které má zvláštní ochranný fond provádět. Tento aspekt systému pojištění družstev představuje každopádně dostatečně konkrétní hospodářské riziko nákladů, které mohou zatížit rozpočet členského státu, aby se dalo dospět k závěru, že jde o použití státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy (63).
(99)
Pokud jde o přičitatelnost opatření Belgii, je zřejmé, že systém pojištění družstev nelze považovat za provedení směrnice 94/19/ES. Tato směrnice po členských státech pouze vyžaduje, aby zavedly systém pojištění vkladů pro vklady u úvěrových institucí, a její článek 2 výslovně stanoví, že u veškerých nástrojů, na které by se vztahovala definice vlastního kapitálu úvěrových institucí, jsou vyloučeny náhrady ze systémů pojištění. Pokud členský stát rozhodne o zavedení jiných systémů náhrad, které pojišťují jiné finanční produkty, nevyplývá takové rozhodnutí z práva Unie, ale představuje vlastní iniciativu dotčeného členského státu (64). Komise bere rovněž na vědomí, že se Belgie odvolává na pojišťovací systém náhrad investorům, ovšem toto přirovnání není průkazné, protože tyto systémy nejsou určeny ke krytí rizik spojených s investicemi. Jak již bylo vysvětleno v bodu odůvodnění 21, systémy pro odškodnění investorů jsou vytvořeny pouze pro případy, kdy investiční podnik není schopen vrátit majetek patřící investorovi, a to například z důvodu podvodu nebo potíží v systémech tohoto podniku.
Selektivní výhoda
(100)
Komise dospívá k závěru, že systém pojištění družstev poskytl skupině ARCO selektivní výhodu. Soudní dvůr uznal, že podniky mohou získat výhodu ve formě lepšího přístupu k finančním prostředkům, pokud opatření přijaté členským státem ve prospěch investorů posiluje jejich vůli investovat finanční prostředky do daného souboru cílených investic (65). V tomto konkrétním případě pomohlo opatření subjektům skupiny ARCO udržet si svůj stávající základní kapitál tím, že přesvědčilo stávající podílníky družstev, aby z nich nevystupovali (66), což představovalo mimořádně důležitou výhodu vzhledem k nervozitě trhu během období, které bezprostředně následovalo po pádu banky Lehman Brothers. Aby uklidnila své podílníky, zveřejnila skupina ARCO dne 21. ledna 2009 na svých internetových stránkách tiskovou zprávu belgické vlády, což jasně prokazuje, že skutečnost, že mohla investory uklidnit, představovala důležitou výhodu pro skupinu ARCO. Komise v tomto ohledu konstatuje, že brožura družstva ARCOPAR vydaná v létě roku 2008 (67) rovněž zmiňuje riziko, kterému by se vystavili individuální podílníci v případě odchodu z finančního družstva (68) (69).
(101)
Opatření je také zjevně selektivní. Zaprvé se vztahuje pouze na držitele podílů finančních družstev a nevztahuje se na držitele investičních produktů vydaných konkurenčními podniky. Finanční subjekty, které nabízely finanční prostředky na trhu konzervativních dluhopisů nebo na peněžním trhu či nabízely zvláštní investiční fondy se zaručeným kapitálem, tak nemohly poskytnout svým zákazníkům podobnou jistotu. Belgie tvrdí, že podíly v držení individuálních podílníků finančních družstev jsou v podstatě přirovnatelné k vkladům (70). Několik prvků zdůrazňovaných Belgií přitom neodkazuje na finanční družstva, ale na družstva obecně. Popis podílů finančních družstev, jak ho poskytla Belgie, přitom neobsahuje žádný odkaz na důležité informace, jako jsou rizika, jež jsou spojena s investicí do těchto nástrojů (71) a jež u vkladů neexistují.
(102)
Selektivní povaha opatření se ukazuje také při srovnání zacházení s finančními družstvy a zacházení s ostatními nefinančními uznanými družstvy. Belgie se zastává zvláštního zacházení, jehož se dostalo individuálním podílníkům finančních družstev, na základě rozsudku ve věci Paint Graphos. Rozsudek ve věci Paint Graphos spočívá v rozhodnutí o předběžné otázce ohledně předkládacího usnesení vydaného italským soudem, který si přál zjistit, zda daňová zvýhodnění družstev výrobců a pracovníků lze přirovnat ke státní podpoře ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Soudní dvůr dospěl ve svém rozsudku k závěru, že je nutno posuzovat daňové zvýhodnění z hlediska čtyř kumulativních kritérií v oblasti státní podpory, a poskytl podrobnější pokyny, a to zejména o způsobu posouzení, zda takové daňové zvýhodnění představuje selektivní výhodu (72). Soudní dvůr prohlásil, že je nutno určit, zda i) takové daňové zvýhodnění může být odůvodněno rysy, které jsou vlastní dotčené daňové soustavě (73), ii) zda existují náležité postupy dohledu a sledování (74) a iii) zda je daňové zvýhodnění úměrné a nepřesahuje meze toho, co je nezbytné (75).
(103)
Komise soudí, že tvrzení Belgie nelze přijmout, protože povaha výhody, kterou opatření poskytlo, je kvalitativně odlišná od výhody přezkoumávané Soudním dvorem ve věci Paint Graphos. Opatření zavedené Belgií znamená poskytnutí výhody a ne osvobození od daně nebo od úhrady nákladu. Analýzu ve třech etapách, kterou zvolil Soudní dvůr pro posouzení, zda je daňové zvýhodnění nebo osvobození od daně selektivní, nelze proto na toto opatření uplatnit.
(104)
I v případě, že by se judikatura ve věci Paint Graphos dala uplatnit na předmětné opatření, jeho zvláštní rysy jsou takové, že by toto opatření zůstalo selektivní.
(105)
Za prvé, Komise zjišťuje, že věc Paint Graphos odkazuje na všechna družstva výrobců a pracovníků a neodkazuje pouze na poměrně omezené pododvětví, jakým jsou finanční družstva. Pokud je podle tvrzení Belgie nutno vyhradit zvláštní zacházení „skutečným“ družstvům, mělo by se toto zvláštní zacházení uplatňovat na všechna uznaná družstva. Pouhá skutečnost, že se opatření omezuje na finanční družstva, tím pádem stačí, aby se prokázala jeho selektivní povaha.
(106)
Za druhé, Komise zjišťuje, že si finanční družstva podle názoru Belgie údajně zasluhovala dalších zvýhodnění již od 10. října 2008. Komise konstatuje, že tradiční uznaná družstva získala před tímto dnem jistou formu přednostního zacházení, která vyplývá z jejich zvláštního statusu a která spočívá v osvobození od srážkové daně z movitého majetku (76). V rámci tohoto rozhodnutí se Komise nevyslovuje k uměřenosti či neuměřenosti daňové výhody, ale soudí, že nic neospravedlňuje náhlé zavedení další kompenzace nebo ochrany ve prospěch podniků se statusem finančních družstev dne 10. října 2008.
(107)
Kdyby Komise měla přesto provést analýzu vycházející z rozsudku ve věci Paint Graphos, jak doporučuje Belgie, soudí, že nic neodůvodňuje poskytnutí pojištění ve výši 100 % individuálním podílníkům skupiny ARCO (tzn. část i) analýzy provedené v rozsudku ve věci Paint Graphos), jejíž subjekty byly společnostmi s ručením omezeným. Vzhledem k povaze těchto společností, jak byla stanovena belgickými obecnými pravidly v oblasti práva obchodních společností, měli si být individuální podílníci skupiny ARCO vědomi, že v případě likvidace mohou přijít o veškerý svůj kapitál (77). Ochránit kapitál upsaný individuálními podílníky finančních družstev do výše 100 % není ostatně úměrné opatření (část iii) analýzy provedené v rozsudku ve věci Paint Graphos), protože by to znamenalo ochránit tyto podílníky před všemi riziky, čímž by pro podniky, jejichž jsou podílníky, vznikla neoprávněná výhoda (78).
Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy
(108)
Systém pojištění družstev poskytuje finančním družstvům výhodu, již nemají subjekty, které nabízejí strukturované retailové investiční produkty, a ani jiná nefinanční uznaná družstva. Díky opatření si skupina ARCO mohla zachovat svůj podíl na trhu po delší dobu. Skupina ARCO čelila odlivu finančních prostředků až později a v menší míře, než by se stalo bez tohoto opatření. Ostatní subjekty, které musely čelit hospodářské soutěži pouze vlastními výsledky a nemohly počítat se systémem pojištění družstev, nemohly proto využít finančních prostředků, které by jinak byly k dispozici pro investování. Systém pojištění družstev proto narušuje hospodářskou soutěž (79).
(109)
Pokud členský stát určitému podniku poskytne podporu, může zůstat dotčená vnitrostátní činnost zachována nebo může vzrůst s tím důsledkem, že se sníží vyhlídky podniků usazených v jiných členských státech na (větší) proniknutí na trh (80). Vzhledem k velkému počtu mezinárodních dodavatelů investičních produktů, kteří působí na belgickém trhu, opatření bezpochyby ovlivňuje obchod v celé Unii.
Závěr
(110)
Na základě analýzy provedené v bodech odůvodnění 91 až 109 dospívá Komise k závěru, že systém pojištění družstev obnáší použití státních prostředků, představuje selektivní zvýhodnění skupiny ARCO, narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod uvnitř Unie. Splňuje tak všechna kritéria, aby byl považován za státní podporu. Všechny tyto skutečnosti existovaly nejpozději v den přijetí královského dekretu ze dne 10. října 2011, avšak výhoda, kterou opatření přineslo, vznikla již oznámením o jeho zavedení ze dne 10. října 2008. Při přezkumu slučitelnosti podpory a za účelem jejího případného vrácení příjemci je nutno zohlednit celkovou výši výhody.
4.4 Slučitelnost podpory
(111)
Poté co Komise prokázala, že se u systému pojištění družstev jedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, musí stanovit, zda je tuto podporu možno považovat za slučitelnou s vnitřním trhem.
(112)
Článek 107 Smlouvy uvádí ve svém odstavci 1, že každá podpora poskytnutá státem je neslučitelná s vnitřním trhem, a tedy zakázána, nestanoví-li Smlouva jinak. Ve svých odstavcích 2 a 3 poté vymezuje dvě kategorie podpor slučitelných s vnitřním trhem.
(113)
V čl. 107 odst. 2 jsou nejprve uvedeny kategorie státních podpor, na které se automaticky vztahuje odchylka od zásady zákazu. Systém pojištění družstev do žádné z těchto kategorií nespadá.
(114)
V čl. 107 odst. 3 Smlouvy je potom uvedeno několik kategorií státních podpor, které lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem. Teoreticky by bylo možno uplatnit písmeno b) či c) tohoto odstavce.
(115)
Pokud jde o čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, Komise v pokynech vysvětlila, jakým způsobem má v úmyslu uplatňovat odchylku uvedenou v tomto ustanovení na určité kategorie podpor. Konstatuje však, že opatření neodpovídá žádné z kategorií podpor uvedených v těchto pokynech. Belgie a ani skupina ARCO navíc nepředložily sebemenší náznak cíle společného zájmu, který by umožnil odvolat se na toto ustanovení. Komise proto zřejmě musí přezkoumat případnou slučitelnost opatření pouze na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.
(116)
Pokud jde o čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy, Komise bere na vědomí tvrzení Belgie, že v případě, pokud Komise dospěje k závěru, že systém pojištění družstev obnáší státní podporu, mělo by být opatření posuzováno na základě tohoto ustanovení, jež umožňuje prohlásit podporu za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud je nezbytná pro odstranění vážné poruchy v hospodářství některého členského státu.
(117)
Avšak čl. 107 odst. 3 písm. b) vyžaduje restriktivní výklad toho, co se má rozumět vážnou poruchou v hospodářství některého členského státu. Předmětná porucha musí mít vliv na hospodářství dotčeného členského státu jako celek a nejenom na hospodářství jednoho z jeho regionů nebo částí jeho území (81).
(118)
V okamžiku prvního vyvrcholení finanční krize na podzim roku 2008 Komise rozhodla ve svém sdělení o bankovnictví z roku 2008, že čl. 107 odst. 3 písm. b) lze použít při posuzování opatření přijatých s cílem odstranit potíže finančních institucí (82).
(119)
Mimo finanční sektor Komise vypracovala na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy dočasný rámec Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize (83). Na předmětné opatření se ale tento rámec nevztahuje. Týká se reálné ekonomiky, protože umožňoval členským státům přijímat náležitá opatření zlepšující přístup k financování podnikům, které si přály investovat během finanční krize, to znamená v době, kdy se financování prostřednictvím bank stávalo stále těžší. Potíže skupiny ARCO nejsou spojeny s nedostatkem financování prostřednictvím bankovního sektoru ale s aktivy (akcie banky Dexia), jejichž hodnota musela být snížena. Systém pojištění družstev, který poskytuje záruku ve výši 100 % v případě nástroje, jenž je uváděn v pasivech, navíc nespadá do žádné kategorie podpor uvedených v bodu 4.3 rámce.
(120)
Protože finanční družstva nejsou finančními institucemi pro účely sdělení o bankovnictví z roku 2008, podporu je nutno posuzovat přímo na základě Smlouvy (84). Ke splnění obecných kritérií slučitelnosti stanovených v čl. 107 odst. 3 Smlouvy musí opatření dodržet tyto podmínky (85):
a) Vhodnost opatření podpory : podpora musí být správně zaměřena, aby mohl být skutečně dosažen cíl, tj. odstranění vážné poruchy v hospodářství, což není splněno, pokud dotčené opatření nepředstavuje vhodný prostředek k odstranění poruchy.
b) Nezbytnost : výše a forma opatření musí být nutné pro dosažení cíle. Výše opatření podpory tak musí být stanovena na minimum nezbytné pro dosažení cíle a jeho forma musí být co nejvhodnější pro odstranění poruchy v hospodářství.
c) Proporcionalita : pozitivní důsledky opatření musí odpovídajícím způsobem vyrovnávat narušení hospodářské soutěže tak, aby byla tato narušení omezena na minimum nutné pro dosažení cílů opatření.
