NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1046/2014
ze dne 28. července 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 508/2014 o Evropském námořním a rybářském fondu, pokud jde o kritéria pro výpočet dodatečných nákladů vynaložených provozovateli při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury z nejvzdálenějších regionů
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 508/2014 ze dne 15. května 2014 o Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2328/2003, (ES) č. 861/2006, (ES) č. 1198/2006 a (ES) č. 791/2007 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1255/2011 (1), a zejména na čl. 72 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle kapitoly V nařízení (EU) č. 508/2014 lze z Evropského námořního a rybářského fondu podpořit vyrovnávání dodatečných nákladů vynaložených provozovateli při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury z nejvzdálenějších regionů Unie uvedených v článku 349 Smlouvy.
(2)
Aby se zachovala konkurenceschopnost určitých produktů rybolovu a akvakultury z nejvzdálenějších regionů Unie ve srovnání s podobnými produkty z jiných unijních regionů, zavedla Unie v roce 1992 opatření k vyrovnávání souvisejících dodatečných nákladů v odvětví rybolovu a akvakultury. Vyrovnávací opatření na období 2007-2013 byla stanovena v nařízení Rady (ES) č. 791/2007 (2). Vzhledem ke strukturální, sociální a hospodářské situaci nejvzdálenějších unijních regionů, kterou umocňují odlehlost, ostrovní povaha, malá rozloha, náročný terén, hospodářská závislost na několika málo produktech a zvláštní klimatické podmínky, je nutno od 1. ledna 2014 nadále poskytovat podporu na vyrovnávání dodatečných nákladů vynakládaných při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury. Vyrovnávání dodatečně vynaložených nákladů totiž provozovatelům z těchto regionů pomáhá zachovat hospodářskou životaschopnost.
(3)
Tyto dodatečné náklady by měly být stanoveny v plánu vyrovnání, o němž pojednává článek 72 nařízení (EU) č. 508/2014.
(4)
Aby se zajistilo jednotné a rovné zacházení se všemi dotčenými regiony, založené na lepší porovnatelnosti regionů a jednotlivých let, a zejména aby se zamezilo nadměrnému vyrovnávání dodatečných nákladů, je nutno stanovit kritéria pro výpočet dodatečných nákladů vyplývajících ze specifického znevýhodnění nejvzdálenějších regionů Unie. Společná kritéria, která by se měla používat, zajistí, že bude pro všechny dotčené regiony platit jednotná metoda výpočtu dodatečných nákladů.
(5)
Při odhadování referenčních nákladů na produkty nebo kategorie produktů, jež vznikají provozovatelům v pevninské části daného členského státu nebo daného území Unie a na jejichž základě jsou určovány dodatečné náklady, by se měla věnovat zvláštní pozornost tomu, aby se zabránilo nadměrnému vyrovnávání.
(6)
U některých produktů nebo kategorií produktů neexistují v pevninské části dotčeného členského státu srovnávací kritéria nebo měrné jednotky. V takových případech se referenční hodnota pro výpočet dodatečných nákladů stanoví ve srovnání s náklady, které vznikají provozovatelům v pevninské části daného území Unie v souvislosti s rovnocennými produkty nebo kategoriemi produktů.
(7)
S ohledem na rozdílné podmínky uvádění na trh v nejvzdálenějších regionech a na výkyvy v odlovu, v populacích a v tržní poptávce by měly o tom, které produkty nebo kategorie produktů rybolovu a akvakultury budou způsobilé pro vyrovnání, v jakém maximálním množství a jaká výše vyrovnání za ně bude poskytována, rozhodovat dotčené členské státy, a to v rámci celkových přídělů na členský stát.
(8)
Členské státy by měly stanovit částky vyrovnání ve výši, jež umožní patřičně kompenzovat dodatečné náklady vyplývající ze specifického znevýhodnění nejvzdálenějších regionů a jež zabrání nadměrné kompenzaci. Výše vyrovnání by za tímto účelem také měla zohledňovat jiné druhy veřejného zásahu, které mají dopad na výši dodatečných nákladů, včetně všech státních podpor oznámených podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy a článku 73 nařízení (EU) č. 508/2014.
