ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/508
ze dne 1. října 2014
o údajné infrastrukturální podpoře ve prospěch podniku Propapier PM2 GmbH poskytnuté Německem - Státní podpora - SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08)
(oznámeno pod číslem C(2014) 6847)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 smlouvy o fungování Evropské unie (1),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články (2), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 29. října 2008 podala Smurfit Kappa Group (dále jen „skupina Smurfit Kappa“ nebo „stěžovatel“) u Komise stížnost, podle níž získal podnik Propapier PM2 GmbH infrastrukturální podporu. Stížnost byla zaregistrována pod číslem jednacím CP 327/08 a (pod číslem NN 45/10) zanesena do rejstříku protiprávní podpory.
(2)
Dopisem ze dne 27. října 2010 informovala Komise Německo o svém rozhodnutí zahájit v souvislosti s údajnou podporou řízení na základě čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby k údajné podpoře podaly své připomínky.
(4)
Dopisem ze dne 28. ledna 2011 podalo Německo své připomínky (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 31. ledna 2011). Připomínky obdržela Komise rovněž od těchto zúčastněných stran: dne 11. února 2011 společné připomínky od Německého městského sněmu (Deutscher Städtetag), Německého okresního sněmu (Deutscher Landkreistag), Německého sdružení měst a obcí (Deutscher Städte- a Gemeindebund) a Sdružení komunálních podniků (Verband kommunaler Unternehmen, zkr. VKU) a dne 14. února 2011 připomínky stěžovatele (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 1. března 2011). Komise předala tyto připomínky německým orgánům, aby jim umožnila vyjádřit jejich stanovisko; v návaznosti na to obdržela dne 13. dubna 2011 připomínky Německa (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 26. dubna 2011).
(5)
Dne 17. ledna 2013 se uskutečnila schůzka zástupců útvarů Komise a Německa. V dopise ze dne 25. února 2013 předložilo Německo doplňující informace. Dopisem ze dne 26. dubna 2013, na který Německo odpovědělo dopisem ze dne 14. května 2013, si útvary Komise vyžádaly další informace.
(6)
Prostřednictvím emailu ze dne 23. května 2013 si Komise vyžádala další informace, které Německo poskytlo prostřednictvím emailů ze dne 24. května 2013, 27. května 2013 a 28. května 2013.
(7)
V návaznosti na schůzku zástupců útvarů Komise, Německa, zvýhodněného podniku a znalců, která se konala dne 6. června 2013, oznámilo Německo možnost předložení doplňujícího písemného vyjádření. Na základě další žádosti o sdělení informací ze dne 15. října 2013 poskytlo Německo prostřednictvím emailu ze dne 4. listopadu 2013, 13. prosince 2013, 18. prosince 2013, 6. ledna 2014 a 24. dubna 2014 další obsáhlé připomínky.
2. POPIS OPATŘENÍ
(8)
Podnik Propapier PM2 GmbH (dále jen „podnik Propapier“) patří do skupiny Progroup AG (dále jen „skupina Progroup“). Skupina Progroup vyrábí a prostřednictvím svých dceřiných společností distribuuje podkladové papíry z vlnité lepenky a vlnitou lepenku. Stěžovatel, skupina Smurfit Kappa, je jedním z největších výrobců papíru v Evropské unii.
(9)
Dne 2. dubna 2008 schválila (4) Komise veřejnou regionální podporu podniku Propapier na zřízení papírny na výrobu podkladového papíru z vlnité lepenky a přidružené elektrárny v nově otevřeném areálu, který vznikl jako rozšíření stávající průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva v Eisenhüttenstadtu ve spolkové zemi Braniborsko - tato oblast připadala v této době v úvahu jako možný příjemce veřejné regionální podpory podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU.
(10)
Stěžovatel zastával názor, že některé projekty výstavby infrastruktury financované státem v novém areálu průmyslové oblasti, kde se nachází nové výrobní zařízení podniku Propapier, mají sloužit výhradně této papírně, a musí být proto klasifikovány jako vyhrazená infrastruktura a státní podpora ve prospěch podniku Propapier.
(11)
Stěžovatel mezi ně zařadil navíc i tyto infrastrukturální projekty (viz oddíl 2.1): vybudování čističky odpadních vod, výstavba parkoviště a nové spojovací komunikace a rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva.
(12)
Stěžovatel kromě toho tvrdil, že podnik Propapier je zvýhodňován rovněž nepřiměřeně nízkými poplatky za využívání čističky odpadních vod (viz oddíl 2.2).
2.1. PODPORA V SOUVISLOSTI S BUDOVÁNÍM ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD A DALŠÍ INFRASTRUKTURY
(13)
V červenci 2008 poskytla spolková země Braniborsko z prostředků programu pro rozvoj komunální hospodářské infrastruktury v rámci společného programu (SP)“Zlepšování regionálních hospodářských struktur“ (dále jen „režim SP“ (5)) přímý příspěvek ve výši 33 808 200 EUR (6) na vybudování nové čističky odpadních vod v novém areálu eisenhüttenstadtské průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. V této souvislosti je třeba poznamenat, že režim SP ve vztahu k financování zřízení či výstavby zařízení pro čištění odpadních vod byl předmětem rozhodnutí ve věci státní podpory N 644e/02 (7), v níž Komise v roce 2003 s platností pro programové období 2004-2006 došla k závěru, že podpora poskytnutá v rámci tohoto režimu nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU ve prospěch vlastníka a provozovatele čističky odpadních vod.
(14)
Komise v tomto rozhodnutí z roku 2003 zastávala názor, že příspěvky vyplacené na základě režimu platného v letech 2004-2006 je třeba chápat jako vnitřní převod státních prostředků, a nikoli jako státní podporu ve prospěch vlastníka a provozovatele, protože jejími příjemci nejsou hospodářské podniky. V daném případě se jedná o plnění, které je tradičním úkolem veřejné služby zajišťované obecními subjekty. Z definice tohoto režimu plyne, že příjemcem musí být místní úřad nebo sdružení zřízené pro zvláštní účely (Zweckverband) podléhající obecnímu dozoru. Podporu lze poskytnout jen tehdy, když mezi příjemcem daného opatření, tj. čističky odpadních vod, a uživatelem tohoto zařízení neexistuje žádné právní, osobní ani hospodářské propojení.
(15)
Příspěvek ve výši 42 260 340 EUR představoval 80 % celkových uznatelných nákladů. Příjemcem tohoto příspěvku je Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt (dále jen „sdružení TAVZ“), což je mezikomunální veřejnoprávní sdružení zřízené pro zvláštní účely, pověřené zajišťováním dodávek pitné vody a zpracování odpadních vod. Sdružení TAZV je zároveň vlastníkem i provozovatelem čističky odpadních vod a hradilo zbývajících 20 % celkových veřejných investičních nákladů.
(16)
Podpora byla poskytnuta pod podmínkou, že do 15. srpna 2008 budou prokazatelně splněny právní a finanční předpoklady pro nastěhování hlavního investora (v tomto případě podniku Propapier). Výstavba zařízení byla zahájena v říjnu 2008, do provozu bylo zařízení uvedeno v březnu 2010.
(17)
Stěžovatel zastává názor, že zařízení sdružení TAZV představuje vyhrazenou infrastrukturu, protože prakticky celou kapacitu této čističky odpadních vod využívá podnik Propapier. Tvrdí, že zařízení bylo od začátku koncipováno jako čistička odpadních vod, která bude sloužit podniku Propapier, a že představovalo podmínku, bez jejíhož splnění by se papírna v tomto regionu nemohla usadit (jelikož výroba papíru vyžaduje velké množství vody).
(18)
O vyhrazená infrastrukturální opatření přijatá ve prospěch podniku Propapier se podle stěžovatelova názoru jedná i v případě dalších infrastrukturálních projektů: stavby parkoviště v blízkosti areálu podniku Propapier a nové vozovky spojující průmyslovou oblast se státní vozovkou č. 112 a rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva. V rozhodnutí o zahájení řízení došla Komise k předběžnému závěru, že tyto projekty nepředstavují selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier, a nelze je proto také považovat za vyhrazenou infrastrukturu. I přesto však vyzvala třetí strany, aby k těmto opatřením podaly své připomínky.
2.2. NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD
(19)
Dalším bodem stížnosti týkajícím se čističky odpadních vod je tvrzení, že podnik Propapier za používání tohoto zařízení platí o 0,95 EUR za m3 méně, než kolik by si za takovou službu účtoval soukromý investor.
(20)
Výše uživatelských poplatků je stanovena na základě příslušného právního předpisu, tj. zákona o místních poplatcích ve spolkové zemi Braniborsko (8) (dále jen „KAG Brandenburg“). Podle § 6 KAG Brandenburg se poplatek vypočítá tak, aby pokrýval, ale nepřevyšoval veškeré uplatnitelné náklady na příslušnou čističku odpadních vod (náklady na výstavbu, správu, údržbu, provoz, obsluhu a odvody), předpokládané úroky a předpokládané odpisy. Prostředky podpory, které obec obdrží z jiných státních zdrojů (v tomto případě příspěvek ve výši 33,8 milionu EUR z režimu SP), se při stanovení výše předpokládaných úroků z vlastního vloženého kapitálu nezohledňují. (9) Stěžovatel zastává názor, že prostředky podpory, které sdružení TAZV obdrželo z režimu SP, byly jejich příjemcem, tj. sdružením TAZV, v podobě nižších poplatků za zpracování odpadních vod předány uživateli čističky.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ (10)
(21)
Předmětná opatření je třeba klasifikovat jako státní podporu tehdy, když jsou splněny tyto předpoklady: i) opatření musí představovat podporu poskytovanou státem nebo ze státních prostředků, ii) danému podniku musí díky těmto opatřením vzniknout určitá hospodářská výhoda, iii) tato výhoda musí být selektivní, a iv) opatření musejí nebo mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivňovat obchod mezi členskými státy. O státní podporu se jedná tehdy, když jsou současně splněny všechny předpoklady uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU.
(22)
Rozhodnutí o zahájení řízení nijak nezpochybňuje, že v rámci všech opatření byly použity státní prostředky a že by případně mohlo dojít k narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu.
(23)
Komise k příslušným bodům stížnosti uvedla, že je nutno rozlišovat mezi 1) údajnou státní podporou na vybudování čističky odpadních vod poskytnutou ve prospěch sdružení TAZV a 2) údajnou podporou poskytnutou podniku Propapier v podobně nižších poplatků za zpracování odpadních vod.
(24)
V rozhodnutí o zahájení řízení se kromě toho zkoumá otázka, zda podnik Propapier
i.
vybudováním čističky odpadních vod
či prostřednictvím jiných infrastrukturních projektů pro nový areál průmyslové oblasti, ve kterém se nachází nové výrobní prostory podniku Propapier, jmenovitě
ii.
nového parkoviště,
iii.
nové vozovky a
iv.
rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva,
získal selektivní výhodu, nebo zda se jedná o vyhrazené projekty ve prospěch podniku Propapier. (11) Jelikož opatření podle čl. 107 odst. 1 může být jako státní podpora klasifikováno jen tehdy, když je selektivní (tzn. když podnikům nacházejícím se v situaci, která je z právního i věcného hlediska vzhledem k cíli tohoto opatření srovnatelná, ukládá odlišné podmínky), musela Komise přezkoumat, zda podnik Propapier získal díky uvedeným opatřením selektivní výhodu.
(25)
Veřejnou regionální investiční podporu ve prospěch podniku Propapier Komise již schválila. Jelikož opatření vztahující se na ostatní infrastrukturální projekty jsou prováděna v podporované oblasti, která je podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU způsobilá pro regionální podporu, a jelikož tato opatření mají mít údajně těsnou spojitost s investičním záměrem, který je předmětem regionální podpory, případně jsou na tento záměr výhradně vázaná, dospěla Komise k předběžnému závěru, že pokud by tato opatření prokazatelně přinášela selektivní zvýhodnění podniku Propapier, byla by součástí investičního záměru podniku Propapier, a musela by tudíž splňovat požadavky pokynů k státní regionální podpoře na období 2007-2013 (12) (dále jen „pokyny k regionální podpoře“). Komise vyslovila pochybnost ohledně slučitelnosti investiční podpory v podobě vyhrazené infrastruktury, a to zejména s ohledem na dodržení vysoké míry podpory a motivačního účinku.
(26)
Podle pokynů k regionální podpoře smějí podniky, jimž byla poskytnuta investiční podpora, získat navíc i podporu na provoz. Slučitelnost podpory na provoz s vnitřním trhem pak ale musí být přezkoumána nezávisle na slučitelnosti investiční podpory, a to za použití kritérií uvedených v oddíle 5 pokynů k regionální podpoře. Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že pokud by podniku Propapier byla formou nižších poplatků za zpracování odpadních vod poskytnuta podpora na provoz, která by nebyla slučitelná se zásadou účastníka trhu v tržním hospodářství, musela by být tato podpora na provoz klasifikována jako neslučitelná s pokyny k regionální podpoře a příslušnou schvalovací praxí Komise při poskytování podpory na provoz. Uvádí se v něm, že sídlo příjemce podpory se sice totiž nachází v regionu, který je způsobilý pro regionální podporu (region způsobilý pro regionální podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU), nejsou však splněny jiné důležité předpoklady pro slučitelnost podpory na provoz s vnitřním trhem. Nic tak podle tohoto rozhodnutí nenasvědčuje tomu, že by podpora na provoz byla odůvodněná, ať už sama o sobě, nebo s ohledem na podporu regionálního rozvoje, nebo že by její výše byla úměrná kompenzovaným nevýhodám. Upozorňuje navíc, že poskytování podpory na provoz není časově omezeno a její výše se postupem času nesnižuje. Komise proto vyslovila pochybnost ohledně základní slučitelnosti podpory na provoz poskytované formou nižších poplatků s vnitřním trhem.
3.1. PŘÍSPĚVKY NA INFRASTRUKTURÁLNÍ PROJEKTY VČETNĚ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD PODPOROVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ
3.1.1. Parkoviště, rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva, nová vozovka
(27)
V rámci předběžného přezkumu bylo zjištěno, že kapacita parkoviště neodpovídá stavu, který popisuje stěžovatel, a že toto parkoviště se nenachází v bezprostřední blízkosti výrobních prostor podniku Propapier. Zjištěno bylo rovněž to, že parkovací místa jsou obecně přístupná a slouží nejen průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, ale i dalším průmyslovým oblastem ve městě a že počet těchto parkovacích míst by mohl obci umožnit zrušení parkovacích míst pro nákladní vozidla uvnitř města. Podnik Propapier si proto postavil i vlastní parkovací místa, kde mohou parkovat i nákladní vozidla. Komise tak dospěla k závěru, že výstavbou parkoviště podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(28)
Ohledně nové spojovací vozovky vybudované mezi průmyslovou oblastí a státní silnicí č. 112 Komise shledala, že díky výstavbě této vozovky se omezila hustota dopravního provozu a znečištění ovzduší v centru Eisenhüttenstadtu, protože nákladní vozidla jedoucí do průmyslové oblasti se mohou nyní městskému středu vyhnout, a zkrátila se rovněž doba dojezdnosti do nejbližšího regionálního střediska. Komise proto dospěla k závěru, že výstavbou nové vozovky podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(29)
Co se týče prací na rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva, Komise shledala, že práce nebyly uskutečněny za účelem selektivního zvýhodnění podniku Propapier, nýbrž tvoří součást nezbytné a pravidelné péče o udržování vodních cest. Komise proto dospěla k závěru, že rozšířením a prohloubením kanálu Odra-Spréva podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(30)
V té době však Komise nemohla zcela vyloučit možnost, že uvedená infrastrukturální opatření přinášejí podniku Propapier větší prospěch než ostatním podnikům.