(121)
Pokud jde o vhodnost či nevhodnost opatření, Komise zjišťuje, že dopad finančních družstev na hospodářství jako celek je v zásadě odlišný od dopadu tradičních bank, které čelí runům na banky. Pokud by se vkladatelé určité banky rozhodli vybrat své peníze ve stejný okamžik, byla by banka nucena postoupit během krátké doby veškerá svá nelikvidní aktiva („nouzovým prodejem“), což by mělo vážné důsledky pro půjčky reálné ekonomice a mohlo by vyvolat řetězovou reakci v podobě snižování cen aktiv. Finanční družstva naopak půjčky reálné ekonomice neposkytují. Podle svých stanov mají také právo omezit vystupování podílníků (86), takže je v zásadě možno zabránit neřízenému postupování aktiv. Tato skutečnost prokazuje výrazný rozdíl mezi vklady a podíly podílníků z hlediska jejich dopadu na systém.
(122)
Z právního pohledu je také zřejmé, že podílníci finančních družstev jsou podílnici „společnosti s ručením omezeným“. Kvůli tomuto statusu jsou individuální podílníci finančních družstev právně vystaveni možnosti ztráty části nebo celé své investice. Komise v tomto ohledu bere také na vědomí, že guvernér BNB nepotvrdil, že podíly finančních družstev jsou přirovnatelné ke spořicím vkladům úvěrové instituce (87).
(123)
Komise rovněž konstatuje, že postavení individuálních podílníků finančních družstev v „kaskádové struktuře“ (88) v případě likvidace nebo úpadku těchto subjektů se velmi liší od postavení majitelů spořicích účtů v úvěrové instituci. Úvěrové instituce jsou regulované subjekty, u nichž regulační orgán dohlíží na to, aby bylo k dispozici určité množství finančních prostředků. Tyto finanční prostředky umožňují absorbovat první vlnu ztrát v případě likvidace nebo úpadku. Podílníci finančních družstev žádnou podobnou ochranu nemají. V případě likvidace nebo úpadku jsou prvními oběťmi.
(124)
Na základě argumentů uvedených v bodech odůvodnění 121 až 123 dospívá Komise k závěru, že systém pojištění družstev pouze chrání finanční družstva a jeho individuální podílníky před důsledky jejich minulých investic. Nepředstavuje opatření vhodné pro zabránění vážné poruchy v belgickém hospodářství.
(125)
Pokud jde o nezbytnost opatření, Komise připomíná, že Belgie již přijala důležitá opatření, aby zabránila poruše v belgickém hospodářství. Zavedla už jiná opatření na stabilizování finančního systému, a to zejména bank a dalších finančních institucí, do kterých finanční družstva investovala. Belgický systém pojištění vkladů chránil vklady až do výše 100 000 EUR a Belgie pomohla bankám Fortis, KBC, Dexia a Ethias rekapitalizací, vložením finančních prostředků, opatřeními na záchranu znehodnocených aktiv a opatřeními ad hoc. Komise dospívá k závěru, že nebylo nezbytné chránit některé individuální podílníky finančních družstev, která jsou vlastně společnostmi s ručením omezeným.
(126)
Pokud jde o dopis guvernéra BNB, o kterém se zmiňuje Belgie, Komise konstatuje, že tento dopis je z října roku 2011, tedy po 10. říjnu roku 2008, kdy bylo opatření oznámeno, a že se v něm neuvádí, že opatření je nezbytné pro zabránění vážné poruchy v belgickém hospodářství, ale je uvedena pouze ta skutečnost, že by mělo umožnit (89) omezit negativní důsledky (systémové) krize. Pokud jde o dopis Výboru pro finanční stabilitu, Komise konstatuje, že se pouze zmiňuje o rozšíření krytí systému pojištění vkladů a o zavedení systému pojištění pojišťovacích produktů „třídy 21“.
(127)
Pokud jde o proporcionalitu opatření, Komise konstatuje, že způsob, jakým bylo opatření pojato, nechrání dostatečně proti nepříznivému výběru (90). Dobrovolné členství v systému pojištění družstev ve spojení se zřejmou neexistencí splnění podmínky životaschopnosti jsou podnětem k tomu, aby se systému využilo v okamžiku, kdy je zřejmé, že dojde k pojistnému plnění. Při takovém scénáři může příjemce využít pojištění a přitom se ve velké míře vyhnout placení pojistného až do posledního okamžiku před likvidací.
(128)
Komise rovněž soudí, že systém pojištění družstev narušuje neoprávněně běžné fungování trhu. Opatření umožnilo skupině ARCO ochránit své postavení na trhu strukturovaných retailových finančních produktů, což mělo nebo mohlo mít negativní dopad na podíl na trhu a ziskovost konkurentů skupiny ARCO, kteří nemohli využívat systému pojištění družstev.
(129)
Závěrem proto nelze považovat opatření za slučitelné s vnitřním trhem, protože není vhodné, nezbytné a ani přiměřené cílům uplatnění čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy a protože nespadá do oblasti působnosti žádného z ustanovení, kterými se řídí slučitelnost státních podpor s vnitřním trhem.
4.5. Výpočet částky podpory
(130)
Pro výpočet výše výhody, již je nutno získat od skupiny ARCO zpět, Komise zohledňuje tyto parametry a skutečnosti (91):
-
nejvyšší možný odliv finančních prostředků stanovený ve stanovách skupiny ARCO, který představuje 10 % celkového kapitálu nebo 10 % podílníků (92),
-
skutečnost, že systém pojištění družstev kryje pouze individuální podílníky,
-
zvláštní pojetí systému pojištění družstev, v němž na jedné straně byla účast dobrovolná, což ponechávalo finančním družstvům volnost rozhodování, zda se jej účastní či neúčastní, a které na druhé straně zůstávalo otevřené finančním družstvům, která představovala vysoké riziko úpadku či likvidace (v tomto konkrétním případě schválily dne 8. prosince 2011 valné hromady družstev ARCOFIN, ARCOPAR a ARCOPLUS krátce po jejich přijetí do systému návrh jejich správní rady na dobrovolnou likvidaci společností),
-
skutečnost, že dávno před vyhlášením dobrovolné likvidace skupiny ARCO se tato skupina nacházela v kritické finanční situaci, protože, jak je uvedeno v bodech odůvodnění 38, 44 a 82, investovala ve velké míře do akcií banky Dexia, kterou musely Lucembursko, Francie a Belgie zachránit na podzim roku 2008 před úpadkem, což mělo za následek, že výrazné snížení hodnoty akcií banky Dexia nadále oslabilo finanční postavení skupiny ARCO, a to zejména proto, že skupina financovala svoji účast na záchraně banky Dexia převzetím části jejího dluhu,
-
skutečnost, že skupina ARCO zaplatila v roce 2011 vstupní příspěvek („vstupní poplatek“) a roční pojistný příspěvek.
(131)
Výhodu, kterou skupina ARCO získala, spočívala v ochraně proti odlivu finančních prostředků, který by mohla zastavit pouze uplatněním ustanovení svých stanov po dosažení stropní hodnoty ve výši 10 % (93) svého kapitálu nebo 10 % svých podílníků. K odlivu kapitálu nebo výstupu členů v takové míře mohlo dojít, jakmile by se skupina ARCO ocitla v předlužení nebo byla zapojena do procesu úpadku či likvidace, a to objektivně nebo spíše subjektivně, jak tomu bylo v některých případech hromadného vybírání vkladů (94), v okamžiku, kdy by její podílníci usoudili, že nepředstavuje bezpečnou investici, a to například kvůli velké expozici vůči finanční situaci a tržní hodnotě banky Dexia.
(132)
Pro výpočet výhody, kterou skupina ARCO získala, volí Komise konzervativní přístup (95) a zohledňuje možný odliv finančních prostředků pouze za jedno roční období místo několika. Tímto postupem by měl výsledek výpočtu vyjadřovat minimální dopad systému pojištění družstev, ačkoliv pojištění mohlo ve skutečnosti pomoci skupině ARCO odvrátit také několik vln odlivu finančních prostředků nebo vystupování členů až do povolené horní hranice. Stanovy skupiny ARCO umožňovaly družstvu pozastavit odliv finančních prostředků buď po vybrání 10 % kapitálu, nebo po vystoupení 10 % podílníků. Pro účely výpočtu výše podpory Komise předpokládá, že by skupina ARCO zvolila nejúčinnější možnost, to znamená možnost zachovat si kapitál na co nejvyšší úrovni. Pokud jde o možnost vystoupení podílníků, Komise bude vycházet z nejnižšího počtu individuálních podílníků za období, během nějž výhoda vznikla (tj. období začínající dne 10. října 2008), což představuje další konzervativní předpoklad, a těmto podílníkům přidělí průměrný kapitálový podíl během dotčeného roku. U možnosti odlivu finančních prostředků bude Komise rovněž vycházet z roku, během nějž byl kapitál na své nejnižší úrovni.
(133)
Komise rovněž zohledňuje, že výhoda, kterou opatření poskytlo, byla částečně omezena skutečností, že skupina ARCO, kterou tvořily tři právní subjekty ARCOPAR, ARCOFIN a ARCOPLUS, musela zaplatit jediný vstupní poplatek a pojistný poplatek za jeden rok, ačkoliv k těmto platbám došlo až na podzim roku 2011 těsně předtím, než skupina ARCO vyhlásila dobrovolnou likvidaci.
(134)
Výše výhody získané díky opatření je tedy nejnižší z částek vyplývajících z těchto dvou výpočtů: a) 10 % kapitálu roku, během nějž byla jeho úroveň nejnižší za období mezi 10. říjnem 2008 a 8. prosincem 2011, s odečtením celkové částky již uhrazených poplatků; a b) 10 % nejnižšího počtu podílníků během období mezi 10. říjnem 2008 a 8. prosincem 2011 vynásobených průměrným podílem na kapitálu v držení každého podílníka během stejného roku s odečtením celkové částky již uhrazených poplatků.
(135)
V absolutním vyjádření roste s uplývajícím časem pravděpodobnost, že investoři stáhnou své finanční prostředky, což ztěžuje výpočet úroků, které je nutno zaplatit za poskytnutou výhodu. Aby se zaručila kompenzace celkové částky výhody, kterou získala skupina ARCO, a zároveň bylo členskému státu umožněno mít funkční metodu pro výpočet úrokové sazby použitelné na vrácení podpory (96), Komise soudí, že výhoda byla dostupná ve svém celku nejméně od 8. prosince 2011, a požaduje, aby částky, které je nutno vrátit, byly zúročeny počínaje dnem 8. prosince 2011 a až do jejich skutečného vrácení.
(136)
Za účelem ověření výpočtu výše podpory žádá Komise Belgii, aby jí poskytla seznam s uvedením počtu podílníků družstev ARCOPAR, ARCOFIN a ARCOPLUS evidovaných na konci každého roku za období mezi 10. říjnem 2008 a 8. prosincem 2011.
(137)
Ve svých dodatečných poznámkách předložených více než rok a půl po uplynutí lhůty pro podání připomínek k rozhodnutí o zahájení řízení nepředkládají belgické orgány žádné nové skutečnosti. Zdůrazňují, že Komise nemůže zakázat plnění pojištění poskytnutého individuálním podílníkům. Údajně nemůže vyzvat stát, aby pozastavil veškeré platby v rámci systému pojištění družstev a ani aby získal zpět platby provedené v rámci tohoto systému ve prospěch individuálních podílníků.
(138)
Na podporu této připomínky připomínají belgické orgány, že se u individuálních podílníků nejedná o podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a soudí, že plnění pojištění ve prospěch individuálních podílníků nemá údajně žádný dopad na skupinu ARCO nebo na vyhlídky Belgie získat zpět podporu.
(139)
V odpovědi Komise uvádí, že částky, jejichž navrácení toto rozhodnutí nařizuje, jsou skutečně podporou ve prospěch skupiny ARCO.
(140)
Zdůrazňuje, že podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy zjištění, že podpora poskytnutá státem není slučitelná s vnitřním trhem, stačí, aby nařídila státu její zrušení (97). Belgické orgány tak nemohou tvrdit, že zákaz provedení pojištění označeného za neslučitelnou podporu, by měl být v rozporu s právem Unie.
(141)
Belgické orgány proto měly dodržet výzvu obsaženou v rozhodnutí o zahájení řízení a přerušit veškeré provádění předmětného opatření, což znamená, že se neměla provést žádná platba.
(142)
Je proto rovněž odůvodněné, aby Belgie nadále neprováděla žádné platby v rámci opatření podpory.
Závěr
(143)
Komise shledává, že systém pojištění družstev představuje státní podporu ve prospěch družstev ARCOPAR, ARCOFIN a ARCOPLUS, která byla protiprávně provedena Belgií v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie. Je proto zapotřebí, aby Belgie zrušila právní předpisy, z nichž vychází systém pojištění družstev (zejména zákon ze dne 14. dubna 2009 a královský dekret ze dne 10. října 2011), a získala zpět poskytnutou výhodu od družstev ARCOPAR, ARCOFIN a ARCOPLUS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Systém pojištění družstev protiprávně přijatý Belgií v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie ve prospěch finančních družstev skupiny ARCO, a to zejména ve prospěch družstev ARCOFIN, ARCOPLUS a ARCOPAR, je neslučitelný s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Belgie je povinna vyžadovat od příjemců navrácení poskytnuté protiprávní podpory uvedenou v článku 1, jejíž výše odpovídá nejnižší výsledné částce těchto dvou výpočtů:
a.
10 % kapitálu z roku, během nějž byla jeho úroveň nejnižší za období mezi 10. říjnem 2008 a 8. prosincem 2011, s odečtením celkové částky již uhrazených poplatků; nebo
b.
10 % nejnižšího počtu podílníků během období mezi 10. říjnem 2008 a 8. prosincem 2011 vynásobených průměrným podílem na kapitálu v držení každého podílníka během stejného roku s odečtením celkové částky již uhrazených poplatků.