(9)
Aby byly dodatečné náklady prezentovány jednotně, je nutno dodatečné náklady vykazovat na základě tun živé hmotnosti, jak je definováno v nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 (3) a v nařízení Komise (ES) č. 409/2009 (4), kterým se stanoví vyrovnávací koeficienty a kódy úpravy Evropské unie používané k přepočítávání hmotnosti uchovávaných či zpracovaných čerstvých a čerstvých solených ryb na živou hmotnost za účelem sledování úlovků.
(10)
Aby se prokázalo, že nedochází k nadměrnému vyrovnání, členské státy by měly uvádět příslušné informace o uplatňování vyrovnávacího mechanismu ve výroční zprávě o provádění, jak je stanoveno v čl. 114 odst. 2 nařízení (EU) č. 508/2014.
(11)
Aby se opatření stanovená tímto nařízením mohla uplatňovat okamžitě, neboť výdaje jsou v souladu s čl. 65 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (5) způsobilé pro příspěvky z Evropského námořního a rybářského fondu již od 1. ledna 2014, toto nařízení by mělo vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví kritéria pro výpočet dodatečných nákladů, které vzniknou během období způsobilosti podle čl. 65 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013 provozovatelům při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z nejvzdálenějších regionů Unie podle článku 349 Smlouvy v důsledku specifického znevýhodnění těchto regionů.
Článek 2
1. Dodatečné náklady uvedené v článku 1 se vypočítávají zvlášť pro každou z těchto činností:
a)
rybolov;
b)
chov;
c)
zpracovávání;
d)
uvádění na trh.
2. V rámci každé činnosti uvedené v odstavci 1 se dodatečné náklady vypočítávají podle položek výdajů, jak jsou uvedeny v plánech vyrovnání podle článku 72 nařízení (EU) č. 508/2014 u každého produktu nebo kategorie produktů, které členský stát označí za způsobilé pro vyrovnání.
3. Dodatečné náklady se stanoví u každé dané výdajové položky jako rozdíl mezi náklady, které vznikají provozovatelům v dotčených nejvzdálenějších regionech, sníženými o veškeré veřejné zásahy ovlivňující výši dodatečných nákladů, a srovnatelnými náklady, které vznikají provozovatelům v pevninské části daného členského státu.
4. U výdajových položek specifických pro produkty nebo kategorie produktů, pro které v pevninské části daného členského státu neexistují srovnávací kritéria nebo měrné jednotky, se dodatečné náklady odchylně od odstavce 3 stanoví s ohledem na srovnatelné náklady, jež vznikají provozovatelům v pevninské části daného území Unie v souvislosti s rovnocennými produkty nebo kategoriemi produktů.
5. Při výpočtu dodatečných nákladů se zohledňují veškeré veřejné zásahy, včetně všech státních podpor oznámených podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy a článku 73 nařízení (EU) č. 508/2014.
Článek 3
1. Výpočet dodatečných nákladů se zakládá pouze na nákladech vyplývajících ze specifického znevýhodnění nejvzdálenějších regionů.
2. Výpočet dodatečných nákladů vychází z ročního průměru zaznamenaných cen.
3. Dodatečné náklady se vyjadřují v eurech za tunu živé hmotnosti, a je-li to třeba, na eura za tunu živé hmotnosti se přepočítávají všechny složky celkových dodatečných nákladů.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 28. července 2014.
DELEGOVANÉ NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 1046/2014
z 28. júla 2014,
ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 508/2014 o Európskom námornom a rybárskom fonde vzhľadom na kritériá výpočtu dodatočných nákladov, ktoré prevádzkovateľom vzniknú pri rybolove, chove, spracovaní a uvádzaní na trh určitých produktov rybolovu a akvakultúry z najvzdialenejších regiónov
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 508/2014 z 15. mája 2014 o Európskom námornom a rybárskom fonde (1), ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (ES) č. 2328/2003, (ES) č. 861/2006, (ES) č. 1198/2006 a (ES) č. 791/2007 a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1255/2011, a najmä na jeho článok 72 ods. 4,
keďže:
(1)
Podľa kapitoly V nariadenia (EÚ) č. 508/2014 môže Európsky námorný a rybársky fond (ENRF) podporovať kompenzáciu dodatočných nákladov, ktoré prevádzkovateľom vzniknú pri rybolove, chove, spracovaní a uvádzaní na trh určitých produktov rybolovu a akvakultúry z najvzdialenejších regiónov Únie, ktoré sa uvádzajú v článku 349 zmluvy.