(31)
Komise si proto vyžádala připomínky od třetích stran s tím, že svůj konečný názor na to, zda předmětná opatření představují státní podporu, si utvoří teprve po jejich obdržení. Současně tehdy vyzvala Německo, aby během formálního vyšetřovacího řízení poskytlo další informace o výstavbě parkoviště, nové vozovky a rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva.
3.1.2. Příspěvek na výstavbu čističky odpadních vod
(32)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení došla Komise k závěru, že pokud by bylo v důsledku vývoje na vnitřním trhu nutné začít považovat režim podpor N 644e/02 za státní podporu, pak by za státní podporu musela být považována rovněž existující podpora ve prospěch sdružení TAZV.
(33)
Komise nicméně vyjádřila pochyby o tom, že čistička odpadních vod představuje vyhrazenou infrastrukturu. V této souvislosti bylo zjištěno, že kromě podniku Propapier využívají toto zařízení jen dva další uživatelé: kanadský podnik 5N PV, který je dodavatelem fotovoltaických materiálů, a podnik EnBW, který je dodavatelem energie. Zároveň však nebylo známo, jaký podíl kapacity čističky odpadních vod na oba tyto zákazníky fakticky připadá. Na základě informací, o které se v té době mohl přezkum opírat, nemohla Komise posoudit, zda by výstavba nové čističky odpadních vod byla nutná i za předpokladu, že by sloužila jen těmto dva podnikům. Jeden z obou zmíněných uživatelů, jmenovitě elektrárna provozovaná podnikem EnBW, byl navíc do projektu podniku Propapier přímo zapojen, protože svou elektrickou energii dodává tato elektrárna podniku Propapier, který ji využívá pro svůj výrobní proces. (13)
(34)
Jestliže podnik Propapier využívá kapacitu čističky odpadních vod z 90 %, jak tvrdí stěžovatel, bylo by podle názoru Komise třeba zvážit, zda tato skutečnost sama o sobě není dostatečným důkazem toho, že výhradním nebo alespoň převážným uživatelem této čističky měl být podnik Propapier (a jedná se tudíž o výhradní zařízení vybudované ve prospěch podniku Propapier). V souvislosti s tím bylo nutno důkladněji přezkoumat argument Německa, že o využívání této čističky odpadních vod by měli mít v budoucnu zájem i další uživatelé.
(35)
Komise kromě toho konstatovala, že je třeba vzít v úvahu, jaký velký počet investorů se může v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva usídlit a jak velkou část kapacity čističky by tito investoři v průměru využívali. V souvislosti s touto otázkou vyzvala Komise Německo, aby dodalo podrobnější informace o celkové koncepci rozvoje této průmyslové oblasti a o nevyužitých kapacitách čističky odpadních vod, které by mohly být přiděleny potenciálním uživatelům. Německo kromě toho mělo předložit i další informace o technické proveditelnosti modulového přístupu při výstavbě čističky odpadních vod. (14)
(36)
Jak již bylo řečeno, Komise dospěla k předběžnému závěru, že pokud by se prokázalo, že opatření týkající se infrastrukturálních projektů jsou selektivní, znamenalo by to, že jsou součástí investičního záměru podniku Propapier, a musela by tudíž splňovat požadavky pokynů k regionální podpoře, zvláště pak ustanovení týkající se maximální míry podpory a motivačního účinku.
3.2. NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD
(37)
Stejně jako v případě opatření týkajících se výstavby čističky odpadních vod zastávalo i v této věci Německo názor, že pokud by poplatky stanovené podniku Propapier obsahovaly prvky podpory, jednalo by se o existující podporu. Podle názoru Německa se rozhodnutí Komise ve věci N 644e/02, kterým byl schválen režim SP, vztahuje i na nepřímé účinky tohoto programu.
(38)
Komise nicméně ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že případnou podporu v podobě nižších poplatků za čištění odpadních vod rozhodnutí N 644e/02 nezahrnuje, a že pokud by měla být výše poplatků kvalifikována jako podpora, jednalo by se o novou podporu.
(39)
V rámci posouzení otázky, zda zmíněné poplatky představují pro podnik Propapier hospodářskou výhodu, vyjádřila Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení pochybnost ohledně toho, zda poplatky, které si účtuje sdružení TAZV, odrážejí celkovou výši nákladů a zda by soukromý investor stanovil poplatky ve stejné výši.
(40)
Komise zastávala názor, že poplatky uložené podniku Propapier nepokrývají náklady na čištění odpadních vod v celé jejich výši, protože Německo samo připustilo, že tyto poplatky pokrývají pouze 20 % předpokládaného úroku z vlastního kapitálu, neboť příspěvek ve výši 80 %, který obec na vybudování zařízení obdržela z dalších veřejných zdrojů, nelze brát při kalkulaci předpokládaných úroků v úvahu. Komise k tomu ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvedla především to, že jak směrnice 2000/60/ES (dále jen „rámcová směrnice EU o vodě“), (15) tak i KAG Brandenburg stanoví, že poplatky za používání čističky odpadních vod musí pokrývat veškeré náklady. (16) V rozhodnutí o zahájení řízení se navíc odkazuje na věci InfraLeuna (17) a Kimberly-Clark/Scott (18), v nichž Komise zastává názor, že poplatky, které je podnik za normálních okolností povinen hradit, odpovídají plné výši nákladů.
(41)
Stěžovatel argumentoval tím, že aby bylo možné určit, zda se jedná o výhodu, je zapotřebí srovnat výši poplatků, které podnik Propapier skutečně hradí, s výší poplatků, které si by na místě sdružení TAZV účtoval soukromý investor.
(42)
Německo navrhlo, aby poplatky hrazené podnikem Propapier byly srovnány s průměrnými sazbami evidovanými v rámci daného odvětví, a poukázalo na studii, podle níž se tato průměrná sazba pohybuje mezi 0,24 EUR a 1 EUR za m3. (19)
(43)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení konstatuje, že zásada soukromého investora se zdá být v daném případě použitelná. Vyslovila nicméně pochybnost ohledně toho, zda je existenci státní podpory možné vyloučit na základě uvedené referenční hodnoty, navíc když jsou příslušné údaje očividně zkreslené. I když uvedené poplatky jiných obcí odrážejí plnou výši nákladů, je zjevné, že rozdílné sazby jsou důsledkem rozdílných místních podmínek, které by pro soukromého investora byly důvodem pro různou výši sazeb. Komise proto ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila pochybnost o tom, že by na základě těchto údajů bylo možné zvýhodnění podniku Propapier vyloučit.
(44)
Jak je vyloženo ve 26. bodě odůvodnění, v případě, že opatření skutečně představují novou podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pochybuje Komise o jejich slučitelnosti s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 SFEU. Kdyby se mělo ukázat, že poplatky představují veřejnou regionální podporu na provoz, bylo na místě o jejich slučitelnosti s vnitřním trhem pochybovat, protože tato podpora není časově omezená, její výše se postupem času nesnižuje a není zaměřena na kompenzaci specifických (nedoložených) nevýhod regionu.
4. PŘIPOMÍNKY NĚMECKA A PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
4.1. PŘEDSTAVUJÍ INFRASTRUKTURÁLNÍ PROJEKTY FINANCOVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ VYHRAZENOU INFRASTRUKTURU VE PROSPĚCH PODNIKU PROPAPIER?
4.1.1. Parkoviště
Vyjádření stěžovatele
(45)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení neuznala stěžovatelem uvedený počet parkovacích míst. Podle stěžovatelova vyjádření pocházejí uvedené údaje (parkovací místa pro 186 osobních a 71 nákladních vozidel) z předběžného plánu rozvoje, který si nechal vypracovat Eisenhüttenstadt.
(46)
Podle vyjádření stěžovatele se v původních stavebních plánech podniku Propapier nepočítalo s výstavbou soukromého parkoviště, a i když si podnik Propapier staví své vlastní parkoviště, je to právě tento podnik, jenž má z tzv. veřejného parkoviště přednostní prospěch: podle dopravního značení jsou parkovací místa pro nákladní automobily vyhrazena elektrárně a podniku Propapier. Parkoviště se navíc nachází v bezprostřední blízkosti výrobních prostor podniku Propapier (sahá až k hranicím papírny a sousedí i s elektrárnou, která byla původně součástí záměru podniku Propapier). Součástí parkoviště nejsou žádné odpočinkové prostory, které lze u veřejného parkoviště tohoto druhu zpravidla očekávat.
(47)
Stěžovatel tvrdí, že poloha parkoviště je nepříznivá a příliš odlehlá na to, aby parkoviště mohly využívat i jiné městské firmy a aby městu umožnila zrušit parkovací místa pro nákladní vozidla v městském centru.
Vyjádření Německa
(48)
Podle vyjádření Německa nepředstavuje parkoviště žádnou selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier. Parkoviště je obecně přístupné a neslouží pouze průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Podnik Propapier má navíc k dispozici vlastní parkovací místa (213 míst pro osobní vozidla a 27 míst pro nákladní vozidla) a údajně mu právě bylo uděleno stavební povolení na zřízení dalších parkovacích ploch pro 120 osobních vozidel.
(49)
Německo nesouhlasí s názorem stěžovatele, že parkoviště slouží přednostně podniku Propapier a že má nepříznivou polohu a příliš odlehlou na to, aby mohlo nahradit parkovací místa v městském centru.
(50)
Podle Německa bylo stěžovatelem zmiňované dopravní značení vyhrazující parkovací místa pro nákladní vozidla pracovníkům elektrárny pouze přechodné a odůvodněné stavebními pracemi v elektrárně. Tyto práce byly podle Německa ukončeny na konci března roku 2011. Na nové vozovce je vjezd na parkoviště označen a značení se nevztahuje na žádný jednotlivý podnik či zařízení.
4.1.2. Vozovka
Vyjádření stěžovatele
(51)
Stěžovatel nesouhlasí s tvrzením Německa, že nová vozovka má sloužit jako spojení průmyslové oblasti se státní silnicí B 112; podle vyjádření stěžovatele končí vozovka několik metrů za papírnou a nic nenasvědčuje tomu, že by měla někam pokračovat; ale i kdyby měla vést někam dál, nebude sloužit žádnému jinému podniku, protože tímto směrem se už žádný jiný podnik nenachází.
(52)
Stěžovatel se proto domnívá, že parkoviště i vozovka přinášejí selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier a jejich používání je vyhrazeno tomuto podniku.
Vyjádření Německa
(53)
Podle Německa bude nová vozovka spojovat stávající průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva a její novou severní část se státní vozovkou B 112. Německo tvrdí, že vozovka sníží hustotu dopravního provozu a znečištění ovzduší v centru Eisenhüttenstadtu, nákladním vozidlům umožní vyhnout se městskému centru a průmyslovým a obchodním podnikům zkrátí dobu dojezdnosti do Frankfurtu nad Odrou přinejmenším o jednu třetinu. Vozovka je součástí celkového rozvoje průmyslové oblasti, který je naplánován už od roku 1993, a podnikům ve Frankfurtu nabízí lepší dopravní spojení s říčním přístavem v Eisenhüttenstadtu. Německo tvrdí, že vozovka byla naplánována již v rámci oderského programu zemské vlády.
(54)
Vozovka nabízí další možnosti rozvoje pro průmyslové oblasti ArcelorMittal a některé další. Její výstavba probíhala ve dvou fázích; její poslední úsek byl po určitém zpoždění, které bylo způsobeno technickými problémy, dobudován v roce 2013.
4.1.3. Rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva
(55)
V roce 2008 rozšířilo město Eisenhüttenstadt průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva, aby přilákalo nové podniky. Práce na rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva byly podle vyjádření Německa prováděny v rámci nezbytné a pravidelné péče o udržování vodní cesty, která je součástí transevropské sítě (TEN). Od roku 2003 jsou po celé délce kanálu budována zdymadla (v současnosti probíhá výstavba zdymadla v Kersdorfu, novostavba zdymadla ve Fürstenwalde byla odložena). Německo uvádí, že tyto práce nijak nesouvisejí s příchodem podniku Propapier a že tomuto podniku nepřinášejí žádnou selektivní výhodu.
4.1.4. Jedná se v případě čističky odpadních vod o infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier?
Vyjádření stěžovatele
(56)
Stěžovatel tvrdí, že podpora nemůže být součástí režimu, který podle rozhodnutí ve věci N 644e/02 žádnou podporu nepředstavuje, protože tento režim skončil na konci roku 2006, a v době přidělení investiční podpory na výstavbu čističky odpadních vod sdružení TAZV už tudíž neexistoval.
(57)
Stěžovatel dále tvrdí, že na režim se nelze odvolávat i proto, že čistička odpadních vod neposkytuje žádné veřejné služby, nýbrž byla zřízena pouze k přednostnímu užívání podnikem Propapier.
(58)
Podle stěžovatele je v papírenském průmyslu - a to i v Německu - pravidlem, že recyklační papírny mají svá vlastní zařízení na čištění odpadních vod, takže argument Německa, že podniky musejí být připojeny k veřejnému systému čištění odpadních vod, nemá oporu.
(59)
Podle vyjádření stěžovatele není předmětná čistička odpadních vod součástí celkového hospodářského plánu dané průmyslové oblasti, který se vztahuje na všechny potenciální investory, nýbrž plán její výstavby byl vypracován a předložen až v roce 2007, tedy zároveň s plánem výstavby papírny podniku Propapier a zmíněné elektrárny. Návrh usnesení o rozvoji průmyslové oblasti, který město Eisenhüttenstadt předložilo dne 7. listopadu 2007, se podle stěžovatele týká pouze dvou nebo tří investorů. Stěžovatel tvrdí, že město Eisenhüttenstadt začalo svou průmyslovou oblast propagovat teprve v roce 2010, a naznačuje, že k hledání dalších investorů přistoupilo teprve v návaznosti na stížnost skupiny Smurfit Kappa.