2. K částkám, které je nutno vrátit, se přičítají úroky počínaje dnem 8. prosince 2011 až do jejich skutečného vrácení.
3. Úroky se počítají ze základu složeného v souladu s kapitolou V nařízení (ES) č. 794/2004 (98).
4. Belgie nebude nadále provádět žádné platby v rámci opatření podpory uvedené v článku 1, a to počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Belgie zruší opatření podpory uvedené v článku 1, neboť se jedná o opatření neslučitelné s vnitřním trhem.
2. Navrácení podpory uvedené v článku 1 se provede s okamžitým účinkem.
3. Belgie zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Belgie Komisi tyto informace:
a.
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí;
b.
doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Belgie bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem vykonat toto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory uvedené v článku 1. Na žádost Komise předloží Belgie neprodleně informace o již přijatých a plánovaných opatřeních pro splnění tohoto rozhodnutí. Rovněž poskytne podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již byly získány od příjemců zpět.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
V Bruselu dne 3. července 2014.
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 3. júla 2014
o štátnej pomoci SA.33927 (12/C) (ex11/NN),
ktorú poskytlo Belgicko - Záručná schéma na ochranu podielov individuálnych členov finančných družstiev
[oznámené pod číslom C(2014)1021]
(Iba francúzske a holandské znenie je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2014/686/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami (1), a so zreteľom na tieto pripomienky,
keďže:
1. POSTUP
(1)
Listom zo 7. novembra 2011 belgický štát oznámil Komisii zriadenie záručnej schémy (ďalej len „družstevná záručná schéma“ alebo „opatrenie“) na ochranu podielov individuálnych členov renomovaných finančných družstiev, ktoré podliehajú prudenciálnemu dohľadu Banque nationale de Belgique (ďalej len „BNB“) alebo ktoré investovali najmenej polovicu svojich aktív do subjektu podliehajúcemu takémuto dohľadu (ďalej len „finančné družstvá“).
(2)
Listom zo 6. decembra 2011 Komisia oznámila belgickému štátu, že opatrenie môže predstavovať nezákonnú štátnu pomoc (2) a vyzvala ho, aby sa zdržal akýchkoľvek krokov na jeho vykonanie. Komisia požiadala belgický štát, aby jej poslal pripomienky k jej predbežným záverom, čo spravil 22. decembra 2011.
(3)
Rozhodnutím z 3. apríla 2012 („rozhodnutie o začatí konania“) Komisia oznámila Belgicku, že začala konanie podľa článku 108 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „Zmluva“) v súvislosti s opatrením a na základe článku 11 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 zmluvy o fungovaní Európskej únie (3) nariadila Belgicku, aby toto opatrenie pozastavilo až dovtedy, kým nerozhodne o jeho zlučiteľnosti s vnútorným trhom. Komisia požiadala Belgicko, aby bezodkladne zastavilo akékoľvek kroky, ktorých náplňou je realizácia družstevnej záručnej schémy, a aby sa zdržalo akýchkoľvek platieb vyplývajúcich z opatrenia. Rozhodnutie Komisie začať konanie, v rámci ktorého Komisia zároveň vyzvala zainteresované strany, aby predložili svoje pripomienky k opatreniu, bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (4).
(4)
Listami z 24. apríla 2012 a 31. mája 2012 Belgicko požiadalo o dodatočnú lehotu na predloženie reakcie na rozhodnutie o začatí konania; Komisia nemala voči tomu námietky. Listom z 18. júna 2012 Belgicko poslalo svoje pripomienky v reakcii na rozhodnutie o začatí konania, ku ktorým bol okrem iného priložený list od guvernéra BNB adresovaný belgickému ministrovi financií zo 7. októbra 2011.
(5)
Skupina Arco (ďalej len „ARCO“ (5)) 17. augusta 2012 takisto predložila svoje pripomienky v reakcii na rozhodnutie o začatí konania. Komisia 29. augusta 2012 poslala tento dokument Belgicku a umožnila tak členskému štátu reagovať na pripomienky skupiny ARCO. Belgicko však 16. októbra 2012 uviedlo, že nevyužije túto možnosť.
(6)
Komisia v súvislosti s opatrením položila doplňujúce otázky, konkrétne 17. septembra 2012 a 24. júla 2013, na ktoré Belgicko odpovedalo 5. decembra 2012 a 20. septembra 2013.
2. KONTEXT
2.1. Genéza oznámeného opatrenia
(7)
Zriadenie družstevnej záručnej schémy súviselo so záchrannými opatreniami inej veci týkajúcej sa štátnej pomoci.
(8)
Skupina Dexia 30. septembra 2008 oznámila zvýšenie kapitálu vo výške 6,4 miliárd EUR, ktoré bolo upísané jej existujúcim akcionárom (medzi ktorými bola aj skupina ARCO) a belgickým, francúzskym a luxemburským orgánom. Belgický minister financií, ktorý pôsobil v období udelenia štátnej pomoci skupine Dexia v roku 2008, vysvetlil pred osobitným výborom belgického parlamentu na preskúmanie okolností likvidácie skupiny Dexia (ďalej len „výbor Dexia“), že na základe žiadostí o zásah v prospech skupiny ARCO bolo v septembri/októbri 2008 prijaté politické rozhodnutie zaviesť družstevnú záručnú schému. Vysvetlil, že v záujme dosiahnutia dohody o skupine Dexia musela vláda zároveň prijať rozhodnutie o skupine ARCO a Ethias (6). Z vyhlásení aktuálneho belgického ministra financií ďalej vyplýva, že záväzok z roku 2008 bol prijatý aj preto, aby skupina ARCO súhlasila s účasťou na záchrane skupiny Dexia (7).
i) Tlačové správy
(9)
Belgická vláda 10. októbra 2008 v tlačovej správe útvarov ministra financií oznámila prijatie tohto rozhodnutia:
-
zvýšiť krytie poskytované v rámci existujúceho systému ochrany vkladov úverových inštitúcií z 20 000 na 100 000 EUR,
-
zriadiť podobnú schému pre iné finančné produkty (najmä pre produkty životného poistenia triedy 21 (8) a podiely finančných družstiev) (9).
(10)
Premiér a minister financií 21. januára 2009 v spoločnej tlačovej správe potvrdili záväzok prijatý predchádzajúcou vládou (10), pokiaľ ide o zavedenie družstevnej záručnej schémy (11). V ten istý deň skupina ARCO zverejnila túto tlačovú správu belgickej vlády na svojej internetovej lokalite. Ostatné finančné družstvá sa naopak dištancovali od analógie medzi vkladmi a podielmi finančných družstiev, na ktorú sa nepriamo poukazuje v rámci družstevnej záručnej schémy (12).
ii) Legislatívny postup
(11)
Belgický parlament 15. októbra 2008 schválil zákon (13), ktorý belgickej vláde umožnil prijať opatrenia zamerané na podporu finančnej stability. Belgicko 14. novembra 2008 (14) vydalo kráľovský výnos, ktorým sa zvýšila suma chránená systémom ochrany vkladov úverových inštitúcií na 100 000 EUR, a súčasne sa zaviedla podobná záručná schéma pre produkty životného poistenia triedy 21. Ešte predtým 29. októbra 2008 Výbor pre finančnú stabilitu vydal stanovisko, ktoré bolo priaznivo naklonené tomuto návrhu kráľovského výnosu (15).
(12)
Belgicko 14. apríla 2009 (16) pozmenilo zákon z 15. októbra 2008, ktorým sa prostredníctvom kráľovského výnosu vláde povoľuje zaviesť záručný systém pre splatený kapitál použitý na vyplatenie príslušného podielu kapitálu individuálnym členom finančných družstiev. Kráľovským výnosom z 10. októbra 2011 (17) Belgicko pozmenilo kráľovský výnos zo 14. novembra 2008. Kráľovský výnos z 10. októbra 2011 obsahuje doplňujúce technické podrobnosti o družstevnej záručnej schéme.
(13)
Dňa 7. októbra 2011 guvernér BNB napísal list úradujúcemu ministrovi financií, v ktorom vyjadril svoje stanovisko k (návrhu) kráľovského výnosu z 10. októbra 2011 v súlade so zákonom, ktorým sa stanovujú organizačné stanovy BNB (18). Guvernér v tomto liste uvádza, že vláda môže zákonne prijať kráľovský výnos o družstevnej záručnej schéme „v prípade náhlej krízy na finančných trhoch alebo v prípade vážneho rizika vzniku systémovej krízy“. Guvernér konštatuje, že okolnosti podľa všetkého vyhovujú týmto podmienkam a že družstevná záručná schéma umožní obmedziť vplyv takejto krízy (19). Zároveň sa však výslovne zdržiava stanoviska k otázke, či podiely individuálnych členov finančných družstiev sú v zásade vklady (20). Ďalej uvádza, že opatrenie by mohlo predstavovať problém pre zlučiteľnosť s pravidlami štátnej pomoci (21) a vyjadruje obavy v súvislosti s voliteľnou povahou družstevnej záručnej schémy, ktorá by mohla spôsobiť problémy s tzv. nevhodným výberom (22).
(14)
Dňa 13. októbra 2011 tri družstvá skupiny ARCO (ARCOFIN, ARCOPAR a ARCOPLUS) predložili žiadosť o pristúpenie k družstevnej záručnej schéme. Belgická vláda schválila túto žiadosť v kráľovskom výnose zo 7. novembra 2011 (23). V rámci tejto žiadosti skupina ARCO zároveň uhradila príspevky v celkovej výške 2,05 milióna EUR (24).
(15)
Dňa 8. decembra 2011 valné zhromaždenia družstiev ARCOFIN, ARCOPAR a ARCOPLUS schválili návrh svojich správnych rád na vykonanie dobrovoľnej likvidácie družstiev.
2.2. Smernica 94/19/ES o systémoch ochrany vkladov
(16)
V článku 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 94/19/ES z 30. mája 1994 o systémoch ochrany vkladov (25) sa každému členskému štátu ukladá povinnosť:
„zabezpečiť, aby na jeho území bol zavedený a oficiálne uznaný jeden alebo viac systémov ochrany vkladov. Okrem [určitých] okolností […] žiadna úverová inštitúcia (26) povolená v tomto členskom štáte […] nemôže prijímať vklady (27), ak nie je členom takéhoto systému.“
(17)
Belgicko v roku 1998 prevzalo smernicu 94/19/ES do svojho vnútroštátneho práva a zaviedlo systém ochrany vkladov, ktorý pokrýva všetky vklady toho istého vkladateľa v prípade nedostupnosti vkladov. Belgický systém ochrany vkladov bol zverený fondu na ochranu vkladov. Kráľovským výnosom zo 14. novembra 2008 následne Belgicko vytvorilo „fond osobitnej ochrany vkladov“, ktorý pokrýva budúce iniciatívy Belgicka (28).
(18)
Pôvodne sa v článku 7 smernice 94/19/ES stanovovalo, že úhrnné vklady toho istého vkladateľa musia byť kryté v hodnote do 20 000 EUR. Rada ECOFIN na svojom zasadnutí 7. októbra 2008 schválila zvýšenie ochrany vkladov ustanovenej v smernici 94/19/ES. Podľa tlačovej správy sa rada dohodla na tejto pozícii:
„všetky členské štáty by mali na počiatočné obdobie aspoň jedného roka poskytnúť ochranu vkladov fyzických osôb vo výške najmenej 50 000 EUR, pričom uznávame, že mnoho členských štátov sa rozhodlo zvýšiť svoje minimum na 100 000 EUR. Vítame zámer Komisie urýchlene predložiť vhodný návrh na podporu zblíženia systémov ochrany vkladov (29)“.
(19)
Pokiaľ ide o krytie, v článku 2 smernice 94/19/ES sa stanovuje, že systémy ochrany vkladov neochraňujú nástroje vlastných finančných zdrojov úverových inštitúcií (30).
(20)
Smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/14/ES z 11. marca 2009, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 94/19/ES o systémoch ochrany vkladov, pokiaľ ide o úroveň krytia a výplatnú lehotu (31) sa zvýšila úroveň krytia systémov ochrany vkladov (najskôr na minimálne 50 000 EUR, neskôr v zásade na minimálne a maximálne 100 000 EUR 31. decembra 2010).
(21)
V smernici Európskeho parlamentu a Rady 97/9/ES z 3. marca 1997 o systémoch náhrady investorov (32) sa stanovuje náhrada pre investorov v prípade, že investičný podnik nie je schopný vrátiť aktíva, ktoré patria investorovi. Táto náhrada je napríklad k dispozícii v prípade podvodu alebo nedbanlivosti v podniku alebo v prípade chýb alebo problémov v jeho systéme. Systémy náhrady pre investorov však nepokrývajú riziká súvisiace s investíciami (napr. ak investor nakúpil akcie, ktoré neskôr stratia hodnotu).
2.3. Belgický právny rámec v oblasti družstiev
(22)
Právny rámec v oblasti družstiev je vymedzený v belgickom obchodnom zákonníku (33), a najmä v jeho článkoch 350 až 436. Stanovuje sa v ňom, že družstvo si musí vo svojich stanovách zvoliť formu „spoločnosti s ručením obmedzeným“ (straty členov nesmú byť väčšie ako ich príspevky) alebo „spoločnosti s ručením neobmedzeným“ (členovia osobne zodpovedajú za sociálne dlhy družstva, a teda môžu stratiť vyššiu sumu, ako je ich investícia do kapitálu).
(23)
Belgický obchodný zákonník (a najmä jeho články 362, 364, 366, 367 a 374) povoľuje určité obmedzenia, pokiaľ ide o prevoditeľnosť podielov družstva. Podiely družstva sú voľne prevoditeľné iným členom družstva, no v stanovách družstva sa k týmto prevodom môžu priradiť podmienky. Prevody tretím stranám sa môžu vykonávať len podľa podmienok a v prospech osôb vymedzených v článku 366 belgického obchodného zákonníka.
(24)
V belgickom obchodnom zákonníku (článok 367) sa takisto stanovuje, že členovia družstva majú právo vystúpiť z družstva len počas prvých šiestich mesiacov účtovného roka. Ak sa uplatní toto právo, podľa článku 374 belgického obchodného zákonníka má člen právo na vyplatenie hodnoty svojich podielov na základe súvahy účtovného roka.