(2)
Únia v záujme udržania konkurencieschopnosti určitých produktov rybolovu a akvakultúry z najvzdialenejších regiónov Únie v porovnaní s konkurencieschopnosťou podobných produktov z iných regiónov Únie v roku 1992 zaviedla opatrenia na kompenzáciu súvisiacich dodatočných nákladov v odvetví rybolovu a akvakultúry. Kompenzačné opatrenia na obdobie rokov 2007 až 2013 sa stanovili v nariadení Rady (ES) č. 791/2007 (2). Vzhľadom na štrukturálnu, sociálnu a hospodársku situáciu najvzdialenejších regiónov Únie, ktorú ešte prehlbuje ich odľahlosť a ostrovný charakter, malá rozloha, náročné topografické podmienky, hospodárska závislosť od niekoľkých produktov a špecifické klimatické podmienky, je od 1. januára 2014 potrebné pokračovať v poskytovaní podpory na kompenzáciu dodatočných nákladov na rybolov, chov, spracovanie a uvádzanie na trh určitých produktov rybolovu a akvakultúry. Kompenzácia za vzniknuté dodatočné náklady vskutku pomáha prevádzkovateľom z týchto regiónov zostať aj naďalej ekonomicky životaschopnými.
(3)
Tieto dodatočné náklady by sa mali vymedziť v pláne kompenzácií, ako sa uvádza v článku 72 nariadenia (EÚ) č. 508/2014.
(4)
S cieľom zabezpečiť jednotné a rovnaké zaobchádzanie so všetkými príslušnými regiónmi na základe lepšej porovnateľnosti regiónov a po sebe nasledujúcich rokov, a najmä s cieľom predísť nadmernej kompenzácii dodatočných nákladov, je potrebné stanoviť kritériá výpočtu dodatočných nákladov vyplývajúcich zo špecifických znevýhodnení v najvzdialenejších regiónoch Únie. Spoločnými kritériami sa zabezpečí uplatňovanie jednotného spôsobu výpočtu dodatočných nákladov na všetky príslušné regióny.
(5)
V prípade produktov alebo kategórií produktov by sa mal odhad referenčných nákladov, ktoré prevádzkovateľom vznikli v kontinentálnej časti územia členského štátu alebo Únie, na základe ktorých sa majú určiť dodatočné náklady, vykonať mimoriadne opatrne s cieľom predísť nadmernej kompenzácii.
(6)
Pri niektorých produktoch alebo ich kategóriách neexistujú v predmetnej kontinentálnej časti územia členského štátu žiadne porovnávacie kritériá alebo jednotky merania. V takýchto prípadoch sa referenčný údaj na výpočet dodatočných nákladov stanoví v porovnaní s nákladmi na rovnaké produkty alebo ich kategórie, ktoré prevádzkovateľom vznikli v kontinentálnej časti územia Únie.
(7)
Vzhľadom na rôzne podmienky uvádzania na trh v najvzdialenejších regiónoch, ako aj na výkyvy týkajúce sa odlovu a stavov populácií či požiadaviek trhu, by malo byť v kompetencii členských štátov určiť, ktoré produkty alebo kategórie produktov rybolovu a akvakultúry sú oprávnené na kompenzáciu, ako aj vymedziť ich konkrétne maximálne množstvá a úrovne kompenzácie v rámci celkových prostriedkov pridelených na členský štát.
(8)
Členské štáty by mali stanoviť výšku kompenzácie na takej úrovni, aby bolo možné zabezpečiť vhodnú kompenzáciu dodatočných nákladov vyplývajúcich zo špecifických znevýhodnení najvzdialenejších regiónov, a pritom zabrániť nadmernej kompenzácii. Na tento účel by sa pri výške kompenzácie mali zohľadňovať aj iné druhy verejnej intervencie vrátane každej štátnej pomoci notifikovanej podľa článku 108 ods. 3 zmluvy a článku 73 nariadenia (EÚ) č. 508/2014, ktoré majú vplyv na úroveň dodatočných nákladov.