(60)
Podle stěžovatelova názoru je z konkrétních stavebních parametrů zařízení sdružení TAZV jednoznačně zřejmé, že toto zařízení bylo budováno přesně tak, aby vyhovovalo potřebám podniku Propapier. Technické vlastnosti čističek odpadních vod jsou zcela specifické pro dané odvětví. Čističky odpadních vod z recyklačních papíren mají zpravidla anaerobní a aerobní fázi čištění, zatímco běžné čističky komunálních odpadních vod vystačí většinou jen s fází aerobního čištění. Okolnost, že čistička odpadních vod sdružení TAZV má fáze obě, představuje doplňující argument ve prospěch tvrzení, že toto zařízení neslouží veřejnému zájmu, nýbrž představuje infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier.
(61)
Podle názoru stěžovatele je velmi nepravděpodobné, že by se při plánování zařízení braly v úvahu jiné kapacitní nároky než nároky papírny podniku Propapier (a k němu přidružené elektrárny, která je nyní ve vlastnictví podniku EnBW). Stěžovatel argumentuje tím, že podnik EnBW není žádným nezávislým uživatelem, protože investice do elektrárny úzce souvisí s projektem papírny a bez této výroby provozované podnikem Propapier by na její realizaci nedošlo.
(62)
Stěžovatel podotýká, že jeden investor, který se v průmyslové oblasti usídlil, podnik 5N PV, využívá jen velmi malé procento dostupné kapacity čističky odpadních vod sdružení TAZV a že jeho nároky na čištění odpadních vod by mohlo uspokojit již dříve existující zařízení tohoto druhu. Jelikož podnik společnosti 5N PV zahájil svůj provoz údajně už v květnu 2008, tj. dva roky před zprovozněním nové čističky odpadních vod sdružení TAZV, využíval zprvu tohoto již dříve existujícího zařízení.
(63)
Stěžovatel uvádí, že neexistovaly žádné prognózy, na jejichž základě by bylo možné očekávat, že přijdou noví potenciální investoři a spolu s tím vzroste i poptávka po zpracování odpadních vod, a že nebyly k dispozici žádné informace o tom, zda a kdy bude možné tyto nové kapacity využívat. V současnosti údajně nejsou k dispozici téměř žádné volné kapacity. Stěžovatel se kromě toho odvolává i na jeden článek z tisku (uveřejněný dne 3. února 2011 v Märkische Oderzeitung), který přináší zprávu o technické závadě na aktivační nádrži a konstatuje, že všechny volné nádrže již využívají stávající průmysloví uživatelé.
(64)
Německo podle stěžovatelova názoru implicite potvrzuje, že čističku odpadních vod nebude používat už žádný další podnik, a sice svým tvrzením, že poplatky za používání nové čističky odpadních vod sdružení TAZV jsou ve srovnání s poplatky za používání staršího zařízení nižší díky tomu, že nové zařízení nevyžaduje výstavbu nákladného kanalizačního systému mezi jednotlivými uživateli (tím potvrdilo, že k čističce nebude připojen žádný další uživatel).
(65)
Podle stěžovatele je z údajů sdružení TAZV zřejmé, že podnik Propapier využívá nejméně 90 % denní kapacity zařízení.
(66)
Stěžovatel uvádí, že Německem zmiňovaná modulární konstrukce čističky odpadních vod má ryze teoretický charakter a nepřinesla úspory z rozsahu, neboť druhý modul stojí 80 % až 90 % prvního. Poměrně vysoké náklady na připojení modulů svědčí o tom, že vstupní investice ve výši 42 milionů EUR představují selektivní opatření, které přináší prospěch v první řadě podniku Propapier.
(67)
Podle vyjádření stěžovatele může podnik Propapier díky okolnosti, že se nové zařízení sdružení TAZV nachází v bezprostřední blízkosti zařízení podniku Propapier vedle elektrárny a papírny, opětovně využívat bioplyn vznikající při anaerobním zpracování jeho odpadních vod.
(68)
Na základě tohoto tvrzení vyvozuje stěžovatel závěr, že zařízení sdružení TAZV je vyhrazenou infrastrukturou sloužící ve prospěch podniku Propapier a že financování výstavby čističky odpadních vod z veřejných prostředků představuje investiční podporu tohoto podniku. Podle názoru stěžovatele by proto Komise měla přezkoumat, zda toto opatření ve spojení s regionální investiční podporou poskytnutou papírně podniku Propapier (státní podpora SA.23827) splňuje všechny podmínky pokynů k regionální podpoře.
Vyjádření Německa
(69)
Podle Německa nepředstavují opatření žádnou podporu, protože byla vydána v rámci režimu N 644e/02, který žádnou podporu neobsahuje.
Veřejnou infrastrukturu mohou využívat všichni za stejných podmínek
(70)
Německo tvrdí, že čistička odpadních vod nepředstavuje vyhrazenou infrastrukturu sloužící ve prospěch podniku Propapier: jedná se podle něho o veřejnou infrastrukturu, která spadá do oblasti zabezpečení a slouží ochraně životního prostředí a zdraví obyvatel. Všechny podniky, které nyní sídlí v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva nebo se tam v budoucnu usadí, by měly nárok na připojení k této veřejné čističce odpadních vod a na její využívání za stejných podmínek. Výše poplatků by byla vypočítána podle týchž zákonem stanovených zásad. Čistění odpadních vod spadá v Německu do působnosti obcí, přičemž připojení k čističce odpadních vod a její používání je povinné. Uživatelé neměli možnost rozhodnout se pro jiného poskytovatele této služby, protože ji poskytuje pouze obec.
(71)
Německo odmítá stěžovatelův výrok, že papírny mají zpravidla své vlastní systémy zpracování odpadních vod, a proto nemusejí být připojeny k systémům obecním, přičemž konstatuje, že připojení k zařízení sdružení TAZV a jeho používání je pro podnik Propapier jeho zákonnou povinností. (20) Výjimky z této povinnosti připojení jsou podle Německa velmi omezené (pouze na případy, kdy připojení není možné nebo prakticky uskutečnitelné). O tom, jakým způsobem výrobci papíru zpracovávají odpadní vodu, existuje jen omezené množství volně přístupných údajů, z těchto údajů nicméně vyplývá, že na obecní čističky odpadních vod jsou připojeny mnohé papírny.
Infrastruktura nebyla vybudována výlučně pro podnik Propapier
(72)
Německo nesouhlasí s tvrzení stěžovatele, že zařízení sdružení TAZV byla budováno tak, aby odpovídalo technickým potřebám podniku Propapier: dvoufázový proces čištění odpadních vod není ničím specifickým pro papírenský průmysl, je obvyklý v řadě různých odvětví a dvoustupňové čištění odpadních vod provádí i velký počet obecních čističek odpadních vod. Technické vlastnosti zařízení sdružení TAZV (dvoufázový biologický proces) údajně odpovídají aktuálně platné technické normě, přičemž byla zohledněna okolnost, že velká část odpadní vody bude silně znečištěná. Německo připouští, že obecní čističky odpadních vod, které zpracovávají výlučně odpadní vodu ze sanitárních zařízení nebo vodu jen mírně znečištěnou, zpravidla nemívají zvláštní fázi vstupní úpravy, zdůrazňuje však, že v zařízeních, která musejí zpracovávat odpadní vodu z průmyslové výroby, je dvoufázové zpracování běžné. Německo předložilo seznam 18 německých papíren vyrábějících recyklovaný papír, které jsou připojeny k obecním čističkám odpadních vod, a konstatuje, že v papírenském průmyslu se používají oba druhy obecních čističek odpadních vod (jednofázové i dvoufázové).
(73)
Podle vyjádření Německa je čistička odpadních vod součástí balíku obecných infrastrukturálních opatření, která byla přijata za účelem rozvoje průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Žádné z těchto opatření není vyhrazeno ve prospěch nějakého jednotlivého podniku. Rozhodnutí o výstavbě čističky, připojení k tomuto zařízení a jeho používání nebylo v pravomoci ani podniku Propapier, ani žádného jiného potenciálního uživatele.
(74)
Německo odmítá výklad, podle něhož byla čistička odpadních vod sdružení TAZV vybudována výlučně pro podnik Propapier. Příslušné orgány prohlašují, že její výstavba byla plánována už v rámci jiných potenciálních investic v letech 2004-2006, dlouho před příchodem podniku Propapier.
(75)
Německo uvádí, že kapacita infrastruktury pro čištění odpadních vod, která je k dispozici mimo průmyslovou oblast, je omezená a zbývající použitelná kapacita nemůže uspokojit více než potřeby jednoho dalšího (menšího) investora; Německo potvrdilo, že podnik 5N PV byl zprvu skutečně připojen k již existujícímu zařízení.
(76)
Okolnost, že příchod podniku Propapier zavdal podnět k zahájení výstavby dlouho plánované čističky odpadních vod, nelze podle Německa vykládat jako selektivní zvýhodnění podniku Propapier. Německo se odvolává na stanovisko generálního advokáta Van Grevena, který ve věci C-225/91 (Matra v. Komise) (21) potvrdil, že je nevyhnutelné, aby infrastrukturu ze začátku využíval hlavně podnik, který se v nově vybudované průmyslové oblasti usadí jako první. Jakmile ovšem rozvoj regionu očekávaným způsobem pokročí, tak se tento stav změní.
(77)
Německo sdělilo, že všechny tři podniky, které v současnosti v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva sídlí, tj. Propapier, 5N PV a elektrárna společnosti EnBW, jsou k čističce odpadních vod připojeny a toto zařízení používají. Německo dále uvádí, že v průběhu času se uvažovalo i příchodu některých dalších společností (jedno nebo dvě zařízení na výrobu alternativních paliv, továrna na výrobu fotovoltaického skla, nabídky investic do různých odvětví, které předložilo několik investorů, průmyslovou oblast navštívilo také několik potenciálních investorů, aby si toto místo prohlédli), ale že další rozvoj průmyslové oblasti bude, zvláště pak v důsledku krize, která měla obzvláště nepříznivé dopady ve znevýhodněných oblastech, vyžadovat čas.
Současná kapacita
(78)
Německo odmítá stěžovatelovy úvahy, z nichž má vyplývat, že Německo neuvedlo, jakou kapacitu čistička odpadních vod sdružení TAZV nabízí uživatelům, že podnik Propapier využívá nejméně 90 % její dostupné kapacity a že žádná volná kapacita už nezbývá.
(79)
Podle Německa má čistička odpadních vod sdružení TAZV ve své stávající podobě volnou kapacitu, kterou mohou využít noví potenciální investoři. Tři stávající uživatelé podle Německa dohromady využívají kapacitu [ 500] (22) m3/h, přičemž maximální kapacita zařízení sdružení TAZV je 638 m3/h. Celková míra vytížení tohoto zařízení je tudíž asi [60-80] % a k dispozici je volná kapacita odpovídající zhruba [150-250] m3/h. Podnik Propapier využívá průměrnou kapacitu [300-500] m3/h, maximální hodnota se pohybuje kolem [400-500] m3/h. Průměrně tedy podnik Propapier využívá [ 70] % a maximálně [ 70] % celkové kapacity zařízení sdružení TAZV.
Modulární konstrukce zařízení sdružení TAZV
(80)
Německo tvrdí, že koncepce zařízení sdružení TAZV od začátku počítala s jeho modulárním rozšiřováním, úměrným postupnému rozvoji průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Modulární koncepce zařízení je podle Německa zřejmá ze stručného popisu zařízení sdružení TAZV z roku 2007, ve kterém se hovoří o potenciálně silně znečištěné vodě z papírenského průmyslu, výroby bioetanolu a dalších průmyslových odvětví.
(81)
Německo uvádí, že hlavní konstrukční části zařízení jsou již v této fázi výstavby dimenzovány tak, aby po jeho rozšíření umožňovaly zajišťovat maximální kapacitu. Tak například jmenovitá světlost pětikilometrového potrubí, jímž se odvádí zpracovaná voda z čističky do Odry, je údajně více než trojnásobkem hodnoty odpovídající potřebám zařízení v jeho nynější fázi výstavby (potrubí je schopno pojmout 1 945 m3/h, zatímco v současnosti je objem vypouštěné vody ve špičce pouze 638 m3/h), a sdružení TAZV má podle Německa navíc možnost rozšířit svou čističku odpadních vod na sousední pozemek a zvětšit tak její plochu o další 3,3 ha. Potenciální uživatelé by po takovém modulárním rozšíření čističky odpadních vod měli rovnocennou možnost využívání její kapacity.
(82)
Německo je proto přesvědčeno, že nynější vysoký podíl podniku Propapier na využívání celkové kapacity čističky odpadních vod neopravňuje k tvrzení, že se jedná o selektivní výhodu v jeho prospěch, nýbrž představuje pouze momentální stav, protože předmětná infrastruktura je koncipována tak, aby - po svém modulárním rozšíření - byla schopna uspokojit za stejných podmínek i potřeby dalších uživatelů. K tomu dojde teprve postupem času, protože čistička odpadních vod je součástí celkového hospodářského plánu pro daný region, který zahrnuje několik takových postupně rozšiřovaných oblastí nacházejících se v různých fázích rozvoje. Nynější situace, kdy v této průmyslové oblasti sídlí pouze tři investoři, je jen přechodným stadiem rozvoje oblasti, která v tomto regionu vznikla již v roce 1994. Přibližně polovina průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva (35 ha) je stále ještě volná a k dispozici dalším investorům. V roce 2011 Německo odhadovalo, že tato plocha bude obsazena během 5 let, a dodává k tomu, že areál se může rozrůstat ještě i dál, do oblastí „Severovýchod“ (40 ha) a „Sever“ (160 ha).
(83)
Německo odmítá stěžovatelův názor, že modulární konstrukce zařízení sdružení TAZV nepovede k úsporám z rozsahu. Německé orgány tvrdí, že modulární rozšíření zařízení sdružení TAZV je realizovatelné ve třech fázích, a to za podstatně nižších nákladů na kapacitu na m3 než při vstupní investici:
-
Fáze 1 (nárůst kapacity o 33 %, zvýšení objemu odpadní vody o 213 m3) je realizovatelná během několika málo měsíců a náklady by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 19 ha činily 1,2 až 1,5 milionu EUR,
-
Fáze 2 (nárůst kapacity o 69 %, zvýšení objemu odpadní vody o 426 m3) je realizovatelná během několika málo měsíců a náklady by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 38 ha činily 5,3 až 5,6 milionu EUR,
-
Fáze 3 (rozšíření na sousední pozemek; nárůst kapacity o 100 %, zvýšení objemu odpadní vody o 638 m3) by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 57 ha stála 17 až 18 milionů EUR. Zvýšení kapacity o 100 % by vyžadovalo realizaci možnosti počítající s rozšířením na sousední pozemek, přičemž náklady by nepřesáhly 18 milionů EUR.