(25)
Zatiaľ čo v belgickom obchodnom zákonníku je stanovený všeobecný rámec v oblasti družstiev, v kráľovskom výnose z 8. januára 1962 (34) sú vymedzené kritériá pre „renomované družstvá“ (35). Konkrétne, renomované družstvo nemôže na špekulatívnom základe odmietnuť pridruženie členov alebo vylúčiť členov; z podielov základného imania bez ohľadu na ich hodnotu vyplývajú rovnaké práva pre všetkých; všetci členovia majú rovnocenný hlas na výročných valných zhromaždeniach; výročné valné zhromaždenie musí vymenovať členov správnej a dozornej rady; prevádzkový prebytok (získaný po odpočítaní všetkých nákladov) musí byť pridelený členom len pomerne k ich transakciám v rámci družstva a dividenda pridelená na základe podielu kapitálu nemôže presiahnuť určitý percentuálny podiel stanovený v kráľovskom výnose.
(26)
V článku 21 belgického daňového zákonníka sa stanovuje, že dividendy renomovaných družstiev sú oslobodené od dane do určitej výšky (36).
2.4. Opis opatrenia
(27)
Družstevná záručná schéma pokrýva splatený kapitál (a nie prípadné výnosy) individuálnych členov družstiev do výšky 100 000 EUR.
(28)
Na rozdiel od ustanovení systémov ochrany vkladov pre úverové inštitúcie, je účasť v družstevnej záručnej schéme voliteľná.
(29)
Ak si finančné družstvá želajú zúčastniť sa na družstevnej záručnej schéme, musia predložiť žiadosť ministrovi financií. Rada ministrov má jeden mesiac na vydanie rozhodnutia o žiadosti o účasť finančného družstva na družstevnej záručnej schéme, pričom podľa potreby stanoví určité podmienky. Súčasťou týchto podmienok môže byť:
a)
povinnosť rezervovať budúce verejné ponuky inštitucionálnym členom;
b)
záväzok pre všetkých inštitucionálnych členov, aby nestiahli žiadne podiely ani žiadne sumy uhradené družstvu a aby nezrušili svoje členstvo, s výnimkou prípadu postúpenia podielov, a
c)
ročný strop vo výške 4,5 % uplatnený na úroky, ktoré sa majú vyplatiť členom.
(30)
Ak finančné družstvo požiadalo o krytie, musí zotrvať v schéme najmenej jeden rok. Po tejto lehote môže družstvo ukončiť svoju účasť prostredníctvom trojmesačnej výpovednej lehoty. Zaplatené príspevky nebude môcť spätne získať v nijakej forme. Ak sa družstvo rozhodne vystúpiť z družstevnej záručnej schémy, na takejto schéme sa môže opätovne zúčastniť až po uplynutí troch rokov.
(31)
Opatrenie pokrýva len družstevné podielové listy vydané pred nadobudnutím účinnosti kráľovského výnosu z 10. októbra 2011.
(32)
Družstevná záručná schéma je vyhradená pre individuálnych členov a nie je určená inštitucionálnym členom finančných družstiev.
(33)
Financovanie fondu osobitnej ochrany sa zabezpečuje z:
i)
ročného príspevku, ktorý predstavuje 0,15 % z chránenej sumy (ktorý platia všetci účastníci), a
ii)
z jednorazového vstupného poplatku, ktorý predstavuje 0,10 % z chránenej sumy (ktorý platia družstvá).
(34)
Okrem toho možno od finančného družstva vyžadovať, aby do fondu osobitnej ochrany platilo príspevky z výnosov súvisiacich s kótovanými podielmi, ktoré vlastnia. Tento príspevok môže dosahovať 10 % rozdielu medzi predajnou cenou príslušných podielov (alebo v prípade neexistencie predaja počas troch rokov po skončení systému ochrany, priemerný burzovný kurz pri uzatvorení príslušného podielu počas 30 dní pred tretím výročím) a referenčnou cenou, ktorú stanovia úrady pri pridružení finančného družstva k družstevnej záručnej schéme.
(35)
Fond osobitnej ochrany začne vykonávať platby, ak je finančné družstvo v bankrote alebo ak orgán finančného dohľadu oznámil fondu, že finančné družstvo viac nie je schopné vyplatiť svojich členov, ktorí si želajú vystúpiť.
(36)
Ak fond osobitnej ochrany nemá dostatok prostriedkov na vykonanie zásahu, potrebné prostriedky poskytne Vkladový a konsignačný úrad, ktorý je verejným orgánom bez právneho postavenia. Podľa toho, či krachujúca inštitúcia má povinnú účasť alebo či ide o finančné družstvo, sa táto suma neskôr vyplatí tak, že sa vyčlení:
-
50 % ročných príspevkov, ktoré majú zaplatiť inštitúcie s povinnou účasťou,
-
osobitný ročný príspevok, ktorý má zaplatiť finančné družstvo (ktorého účasť je voliteľná).
(37)
Ak fond osobitnej ochrany zasiahne, prevezme práva individuálnych členov družstva a je mu udelené rovnaké postavenie ako majú ostatní členovia. Ide o rozdielny prístup než v systéme ochrany vkladov pre úverové inštitúcie, v ktorom platí, že fondu sa udelí také isté postavenie, ako majú ostatní veritelia príslušnej spoločnosti.
2.5. Opis skupiny ARCO
(38)
Skupina ARCO bola pôvodne akcionárom spoločnosti Artesia Banking Corporation NV (ďalej len „Artesia“), ktorá vlastnila 100 % banky BACOB a 82 % poisťovacej spoločnosti DVV. Po fúzii skupiny Artesia so skupinou Dexia v roku 2011 sa skupina ARCO stala hlavným akcionárom Dexie s účasťou takmer 15 % (37).
(39)
ARCO je názov skupiny, do ktorej patria ARCOPAR, ARCOPLUS a ARCOFIN, pričom všetky tieto spoločnosti sú renomované družstvá (38). Skupina ARCO má vyše 800 000 členov, z toho 99 % tvoria fyzické osoby. Individuálni členovia vlastnia kapitál vo výške 1,3 miliardy EUR v družstve ARCOPAR, 46 miliónov EUR v družstve ARCOPLUS a 140 miliónov EUR v družstve ARCOFIN.
(40)
V stanovách družstiev ARCOPAR, ARCOPLUS a ARCOFIN sa uvádza, že všetky tri subjekty sú spoločnosti s ručením obmedzeným (39).
(41)
Stanovy troch subjektov obsahujú ustanovenia týkajúce sa členov, ktorí si želajú vystúpiť zo subjektu.
(42)
Napríklad v stanovách družstva ARCOPAR sa uvádza, že družstvo môže obmedziť zrušovanie členstva, ak by sa počas toho istého účtovného roka stratilo viac ako 10 % celkového uloženého kapitálu alebo členov (40). Člen, ktorý si želá vystúpiť z družstva ARCOPAR, získa späť svoj kapitál. Členovia, ktorí vlastnia podiely kategórie A, B a C družstva ARCOPAR (41), majú takisto právo na bonusovú rezervu (42).
(43)
V článku 35 stanov družstva ARCOPAR sa opisuje, na čo majú členovia právo v prípade likvidácie. V zásade ak po uhradení dlhov a nákladov na sociálne zabezpečenie zostane kladné saldo, členovia budú vyplatení (43).
(44)
Riziká súvisiace s investíciami do podielov skupiny ARCO boli napríklad popísané v prospekte družstva ARCOPAR schválenom belgickými orgánmi v júni 2008 a publikovanom pri príležitosti operácie na kapitálovom trhu, ktorá sa uskutočnila v období od 7. júla 2008 do 30. septembra 2008. V tomto prospekte sa jasne uvádza, že zisk vyplývajúci z operácie Dexia predstavoval viac ako 69 % čistého zisku družstva ARCOPAR za účtovné roky 2005/2006, 2006/2007 a 2007/2008. V prospekte sa takisto uvádzalo riziko masívneho zrušovania členstva, pričom sa zdôrazňovalo, že členovia si mohli v prípade likvidácie všetko vziať späť. Vo výročných správach spoločnosti sa zároveň jednoznačne uvádzalo, že skupina ARCO zvýšila svoju mieru zadlženia v dôsledku zapožičania prostriedkov s cieľom vykonať investície (44).
2.6. Dôvody na začatie konania
(45)
Vo svojom rozhodnutí o začatí konania Komisia dospela k záveru, že oznámené opatrenie predbežné spĺňa štyri (kumulatívne) kritériá v otázke štátnej pomoci, a vyjadrila pochybnosti, že opatrenie bude možné vyhlásiť za opatrenie zlučiteľné s vnútorným trhom.
(46)
Komisia sa domnieva, že opatrenie je pripísateľné Belgicku, keďže bolo financované z fondu osobitnej ochrany. Komisia v tejto súvislosti konštatovala, že v belgických právnych predpisoch bola stanovená výška príspevku, ktorý mali účastníci uhradiť fondu osobitnej ochrany, a takisto sa v nej určoval spôsob využívania tohto fondu. Komisia ďalej konštatovala, že Vkladový a konsignačný úrad mal v prípade potreby poskytnúť kapitál fondu osobitnej ochrany. Komisia si kládla otázku, ako budú Vkladovému a konsignačnému úradu vrátené prostriedky, pretože nebolo isté, či finančné družstvá budú mať dostatočné finančné prostriedky. Takisto si kládla otázku, či voliteľná povaha účasti finančných družstiev nenaruší účinné refinancovanie fondu osobitnej ochrany.
(47)
Komisia dospela k záveru, že finančné družstvá sa môžu považovať za podniky a že prostredníctvom opatrenia získali selektívnu výhodu. Pokiaľ ide o selektívnu výhodu, družstevná záručná schéma pravdepodobne pomohla družstvám prilákať nový kapitál alebo zachovať si existujúci kapitál tak, že presvedčili existujúcich členov, aby nevystúpili z finančného družstva. Táto ochrana bola mimoriadne užitočná v období finančnej neistoty, ktorým bolo aj obdobie od jesene 2008 do dňa prijatia kráľovského výnosu, keď sa zabezpečila účinná ochrana finančných družstiev voči riziku masívneho uhrádzania v súvislosti so zrušením členstva.
(48)
Komisia ďalej konštatovala, že ochrana bola rozšírená a že Belgicko neprihliadlo na finančné zdravie finančného družstva, ktoré sa v tom čase uchádzalo o povolenie na vstup do družstevnej záručnej schémy. V prípade skupiny ARCO sa povolilo vstúpiť do družstevnej záručnej schémy finančným družstvám, ktoré už boli nesolventné a ktoré napokon onedlho na to vstúpili do likvidácie.
(49)
Komisia tiež dospela k záveru, že opatrenie narúšalo hospodársku súťaž, keďže finančné družstvá si konkurovali na trhu s retailovými investičnými produktmi, na ktorom získali selektívnu výhodu, ktorú nemali ostatní aktéri na trhu ponúkajúci podobné produkty.
(50)
Komisia sa okrem iného domnieva, že družstevná záručná schéma mala vplyv na obchod v rámci Únie. Na belgickom trhu pôsobí množstvo medzinárodných poskytovateľov investičných produktov, ktorí si nemôžu nárokovať rovnaký podiel na trhu, ako si môžu zachovať finančné družstvá vďaka opatreniu.
(51)
Komisia si položila otázku, či sa finančné družstvá nemôžu považovať za finančné inštitúcie a či tento faktor nemá vplyv na uplatniteľnosť oznámenia o bankovom sektore z roku 2008 (45). Podľa záveru Komisie, keďže finančné družstvá pravdepodobne nie sú finančné inštitúcie podľa oznámenia o bankovom sektore z roku 2008, sa pomoc musí posúdiť priamo podľa zmluvy.
(52)
Konkrétne, aby mohlo byť opatrenie zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. b) zmluvy, musí byť nevyhnutné, primerané a pomerné. Komisia vyjadrila pochybnosti o zlučiteľnosti opatrenia s týmito tromi kumulatívnymi kritériami. Kládla si otázku, či ochrana členov finančných družstiev bola nevyhnutná na to, aby sa predišlo vážnej poruche v belgickom hospodárstve. V súvislosti s možnými účinkami presahovania Komisia poznamenala, že Belgicko už zaviedlo niekoľko opatrení [napr. zvýšilo krytie v rámci schémy ochrany vkladov na 100 000 EUR a poskytlo štátnu pomoc niekoľkým bankám v rôznych podobách (rekapitalizácia, dodanie likvidity, opatrenia na záchranu znehodnotených aktív a iné opatrenia ad hoc)]. Komisia preto nerozumela, prečo bolo nutné pridať ku všetkým týmto opatreniam ochranu členov finančných družstiev.
(53)
Komisia si položila otázku, či bolo primerané chrániť členov finančných družstiev. V tejto súvislosti poznamenala, že finančné družstvá nie sú finančné inštitúcie a že vzhľadom na ich veľkosť pravdepodobne nemajú veľký systémový význam. Vyzvala Belgicko, aby vysvetlilo, akými spôsobmi by investičné straty, ktoré by napríklad znášali aj investori do podielových fondov, mali vážne negatívne účinky presahovania na belgické hospodárstvo.
(54)
Komisia napokon vyjadrila pochybnosti o pomernosti opatrenia. Po prvé nebolo podľa Komisie isté, či finančné družstvá uhradia spravodlivú odmenu za poskytnutie záruky. Po druhé Komisia poznamenala, že z voliteľného vstupu do schémy spolu s nedostatočnou kontrolou udržateľnosti prístupového postupu, ktorý zaviedlo Belgicko, vyplýva, že pre finančné družstvá bolo výhodné vstúpiť do schémy až vtedy, keď si boli isté, že záruka bude poskytnutá. To by mohlo viesť k situáciám, v ktorých by príjemcovia mohli využiť záruku, pričom by sa vo veľkej miere vyhli platbám za túto službu. Komisia si napokon položila otázku, či sa družstevnou záručnou schémou neoprávnene nenarušuje hospodárska súťaž, pokiaľ akcionári konkurenčných spoločností nie sú chránení, čo finančným družstvám uľahčuje prístup ku kapitálu a čím sa zvyšuje ich celkový podiel na retailovom investičnom trhu.
3. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN K ZAČATIU KONANIA
3.1. Pripomienky skupiny ARCO
(55)
Podľa skupiny ARCO belgické orgány 10. októbra 2008 rozhodli o zavedení družstevnej záručnej schémy a oznámili tento svoj zámer, ktorý bol súčasťou širšieho balíka (zvýšenie ochrany vkladov na 100 000 EUR pre úsporné vklady úverových inštitúcií, rozšírenie záručnej schémy na produkty životného poistenia triedy 21 a na individuálnych členov finančných družstiev). Skupina ARCO uviedla, že rozhodnutie z 10. októbra 2008 bolo vykonané zákonom z 15. októbra 2008 a kráľovským výnosom zo 14. novembra 2008, pokiaľ ide o produkty triedy 21, a zákonom zo 14. apríla 2009 a kráľovským výnosom z 10. októbra 2011, pokiaľ ide o osvedčenia o vlastníctve akcií vydaných finančnými družstvami.
(56)
Skupina ARCO tvrdila, že družstevná záručná schéma nepredstavuje štátnu pomoc, pretože finančným družstvám neudeľuje žiadnu selektívnu výhodu. Skupina ARCO ďalej poukázala na to, že Komisia skonštatovala, že záručná schéma pre produkty triedy 21 poisťovacích spoločností neobsahovala žiadny prvok štátnej pomoci, keďže sú prístupné pre všetky poisťovacie spoločnosti, a teda nie sú selektívne (46). Skupina ARCO ďalej poukázala na to, že družstevnú záručnú schému môžu využiť všetky finančné družstvá za rovnakých podmienok, a teda nie je selektívna.
(57)
Skupina ARCO v súlade s pripomienkami Belgicka uviedla, že všetky vlastnosti podielov finančných družstiev potvrdzujú, že spĺňajú tie isté potreby klientov ako vklady a že zákonodarca k nim pristupuje ako ku vkladom. Skupina ARCO zdôraznila, že Belgicko sa obávalo účinkov presahovania. Ak by Belgicko nezaviedlo družstevnú záručnú schému, bola by ohrozená dôvera investorov, čo by spôsobilo masívny výber v rámci produktov sporenia.
3.2. Pripomienky Belgicka
(58)
Belgicko tvrdilo, že družstevná záručná schéma nespĺňa všetky kumulatívne kritériá štátnej pomoci podľa článku 107 ods. 1 zmluvy, a teda nepredstavuje štátnu pomoc. Belgicko konkrétne potvrdilo, že tri kritériá štátnej pomoci neboli splnené. Belgicko v prvom rade obhajovalo postoj, podľa ktorého opatrenie predstavovalo len pomoc fyzickým osobám, a nie podnikom. Belgicko ďalej tvrdilo, že opatrenie neprinášalo žiadnu selektívnu výhodu finančným družstvám, a napokon vyjadrilo presvedčenie, že opatrenie nespôsobovalo žiadne narušenie.
(59)
V súvislosti s tvrdením, podľa ktorého pomoc nebola zameraná na podniky, Belgicko tvrdilo, že bežný systém ochrany vkladov úverových inštitúcií vrátane jeho rozšírenia (t. j. družstevná záručná schéma), bol prijatý v súlade s rozhodnutiami rady ECOFIN, so smernicou 94/19/ES v jej pozmenenom znení a so smernicou 97/9/ES a s ich uplatnením.
(60)
Belgicko obhajovalo postoj, podľa ktorého podiely finančných družstiev vo vlastníctve fyzických osôb majú všetky vlastnosti vkladov a tiež sa nadobúdajú ako vklady. Poukázalo na tieto skutočnosti:
i)
príjemcovia (fyzické osoby) družstevnej záručnej schémy si zaslúžia rovnakú ochranu ako vkladatelia v rámci iných inštitúcií, ktoré pôsobia v tom istom sektore a podliehajú tej istej kontrole;
ii)
z daňových dôvodov sú dividendy vyplácané finančnými družstvami aj platené úroky z vkladov oslobodené od zrážkovej dane z hnuteľného majetku (47) (do stanovenej sumy);
iii)
individuálni členovia finančných družstiev si z kapitálu môžu upísať len podiel do osobitnej maximálnej výšky v súlade s ustanoveniami stanov finančného družstva;
iv)
členovia finančných družstiev môžu vystúpiť z družstva len počas prvých šiestich mesiacov účtovného roka a člen, ktorý si želá zrušiť členstvo, si nemôže nárokovať výnosy družstva pomerne k svojej účasti. Podľa belgického štátu hodnota podielov družstva neodráža hodnotu pridružených aktív finančného družstva, a teda podiely finančných družstiev nekonkurujú všeobecným investičným produktom, ale len podsúboru produktov, ktoré sú už ošetrené štátnou zárukou (t. j. vklady a životné poistenie triedy 21);
v)
podiely finančných družstiev sú registrované a ich prevoditeľnosť je obmedzená zákonom (48). Nemôžu sa voľne predávať s cieľom vytvoriť výnosy. Členovia finančných družstiev majú právo len na skromné dividendy (ktoré sú oslobodené od dane) a na vyplatenie v prípade, že prestanú byť akcionármi;
vi)
podiely finančných družstiev nemožno považovať za investície do podielov spoločnosti alebo kótovaného subjektu;
vii)
podiely finančných družstiev nemožno považovať za rizikové investície, keďže členovia finančných družstiev nemajú nárok na výnosy;
viii)
družstevná záručná schéma poskytuje len ochranu podielov individuálnych členov (na rozdiel od inštitucionálnych členov).
(61)
V súvislosti s neexistenciou selektívnej výhody Belgicko poznamenalo, že družstevná záručná schéma sa vzťahuje len na podiely finančných družstiev vydané do 10. októbra 2011. Belgicko uviedlo, že po tomto dátume už viac finančné družstvá nemohli využiť družstevnú záručnú schému s cieľom usadiť sa na trhu. Takisto spresnilo, že skupina ARCO nevydala žiadne nové podiely od septembra 2008.
(62)
Belgicko zamietlo tvrdenie, že družstevná záručná schéma pomohla finančným družstvám zachovať si existujúci kapitál. Na podloženie tohto tvrdenia Belgicko uviedlo, že tlačová správa z 10. októbra 2008 bola len návrhom strategickej iniciatívy, v ktorej sa okrajovo spomínali aj finančné družstvá. Belgicko tvrdilo, že tlačová správa z 10. októbra 2008 bola len podrobná dohoda zverejnená spoločne so sprievodnými tlačovými správami o finančných družstvách. V tejto súvislosti Belgicko rozlišovalo medzi svojou tlačovou správou a správami britských orgánov a spoločnosti Lloyds vo veci Lloyds (49), na ktoré odkazovala Komisia v rozhodnutí o začatí konania. Belgicko konštatovalo, že tlačová správa z 10. októbra 2008 nie je opatrenie, ktoré by mohlo poskytnúť selektívnu výhodu finančným družstvám. Pokiaľ ide o nasledujúcu tlačovú správu z 21. januára 2009, Belgicko považovalo za prirodzené, že skupina ARCO ihneď sprístupnila túto správu orgánov na svojej webovej lokalite, keďže všetky finančné družstvá (vrátane ARCO) v tom čase úzko sledovali vývoj tejto veci.
(63)
Belgicko zdôrazňovalo, že Komisia by mala zaujať rovnaký postoj ako vo veci Ethias, a že Komisia by mala konštatovať, že družstevná záručná schéma nie je selektívna. Belgicko ďalej poukázalo na to, že osobitné postavenie skutočných družstiev už uznal Súdny dvor vo veci Paint Graphos (50). Odkazovalo najmä na bod 61 príslušného rozsudku, z ktorého jednoznačne vyplýva, že vzhľadom špecifické vlastnosti družstiev ich nemožno v zásade považovať za spoločnosti, ktoré sa nachádzajú v skutkovej a právnej situácii podobnej situácii obchodných spoločností.
(64)
Belgicko zároveň poskytlo informácie o počte akcionárov skupiny ARCO, ktorí vystúpili zo subjektu od začiatku krízy. V účtovných rokoch, ktoré viedli k dobrovoľnej likvidácii, počet členov ARCO, ktorí požiadali o vyplatenie svojho kapitálu, dosahoval 9 764 v roku 2007/2008, 21 150 v roku 2008/2009 a 23 762 v roku 2010/2011.
(65)
Pokiaľ ide o škodlivé účinky opatrenia, Belgicko tvrdilo, že Komisia by mala v racionálnej miere vysvetliť, ktorým finančným produktom konkurovali podiely finančných družstiev, napriek tomu, že Belgicko uznalo, že v rámci postupov v oblasti štátnej pomoci Komisia nie je povinná poskytovať podrobné vymedzenie trhu. Belgicko v zásade tvrdilo, že členovia finančných družstiev mali k dispozícii rovnakú úroveň ochrany ako investori v rámci všetkých ostatných podobných vkladových/sporiteľských produktov.
(66)
Belgicko ďalej vysvetlilo, že družstevná záručná schéma sleduje rovnaký cieľ ako smernica 94/19/ES, ktorým je chrániť vklady individuálnych sporiteľov, zachovať dôveru vkladateľov a zlepšiť stabilitu na finančných trhoch. Belgicko sa domnieva, že systémy ochrany vkladov iných členských štátov niekedy pokrývajú aj netradičné vkladové produkty a Komisia by mala podľa neho na to prihliadať (51).
(67)
Belgicko ďalej zdôraznilo, že ak by aj Komisia dospela k záveru, že družstevná záručná schéma predstavuje štátnu pomoc, táto pomoc by sa mala považovať za zlučiteľnú s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. b) zmluvy. Domnievalo sa, že nie je nutné určovať, či skupina ARCO je finančnou inštitúciou podľa oznámenia o bankovom sektore z roku 2008. Podľa Belgicka je hlavnou otázkou, na ktorú by mala Komisia odpovedať, to, či družstevná záručná schéma predstavuje primeraný a nevyhnutný zásah, ktorého cieľom je predísť vážnej poruche fungovania v hospodárstve.
(68)
Belgicko obhajovalo postoj, podľa ktorého je opatrenie nevyhnutné, jeho vplyv je obmedzený na nevyhnutné minimum a v rámci ktorého existuje mechanizmus spoločného znášania záťaže.
(69)
Po prvé, Belgicko tvrdilo, že družstevná záručná schéma bola primeraná a nevyhnutná na obnovenie dôvery vkladateľov v Belgicku.
(70)
Belgicko uznalo, že teoreticky je možné, aby subjekty s chránenými vkladmi vo svojej súvahe mohli získať nepriamu výhodu z existencie takýchto schém ochrany, keďže pomáhajú predchádzať bankovej panike. Vysvetlilo však, že systémy ochrany vkladov sú nevyhnutné na to, aby sa predišlo bankovej panike a narušeniu finančných trhov. Belgicko ďalej tvrdilo, že družstevná záručná schéma bola nevyhnutná s cieľom zabrániť poklesu dôvery verejnosti voči belgickému finančnému systému. Skutočnosť, že podiely družstiev vykazujú základné vlastnosti sporiteľských produktov a že viac ako polovica prostriedkov vo vlastníctve družstiev je investovaná do bánk, ešte viac dosvedčuje ich spoločné vlastnosti s vkladmi a zdôrazňuje ich význam pre belgický bankový systém. Neriadená platobná neschopnosť finančných družstiev by spôsobila reťazovú reakciu vo všetkých finančných inštitúciách belgického hospodárstva. Ak by sa na podiely finančných družstiev neuplatnila rovnaká úroveň ochrany ako na tradičné vklady, vzniklo by rovnaké riziko, ako keby sa neuplatnila ochrana na vklady. To by malo výrazný vplyv na dôveru verejnosti voči vkladovým produktom v Belgicku a vytvorilo by sa systémové riziko. Belgicko na podloženie svojich tvrdení uviedlo, že počet členov (fyzických osôb) finančných družstiev je v porovnaní s celkovým obyvateľstvom Belgicka vysoký (52).
(71)
Belgicko tiež rázne namietlo voči terminológii, ktorú Komisia použila v rozhodnutí o začatí konania, najmä voči pojmu „capital instruments“ (kapitálový nástroj) použitému v odôvodnení 62 a voči pojmu „risk capital“ (rizikový kapitál) použitému v poznámke pod čiarou č. 35.
(72)
S cieľom dosvedčiť nutnosť družstevnej záručnej schémy Belgicko tiež zaslalo Komisii list Rady pre finančnú stabilitu z 29. októbra 2008 (53) a list guvernéra BNB zo 7. októbra 2011 (54) adresované vtedajšiemu ministrovi financií.
(73)
V súvislosti so zlučiteľnosťou opatrenia s pravidlami v oblasti štátnej pomoci sa Belgicko v prvom rade odvoláva na rozhodnutie Komisie vo veci Ethias. Komisia podľa Belgicka povolila opatrenia v prospech spoločnosti Ethias, a predovšetkým rozšírenie systému ochrany vkladov na produkty triedy 21, pričom ich považovala za primerané a nevyhnutné s cieľom predísť vážnej poruche fungovania v belgickom hospodárstve.
(74)
Po druhé, Belgicko opakuje svoje stanovisko, že opatrenie je pomerné. Finančné družstvá spoločne znášajú záťaž, najmä prostredníctvom príspevkov do fondu osobitnej ochrany. Belgicko sa domnieva, že úroveň odmeny za záruku bola primeraná a podobná príspevkom záručných schém iných chránených subjektov. Belgicko spochybnilo skutočnosť, že voliteľný charakter družstevnej záručnej schémy môže spôsobiť nepomernosť tohto opatrenia.