(9)
S cieľom zabezpečiť harmonizované predkladanie dodatočných nákladov je potrebné dodatočné náklady vyjadrovať na základe ton živej hmotnosti v zmysle nariadenia Rady (ES) č. 1224/2009 (3) a nariadenia Komisie (ES) č. 409/2009 (4), v ktorom sa stanovujú koeficienty Európskej únie týkajúce sa prepočtu hmotnosti čerstvých a za čerstva solených rýb a kódy obchodnej úpravy Európskej únie týkajúce sa spracovaných rýb, a to na účely prepočtu hmotnosti skladovaných alebo spracovaných rýb na hmotnosť rýb v živom stave v záujme monitorovania objemu výlovu.
(10)
S cieľom preukázať, že nedošlo k nadmernej kompenzácii, by členské štáty mali vo výročnej správe o vykonávaní uvádzať príslušné informácie o vykonávaní kompenzačného mechanizmu, ako sa uvádza v článku 114 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 508/2014.
(11)
V záujme bezprostredného uplatňovania opatrení stanovených v tomto nariadení a vzhľadom na to, že výdavky sú už od 1. januára 2014oprávnené na financovanie z Európskeho námorného a rybárskeho fondu v súlade s článkom 65 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 (5), by toto nariadenie malo nadobudnúť účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
V tomto nariadení sa stanovujú kritériá výpočtu dodatočných nákladov, ktoré počas obdobia oprávnenosti v zmysle článku 65 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1303/2013 vznikli prevádzkovateľom pri rybolove, chove, spracovaní a uvádzaní na trh určitých produktov rybolovu a akvakultúry z najvzdialenejších regiónov Únie uvedených v článku 349 zmluvy v dôsledku špecifických znevýhodnení v najvzdialenejších regiónoch.
Článok 2
1. Dodatočné náklady uvedené v článku 1 sa vypočítajú osobitne za každú z týchto činností:
a)
rybolov;
b)
chov;
c)
spracovanie;
d)
na uvedenie na trh.
2. V rámci každej činnosti uvedenej v odseku 1 sa dodatočné náklady vypočítajú podľa výdavkových položiek, ktoré sa uvádzajú v plánoch kompenzácie uvedených v článku 72 nariadenia (EÚ) č. 508/2014 za každý produkt alebo kategóriu produktov, ktoré členský štát označil za oprávnené na kompenzáciu.
3. Dodatočné náklady sa určia za každú dotknutú výdavkovú položku ako rozdiel medzi nákladmi vzniknutými prevádzkovateľom v príslušných najvzdialenejších regiónoch, ktorý sa zníži o akýkoľvek druh verejnej intervencie ovplyvňujúci úroveň dodatočných nákladov, a porovnateľnými nákladmi vzniknutými prevádzkovateľom v kontinentálnej časti územia daného členského štátu.
4. Odchylne od odseku 3 sa v prípade výdavkových položiek špecifických pre produkty alebo ich kategórie, pre ktoré neexistujú žiadne porovnávacie kritériá alebo jednotky merania v kontinentálnej časti územia členského štátu, musia dodatočné náklady určiť na základe ich porovnania s porovnateľnými nákladmi na rovnocenné produkty alebo kategórie produktov, ktoré vznikli prevádzkovateľom v kontinentálnej časti územia Únie.
5. Pri výpočte dodatočných nákladov je potrebné zohľadniť každú verejnú intervenciu vrátane každej štátnej pomoci notifikovanej podľa článku 108 ods. 3 zmluvy a článku 73 nariadenia (EÚ) č. 508/2014.
Článok 3
1. Pri výpočte dodatočných nákladov sa vychádza výlučne z nákladov vyplývajúcich zo špecifických znevýhodnení v najvzdialenejších regiónoch.
2. Výpočet dodatočných nákladov je založený na ročnom priemere zaznamenaných cien.
3. Dodatočné náklady sa musia vyjadriť v eurách na tonu živej hmotnosti a v prípade potreby sa všetky nákladové zložky celkových dodatočných nákladov prepočítajú na eurá na tonu živej hmotnosti.
Článok 4
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 28. júla 2014