(84)
Německo argumentuje tím, že modulární konstrukce čističky odpadních vod odpovídá požadavku hospodárného a úsporného investování prostředků a musí být chápána v souvislosti s tím, že v nových spolkových zemích bývaly dříve čističky odpadních vod naddimenzované. Sankcionování tohoto modulární dimenzování jako selektivního zvýhodňování by ve svých praktických důsledcích vedlo tomu, že infrastruktury budou od začátku neekonomicky předimenzované. Na pokrytí nákladů takto předimenzovaných zařízení by navíc nestačily poplatky.
(85)
Hodnocení současné omezené kapacity zařízení jako selektivní výhody by působilo jako pobídka k budování neekonomicky předimenzované infrastruktury.
(86)
Článek z tisku, na který poukázal stěžovatel (srov. 63. bod odůvodnění), není podle názoru Německa relevantní. Podle příslušných orgánů by vybudování dodatečné nádrže, která by kromě mimořádných událostí technického rázu nebyla využívána, bylo v rozporu s pravidly hospodárného a úsporného plánování platnými v rámci společného programu (SP).
(87)
Podle vyjádření stěžovatele platí uživatelé nového zařízení sdružení TAZV nižší poplatky, než jaké se platí za stávající obecní zařízení, protože nové zařízení nevyžaduje rozsáhlý potrubní systém potřebný k propojení všech jednotlivých uživatelů. Německo odmítá závěr stěžovatele, že k novému zařízení se kvůli tomu nemohou připojit žádní další uživatelé. Podle vyjádření Německa je možnost připojení dalších komerčních uživatelů bezproblémová, přičemž omezení je podmíněno v první řadě velikostí potrubí, které odvádí zpracovanou vodu do Odry.
(88)
Německo odmítá tvrzení stěžovatele, že podnik Propapier může využívat bioplyn produkovaný zařízením sdružení TAZV. Možnost využívat tento bioplyn uživatelé čističky odpadních vod podle Německa nemají. Bioplyn využívá sdružení TAZV ve své vlastní třímegawattové elektrárně.
(89)
Německo odmítá tvrzení, že se sháněním dalších potenciálních investorů, kteří by se chtěli usadit v průmyslové oblasti, se začalo teprve poté, co skupina Smurfit Kappa podala svou stížnost. Úkolem zajistit ekonomické využití průmyslových a komerčních prostor, mj. průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, pověřilo město Eisenhüttenstadt již v roce 1998 investora Center Ostbrandenburg. Podklady pro plánování průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva existují už od roku 1995.
(90)
Německo z toho vyvozuje závěr, že zařízení sdružení TAZV nepředstavuje vyhrazenou infrastrukturu sloužící ve prospěch podniku Propapier.
(91)
Německo dospělo rovněž k závěru, že infrastrukturní opatření týkající se nově vybudované části průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva (výstavba a zprovoznění čističky odpadních vod a další stavební opatření - parkoviště, vozovka, rozšíření/prohloubení kanálu) představují obecná rozvojová opatření, která nepřinášejí podniku Propapier žádnou selektivní výhodu a neslouží k výhradnímu užívání ze strany podniku Propapier. Okolnost, že tuto infrastrukturu v současnosti využívá jen několik málo podniků, které se v průmyslové oblasti usadily jako první, představuje podle vyjádření Německa přechodné stádium, které je neodmyslitelnou součástí perspektivy rozvoje dané oblasti.
4.2. PŘEDSTAVUJÍ NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD VÝHODU VE PROSPĚCH PODNIKU PROPAPIER?
Vyjádření stěžovatele
(92)
Stěžovatel souhlasí s postojem Komise vyjádřeným v rozhodnutí o zahájení řízení (srov. 63. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení a 38. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), že rozhodnutí ve věci N 644e/02 se na poplatky za používání čističky odpadních vod nevztahuje. Výše poplatků by proto měla odrážet celkovou výši nákladů spojených s jejím používáním. Okolnost, že kalkulace výše poplatků se řídí zákonem o místních poplatcích (Kommunalabgabengesetz), nižší poplatky a z toho plynoucí zvýhodnění podniku Propapier neospravedlňuje.
(93)
Stěžovatel argumentuje tím, že čistička odpadních vod neposkytuje žádné veřejné služby, nýbrž byla vybudována pouze proto, aby ji mohl přednostně využívat podnik Propapier.
(94)
Podle stěžovatele se na základě všech tří metod, které Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení navrhla (zohlednění plné výše nákladů, cena soukromého poskytovatele, referenční cena), ukázalo, že stanovená výše poplatků podnik Propapier zvýhodňuje.
Zohlednění plné výše nákladů
(95)
Stěžovatel argumentuje dále tím, že nejen článek 9 rámcové směrnice EU o vodě, ale i skutečnost, že většina recyklačních papíren používá vlastní čističku odpadních vod, svědčí pro výpočet zohledňující plnou výši nákladů. Poplatky, které platí podnik Propapier, pokrývají podle stěžovatele pouze 20 % předpokládaného úroku z použitého vlastního kapitálu a nezohledňují tu část vlastního kapitálu, kterou tvoří 80 % příspěvek poskytnutý z veřejných prostředků na úhradu nákladů spojených s výstavbou čističky odpadních vod.
Cena soukromého poskytovatele (test soukromého investora)
(96)
Podle stěžovatelova vyjádření chce mít soukromý hospodářský subjekt nebo vlastník papírny pokryté přinejmenším celkové náklady, takže tato metoda je v souladu s výše uvedeným zohledněním plné výše nákladů.
Referenční cena
(97)
Stěžovatel souhlasí s výkladem Komise obsaženým v rozhodnutí o zahájení řízení, že na základě srovnání s referenčními cenami nelze pravděpodobně existenci podpory vyloučit. Srovnání zohledňující pouze papírny, které používají obecní systém pro zpracování odpadních vod, není podle stěžovatele reprezentativní, protože většina papíren by měla svou vlastní čističku odpadních vod.
(98)
Stěžovatel tvrdí, že Německo předložilo o poplatcích, které platí za čištění odpadních vod jiné papírny, jen velmi selektivní informace (jednu studii, srovnání se sazbami v průmyslové oblasti Spreetal/Schwarze Pumpe a jedno staré rozhodnutí z roku 1990) a že tyto příklady nemohou sloužit jako základ pro výpočet referenční ceny mimo jiné proto, že výše poplatků závisí na výši dotací a investičních nákladů a že v různých regionech mohou platit různé právní předpisy. Stěžovatel nabízí srovnání se svým vlastním zařízením, které využívá obecní systém čištění odpadních vod v (důvěrná informace), a ve svém výpočtu dochází k závěru, že podnik Propapier by za předpokladu stavebních investic ve výši 42 miliony EUR (jako v Eisenhüttenstadtu) musel hradit 4 EUR/m3, což je vysoko nad úrovní poplatků, které v současnosti podnik Propapier platí.
(99)
Stěžovatel tvrdí, že Německem uvedený článek byl uveřejněn v roce 2004 a vychází ze studie uveřejněné v roce 2002, která čerpá z údajů z let 2001-2002. Poukazuje v této souvislosti na přílohu 6 písemného prohlášení Německa ze dne 30. ledna 2009, jehož součástí byl článek z jednoho internetového zpravodajského serveru, který nesl název „Das Papier 2004-T174“. (23) Tato studie zahrnuje podle vyjádření stěžovatele sedm anonymních papíren, přičemž není jasné, zda tyto papírny provozují svou vlastní čističku odpadních vod, nebo jsou připojeny ke komunálnímu systému čištění odpadních vod, a zda zohledněné náklady zahrnovaly pouze náklady na provoz (bez kapitálových nákladů či případných dalších neprovozních nákladů). Pokud by studie srovnávala pouze papírny s vlastní čističkou odpadních vod, měla by brát v úvahu i kapitálové náklady.
Vyjádření Německa
(100)
Německo trvá na svém stanovisku, že případná výhoda vyplývající z výše poplatků za používání zařízení sdružení TAZV by nepředstavovala žádnou státní podporu, protože rozhodnutí Komise ve věci N 644e/02 se podle názoru Německa vztahuje i na nepřímé účinky režimu SP, tj. i na poplatky. Německo argumentuje rovněž tím, že jelikož opatření ve věci N 644e/02 bylo prohlášeno za opatření, které žádnou podporu neobsahuje, nemůže představovat státní podporu na úrovni uživatele. Podle názoru Německa změnila Komise svůj postoj k otázce, zda podpora poskytnutá jednomu provozovateli infrastruktury může být dále předána uživateli infrastruktury, teprve poté, co Tribunál vydal rozsudek ve věci Flughafen Leipzig-Halle GmbH (24).
(101)
Německo připouští, že platnost rozhodnutí ve věci N 644e/02 ohledně poskytnutí investiční podpory pro sdružení TAZV skončila. Německé orgány nicméně zdůrazňují, že příslušný právní předpis, který je základem rozhodnutí ve věci N 644e/02, se shoduje s tím, na jehož základě bylo přijato opatření ve prospěch sdružení TAZV. Právní základ byl pouze aktualizován, po stránce obsahové však zůstal beze změn. Německo proto argumentuje tím, že ze samotné aktualizace právního základu nelze automaticky vyvozovat, že se jedná o státní podporu.
(102)
Německo zdůrazňuje, že kalkulace nákladů je transparentní a v souladu s právními předpisy.
Podnik Propapier není hospodářsky zvýhodňován
(103)
Německo zaujalo stanovisko ke třem možnostem vypočítání výše poplatků, které by měl hradit podnik využívající služby v oblasti zpracování odpadních vod (68. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení): zohlednění plné výše nákladů, cena soukromého poskytovatele, referenční cena.
Zohlednění plné výše nákladů o žádném zvýhodnění nesvědčí
(104)
Německo nesouhlasí s názorem, že poplatky hrazené podnikem Propapier nepokrývají plnou výši nákladů. Postup výpočtu výše nákladů je stanoven zákonem (a řídí se zásadou návratnosti nákladů s tou výjimkou, že při stanovení výše předpokládaných úroků se neberou v úvahu dotace třetích stran (25)). Podle právních předpisů by náklady měly být pokryty, nikoli však překročeny. Sdružení TAZV má pokryty všechny náklady, které mu vznikají, a to včetně úroků z podílu sdružení TAZV na investovaném kapitálu. Kalkulace fiktivních úroků z dotací, které poskytla spolkové země, je neoprávněná, protože sdružení TAZV tyto náklady nevznikly.
(105)
Podnik Propapier nebyl nijak selektivně zvýhodněn, protože poplatky jsou pro všechny uživatele nově vybudovaného zařízení stejné.
(106)
Odpověď, zda by bez příspěvku poskytnutého na vybudování čističky odpadních vod v rámci režimu SP byly vyšší, závisí podle Německa na mnoha faktorech, například na dostupnosti jiných finančních prostředků.
(107)
Zásada, že znečišťovatel platí, ani rámcová směrnice EU o vodě údajně nezavazuje příslušné orgány k tomu, aby do výše úroků z použitého kapitálu započítávaly i dotace. Rámcová směrnice EU o vodě podle nich předepisuje, že musejí být pokryty náklady na vodohospodářské služby, avšak pokud jde o provedení tohoto předpisu, ponechává členským státům volný prostor. V daném případě jsou údajně veškeré náklady sdružení TAZV (na vodohospodářské služby) pokryty. Zásada, že znečišťovatel platí, nemá podle nich absolutní platnost, nýbrž musí být „zohledněna“. V daném případě byla tato zásada zohledněna tak, že kalkulace zahrnula veškeré náklady sdružení TAZV.
(108)
V rámcové směrnici EU o vodě je řeč o „přiměřené“ výši příspěvku. Německo k tomu uvádí, že poplatky, které hradí podnik Propapier, jsou ve srovnání s jinými oblastmi Německa či Evropské unie srovnatelně vysoké. Německé orgány dále konstatují, že podle rámcové směrnice EU o vodě mohou členské státy přihlédnout k sociálním, environmentálním a ekonomickým důsledkům úhrady, jakož i ke geografickým a klimatickým podmínkám dotčených oblastí.
(109)
Německo uvádí, že srovnání s věcmi Kimberly-Clark či InfraLeuna (viz 70. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení) není na místě. Ve věci Kimberly-Clark je předmětem sporu to, že určitému podniku byla poskytnuta zvýhodněná sazba, která zavdala důvod k podezření, že je možné, že nejsou pokryty veškeré náklady. V daném případě jsou však veškeré náklady pokryty a sazební podmínky jsou pro všechny uživatele stejné. Ve věci Kimberly-Clark jde podle Německa o to, že průmyslová oblast byla zpřístupněna s ohledem na zvláštní potřeby jednoho jediného podniku, kdežto v daném případě je průmyslová oblast přístupná většímu počtu příchozích investorů.
(110)
Ve věci InfraLeuna je předmětem rozhodnutí výše cen za používání soukromých infrastruktur stanovená soukromými podniky, zatímco v dané věci se jedná o využívání komunální infrastruktury a o poplatky, jejichž výši neurčuje trh, nýbrž zákon. V daném případě nesli uživatelé údajně všechny náklady, které za normálních okolností musí nést společnost provozující čističku odpadních vod. Na neliberalizovaném trhu se službami v oblasti zpracování odpadních vod jsou podle Německa nákladové faktory, které musí být zohledněny, stanoveny zákonem, a to pro všechny podniky stejně (KAG Brandenburg).
(111)
Rozhodnutí ve věcech Wagner a Weida Leder, která jsou uvedena v rozhodnutí o zahájení řízení (71. bod odůvodnění a poznámka pod čarou č. 19), se týkala dotací na vybudování soukromých čističek odpadních vod. V daném případě však podnik Propapier nezískal žádné dotace na dobrovolné soukromé investice, nýbrž hradil poplatky za užívání, které mu ukládal zákon.
Test soukromého investora není použitelný
(112)
Voda není podle názoru Německa běžné zboží. Odvětví zpracování odpadních vod je v Německu rozčleněno na regionální monopoly, které drží obce jako veřejnoprávní subjekty plnící úkoly v oblasti zpracování odpadních vod. Zpracování odpadních vod proto v Německu nemá podobu hospodářské činnosti, nýbrž je výkonem veřejné správy, který je povinností obcí. Sdružení TAZV je činné jako veřejný orgán, a nikoli jako podnik, jehož chování lze prověřovat testem tržního investora. V Německu je připojení k čističce odpadních vod a její používání povinné. Uživatelé by neměli možnost volby jiného poskytovatele této služby, protože tuto službu poskytuje pouze obec. Poplatky ukládá zákon, schválily je příslušné orgány a nesmějí být vyšší než náklady.