(75)
Belgicko uviedlo, že ak by aj Komisia dospela k záveru, že opatrenie predstavuje štátnu pomoc, mala by ho považovať za pomoc určenú na likvidáciu, ktorá je zlučiteľná s pravidlami štátnej pomoci. Belgicko pripomenulo, že v kráľovskom výnose zo 7. novembra 2011 sa jasne ustanovuje, že v prípade likvidácie družstva je fond osobitnej ochrany povinný zasiahnuť a nahradiť škody až po predložení konečného príkazu na likvidáciu, ktorý schváli valné zhromaždenie dotknutých spoločností.
(76)
Belgicko tiež obhajovalo stanovisko, podľa ktorého fyzické osoby nie sú podniky, a preto sa pozastavenie opatrenia zo strany Komisie po likvidácii skupiny ARCO nevzťahovalo na platby v prospech fyzických osôb.
(77)
Belgicko okrem toho predložilo dodatočné pripomienky po stanovenej lehote v liste z 18. marca 2014 adresovanom Komisii.
(78)
Belgicko sa domnieva, že Komisia nemôže zakázať vyplatenie záruky poskytnutej individuálnym členom. Nemôže od štátu vyžadovať, aby pozastavil všetky platby v rámci družstevnej záručnej schémy, ani aby vymáhal platby uskutočnené v rámci tejto schémy v prospech individuálnych členov.
(79)
Individuálni členovia totiž nie sú podniky podľa článku 107 ods. 1 zmluvy a uskutočnenie záruky v prospech individuálnych členov by nemalo žiadny vplyv na skupinu ARCO ani na vyhliadky belgického štátu na spätné získanie pomoci, ktorá by bola udelená týmto spoločnostiam.
4. POSÚDENIE OPATRENIA
4.1. Príjemca opatrenia
(80)
Komisia predbežne pripomína, že v odôvodnení 18 rozhodnutia o začatí konania usúdila, že družstevná záručná schéma bola zameraná na finančné družstvá. Z dôkladného preskúmania načasovania a vlastností opatrenia však vyplynul záver, že skupina ARCO bola jediným skutočným príjemcom opatrenia, ako je opísané v tomto oddiele.
(81)
V tomto prípade Komisia poznamenáva, že medzi skupinou ARCO a ostatnými finančnými družstvami, ktoré sú potenciálne oprávnené využiť družstevnú záručnú schému, je veľký rozdiel.
(82)
Z opisu skutočností (55) jednoznačne vyplýva, že družstevná záručná schéma bola od začiatku šitá na mieru skupiny ARCO, ktorá sa ocitla v ťažkej situácii z dôvodu investovania do spoločnosti Dexia. Skupina ARCO bola nakoniec jediným finančným družstvom, ktoré požiadalo o účasť na opatrení.
(83)
Pokiaľ ide o ostatné finančné družstvá, Komisia poznamenáva, že účasť v družstevnej záručnej schéme je voliteľná, že Rada ministrov mohla rozhodnúť, či pripustí alebo nepripustí družstvo k družstevnej záručnej schéme, a prípadne aj za akých podmienok, že žiadne iné finančné družstvá nepožiadali o vstup do schémy a že niektoré sa od nej aktívne dištancovali. Komisia takisto konštatuje, že žiadne iné finančné družstvo nemalo problémy súvisiace s investíciami v rovnakom rozsahu ako tie, na ktoré narazila skupina ARCO v prípade spoločnosti Dexia.
(84)
Komisia preto dospela k záveru, že jediným skutočným príjemcom družstevnej záručnej schémy vykonávajúcim hospodársku činnosť bola skupina ARCO.
4.2. Oznámenie a vykonávanie opatrenia predstavujú ten istý zásah
(85)
Komisia poznamenáva, že vláda 10. októbra 2008 (56) rozhodla o opatrení a oznámila ho. Je zrejmé, že belgická vláda prijala rozhodnutie o sprístupnení družstevnej záručnej schémy skupine ARCO v čase vytvorenia opatrenia v prospech spoločnosti Dexia v roku 2008 (57). Ďalšie podrobnosti o opatrení boli poskytnuté v tlačovej správe z 21. januára 2009. Záväzok vlády sa začal premietať do právnej podoby až neskôr.
(86)
Komisia poznamenáva, že formulácia a výrazy („décidé“ - rozhodla, „l'engagement“ - záväzok) použité v tlačových správach z 10. októbra 2008 a 21. januára 2009 jednoznačne dosvedčujú prijatie záväzku a oprávnene umožňujú domnievať sa, že opatrenie bude vykonané.
(87)
Tlačové správy boli zároveň zaslané oficiálnymi kanálmi - tlačovú správu z 10. októbra 2008 zaslali útvary ministerstva financií a tlačová správa z 10. januára 2009 bola zaslaná v mene premiéra a ministra financií. Opakovaným poskytovaním týchto správ médiám sa posilnilo ich pridružené posolstvo.
(88)
Komisia poznamenáva, že už v čase tlačovej správy z 10. októbra 2008 bolo zrejmé, že družstevná záručná schéma bude predstavovať rozšírenie systému ochrany vkladov. Tlačová správa z 21. januára 2009 obsahovala ďalšie technické podrobnosti. Po jej zverejnení ju skupina ARCO zverejnila na svojej webovej lokalite s očividným cieľom upokojiť svojich individuálnych členov. Komisia okrem toho konštatuje ucelenosť opatrenia v postupe času, keďže opatrenie sa významne nezmenilo od jeho pôvodného oznámenia 10. októbra 2008 do prijatia konečného kráľovského výnosu.
(89)
Súdny dvor vo svojom rozsudku z 19. marca 2013 v spojených veciach C-399/10 P a C-401/10 P (58) potvrdil, že oznámenie opatrenia a jeho skutočné vykonávanie sa môžu považovať za ten istý zásah, ak je to opodstatnené vzhľadom na jeho načasovanie a účelnosť, ako aj na situáciu podniku v čase tohto zásahu. Pokiaľ ide o predmetné opatrenie, Belgicko 10. októbra 2008 rozhodlo o opatrení a oznámilo opatrenie, ktoré bolo neskôr vykonané s rovnakým cieľom v súvislosti s pôvodným cieľovým príjemcom. Komisia navyše vo svojich vlastných rozhodnutiach už od dátumu oznámenia považovala oznámenie a vykonávanie za to isté opatrenie a domnievala sa, že opatrenie poskytuje výhodu. (59) Belgický minister financií, ktorý bol vo funkcii v máji 2014, označil opatrenie za záväzok prijatý v roku 2008 (60).
(90)
Na základe informácií uvedených v odôvodneniach 85 až 89 Komisia dospela k záveru, že oznámenie a vykonávanie družstevnej záručnej schémy sa musí považovať za to isté opatrenie.
4.3. Existencia pomoci
(91)
V článku 107 ods. 1 zmluvy sa uvádza: „Ak nie je zmluvami ustanovené inak, pomoc poskytovaná v akejkoľvek forme členským štátom alebo zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.“
(92)
Belgicko aj skupina ARCO uvádzajú, že Komisia by mala preskúmať, či bola skupine ARCO poskytnutá štátna pomoc, na základe iného rozhodnutia Komisie, konkrétne rozhodnutia vo veci Ethias (61). Pojem štátna pomoc je však objektívny koncept vymedzený v zmluve. Opatrenie sa považuje za štátnu pomoc, ak spĺňa tieto štyri (kumulatívne) kritériá: i) musí byť poskytnuté štátom alebo zo štátnych prostriedkov; ii) musí príjemcovi poskytovať selektívnu výhodu; iii) musí (potenciálne) narúšať hospodársku súťaž a iv) musí ovplyvňovať obchod medzi členskými štátmi.
(93)
Komisia je povinná posúdiť opatrenie s prihliadnutím na tieto štyri kritériá (pozri odôvodnenia 94 až 110).
Štátne prostriedky
(94)
Komisia musí posúdiť, či družstevná záručná schéma je financovaná zo štátnych prostriedkov a či je pripísateľná štátu.
(95)
Podľa ustálenej judikatúry (62) všetky peňažné prostriedky, ktoré môžu verejné orgány skutočne použiť na podporu podnikov bez ohľadu na to, či tieto prostriedky trvalo patria, alebo nepatria do majetku štátu, spadajú do rozsahu pôsobnosti článku 107 ods. 1 zmluvy, pokiaľ sú stále pod verejnou kontrolou, a teda k dispozícii príslušným vnútroštátnym orgánom.
(96)
Štátna pomoc existuje najmä vtedy, keď finančné prostriedky pochádzajú z príspevkov zavedených právnymi predpismi štátu a keď sú spravované a rozdeľované v súlade s ustanoveniami týchto právnych predpisov, a to aj napriek tomu, že ich spravujú inštitúcie oddelené od štátu. Právne postavenie subjektu alebo podniku, ktorý poskytuje danú pomoc, sa nepovažuje za určujúci prvok na uplatnenie pravidiel štátnej pomoci.
(97)
Pokiaľ ide o organizáciu družstevnej záručnej schémy, Komisia poznamenáva, že belgické právne predpisy stanovujú príspevky, ktoré musia účastníci uhradiť, ako aj spôsob, akým sa tieto prostriedky použijú. Príspevky, ktorými sa financuje fond osobitnej ochrany, sa považujú za štátne prostriedky, a to aj napriek tomu, že pochádzajú zo súkromných zdrojov.
(98)
Vkladový a konsignačný úrad, ktorý je verejným subjektom, okrem toho v prípade potreby poskytuje fondu finančné prostriedky potrebné na financovanie platieb, ktoré má vykonať fond osobitnej ochrany. V každom prípade z tohto hľadiska družstevnej záručnej schémy vyplýva dostatočne konkrétne hospodárske riziko vzniku nákladov, ktoré by mohli zaťažiť štátny rozpočet, aby bolo možné konštatovať použitie štátnych prostriedkov podľa článku 107 ods. 1 zmluvy (63).
(99)
Pokiaľ ide o pripísateľnosť opatrenia Belgicku, je zrejmé, že družstevná záručná schéma sa nemôže považovať za transpozíciu smernice 94/19/ES. V tejto smernici sa od členských štátov vyžaduje, aby zaviedli systém ochrany vkladov pre úverové inštitúcie a v článku 2 sa výslovne uvádza, že z náhrad prostredníctvom systémov ochrany vkladov sa vylučujú všetky listiny, ktoré by patrili pod definíciu vlastné finančné zdroje úverových inštitúcií. Ak sa členský štát rozhodne zriadiť iné systémy náhrad na zabezpečenie iných finančných produktov, takéto rozhodnutie nepodlieha právu Únie, ale predstavuje vlastnú iniciatívu členského štátu (64). Komisia takisto poznamenáva, že Belgicko síce odkazuje na záručný systém náhrad pre investorov, no toto porovnanie nie je relevantné, pretože tieto systémy neslúžia na krytie rizika súvisiaceho s investíciami. Ako už bolo vysvetlené v odôvodnení 21, systémy náhrad pre investorov slúžia len na prípady, keď investičný podnik nie je schopný vrátiť aktíva, ktoré patria investorovi, napríklad v dôsledku podvodu alebo problémov súvisiacich s fungovaním systémov podniku.
Selektívna výhoda
(100)
Komisia dospela k záveru, že družstevná záručná schéma zvýhodnila skupinu ARCO. Súdny dvor pripustil, že podnik môže byť zvýhodnený vo forme zvýšeného prístupu ku kapitálu, pokiaľ sa opatrením prijatým členským štátom v prospech investorov posilňuje vôľa investorov vložiť peniaze do určeného súboru cieľových investícií (65). V tomto prípade opatrenie pomohlo subjektom skupiny ARCO zachovať si existujúci kapitál tak, že presvedčilo existujúcich členov družstva, aby nezrušili svoje členstvo (66), čo predstavovalo mimoriadne výraznú výhodu vzhľadom na vrtkavosť trhu v období, ktoré nasledovalo bezprostredne po bankrote Lehman Brothers. Dňa 21. januára 2009 skupina ARCO zverejnila tlačovú správu belgickej vlády na svojej internetovej lokalite s cieľom upokojiť svojich členov, z čoho jasne vyplýva, že možnosť upokojiť investorov predstavovala významnú výhodu pre skupinu ARCO. Komisia v tejto súvislosti poznamenáva, že v prospekte družstva ARCOPAR vydanom v lete 2008 (67) sa takisto uvádzajú riziká, ktoré by vznikli pri vystúpení individuálnych členov z finančného družstva (68) (69).
(101)
Opatrenie je taktiež jednoznačne selektívne. V prvom rade sa vzťahuje iba na podielnikov finančného družstva, a nie na držiteľov investičných produktov, ktoré vydávajú konkurenčné podniky. Finančné subjekty poskytujúce finančné prostriedky na trhu s konzervatívnymi dlhopismi či na peňažnom trhu alebo vzájomné fondy so zaručeným kapitálom teda nemohli ponúknuť svojim klientom podobnú záruku. Belgicko potvrdzuje, že podiely, ktoré vlastnia individuálni členovia finančných družstiev, sú v zásade vklady (70). Niekoľko faktov, ktoré predložilo Belgicko, však odkazuje na družstvá vo všeobecnosti, a nie na finančné družstvá. Opis podielov finančných družstiev, ktorý poskytlo Belgicko, navyše neobsahuje žiadny odkaz na relevantné informácie, ako sú riziká súvisiace s investovaním do týchto nástrojov (71), riziká, ktoré vklady neobsahujú.
(102)
Selektívna povaha opatrenia je tiež zjavná pri porovnaní zaobchádzania s finančnými družstvami so zaobchádzaním s inými renomovanými nefinančnými družstvami. Belgicko vychádza z rozsudku Paint Graphos s cieľom odôvodniť osobitné zaobchádzanie s individuálnymi členmi finančných družstiev. Rozsudok Paint Graphos pozostáva z prejudiciálneho rozhodnutia o návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorý predložil taliansky súd s cieľom zistiť, či daňové výhody družstiev výrobcov a pracovníkov môžu predstavovať štátnu pomoc podľa článku 107 ods. 1 zmluvy. Súdny dvor v rozsudku dospel k záveru, že daňová výhoda by sa mala posudzovať na základe štyroch kumulatívnych kritérií štátnej pomoci, a poskytol podrobnejšie usmernenia, predovšetkým ku spôsobu posudzovania, či takáto daňová výhoda predstavuje selektívnu výhodu (72). Súdny dvor potvrdil, že je vhodné určiť, či i) túto daňovú výhodu neopodstatňujú vnútorné vlastnosti dotknutého daňového systému (73); ii) či existujú primerané postupy kontroly a dohľadu (74) a iii) či je daňová výhoda pomerná a nejde nad rámec toho, čo je nevyhnutné (75).