(113)
Odvětví zpracování odpadních vod je v Německu soukromému podnikání otevřeno jen v omezené míře. Soukromé podniky by se na činnosti v tomto odvětví mohly podílet pouze na základě provozovatelských či podnikových smluv týkajících se technické stránky plnění zákonných povinností obcí vztahujících se na čištění odpadních vod. Odpovědnost za plnění daného úkolu nese nicméně obec, kterou k vypsání takové zakázky žádný právní předpis nezavazuje. Soukromé podniky by kromě toho mohly zajišťovat plnění technických úkolů (ve výjimečných případech též účtovat poplatky), avšak ani v takovém případě nesmí výše poplatků překročit jejich náklady. Sdružení TAZV žádnou třetí stranu plněním technických úkolů nepověřilo.
(114)
Vzhledem k tomu, že poplatky jsou stanoveny zákonem a nesmějí přesáhnout výši nákladů na infrastrukturu, neexistuje žádný trh, na kterém by nějaké soukromé podniky mohly určovat výši poplatků za využívání služeb v oblasti zpracování odpadních vod s cílem dosahování zisku. K hospodářské soutěži mezi soukromými podniky nebo mezi soukromými a veřejnoprávními podniky o koncového spotřebitele tu nedochází.
(115)
Podle názoru Německa není v takovém případě možné srovnávat chování dotyčného provozovatele s chováním soukromého investora. Test soukromého investora není tudíž použitelný
Referenční ceny
(116)
Vzhledem k tomu, že připojení k čističce odpadních vod je povinné, neexistuje v tomto odvětví žádná hospodářská soutěž, a tedy ani tvorba tržních cen, které by byly použitelné jako referenční hodnoty pro přezkoumání výhody z hlediska právních předpisů v oblasti státní podpory.
(117)
Německo odmítá stěžovatelův výklad, že komunální systém pro zpracování odpadních vod využívá jen několik málo papíren, a že referenční hodnoty pro toto odvětví, opírající se pouze o údaje z těchto papíren, nejsou tudíž reprezentativní.
(118)
Ve svých připomínkách označilo Německo za nesprávné tvrzení, že podnik Propapier platí poplatek ve výši 0,95 EUR/m3 (jak se uvádí v 72. a 80. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení), a tvrdí, že od roku 2010 hradí poplatek ve výši 1,18 EUR/m3. Tento poplatek je srovnatelně vysoký s jinými lokalitami v Evropské unii, anebo alespoň není neobvyklý. Podle průzkumu Svazu německých papíren (VDP), kterého se zúčastnilo 77 podniků z německého papírenského odvětví představujících 68 % tohoto odvětví, byla průměrná výše poplatků v roce 2007 údajně 1,12 EUR/m3 (v rozpětí od 0,31 EUR/m3 do 2,20 EUR/m3). Poplatek hrazený podnikem Propapier tudíž ležel uvnitř tohoto rozpětí a převyšoval průměrnou hodnotu zjištěnou v rámci tohoto sondování.
(119)
V pozdějších připomínkách Německo Komisi sdělilo, že v roce 2012 se poplatek zvýšil na 1,41 EUR/m3, aby se kompenzovaly ztráty z počáteční provozní fáze čističky odpadních vod. Vzhledem k úsporám na nákladech za energii byl poplatek na začátku roku 2013 v souladu s právně závazným požadavkem, že poplatky musejí pokrývat náklady, nesmí však překročit jejich výši, snížen na 1,39 EUR/m3. Podnik Propapier musel kromě toho svou odpadní vodu před jejím vypuštěním do zařízení sdružení TAZV začít upravovat. Náklady na tuto vstupní úpravu se údajně pohybovaly okolo […] EUR/m3, což celkové náklady podniku Propapier na zpracování odpadní vody zvýšilo na […] EUR/m3; průměrné náklady v tomto odvětví se (v roce 2010) oproti tomu pohybovaly kolem 1,27 EUR/m3.
(120)
Německo uvádí, že srovnání s poplatky, které hradí jiní výrobci papíru v Evropské unii, představuje správné referenční kritérium, na jehož základě si lze ověřit, že k žádnému hospodářskému zvýhodnění nedochází a že námitky, které Komise vznesla proti takovému srovnávání, nejsou zcela přesvědčivé.
(121)
Podle vyjádření Německa představují příklady, které byly Komisi předloženy, průměrné ceny zohledňující plnou výši nákladů. Německo tvrdí, že nemá žádné údaje, které by svědčily o tom, že by tyto poplatky zahrnovaly státní podporu.
(122)
Německo uvádí, že příklad Lenzing Lyocell (26) je velmi přesvědčivý, a to i přesto, že skutkový stav spadá do doby před deseti lety (podnik Propapier platí podle Německa více než dvojnásobný poplatek, poplatky za zpracování odpadních vod se však během posledních 10 let údajně nezvýšily o více než 100 %).
Existující podpora
(123)
Německo předneslo dva argumenty, které mají zdůvodňovat, proč by poplatky v případě, že by představovaly podporu, měly být považovány za existující podporu ve smyslu čl. 1 písm. b) bodu v) nařízení č. 659/1999.
(124)
Německo prohlašuje, že v roce 2003 dospěla Komise ve svém rozhodnutí ve věci N 644e/02 k závěru, že je-li příjemcem sdružení zřízené pro zvláštní účely (Zweckverband), jako je tomu v případě sdružení TAZV, pak režim SP žádnou státní podporu ve prospěch provozovatelů čističek odpadních vod nepředstavuje. Komise opřela tento svůj závěr o skutečnost, že sdružení zřízené pro zvláštní účely podléhá obecnímu dozoru a zajišťuje poskytování služby obecného hospodářského zájmu. Německo poukazuje na to, že Komise sama v 57. bodě odůvodnění svého rozhodnutí o zahájení řízení konstatovala, že předmětný režim by i za předpokladu, že by v důsledku vývoje vnitřního trhu začal představovat podporu, měl být klasifikován jako existující podpora podle čl. 1 písm. b) bodu v) nařízení (ES) č. 659/1999.
(125)
Jak se uvádí ve 100. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, rozhodnutí ve věci N 644e/02 se podle vyjádření Německa vztahuje i na nepřímé účinky společného programu, tzn. i na poplatky. Poplatky nemusejí být oznamovány, protože metoda stanovení jejich výše je součástí provádění režimu SP.
(126)
Na podporu svého argumentu, že se v případě těchto poplatků jedná o existující podporu, Německo uvádí, že podpora tvořící součást poplatků byla zavedena ještě předtím, než vstoupila dne 1. ledna 1958 v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství. Podpora zavedená předtím, než vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství, zůstává i v případě pozdějších úprav existující podporou, pokud se nezmění „jádro“ původního režimu. (27) Upřesnění všeobecného právního předpisu, který platil už před 1. lednem 1958, nepředstavuje novou podporu podléhající oznamovací povinnosti. (28)
(127)
Německo prohlašuje, že zákony o místních poplatcích platily již před rokem 1958, kdy vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství, a použitelné byly i po tomto datu. Ustanovení § 6 odst. 2 KAG Brandenburg v platném znění na základě skutečnosti, že Braniborsko zaujímá část bývalého Pruského království, navazuje na pruský zákon o místních poplatcích ze dne 14. července 1893 (PrKAG) a na bavorský zákon o místních poplatcích (BayGAG). Německo svůj argument podpírá těmito dílčími argumenty:
a)
Uvedené zákony platily bez přerušení i v letech 1919-1933 i v letech 1933-1945.
b)
Současné zákony starých spolkových zemí o místních poplatcích navazují na PrKAG.
c)
KAG Brandenburg zachovává - bez ohledu na zvláštní postavení nových spolkových zemí v důsledku rozdělení Německa - historickou kontinuitu s PrKAG.
Dílčí argument a:
(128)
Již PrKAG počítá s možností obcí vybírat poplatky za využívání veřejných infrastruktur. Zákon o místních poplatcích, který platí od roku 1938 v Bavorsku (a který se stal základem řady podobných zákonů v dalších spolkových zemí v jižním Německu), nabízí tuto možnost také. (29) Podle PrKAG mají být sazby poplatků stanoveny zpravidla tak, aby byly pokryty náklady na správu a údržbu daného zařízení, včetně výdajů na úroky a umoření použitého kapitálu. Ačkoli podle PrKAG musely poplatky pokrývat pouze výdaje na úroky z použitého kapitálu (na infrastrukturu), z rozsudků vydaných na základě PrKAG v poválečné době vyplývá, že v době platnosti PrKAG nebylo úročení dotací třetích stran předepsaným požadavkem.
(129)
PrKAG, popřípadě srovnatelné platné zákony spolkových zemí, nepřestaly platit ani v době Výmarské republiky, ani po uchvácení moci národními socialisty. Zůstaly tedy v platnosti i po roce 1918.
Dílčí argument b:
(130)
Po II. světové válce platil PrKAG jako zemský zákon v rámci právní úpravy, kterou určil Základní zákon z roku 1949 (dále jen „GG“), podle něhož zákony, které s ním nejsou v rozporu, zůstávají v platnosti (článek 123 GG), a prostřednictvím ustanovení, která spolkovým zemím umožňovala vydávat v určitých oblastech vlastní zákony, zůstal v platnosti. Je tudíž zřejmé, že PrKAG platil ve spolkových zemích už předtím, že vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství.
(131)
Po vzniku Spolkové republiky Německo v roce 1949 byl PrKAG v některých západních spolkových zemích postupně nahrazen jednotlivými zákony o místních poplatcích. V souvislosti s tím, jak byl v 60. a 70. letech 20. století PrKAG nahrazován těmito zemskými zákony, došlo k upřesnění této právní úpravy a jejímu terminologickému sjednocení, nicméně jádro tohoto zákona zůstalo zachováno. V platnosti zůstalo především ustanovení, že na dotace třetích stran se nevztahují žádné předpokládané úroky. (30) Úročen byl podle PrKAG pouze cizí kapitál. Podle zemských zákonů se úroky vztahovaly pouze na vlastní kapitál; ani PrKAG, ani tyto zemské zákony však neukládaly předpokládané úroky z dotací.
(132)
Německo je tudíž toho názoru, že současné zákony starých spolkových zemí o místních poplatcích navazují na PrKAG. V daném případě je podle vyjádření Německa důležité zejména zohlednit KAG Severního Porýní-Vestfálska z roku 1969, (31) který byl vzorem pro KAG Brandenburg a který nahradil PrKAG z roku 1906; jakkoli došlo k určitým nezbytným pojmovým úpravám, po stránce obsahové si KAG Severního Porýní-Vestfálska a PrKAG odpovídají (viz 128. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí). Také v dalších spolkových zemích (například Porýní-Falc, Šlesvicko-Holštýnsko a Hesensko) je základem zákonů o místních poplatcích PrKAG, na který navazují.
Dílčí argument c:
(133)
Německo tvrdí, že v důsledku rozdělení Německa po II. světové válce získal KAG Brandenburg zvláštní postavení. V letech, které následovaly po vzniku NDR, byla obecní samospráva mající svou vlastní oblast působnosti jak v Braniborsku, tak i v ostatních východoněmeckých spolkových zemích zrušena. Byly přijaty právní předpisy v duchu centralistického státního řízení. Zákon o organizaci a správě obcí ze dne 17. května 1990 (32) (které vydala Lidová komora NDR před znovusjednocením Německa dne 3. října 1990) obecní samosprávu opět obnovilo a stanovilo, že za své finanční hospodaření nesou odpovědnost samy obce. Obce kromě toho získaly obce právo vybírat úplaty a poplatky za obecní služby.
(134)
KAG Brandenburg ze dne 27. června 1991 vychází z KAG Severního Porýní-Vestfálska, a téměř se s ním tedy shoduje.
(135)
I přesto, že právní vývoj byl v mezidobí daném existencí NDR odlišný, v úpravě zákonů o místních poplatcích ve východoněmeckých a západoněmeckých spolkových zemích se tato odlišnost neprojevuje. KAG Brandenburg navazuje na právní tradici PrKAG a stojí mimo právní tradici tehdejší NDR. Mezi vodohospodářskou soustavou NDR (a jejím systémem zpracování odpadních vod) a současným systémem zpracování odpadních vod spolkové země Braniborsko neexistuje navíc žádná institucionální kontinuita. Základním kamenem pro vydávání zákonů o místních poplatcích v nových spolkových zemích položil zákon o organizaci a správě obcí ze dne 17. května 1990. Zákony nových spolkových zemí o místních poplatcích po obsahové stránce navazují na zákony o místních poplatcích platné ve starých spolkových zemích, které jsou zase pokračováním PrKAG. Tento stav je nevyhnutelným důsledkem skutečnosti, že přistoupení nových spolkových zemí ke Spolkové republice Německo probíhalo v souladu se Základním zákonem. (33) Tato skutečnost je obzvláště patrná na vzniku a vývoji KAG Brandenburg. KAG Brandenburg patří do právní tradice KAG Severního Porýní-Vestfálska a PrKAG. Rozdělení Německa a přetržení kontinuity právní tradice ve východoněmeckých spolkových zemích, které bylo jeho důsledkem, nesmí vést při výkladu KAG Brandenburg k nevýhodě.
(136)
KAG Brandenburg má historickou kontinuitu s PrKAG.
(137)
Německo argumentuje dále tím, že zásada přiměřenosti a zásada návratnosti nákladů platily už předtím, než v roce 1958 vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství. Zásada přiměřenosti vyžaduje, aby výše poplatku nebyla zjevně neúměrná hodnotě takto zpoplatněné služby orgánu veřejné správy. Tato zásada je nedílnou součástí zásady právního státu, která je zakotvena v ústavě. Zásada návratnosti nákladů přímo navazuje na PrKAG. Tato zásada nebyla sice uplatňována důsledně ve všech kalkulacích poplatků, příjmy obce z poplatků však přesto nesměly výrazněji překračovat výši jejích výdajů.
Zachování zásady ochrany legitimního očekávání a obecné zásady rovného zacházení
(138)
Německo dále tvrdí, že pokud by došlo k tomu, že Komise bude považovat poplatky vyměřené podniku Propapier za podporu na provoz, byl by požadavek vrácení prostředků podpory v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání a obecnou zásadou rovného zacházení.
(139)
Zásada ochrany legitimního očekávání stanoví, že 1) orgán Unie musí u dotčeného subjektu vyvolat podložená očekávání a 2) že opatrný a obezřetný hospodářský subjekt nesmí být v situaci, kdy může předvídat vydání opatření, které se může dotýkat jeho zájmů.
(140)
Jelikož režim SP (schválený rozhodnutím ve věcí N 644e/2002) nebyl považován za státní podporu, může na straně podniku Propapier vzniknout podložené očekávání, že v jeho prospěch není poskytována žádná podpora. O slučitelnosti tohoto režimu s právem Unie nebyly dříve žádné pochybnosti, protože Evropská komise podobné režimy dosud nepřezkoumávala.