(103)
Komisia sa domnieva, že tvrdenie Belgicka nemožno prijať, pretože povaha výhody poskytnutej opatrením je kvalitatívne odlišná od výhody, ktorú Súdny dvor skúmal vo veci Paint Graphos. Opatrenie zavedené Belgickom zahŕňa poskytnutie výhody, a nie oslobodenie od dane alebo oslobodenie od platenia poplatku. Trojstupňovú analýzu Súdneho dvora na posúdenie toho, či daňová výhoda alebo oslobodenie od dane je selektívne, preto nemožno uplatniť na toto opatrenie.
(104)
V každom prípade, aj keby judikatúra vo veci Paint Graphos bola uplatniteľná na predmetné opatrenie, jeho konkrétne prvky potvrdzujú, že má selektívnu povahu.
(105)
Po prvé, Komisia poznamenáva, že vec Paint Graphos sa vzťahuje na všetky družstvá výrobcov a pracovníkov, a nie na pomerne obmedzený podsektor, ako sú finančné družstvá. Ak, ako to tvrdí Belgicko, je vhodné osobitne zaobchádzať so „skutočnými“ družstvami, toto osobitné zaobchádzanie by sa malo uplatňovať na všetky renomované družstvá. Samotná skutočnosť, že opatrenie je obmedzené na finančné družstvá, je teda dostatočná na preukázanie jeho selektívnej povahy.
(106)
Po druhé, Komisia konštatuje, že podľa Belgicka si zjavne finančné družstvá zaslúžili dodatočné výhody od 10. októbra 2008. Komisia poznamenáva, že od tohto dátumu historické renomované družstvá získali určitú podobu priaznivého zaobchádzania, ktoré vyplývalo z ich osobitného postavenia, a to vo forme oslobodenia od zrážkovej dane z hnuteľného majetku (76). V tomto rozhodnutí Komisia nezaujme stanovisko k tomu, či daňová výhoda bola alebo nebola pomerná, no domnieva sa, že neexistoval žiadny dôvod na to, aby sa náhle 10. októbra 2008 zaviedlo doplňujúce odškodnenie alebo ochrana v prospech podnikov, ktoré mali postavenie finančného družstva.
(107)
Aj keby Komisia na podnet Belgicka uskutočnila analýzu vychádzajúcu z rozsudku vo veci Paint Graphos, domnieva sa, že neexistujú žiadne dôvody na poskytnutie 100 % záruky pre individuálnych členov skupiny ARCO [t. j. časť i) analýzy v rozsudku Paint Graphos], ktorej subjekty boli spoločnosti s ručením obmedzeným. Vzhľadom na povahu týchto spoločností podľa ustanovení všeobecných belgických predpisov v oblasti práva spoločností si individuálni členovia skupiny ARCO mali byť vedomí skutočnosti, že mohli prísť o celý svoj kapitál v prípade likvidácie (77). Okrem toho stopercentná ochrana upísaného kapitálu individuálnych členov finančných družstiev nie je pomerným opatrením [časť iii) analýzy v rozsudku Paint Graphos], keďže by to predstavovalo ochranu členov voči všetkým rizikám, čím by sa vytvorila neoprávnená výhoda pre podniky, v ktorých sú členmi (78).
Narušenie hospodárskej súťaže a ovplyvnenie obchodu medzi členskými štátmi
(108)
Družstevná záručná schéma poskytuje finančným družstvám výhodu, ktorú nemajú subjekty ponúkajúce retailové investičné produkty ani iné nefinančné renomované družstvá. Vďaka tomuto opatreniu sa skupine ARCO podarilo dlhšie si udržať podiel na trhu. Skupina ARCO zaznamenala odlev kapitálu až neskôr a na nižšej úrovni, než odlev, ktorý by zaznamenala v prípade neexistencie opatrenia. Z toho vyplýva, že ostatné subjekty, ktoré museli čeliť konkurencii na základe vlastných schopností a nemohli sa spoliehať na družstevnú záručnú schému, nemohli využiť kapitál, ktorý by bol k dispozícii na investovanie. Družstevná záručná schéma teda narúša hospodársku súťaž (79).
(109)
Keď členský štát poskytne pomoc podniku, dotknutá vnútorná činnosť sa môže v jej dôsledku zachovať alebo rozvinúť v takej miere, že sa znížia možnosti (ďalšieho) preniknutia na trh pre podniky zriadené v iných členských štátoch (80). Vzhľadom na veľký počet medzinárodných poskytovateľov investičných produktov na belgickom trhu má opatrenie bez akýchkoľvek pochybností vplyv na obchod v celej Únii.
Záver
(110)
Na základe analýzy v odôvodneniach 91 až 109 Komisia dospela k záveru, že družstevná záručná schéma zahŕňa zásah štátnych prostriedkov, predstavuje selektívnu výhodu pre skupinu ARCO, narúša hospodársku súťaž a ovplyvňuje obchod v Únii, a teda spĺňa všetky kritériá na to, aby sa mohla považovať za štátnu pomoc. Všetky tieto prvky boli zavedené najneskôr v čase prijatia kráľovského výnosu z 10. októbra 2011, ale výhoda vytvorená opatrením existovala už po oznámení zavedenia opatrenia 10. októbra 2008. Pri posudzovaní zlučiteľnosti pomoci, a ak je to potrebné, pri jej vymáhaní od príjemcov sa musí zohľadniť celková výška výhody.
4.4. Zlučiteľnosť pomoci
(111)
Po konštatovaní, že družstevná záručná schéma predstavuje štátnu pomoc podľa článku 107 ods. 1 zmluvy, musí Komisia určiť, či sa táto pomoc môže považovať za zlučiteľnú s vnútorným trhom.
(112)
V článku 107 ods. 1 zmluvy sa uvádza, že akákoľvek pomoc poskytnutá členským štátom je nezlučiteľná s vnútorným trhom, a teda zakázaná, ak nie je v zmluve ustanovené inak. V odseku 2 a odseku 3 sú vymedzené dve kategórie pomoci zlučiteľné s vnútorným trhom.
(113)
V článku 107 ods. 2 sú najskôr vymenované kategórie štátnej pomoci, ktorým je automaticky udelená výnimka zo zásady zákazu; družstevná záručná schéma nepatrí do žiadnej z týchto kategórií.
(114)
V článku 107 ods. 3 zmluvy sú ďalej vymenované niektoré kategórie pomoci, ktoré môžu byť považované za zlučiteľné s vnútorným trhom. Teoreticky by sa mohlo uplatňovať písmeno b) alebo písmeno c) tohto odseku.
(115)
Pokiaľ ide o článok 107 ods. 3 písm. c) zmluvy, Komisia v usmerneniach vysvetlila, ako zamýšľa uplatňovať výnimku stanovenú v tomto ustanovení na určité kategórie pomoci. Komisia však konštatuje, že toto opatrenie nepatrí do žiadnej z kategórií pomoci, na ktoré sa vzťahujú tieto usmernenia. Okrem toho ani Belgicko, ani skupina ARCO neposkytli žiadne informácie o cieli v spoločnom záujme, na základe ktorého by bolo možné odvolávať sa na toto ustanovenie. Komisia by preto mala preskúmať možnú zlučiteľnosť opatrenia len v súvislosti s článkom 107 ods. 3 písm. b) zmluvy.
(116)
V súvislosti s článkom 107 ods. 3 písm. b) zmluvy Komisia poznamenáva, že ak rozhodne, že družstevná záručná schéma obsahuje štátnu pomoc, podľa Belgicka by toto opatrenie mala posudzovať vzhľadom na toto ustanovenie, ktoré umožňuje vyhlásiť pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom, ak je to potrebné na nápravu vážnej poruchy fungovania v hospodárstve členského štátu.
(117)
Článok 107 ods. 3 písm. b) zmluvy si však vyžaduje reštriktívny výklad toho, čo možno pokladať za vážnu poruchu fungovania v hospodárstve členského štátu. Daná porucha musí mať vplyv na celé hospodárstvo dotknutého členského štátu, a nie len na niektorý z jeho regiónov alebo na časti územia (81).
(118)
V čase, keď finančná kríza dosiahla svoj prvý vrchol na jeseň 2008, Komisia v oznámení o bankovom sektore z roku 2008 rozhodla, že článok 107 ods. 3 písm. b) zmluvy sa bude môcť uplatňovať pri posudzovaní opatrení prijatých s cieľom napraviť ťažkosti finančných inštitúcií (82).
(119)
Okrem finančného sektora Komisia takisto na základe článku 107 ods. 3 písm. b) zmluvy vytvorila dočasný rámec Spoločenstva v oblasti štátnej pomoci určenej na uľahčenie prístupu k financovaniu v kontexte aktuálnej hospodárskej a finančnej krízy (83). Tento rámec sa však nevzťahuje na predmetné opatrenie. V skutočnosti sa zameriava na reálne hospodárstvo a umožňuje členským štátom prijať primerané opatrenia na zlepšenie prístupu k financovaniu pre podniky, ktoré chceli investovať počas finančnej krízy, keď bolo financovanie zo strany bánk zriedkavé. Problémy skupiny ARCO nesúvisia s nedostatočným financovaním prostredníctvom bankového sektora, ale s aktívami (akcie skupiny Dexia), ktoré museli byť upravené smerom nadol. Družstevná záručná schéma, ktorá zaručuje 100 % nástroja, ktorý sa nachádza v pasíve, okrem toho nepatrí do žiadnej z kategórií pomoci, na ktorú sa vzťahuje rámec v jej bode 4.3.
(120)
Keďže finančné družstvá nie sú finančné inštitúcie podľa oznámenia o bankovom sektore z roku 2008 (84), pomoc sa musí posúdiť priamo podľa zmluvy. Na vyhovenie všeobecným kritériám zlučiteľnosti, ktoré sú vymedzené v článku 107 ods. 3 zmluvy musí opatrenie spĺňať tieto podmienky (85):
a) vhodnosť pomoci : pomoc musí byť riadne zameraná, aby bolo možné skutočne dosiahnuť cieľ nápravy vážnej poruchy fungovania v hospodárstve, čo neplatí, pokiaľ predmetné opatrenie nepredstavuje vhodný spôsob jej nápravy;
b) nevyhnutnosť : opatrenie musí byť z hľadiska jeho hodnoty a podoby nevyhnutné na realizáciu cieľa. Jeho hodnota súčasne musí byť stanovená v minimálnej výške potrebnej na dosiahnutie cieľa a musí mať najprimeranejšiu podobu na odstránenie poruchy;
c) pomernosť : pozitívny vplyv opatrenia musí vhodným spôsobom vyvážiť narušenie hospodárskej súťaže, aby bola obmedzená v minimálnom nevyhnutnom meradle s cieľom dosiahnuť ciele stanovené opatrením.
(121)
Pokiaľ ide o primeranosť pomoci, Komisia poznamenáva, že vplyv finančných družstiev na celkové hospodárstvo sa zásadne odlišuje od vplyvu tradičných bánk, ktoré sú zraniteľné voči bankovej panike. Ak by sa všetci vkladatelia banky rozhodli vybrať svoje peniaze v tom istom čase, banka by bola nútená vzdať sa všetkých svojich nelikvidných aktív v krátkej lehote (prostredníctvom tzv. núdzového predaja), čo by malo závažné dôsledky na poskytovanie úverov reálnemu hospodárstvu a zároveň by to mohlo spôsobiť klesajúcu špirálu cien aktív. Finančné družstvá naopak neposkytujú úvery reálnemu hospodárstvu. Majú tiež právo obmedziť v stanovách vystupovanie členov z družstva (86), takže v zásade sa môžu vyhnúť akémukoľvek chaotickému predaju aktív. Z tejto skutočnosti zreteľne vyplýva výrazný rozdiel medzi vkladmi a podielmi členov z hľadiska ich vplyvu na systém.
(122)
Takisto je zrejmé, že z právneho hľadiska sú členovia finančných družstiev akcionári „spoločnosti s ručením obmedzeným“. Vzhľadom na toto postavenie sú individuálni členovia finančných družstiev z právneho hľadiska vystavení možnosti, že prídu o časť svojich investícií alebo o všetky svoje investície. V tejto súvislosti tiež Komisia poznamenáva, že guvernér BNB nepotvrdil, že podiely finančných družstiev predstavujú sporiteľské vklady úverovej inštitúcie (87).
(123)
Komisia ďalej poznamenáva, že postavenie individuálnych členov finančných družstiev v tzv. kaskádovej štruktúre (88) v prípade likvidácie alebo konkurzu týchto subjektov sa výrazne odlišuje od postavenia držiteľov sporiteľských vkladov v úverovej inštitúcii. Úverové inštitúcie sú regulované subjekty, v rámci ktorých regulačný orgán dohliada na to, aby bola k dispozícii určitá suma kapitálu. Tento kapitál predstavuje prvý vankúš v prípade likvidácie alebo konkurzu. Členovia finančných družstiev naopak nemajú zabezpečenú žiadnu takúto ochranu. V prípade likvidácie alebo konkurzu znášajú dôsledky ako prví.
(124)
Na základe informácií uvedených v odôvodneniach 121 až 123 Komisia dospela k záveru, že družstevná záručná schéma ochraňuje finančné družstvá a ich individuálnych členov len pred dôsledkami investícií, ktoré vykonali v minulosti. Nie je však primeraným opatrením na zabránenie vážnej poruche v belgickom hospodárstve.