(141)
V případě, že by Komise usoudila, že se jedná o podporu na provoz, požadavek vrácení prostředků podpory, které nejsou součástí poplatků, by byl také v rozporu se zásadou rovného zacházení, podle níž musejí být stejné skutkové situace předmětem stejného zacházení. Požadavek vracení prostředků by zvýhodnil konkurenty podniku Propapier.
4.3. PŘIPOMÍNKY NĚMECKÝCH SDRUŽENÍ OBCÍ A SDRUŽENÍ KOMUNÁLNÍCH PODNIKŮ (VERBAND KOMMUNALER UNTERNEHMEN, ZKR. VKU)
(142)
Německá sdružení obcí a VKU vítají připomínky Německa ze dne 28. ledna 2011, na jejichž formulaci se samy podílely. Odvolávají se zejména na argument, že zpracování odpadních vod v Německu je úkolem obcí, které tím vykonávají veřejnou správu, a nikoli hospodářskou činnost. Závazek zajištění organizace a financování této činnosti na sebe obce berou v rámci své odpovědnosti za výkon povinnosti obecní samosprávy v zájmu občanů.
(143)
Německá sdružení obcí a VKU prohlašují, že ustanovení § 6 odst. 2 věta 5 KAG Brandenburg, podle nějž poplatky za používání čističky odpadních vod musejí pokrývat náklady, předpokládané úroky a předpokládané odpisy, avšak dotace se při stanovení výše předpokládaných úroků z použitého kapitálu nezohledňují, je v zájmu spotřebitelů. Jelikož příspěvky třetích stran nepředstavují prostředky, které by obce investovaly jako svůj vlastní kapitál, neměli by mít spotřebitelé povinnost platit z těchto příspěvků obcím úroky.
5. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(144)
Předmětná opatření je třeba klasifikovat jako státní podporu tehdy, když jsou splněny následující předpoklady: i) opatření musí představovat podporu poskytovanou státem nebo ze státních prostředků, ii) danému podniku musí díky těmto opatřením vzniknout určitá hospodářská výhoda, iii) tato výhoda musí být selektivní, a iv) opatření musejí nebo mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivňovat obchod mezi členskými státy. O státní podporu se jedná tehdy, když jsou současně splněny všechny předpoklady uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU.
(145)
Již rozhodnutí o zahájení nijak nezpochybňuje, že v rámci všech předmětných opatření byly použity státní prostředky a že by mohlo dojít k narušení hospodářské soutěže a obchodu na vnitřním trhu.
(146)
Komise k příslušným bodům stížnosti uvedla, že je nutno rozlišovat mezi 1) údajnou státní podporou poskytnutou ve prospěch podniku Propapier v podobě vyhrazených infrastrukturálních opatření (vybudování čističky odpadních vod a některé další infrastrukturní projekty v novém areálu průmyslové oblasti, v němž se nachází nová provozovna podniku Propapier) a 2) údajnou podporou poskytnutou podniku Propapier v podobně nižších poplatků za zpracování odpadních vod.
5.1. PŘEDSTAVUJÍ INFRASTRUKTURNÍ PROJEKTY FINANCOVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ OBECNOU INFRASTRUKTURU NEBO INFRASTRUKTURU VYHRAZENOU VÝLUČNĚ PODNIKU PROPAPIER?
(147)
Komise v minulosti zastávala názor, že veřejná správa může na území své působnosti realizovat činnosti stanovené v rámci územního plánování. V této souvislosti může financovat infrastruktury, z nichž budou mít prospěch všichni obyvatelé. Komise rovněž zastává názor, že není podstatné, z jakého důvodu jsou tyto infrastruktury budovány, děje-li se tak k celkovému obecnému užitku. Pakliže však infrastruktury tohoto druhu slouží pouze jednomu soukromému podniku, musí jejich financování převzít tento podnik. Z toho vyplývá, že Komise musí u státních podpor zkoumat konkrétní účinky opatření, a nikoli sledované cíle. V daném případě se proto Komise domnívá, že je třeba prověřit, které infrastruktury mají obecný užitek (včetně podniku Propapier) a které slouží pouze podniku Propapier. Neboť podnik Propapier musí financovat pouze tyto druhé. (34)
(148)
Komise konstatuje, že parkoviště, vozovku a kanál Odra-Spréva podnik neprovozuje ve smyslu právních předpisů Unie v oblasti hospodářské soutěže, protože jejich využívání je bezplatné. V daném případě tudíž nevzniká otázka, zda tyto infrastruktury představují státní podpory ve prospěch jejich vlastníka a provozovatele.
5.1.1. Parkoviště
(149)
Stěžovatel tvrdí, že parkoviště je na nepříznivém místě a příliš odlehlé na to, aby ho mohly využívat i jiné městské firmy a aby městu umožnilo zrušit parkovací místa pro nákladní vozidla v městském centru. Německo fakticky neprokázalo opak. Ovšem sama skutečnost, že se v bezprostřední blízkosti nějakého podniku nachází parkoviště, nemůže automaticky znamenat to, že toto parkoviště je parkovištěm vyhrazeným pro tento podnik nebo že tomuto podniku přednostně slouží. Stěžovatelem zmiňované dopravní značení (viz 46. bod odůvodnění), které vyhrazovalo parkovací místa pro nákladní vozidla pracovníkům elektrárny, bylo pouze přechodné a zdůvodněné stavebními pracemi v elektrárně, které byly koncem března 2011 ukončeny. Komise konstatuje, že parkoviště je volně přístupné a označené na veřejné vozovce, aniž by na této značce bylo uvedeno, že parkoviště je vyhrazeno nějakému jednotlivému podniku. Otázka, jestli jsou součástí parkoviště odpočinkové prostory, nemá z hlediska klasifikace tohoto parkoviště jako obecné infrastruktury žádný význam.
(150)
Německo předložilo dostatečné důkazy pro to, že parkoviště nebylo budováno výlučně pro podnik Propapier, nýbrž bylo součástí celkového hospodářského plánu dané průmyslové oblasti. Podnik Propapier kromě toho používá i svá vlastní parkovací místa pro 27 nákladních vozidel a 213 osobních vozidel. Plánuje rovněž výstavbu dalších parkovacích ploch pro 120 nákladních vozidel (stavební povolení bylo již uděleno). Německo již v době, kdy bylo přijato rozhodnutí o zahájení řízení, potvrdilo, že vlastní parkovací plochy podniku Propapier nabízejí dostatečný počet parkovacích míst pro vozidla jeho pracovníků, dodavatelů a návštěvníků.
(151)
Na základě výše uvedených důvodů Komise potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že parkoviště není výlučně vyhrazeno podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.2. Vozovka
(152)
V případě vozovky se jedná o vozovku veřejnou. Je součástí celkové koncepce rozvoje této průmyslové oblasti, která vznikla již v roce 1993, dlouho předtím, než se podnik Propapier rozhodl v této oblasti usadit. Není pravda, že vozovka končí několik metrů za papírnou podniku Propapier, jak uvádí stěžovatel, nýbrž spojuje stávající průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva a její severní část, kam se bude tato průmyslová oblast rozšiřovat, se státní vozovkou B 112. Poslední úsek byl dokončen v roce 2013. Nová vozovka může sloužit i dalším podnikům, protože průmyslové oblasti ArcelorMittal i dalším průmyslovým oblastem nabízí nové možnosti rozvoje. Tato vozovka umožňuje průmyslovým a obchodním podnikům zkrátit dobu dojezdnosti do Frankfurtu nad Odrou a frankfurtským podnikům nabízí lepší dopravní spojení s říčním přístavem v Eisenhüttenstadtu.
(153)
Komise proto potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že vozovka není vyhrazena podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.3. Rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva
(154)
Stěžovatel ve své stížnosti uvedl, že infrastrukturální opatření přijatá v rámci rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva byla vyhrazena výlučně podniku Propapier a zahrnovala státní podporu ve prospěch podniku Propapier. V roce 2008 rozšířilo město Eisenhüttenstadt průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva, aby přilákalo nové podniky. Od roku 2003 jsou po celé délce kanálu (který je součástí transevropské sítě (TEN)) budována zdymadla. Žádná skutečnost však nesvědčí o tom, že by mezi těmito infrastrukturálními opatřeními a příchodem podniku Propapier existovala příčinná souvislost, ani o tom, že by v rámci těchto opatření byla podniku Propapier poskytnuta nějaká selektivní výhoda; Komise je s Německem zajedno rovněž v názoru, že rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva je součástí nezbytné a pravidelné péče o udržování kanálu.
(155)
Komise proto potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva nepředstavuje selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.4. Čistička odpadních vod
(156)
Komise konstatuje, že kapacita stávající infrastruktury pro zpracování odpadních vod, která se nachází mimo novou část průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, je omezená. Zbývající kapacita stávající čističky odpadních vod v Eisenhüttenstadtu by mohla uspokojit leda potřeby nového menšího investora. V případě, že by do nové průmyslové oblasti přišel jeden větší nebo několik menších investorů, přestala by dostačovat.
(157)
Komise dále konstatuje, že čistička odpadních vod sdružení TAZV nebyla vybudována výlučně pro podnik Propapier. Její výstavba byla plánována už v rámci jiných potenciálních investic v letech 2004-2006, dlouho před příchodem podniku Propapier. Německo předložilo důkazy o tom, že s čističkou odpadních vod se počítalo již v rámci plánu hospodářského rozvoje průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Německo přineslo rovněž důkazy o tom, že proběhlo několik informačních kampaní, které měly získat pro nový areál průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva investory, které však byly až dosud neúspěšné, protože nové investory (kromě podniku Propapier, EnWB a 5N PV) se regionálním orgánům doposud přilákat nepodařilo.
(158)
Ačkoli je čistička odpadních vod - díky své vstupní anaerobní fázi čištění - technicky uzpůsobena tak, aby umožňovala zpracování silně znečištěné vody z průmyslové výroby, jako je výroba podkladových papírů z vlnité lepenky za použití starého papíru, mohla by být tato vstupní anaerobní fáze čištění zajímavá i pro jiné uživatele produkující vysoce znečištěnou vodu z průmyslové výroby obsahující organické složky, jako jsou výrobci nápojů a potravin. Z hlediska zpracování průmyslově znečištěné vody, která obsahuje vysoký podíl znečišťujících organických složek, kromě toho čističky odpadních vod se vstupní anaerobní fází čištění nabízejí celou řadu ekonomických a ekologických výhod.
(159)
I když zařízení sdružení TAZV při své stávající velikosti slouží hlavně k pokrytí potřeb podniku Propapier, je využíváno rovněž, a to za stejných podmínek, oběma dalšími podniky, které se v této oblasti usadily. Modulární konstrukce zařízení umožňuje jeho další rozšiřování, aby mohlo zpracovávat odpadní vodu od dalších uživatelů. Ale i bez tohoto modulárního rozšíření tvoří současné kapacitní rezervy zhruba [20-40] %, které mohou být využity pro zpracovávání odpadních vod od dalších uživatelů, přičemž aktuální celkovou kapacitu by bylo možno zvýšit na dvojnásobek (viz 80. až 84. bod odůvodnění). Čistička odpadních vod je bez jakékoli diskriminace přístupná všem uživatelům (pro nové investory, kteří se v této průmyslové oblasti usadí, je připojení k čističce a její používání povinné) a může zpracovávat odpadní vodu i od jiných než papírenských podniků.
(160)
Skutečnost, že zařízení sdružení TAZV je v současné době využíváno převážně (v průměru [ 70] % a maximálně [ 70] %) podnikem Propapier, nemusí podle názoru Komise nutně znamenat to, že se jedná o zařízení představující vyhrazenou infrastrukturu, neboť z hospodářského hlediska je jeho modulární konstrukce v době, kdy je k dispozici jen omezené množství veřejných rozpočtových prostředků, smysluplná. Náklady, které by vyžadovalo zdvojnásobení kapacity zařízení sdružení TAZV a které by podle odhadu Německa tvořily méně než 50 % vstupních investičních nákladů, svědčí v rozporu s tvrzením stěžovatele, že modulární konstrukce zařízení umožňuje úspory z rozsahu.
(161)
Skutečnost, že veřejná regionální podpora na vybudování předmětného zařízení byla poskytnuta pod podmínkou, že se hlavní investor (v tomto případě podnik Propapier) usadí v novém areálu průmyslové oblasti, považuje Komise za postup odpovídající řádnému veřejnému hospodaření s prostředky, jejichž množství je omezené, neboť budovat hned od začátku rozsáhlou veřejnou infrastrukturu, která nemá dosud zajištěné využití nebo jejíž kapacita je naddimenzovaná, postrádá rozumný smysl.
(162)
Argument, že papírny zpravidla využívají své vlastní čističky odpadních vod, lze na základě číselných údajů, které předložilo Německo, odmítnout. I když některé podniky v papírenském odvětví, jakož i v jiných odvětví průmyslu, využívají svých vlastních zařízení na čištění (nebo předčištění) odpadní vody, sama tato skutečnost ještě nesvědčí o tom, že v případech, kdy průmysloví uživatelé využívají veřejných čističek odpadních vod, jsou ze strany státu tímto způsobem zvýhodňováni, neboť tito uživatelé platí poplatky, a průběžně tak hradí příslušné náklady.
(163)
Komise proto dospěla k závěru, že čistička odpadních vod je obecnou infrastrukturou, a dotace poskytnuté sdružení TAZV tudíž nepředstavují investiční podporu ve prospěch podniku Propapier. Na rozdíl od parkoviště, vozovky a kanálu Odra-Spréva je provoz čističky odpadních vod hospodářskou činností, protože její provozovatel nabízí službu (zpracování odpadních vod) za úplatu jiným účastníkům trhu. Komise nicméně konstatovala, že případná podpora ve prospěch sdružení TAZV by v každém případě představovala existující podporu (51. až 57. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení). Případné podpory ve prospěch sdružení TAZV proto nemusejí být v tomto rozhodnutí dále přezkoumávány.
(164)
Souhrnný závěr, k němuž Komise dospěla, je tedy takový, že projekty budování infrastruktury v novém areálu průmyslové oblasti, kde se nachází nové výrobní zařízení podniku Propapier, nejsou určeny výhradně pro tuto papírnu, a nemohou být proto klasifikovány jako vyhrazená infrastruktura a státní podpora ve prospěch podniku Propapier. To znamená, že podpořené investice nepředstavují jednu investici ve smyslu 60. bodu pokynů k regionální podpoře, která by zahrnovala veřejnou regionální investiční podporu ve prospěch papírny podniku Propapier, již Komise schválila ve svém konečném rozhodnutí ve věci SA.23827 (2013/C) (viz poznámku pod čarou č. 4). Hodnocení investiční podpory ve prospěch podniku Propapier, které bylo předmětem uvedeného rozhodnutí, se tedy tímto rozhodnutím nemění.