(125)
Pokiaľ ide o nevyhnutnosť opatrenia, Komisia pripomína, že Belgicko už prijalo významné opatrenia na zabránenie poruche v belgickom hospodárstve. Zaviedla už ďalšie opatrenia na stabilizáciu finančného systému, a najmä bánk a iných finančných inštitúcií, do ktorých investujú finančné družstvá. Belgický systém ochrany vkladov zabezpečoval ochranu vkladov do výšky 100 000 EUR a Belgicko poskytlo pomoc spoločnostiam Fortis, KBC, Dexia a Ethias prostredníctvom rekapitalizácie, dodania likvidity, opatrení na záchranu znehodnotených aktív a opatrení ad hoc. Komisia dospela k záveru, že nebolo potrebné chrániť určitých individuálnych členov v prípade finančných družstiev, ktoré sú v konečnom dôsledku spoločnosti s ručením obmedzeným.
(126)
Pokiaľ ide o list guvernéra BNB, na ktorý sa odvolávalo Belgicko, Komisia poznamenáva, že tento list bol napísaný v októbri 2011, t. j. neskôr ako 10. októbra 2008, kedy bolo oznámenie ohlásené, a že sa v ňom neuvádza, že opatrenie je nevyhnutné na zabránenie vážnej poruche v belgickom hospodárstve, ale len to, že by umožnilo (89) obmedziť negatívne vplyvy (systémovej) krízy. Pokiaľ ide o list Výboru pre finančnú stabilitu, Komisia poznamenáva, že v tomto liste sa uvádza len informácia o zvýšení krytia systému ochrany vkladov a o zavedení záručnej schémy pre poistné produkty triedy 21.
(127)
Pokiaľ ide o pomernosť alebo nepomernosť opatrenia, Komisia poznamenáva, že spôsob, akým bolo opatrenie zostavené, nezabezpečuje dostatočnú ochranu pred nevhodným výberom (90). Voliteľná povaha družstevnej záručnej schémy v spojení so zjavnou neexistenciou kontroly udržateľnosti vytvárajú podnet na využívanie schémy, hneď ako je zrejmé, že záruka bude poskytnutá. V takom prípade môže príjemca využiť záruku, pričom sa z veľkej časti vyhne poplatkom za záruku až do poslednej chvíle pred likvidáciou.
(128)
Komisia sa tiež domnieva, že družstevná záručná schéma neprimerane narúša normálne fungovanie trhu. Opatrenie umožnilo skupine ARCO ochrániť si postavenie na trhu retailových finančných produktov, čo malo alebo by mohlo mať negatívny vplyv na trhový podiel a ziskovosť konkurentov skupiny ARCO, ktorí nemohli využiť družstevnú záručnú schému.
(129)
Opatrenie nemožno považovať za zlučiteľné s vnútorným trhom, pretože nie je primerané, nevyhnutné ani pomerné na účely uplatňovania článku 107 ods. 3 písm. b) zmluvy, a ani nepatrí do rozsahu pôsobnosti žiadneho z ustanovení, ktoré upravujú zlučiteľnosť štátnej pomoci s vnútorným trhom.
4.5. Výpočet pomoci
(130)
Pri výpočte výhody, ktorá sa má vymáhať od skupiny ARCO, Komisia zohľadnila tieto parametre a skutočnosti (91):
-
maximálnu sumu odlevu kapitálu stanovenú v stanovách skupiny ARCO, ktorá predstavuje 10 % z celkového kapitálu alebo 10 % členskej základne (92),
-
skutočnosť, že družstevná záručná schéma kryje len individuálnych členov,
-
osobitnú koncepciu družstevnej záručnej schémy, ktorá bola na jednej strane voliteľná a umožňovala finančným družstvám slobodne sa rozhodnúť, či sa jej zúčastnia alebo nezúčastnia, a na druhej strane bola otvorená dokonca aj pre finančné družstvá s vysokým rizikom konkurzu alebo likvidácie (v predmetnom prípade valné zhromaždenia družstiev ARCOFIN, ARCOPAR a ARCOPLUS krátko po prijatí družstiev do schémy 8. decembra 2011 schválili návrh správnej rady na vykonanie dobrovoľnej likvidácie spoločností),
-
skutočnosť, že skupina ARCO sa nachádzala v kritickej finančnej situácii ešte pred tým, než pristúpila k dobrovoľnej likvidácii, pretože vo veľkej miere investovala do akcií spoločnosti Dexia (ako je uvedené v odôvodneniach 38, 44 a 82), t. j. do banky, ktorú belgický, francúzsky a luxemburský štát museli na jeseň 2008 zachrániť pred konkurzom, čo znamenalo, že všetky významné poklesy hodnoty akcií spoločnosti Dexia naďalej poškodzovali finančné postavenie skupiny ARCO, a to najmä preto, že skupina ARCO financovala svoju účasť na záchrane spoločnosti Dexia prevzatím časti dlhu,
-
a skutočnosť, že v roku 2011 skupina ARCO uhradila vstupný poplatok a ročný poplatok za záruku.
(131)
Výhoda, ktorú získala skupina ARCO, predstavovala ochranu pred odlevom kapitálu, ktorý by dokázala zastaviť len uplatnením ustanovení stanov po dosiahnutí stropu 10 % (93) kapitálu alebo 10 % členskej základne. K takej miere odlevov alebo zrušenia členstva by pravdepodobne došlo, ak by sa skupina ARCO objektívne ocitla v situácii nadmerného zadlženia alebo by vstúpila do konkurzného konania alebo likvidácie, alebo subjektívnejšie, ako napr. v určitých iných prípadoch masívneho výberu vkladov (94), ak by jej členovia usúdili, že už viac nepredstavuje bezpečnú investíciu, napr. v dôsledku výraznej expozície voči finančnej situácii a trhovej hodnote spoločnosti Dexia.
(132)
Komisia pristupuje k výpočtu výhody, ktorú získala skupina ARCO, konzervatívne (95) a prihliada na potenciálny odlev kapitálu počas jediného ročného obdobia namiesto viacerých období. Výsledok tohto postupu by mal vyjadrovať minimálny vplyv družstevnej záručnej schémy, hoci v skutočnosti mohla záruka ušetriť skupine ARCO viacnásobný odlev kapitálu alebo zrušenia členstva, ktoré by mohli dosahovať maximálne povolené podiely. Stanovy skupiny ARCO umožňovali družstvu zastaviť odlev kapitálu po výbere 10 % kapitálu alebo po odstúpení 10 % členov. Na účely výpočtu výšky pomoci Komisia predpokladá, že skupina ARCO by si zvolila najúčinnejší spôsob, t. j. spôsob, ktorý by jej umožnil udržať si čo najvyššiu úroveň kapitálu. V prípade možnosti súvisiacej so zrušením členstva bude Komisia vychádzať z najnižšieho počtu individuálnych členov v období, počas ktorého vznikla výhoda (od 10. októbra 2008), čo predstavuje ďalší konzervatívny predpoklad, a týmto členom pridelí priemerný podiel kapitálu v príslušnom roku. V prípade možnosti súvisiacej s odlevom kapitálu bude Komisia takisto vychádzať z roku s najnižším kapitálom.
(133)
Komisia tiež prihliada na skutočnosť, že výhoda opatrenia bola čiastočne znížená, pretože skupina ARCO, ktorá pozostávala z troch právnych subjektov ARCOPAR, ARCOFIN a ARCOPLUS, musela uhradiť jeden vstupný poplatok a ročný poplatok za záruku, hoci sa tieto platby uskutočnili až na jeseň 2011 tesne pred začatím dobrovoľnej likvidácie skupiny ARCO.
(134)
Výhoda vyplývajúca z opatrenia je teda nižšia suma z týchto dvoch výpočtov: a) 10 % kapitálu v roku s najnižším kapitálom v období od 10. októbra 2008 do 8. decembra 2011 mínus celková výška uhradených poplatkov a b) 10 % najnižšieho počtu členov v období od 10. októbra 2008 do 8. decembra 2011 vynásobené priemerným podielom kapitálu, ktorý vlastnil každý člen v tom istom roku, mínus celková výška uhradených poplatkov.
(135)
V absolútnom vyjadrení pravdepodobnosť, že by investori sťahovali svoj kapitál, postupom času rastie, čo sťažuje výpočet úrokov, ktoré treba zaplatiť za získanú výhodu. S cieľom zabezpečiť odstránenie celkovej výhody, ktorú získala skupina ARCO, a súčasne poskytnúť členskému štátu pracovnú metódu na výpočet úroku na uspokojenie pohľadávky (96), Komisia považuje celú výhodu za plne dostupnú od 8. decembra 2011 a žiada, aby sa na vymožiteľné sumy uplatnili úroky od 8. decembra 2011 až do ich skutočného vymoženia.
(136)
Na overenie výpočtu pomoci Komisia žiada Belgicko, aby jej poskytlo zoznam s počtom členov družstiev ARCOPAR, ARCOFIN a ARCOPLUS zaznamenaným na konci každého roka v období od 10. októbra 2008 do 8. decembra 2011.
(137)
Vo svojich doplňujúcich pripomienkach predložených viac ako rok a pol po uplynutí lehoty na predkladanie pripomienok k rozhodnutiu o začatí konania belgické orgány neuviedli žiadne nové skutočnosti o skutkovej podstate veci. Tvrdia, že Komisia nemôže zakázať poskytnutie záruky udelenej individuálnym členom. Nemôže od štátu vyžadovať, aby pozastavil všetky platby v rámci družstevnej záručnej schémy ani aby vymáhal platby uskutočnené v rámci tejto schémy v prospech individuálnych členov.
(138)
Na podporu tohto tvrdenia belgické orgány pripomínajú, že individuálni členovia nie sú podnikmi podľa článku 107 ods. 1 zmluvy a domnievajú sa, že poskytnutie záruky individuálnym členom by nemalo žiadny vplyv na skupinu ARCO ani na vyhliadky belgického štátu na spätné získanie pomoci.
(139)
V odpovedi na toto tvrdenie Komisia uvádza, že sumy, ktoré toto rozhodnutie vyžaduje vymáhať, skutočne predstavujú pomoc v prospech skupiny ARCO.
(140)
Zdôrazňuje, že pokiaľ sa zistí, že pomoc udelená štátom je nezlučiteľná s vnútorným trhom podľa článku 108 ods. 2 zmluvy, je to dostatočným odôvodnením na to, aby sa štátu nariadilo zrušenie takejto pomoci (97). Belgické orgány preto nemôžu tvrdiť, že zákaz poskytnutia záruky, ktorá bola označená za nezlučiteľnú pomoc, je v rozpore s právom Únie.
(141)
Preto boli povinné riadiť sa príkazom, ktorý bol vydaný v rozhodnutí o začatí konania, aby pozastavili akékoľvek vykonávanie sporného opatrenia, čo znamená, že sa nemala vykonať žiadna platba.
(142)
Je preto odôvodnené, aby sa Belgicko aj naďalej zdržalo akejkoľvek platby v rámci opatrenia.
Záver
(143)
Komisia poznamenáva, že družstevná záručná schéma predstavuje štátnu pomoc v prospech družstiev ARCOPAR, ARCOFIN a ARCOPLUS, ktorú Belgicko nezákonne poskytlo v rozpore s článkom 108 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Belgicko by preto malo zrušiť legislatívny akt, na ktorom sa zakladá družstevná záručná schéma (najmä zákon zo 14. apríla 2009 a kráľovský výnos z 10. októbra 2011) a zabezpečiť vymoženie výhody od družstiev ARCOPAR, ARCOFIN a ARCOPLUS,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Záručná schéma, ktorú Belgicko neoprávnene poskytlo finančným družstvám skupiny ARCO, konkrétne družstvám ARCOFIN, ARCOPLUS a ARCOPAR, v rozpore s článkom 108 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, je nezlučiteľná s vnútorným trhom.
Článok 2
1. Požaduje sa, aby Belgicko od príjemcov vymohlo poskytnutú nezlučiteľnú pomoc uvedenú v článku 1, ktorej výška sa rovná nižšiemu výsledku z týchto dvoch výpočtov:
a)
10 % kapitálu v roku s najnižším kapitálom v období od 10. októbra 2008 do 8. decembra 2011 mínus celková výška uhradených poplatkov, alebo
b)
10 % z najnižšieho počtu členov v období od 10. októbra 2008 do 8. decembra 2011-krát priemerný podiel kapitálu, ktorý vlastnil každý člen v tom istom roku, mínus celková výška uhradených poplatkov.
2. Sumy, ktoré sa majú vymôcť, zahŕňajú úroky od 8. decembra 2011 do ich skutočného vymoženia.
3. Úroky sa vypočítajú na zloženom základe v súlade s kapitolou V nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 659/1999, ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (98).
4. Belgicko sa aj naďalej bude zdržiavať akejkoľvek platby v rámci opatrenia pomoci uvedenej v článku 1 odo dňa oznámenia tohto rozhodnutia.
Článok 3
1. Belgicko ukončí opatrenie pomoci uvedenej v článku 1, keďže je nezlučiteľná s vnútorným trhom.
2. Vrátenie pomoci uvedenej v článku 1 je okamžité a účinné.
3. Belgicko zabezpečí vykonanie tohto rozhodnutia do štyroch mesiacov odo dňa jeho oznámenia.
Článok 4
1. Do dvoch mesiacov od oznámenia tohto rozhodnutia Belgicko predloží Komisii tieto informácie:
a)
podrobný opis opatrení, ktoré sa už prijali a ktoré sa plánujú prijať na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím;
b)
dokumenty, ktoré preukazujú, že príjemcovia boli vyzvaní na vrátenie pomoci.
2. Belgicko bude Komisiu aktuálne informovať o dosiahnutom pokroku na základe vnútroštátnych opatrení prijatých na vykonávanie tohto rozhodnutia, a to až do vymoženia celkovej sumy pomoci uvedenej v článku 1. Na jednoduchú žiadosť Komisie bezodkladne predloží informácie o opatreniach, ktoré sa už prijali a ktoré sa plánujú prijať na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím. Takisto poskytne podrobné informácie o výške pomoci a úrokoch, ktoré už príjemcovia vrátili.
Článok 5
Toto rozhodnutie je určené Belgickému kráľovstvu.
V Bruseli 3. júla 2014