5.2. MAJÍ BÝT NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD POVAŽOVÁNY ZA STÁTNÍ PODPORU?
(165)
Co se týče argumentu Německa, že v případě opatření, jež bylo přijato ve prospěch daného provozovatele v rámci režimu, který Komise nepovažovala za podporu, nelze uvažovat o žádné „podpoře“, jež by mohla být uživateli příslušné infrastruktury předána, chtěla by Komise znovu poukázat na to, že rozhodnutí o režimu podpor N 644e/02 neobsahuje žádný výrok o tom, jestli poplatky za používání infrastruktury nemohou za určitých okolností představovat podporu ve prospěch uživatele této infrastruktury. Komise trvá na tom, co konstatovala ve svém konečném rozhodnutí, že nebyla informována o žádném režimu poplatků, který by se týkal dotací poskytnutých v rámci ohlášeného režimu SP; rozhodnutí o schválení tohoto režimu nelze tudíž chápat jako schválení implicitně přípustných podpor, jejichž právním základem by byl zákon o místních poplatcích.
(166)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou neslučitelné s vnitřním trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy“.
(167)
Skutečnost poskytnutí státní podpory musí být stanovena nezávisle na tom, 1) zda rámcová směrnice EU o vodě a německé právní předpisy, které tuto směrnici provádějí, vyžadují úplné krytí nákladů spojených s poskytováním služeb v oblasti zpracování odpadních vod a 2) zda poplatky jsou v souladu s tím, co tyto právní předpisy stanoví. Jinak řečeno, opatření, která jsou v souladu s rámcovou směrnicí EU o vodě i s platnými německými právními předpisy, mohou i přesto představovat státní podporu, pakliže jsou splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1 SFEU (viz 144. bod odůvodnění).
Státní prostředky a přičitatelnost
(168)
Poplatky, které mají být hrazeny za používání čističky odpadních vod, určuje a vybírá obec v souladu s § 6 zákona o místních poplatcích ve spolkové zemi Braniborsko. Je-li stanovená výše poplatků nižší, než by byla výše poplatků soukromého investora, znamená to pro obec ztrátu příjmů.
(169)
Opatření by pak bylo financováno státem nebo ze státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože příjem obce by byl v důsledku výhody poskytnuté podniku Propapier nižší.
(170)
Je-li výše poplatků stanovena tak, že z toho určitému podniku vzniká výhoda, bylo by to nutné přičítat také státu, protože stanovení výše poplatků je úkolem veřejnoprávní instituce - města Eisenhüttenstadt.
Hospodářská výhoda
(171)
Jak bylo objasněno v rozhodnutí o zahájení řízení, (35) Komise musela přezkoumat, zda stanovené poplatky, které byly uloženy podniku Propapier za využívání čističky odpadních vod, představují pro podnik Propapier (selektivní) hospodářskou výhodu.
(172)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora zahrnuje pojem „výhody“ nejen pozitivní plnění, jako jsou dotace, ale rovněž opatření, která různým způsobem snižují náklady, jež obvykle nese podnik, a která tak, aniž by byla subvencemi v užším slova smyslu, mají tutéž povahu a stejné účinky. (36)
(173)
Uplatní-li se tento přístup na případ, který je předmětem tohoto rozhodnutí, vzniká otázka, zda jsou poplatky uložené podniku Propapier za využívání čističky odpadních vod nižší než náklady, které by za normálních tržních podmínek musel nést srovnatelný podnik, tj. zda výše poplatků je v souladu se zásadou účastníka trhu v tržním hospodářství. Tuto otázku lze podle názoru Komise přezkoumat dvojím způsobem:
-
srovnáním ceny, kterou platí podnik Propapier, s referenční výší poplatků, které se za zpracování odpadních vod v příslušném členském státě obvykle účtují,
-
na základě analýzy ziskovosti ex ante, z níž vyplyne, že soukromý poskytovatel by si účtoval poplatky ve stejné výši.
Referenční cena
(174)
Vzhledem k Německem popsanému způsobu, jakým je organizován trh (viz 112. a 113. bod odůvodnění), a vzhledem ke skutečnosti, že (ani soukromí) provozovatelé si za své služby nemohou účtovat ceny podle svého vlastního uvážení, jelikož ceny předepisuje zákon (KAG Brandenburg), je Komise toho názoru, že není možné stanovit referenční ceny, které by si za obvyklých tržních podmínek účtoval soukromý provozovatel.
(175)
Komise dále konstatuje, že Německo předložilo údaje o cenách, které v odvětví, v němž působí podnik Propapier, platí jiné podniky. Ačkoli Německo tvrdí, že předložené referenční ceny představují průměrné ceny odrážející plnou výši nákladů, nelze na jejich základě poznat, zda tyto poplatky obsahují státní podporu. Pochybnost Komise ohledně použitelnosti těchto údajů jako východiska srovnání se nepodařilo rozptýlit. Důvodem toho je především skutečnost, že tyto ceny mohou podle názoru Komise odrážet různé nákladové položky a není jisté, zda neobsahují státní podporu.
Analýza ziskovosti ex ante
(176)
Vzhledem k tomu, že nejsou k dispozici spolehlivé referenční tržní hodnoty, je Komise toho názoru, že k odpovědi na otázku, zda uskutečněný právní úkon odpovídá obvyklým tržním podmínkám, lze dojít za pomoci jiné obecně uznávané standardní metody posuzování cen. V případě infrastruktur, které nejsou vyhrazeny žádnému jednotlivému uživateli, nýbrž jsou k dispozici všem uživatelům, lze podle názoru Komise soudit, že zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena tehdy, když uživatelé dané infrastruktury, nahlíženo z hlediska ex ante, dodatečně přispívají k ziskovosti provozovatele. (37)
(177)
Tato skutečnost nastává v případě, že dohoda provozovatele s jednotlivým spotřebitelem umožňuje tomuto provozovateli pokrytí nákladů vyplývajících z této dohody a dosažení přiměřeného zisku na základě spolehlivých střednědobých vyhlídek. (38)
(178)
V této analýze by kromě toho měly být zohledněny veškeré příjmy a očekávané dodatečné výdaje, které provozovateli v souvislosti s činností daného uživatele vzniknou. (39)
(179)
Tyto dodatečné náklady zahrnují veškeré kategorie výdajů či případných investic, jako například dodatečné personální, technické a investiční náklady, které jsou spojeny s přítomností uživatele. (40) Náklady, které by provozovatel musel nést v každém případě, tedy i mimo rámec dohody s uživatelem, se naopak nezohledňují.
(180)
Vzhledem k těmto faktorům je Komise toho názoru, že zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena, tzn. že nižší poplatek nepředstavuje výhodu ve prospěch podniku Propapier, a to z následujících důvodů:
a)
Čistička odpadních vod je k dispozici všem uživatelům a její užívání není vyhrazeno podniku Propapier.
b)
Poplatek hrazený podnikem Propapier zahrnuje náklady na provoz, správu, údržbu, obsluhu a odvody, předpokládané odpisy a předpokládané úroky z 20 % vlastního kapitálu, který byl do čističky odpadních vod investován. Tento poplatek tudíž pokrývá veškeré dodatečné náklady, které provozovateli čističky odpadních vod v souvislosti s činností podniku Propapier vznikají.
(181)
Co se týče přiměřenosti zisku, který by měly poplatky kromě pokrytí dodatečných nákladů přinášet, je třeba konstatovat, že poplatky v daném případě pokrývají nejen dodatečné náklady, ale i předpokládané úroky z 20 % investovaného vlastního kapitálu. Podle výše definovaného způsobu výpočtu dodatečných nákladů to sice nelze výslovně označit za přiměřený zisk, pro provozovatele jsou nicméně tyto poplatky zdrojem dodatečného příjmu, jak by tomu bylo i v případě přiměřeného zisku.
(182)
Vzhledem k tomu, že poplatky nejsou pro podnik Propapier žádnou výhodou, a nepředstavují tudíž státní podporu, nemusela se Komise již zabývat otázkou, zda se jedná o podporu existující (viz 123. až 137. bod odůvodnění) nebo podporu na provoz (viz 26. bod odůvodnění), anebo zda je taková případná podpora na provoz slučitelná s vnitřním trhem. Vzhledem k tomuto zjištění může Komise ponechat otevřenu také otázku, zda by byl požadavek vracení poplatků (v případě, že by byly klasifikovány jako podpora na provoz) v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání a se zásadou rovného zacházení.
6. ZÁVĚR
(183)
Komise tudíž dospěla k závěru, že vybudování čističky odpadních vod sdružením TAZV, stejně jako výstavba parkoviště, nové vozovky a rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva nepředstavují vyhrazená infrastrukturní opatření.
(184)
Komise dále dospěla rovněž k závěru, že poplatky účtované za zpracování odpadních vod nepředstavují státní podporu. Zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena, a podniku Propapier PM2 GmbH tudíž nevzniká žádná hospodářská výhoda.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Německem realizovaná infrastrukturní opatření nepředstavují infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier PM2 GmbH. Poplatky, které podniku Propapier za používání čističky odpadních vod účtuje sdružení TAZV, neobsahují státní podporu. Infrastrukturní opatření a sazební režimy poplatků proto nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 1. října 2014.
ROZHODNUTIE KOMISIE (EÚ) 2015/508
z 1. októbra 2014
o údajnej pomoci Nemecka poskytnutej na infraštruktúru pre spoločnosť Propapier PM2 GmbH - štátna pomoc SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10, ex CP 327/08)
[oznámené pod číslom C(2014) 6847]
(Iba nemecké znenie je autentické)
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (1),
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami (2), a so zreteľom na tieto pripomienky,
keďže:
1. POSTUP
(1)
Listom z 29. októbra 2008 podala spoločnosť Smurfit Kappa Group (ďalej len „Smurfit Kappa“ alebo „sťažovateľ“) Komisii sťažnosť, podľa ktorej spoločnosť Propapier PM2 GmbH dostala pomoc poskytnutú na infraštruktúru. Sťažnosť bola zaevidovaná pod číslom CP 327/08 a (s číslom NN 45/10) postúpená registru neoprávnenej štátnej pomoci.
(2)
Listom z 27. októbra 2010 Komisia informovala Nemecko, že pokiaľ ide o údajnú pomoc, rozhodla sa začať konanie podľa článku 108 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
(3)
Rozhodnutie Komisie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (3). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili pripomienky k údajnej pomoci.
(4)
Listom z 28. januára 2011 predložilo Nemecko pripomienky (znenie týchto pripomienok, ktoré nemalo dôverný charakter, bolo prijaté 31. januára 2011). Komisia okrem toho dostala pripomienky od nasledovných zainteresovaných strán: dňa 11. februára 2011 spoločné pripomienky od organizácií Deutscher Städtetag (Nemecký mestský snem), Deutscher Landkreistag (Nemecký okresný snem) a Deutscher Städte- und Gemeindebund (Nemecké združenie miest a obcí), ako aj od organizácie Verband kommunaler Unternehmen (Združenie komunálnych podnikov, ďalej len „VKU“) a dňa 14. februára 2011 pripomienky od sťažovateľa (znenie týchto pripomienok, ktoré nemalo dôverný charakter, bolo prijaté 1. marca 2011). Komisia tieto pripomienky postúpila nemeckým orgánom na vyjadrenie. Komisia prijala príslušné pripomienky Nemecka 13. apríla 2011 (znenie, ktoré nemalo dôverný charakter, bolo prijaté 26. apríla 2011).
(5)
Dňa 17. januára 2013 sa uskutočnilo stretnutie zástupcov útvarov Komisie so zástupcami Nemecka. Listom z 25. februára 2013 poskytlo Nemecko doplňujúce informácie. Listom z 26. apríla 2013, na ktorý Nemecko odpovedalo listom zo 14. mája 2013, požiadali útvary Komisie o ďalšie informácie.
(6)
E-mailom z 23. mája 2013 si Komisia vyžiadala ďalšie informácie, ktoré Nemecko odoslalo e-mailovými správami z 24. mája 2013, 27. mája 2013 a 28. mája 2013.
(7)
Po stretnutí zástupcov útvarov Komisie so zástupcami Nemecka, prijímajúceho podniku a znalcov, ktoré sa uskutočnilo 6. júna 2013, oznámilo Nemecko možné ďalšie písomné vyjadrenia. Po ďalšej žiadosti o informácie z 15. októbra 2013 doručilo Nemecko e-mailovými správami zo 4. novembra 2013, 13. decembra 2013, 18. decembra 2013, 6. januára 2014 a 24. apríla 2014 ďalšie rozsiahle pripomienky.
2. OPIS OPATRENÍ
(8)
Spoločnosť Propapier PM2 GmbH (ďalej len „Propapier“) patrí do skupiny Progroup AG (ďalej len „Progroup“). Progroup vyrába a prostredníctvom svojich dcérskych spoločností predáva vlnitú kartonáž a vlnitú lepenku. Sťažovateľ, Smurfit Kappa, patrí k najväčším papierenským podnikom v Európskej únii.
(9)
Komisia 2. apríla 2008 schválila (4) regionálnu pomoc pre spoločnosť Propapier na vybudovanie papierenského závodu na výrobu vlnitej kartonáže a pridruženej elektrárne v novosprístupnenej oblasti rozširovania na území existujúcej priemyselnej zóny pri kanáli Odra-Spréva („Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal“) v meste Eisenhüttenstadt v Brandenbursku - táto oblasť bola v tom čase oprávnená na regionálnu pomoc podľa článku 107 ods. 3 písm. a) ZFEÚ.
(10)
Podľa názoru sťažovateľa určité infraštruktúrne projekty (financované zo štátnych prostriedkov) v oblasti rozširovania na území priemyselnej zóny, na ktorom sa nachádza nový závod spoločnosti Propapier, sú určené výhradne pre papierenský závod, a preto ich treba považovať za vyhradenú infraštruktúru a štátnu pomoc poskytnutú spoločnosti Propapier.
(11)
Sťažovateľ v tejto súvislosti uviedol nasledovné infraštruktúrne projekty (pozri odsek 21): výstavba čistiarne odpadových vôd, výstavba parkoviska a novej cesty, ako aj rozširovanie a prehlbovanie kanálu Odra-Spréva.
(12)
Sťažovateľ okrem toho tvrdí, že poplatky za využívanie čistiarne odpadových vôd boli stanovené príliš nízko a predstavujú výhodu v prospech spoločnosti Propapier (pozri odsek 22).
2.1. POMOC POSKYTNUTÁ NA VÝSTAVBU ČISTIARNE ODPADOVÝCH VÔD A ĎALŠEJ INFRAŠTRUKTÚRY
(13)
V júli 2008 poskytlo Brandenbursko na základe zákona o spoločenskej objednávke („Gemeinschaftsausgabe“) z prostriedkov programu na budovanie komunálnej infraštruktúry hospodárskeho charakteru - „Verbesserung der regionalen Wirtschaftsstruktur“ (ďalej len „schéma pomoci GA“ (5)) - priamy príspevok vo výške 33 808 200 EUR (6) na výstavbu čistiarne odpadových vôd v areáli rozširovania na území priemyselnej zóny pri kanáli Odra-Spréva v meste Eisenhüttenstadt. V tejto súvislosti treba uviesť, že schéma pomoci GA na financovanie výstavby, resp. budovania čistiarní odpadových vôd bola predmetom prípadu štátnej pomoci N 644e/02 (7), v ktorom Komisia v roku 2003 pre programové obdobie rokov 2004 - 2006 skonštatovala, že pomoc poskytnutá v rámci tejto schémy nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ v prospech vlastníka a prevádzkovateľa čistiarne odpadových vôd.
(14)
V tomto rozhodnutí z roku 2003 Komisia zastáva názor, že príspevky podľa znenia schémy, ktoré bolo v platnosti od roku 2004 do roku 2006, sa majú považovať za vnútorný prevod štátnych prostriedkov a nepredstavujú štátnu pomoc poskytnutú vlastníkom a prevádzkovateľom, pretože príjemcovia nie sú hospodárskymi subjektmi a pri službe ide o klasickú úlohu služieb vo verejnom záujme, za ktoré zodpovedajú miestne samosprávy. Podľa ustanovení schémy musí v prípade príjemcu vždy ísť o miestny úrad („Gebietskörperschaft“) alebo verejnoprávne združenie pre osobitné úlohy („Zweckverband“), ktoré podliehajú komunálnemu dohľadu. Poskytnutie príspevku je možné iba vtedy, ak neexistuje žiadne personálne ani hospodárske prepojenie medzi príjemcom opatrenia, t. z. čistiarňou odpadových vôd, a užívateľom čistiarne.
(15)
Príspevok činil 80 % z celkových oprávnených nákladov vo výške 42 260 340 EUR. Príjemcom príspevku je „Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt“ (ďalej len „TAZV“), medziobecné, resp. medzimestské verejnoprávne združenie, ktoré je poverené dodávkou pitnej vody a čistením odpadových vôd. Združenie TAZV je zároveň vlastníkom a prevádzkovateľom čistiarne odpadových vôd. Združenie uhradilo zvyšných 20 % celkových verejných investičných nákladov.
(16)
Príspevok bol poskytnutý za podmienky, že do 15. augusta 2008 budú dokázateľne splnené právne a finančné predpoklady pre príchod hlavného investora (v tomto prípade spoločnosti Propapier). S výstavbou čistiarne sa začalo v októbri 2008 a bola uvedená do prevádzky v marci 2010.
(17)
Sťažovateľ zastáva názor, že čistiareň TAZV predstavuje vyhradenú infraštruktúru, pretože spoločnosť Propapier využíva prakticky celú jej kapacitu. Tvrdí, že zariadenie bolo od začiatku projektované ako čistiareň odpadových vôd pre spoločnosť Propapier a bolo nevyhnutnou podmienkou na umiestnenie papierenského závodu v regióne (keďže pri výrobe papiera je potrebné veľké množstvo vody).
(18)
Podľa názoru sťažovateľa ide aj v prípade ostatných infraštruktúrnych projektov - výstavby parkoviska vedľa areálu závodu spoločnosti Propapier a novej cesty spájajúcej priemyselnú zónu so spolkovou cestou 112, ako aj v prípade rozširovania/prehlbovania kanálu Odra-Spréva - o infraštruktúrne opatrenia, ktoré slúžia spoločnosti Propapier. V rozhodnutí o začatí konania dospela Komisia k predbežnému záveru, že tieto projekty neposkytujú spoločnosti Propapier selektívnu výhodu, a tak ich nemožno považovať za vyhradenú infraštruktúru. Komisia však napriek tomu vyzvala tretie strany, aby k opatreniam predložili pripomienky.
2.2. ZNÍŽENÉ POPLATKY ZA VYUŽÍVANIE ČISTIARNE ODPADOVÝCH VÔD
(19)
Ďalší bod sťažnosti v súvislosti s čistiarňou odpadových vôd sa týka toho, že poplatok 0,95 EUR za kubický meter, ktorý spoločnosť Propapier platí za využívanie čistiarne, je nižší ako sadzba, ktorú by si za podobnú službu účtoval súkromný investor.
(20)
Výška poplatkov za využívanie vyplýva z príslušného zákona platného pre Brandenbursko („Kommunalabgabengesetz für das Land Brandenburg“) (8) (ďalej len „KAG pre Brandenbursko“). Podľa § 6 zákona KAG pre Brandenbursko sa poplatok musí vypočítať tak, aby boli pokryté všetky odôvodnené náklady príslušnej čistiarne odpadových vôd (náklady na vybudovanie, údržbu a opravy, prevádzku, náklady na zamestnancov, ako aj správne poplatky), imputované (hypotetické) úroky a predpokladané odpisy, poplatok ich však zároveň nemôže prevyšovať. Subvencie, ktoré obec dostane z iných štátnych zdrojov (v tomto prípade príspevok vo výške 33,8 mil. EUR zo schémy pomoci GA), sa však pri výpočte imputovaných úrokov z investovaného vlastného kapitálu nesmú (9) brať do úvahy. Podľa názoru sťažovateľa príjemca (združenie TAZV) postupuje subvencie, ktoré TAZV dostalo zo schémy pomoci GA, užívateľom čistiarne odpadových vôd vo forme znížených poplatkov za využívanie čistiarne.
3. DÔVODY NA ZAČATIE KONANIA (10)
(21)
Predmetné opatrenia sa klasifikujú ako štátna pomoc v prípade, ak sú splnené nasledovné podmienky: i) opatrenie musí predstavovať štátnu pomoc alebo pomoc poskytnutú zo štátnych prostriedkov; ii) podnik musí v dôsledku opatrenia získať hospodársku výhodu; iii) výhoda musí byť selektívna a iv) opatrenie musí narúšať hospodársku súťaž alebo musí existovať s ním spojené riziko narušenia hospodárskej súťaže a opatrenie musí mať vplyv na obchod medzi členskými štátmi. O štátnu pomoc ide, ak sú kumulatívne splnené podmienky uvedené v článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
(22)
V rozhodnutí o začatí konania sa nespochybňuje, že všetky opatrenia zahŕňajú využitie štátnych prostriedkov a že môžu potenciálne narúšať hospodársku súťaž na vnútornom trhu.
(23)
Komisia v súvislosti s týmito bodmi sťažnosti konštatuje, že je potrebné rozlišovať: 1. údajnú štátnu pomoc poskytnutú združeniu TAZV na výstavbu čistiarne odpadových vôd a 2. údajnú pomoc pre spoločnosť Propapier vo forme znížených poplatkov za využívanie čistiarne odpadových vôd.
(24)
V rozhodnutí o začatí konania sa okrem toho skúma, či spoločnosť Propapier v dôsledku
i)
výstavby čistiarne odpadových vôd;
ako aj v dôsledku ostatných infraštruktúrnych projektov v oblasti rozširovania na území priemyselnej zóny, na ktorom sa nachádza areál nového závodu spoločnosti Propapier, konkrétne
ii)
nového parkoviska;
iii)
novej cesty;
iv)
rozšírenia/prehĺbenia kanálu Odra-Spréva;
získala selektívnu výhodu alebo či ide o infraštruktúru vyhradenú pre spoločnosť Propapier. (11) Vzhľadom na to, že opatrenie možno podľa článku 107 ods. 1 považovať za štátnu pomoc iba vtedy, ak je selektívne (t. j. ak sa v rámci opatrenia s podnikmi, ktoré sa z hľadiska cieľa sledovaného opatrením nachádzajú v podobnom právnom a skutkovom stave, zaobchádza rozličným spôsobom), musela Komisia preskúmať, či spoločnosť Propapier v dôsledku opatrení získala selektívnu výhodu.
(25)
Komisia už schválila regionálnu investičnú pomoc pre spoločnosť Propapier. Keďže opatrenia pre ostatné infraštruktúrne projekty sa budú realizovať v oblasti, ktorá je oprávnená na regionálnu pomoc podľa článku 107 ods. 3 písm. a) ZFEÚ, a tieto opatrenia sú údajne úzko späté s investičným projektom podporeným regionálnou pomocou, resp. sú pre takýto projekt vyhradené, zastávala Komisia predbežný názor, že keby sa opatrenia ukázali ako selektívne v prospech spoločnosti Propapier, opatrenia by tvorili súčasť investičného projektu spoločnosti Propapier, takže by museli spĺňať požiadavky usmernení pre národnú regionálnu pomoc na roky 2007 - 2013 (12) (ďalej len „usmernenia pre regionálnu pomoc“). Komisia vyjadrila pochybnosti v súvislosti so zlučiteľnosťou investičnej pomoci vo forme vyhradenej infraštruktúry, najmä pokiaľ ide o dodržiavanie maximálnej intenzity pomoci a stimulačný účinok.
(26)
Podľa usmernení pre regionálnu pomoc smú podniky, ktorým bola poskytnutá investičná pomoc, získať navyše aj prevádzkovú pomoc. Zlučiteľnosť prevádzkovej pomoci však treba následne preskúmať nezávisle od zlučiteľnosti investičnej pomoci, a to na základe kritérií ustanovených v odseku 5 usmernení pre regionálnu pomoc. Komisia vo svojom rozhodnutí o začatí konania dospela k záveru, že keby išlo o prevádzkovú pomoc pre spoločnosť Propapier vo forme znížených poplatkov za využívanie čistiarne odpadových vôd, ktorá by nebola zlučiteľná so zásadou investora v trhovom hospodárstve, takáto prevádzková pomoc by sa považovala za nezlučiteľnú s usmerneniami pre regionálnu pomoc a príslušným postupom Komisie pri schvaľovaní prevádzkovej pomoci preto, lebo sídlo príjemcu pomoci sa síce nachádza v regióne, ktorý je možným príjemcom prevádzkovej pomoci, resp. v oblasti, ktorá je oprávnená na regionálnu pomoc podľa článku 107 ods. 3 písm. a) ZFEÚ, avšak neboli splnené ďalšie dôležité podmienky zlučiteľnosti prevádzkovej pomoci s vnútorným trhom. To znamená, že neexistujú dôkazy o tom, že by prevádzková pomoc bola oprávnená či už z dôvodu jej charakteru, alebo v súvislosti s podporou regionálneho rozvoja, ani o tom, že jej výška bola vzhľadom na znevýhodnenie, ktoré mala eliminovať, primeraná. Prevádzková pomoc navyše nebola časovo ohraničená, ani sa postupne neznižovala. Komisia preto vyjadrila pochybnosti o principiálnej zlučiteľnosti prevádzkovej pomoci vo forme znížených poplatkov s vnútorným trhom.
3.1. PRÍSPEVKY NA INFRAŠTRUKTÚRNE PROJEKTY FINANCOVANÉ Z VEREJNÝCH ZDROJOV (VRÁTANE ČISTIARNE ODPADOVÝCH VÔD)
3.1.1. Parkovisko, rozširovanie/prehlbovanie kanálu Odra-Spréva, nová cesta
(27)
V rámci predbežného skúmania sa zistilo, že kapacita parkoviska nie je v súlade s tvrdením sťažovateľa a parkovisko sa nenachádza v bezprostrednej blízkosti areálu závodu spoločnosti Propapier. Ďalej sa zistilo, že parkovacie miesta sú prístupné nielen priemyselnej zóne pri kanáli Odra-Spréva, ale aj verejnosti a slúžia aj ostatným prevádzkam, a že počet parkovacích miest by obci mohol umožniť uzavrieť parkoviská pre nákladné vozidlá na území mesta. Spoločnosť Propapier teda okrem toho buduje vlastné parkovacie miesta, ktoré sú prístupné aj nákladným vozidlám. Komisia tak dospela k názoru, že spoločnosť Propapier vybudovaním parkoviska pravdepodobne nezíska žiadnu selektívnu výhodu.
(28)
Pokiaľ ide o novú cestu spájajúcu priemyselnú zónu so spolkovou cestou 112, Komisia skonštatovala, že vybudovaním cesty sa zníži objem dopravy a znečistenie ovzdušia v centre mesta Eisenhüttenstadt, pretože nákladné vozidlá môžu pri ceste do priemyselnej zóny obísť centrum mesta a skráti sa trvanie jazdy do najbližšieho regionálneho centra. Komisia tak dospela k názoru, že vybudovaním novej cesty spoločnosť Propapier pravdepodobne nezískala žiadnu selektívnu výhodu.
(29)
Čo sa týka prác na rozširovaní a prehlbovaní kanálu Odra-Spréva, Komisia skonštatovala, že tieto práce sa nepodnikli so zámerom, aby spoločnosť Propapier získala selektívnu výhodu, ale sú súčasťou nevyhnutnej pravidelnej údržby vodných ciest. Komisia tak dospela k názoru, že rozšírením a prehĺbením kanálu Odra-Spréva spoločnosť Propapier pravdepodobne nezískala žiadnu selektívnu výhodu.
(30)
V tom čase však Komisia nemohla úplne vylúčiť, že tieto infraštruktúrne opatrenia budú väčším prínosom pre spoločnosť Propapier ako pre iné podniky.
(31)
Komisia preto vyzvala tretie strany, aby predložili pripomienky ešte predtým, ako zaujme definitívne stanovisko k existencii štátnej pomoci v súvislosti s týmito opatreniami. Komisia vtedy zároveň vyzvala Nemecko, aby počas formálneho vyšetrovacieho konania poskytlo ďalšie informácie týkajúce sa výstavby parkoviska a novej cesty, ako aj rozširovania/prehlbovania kanálu Odra-Spréva.
3.1.2. Príspevok na výstavbu čistiarne odpadových vôd
(32)
Komisia vo svojom rozhodnutí o začatí konania dospela k záveru, že ak by sa schéma pomoci N 644e/02 mala medzitým pokladať za pomoc z dôvodu rozvoja vnútorného trhu, mala by sa považovať za existujúcu pomoc pre združenie TAZV.
(33)
Komisia však vyjadrila pochybnosti, či čistiareň odpadových vôd predstavuje vyhradenú infraštruktúru. V tejto súvislosti bolo uvedené, že okrem spoločnosti Propapier existujú iba dvaja ďalší užívatelia čistiarne: kanadský dodávateľ fotovoltaiky 5N PV a dodávateľ energie EnBW. Okrem toho nebolo známe, aký podiel na kapacitách čistiarne odpadových vôd týmto dvom užívateľom skutočne prináleží. Na základe informácií dostupných v čase vyšetrovania Komisia nebola schopná posúdiť, či výstavba novej čistiarne odpadových vôd bola potrebná s ohľadom na tieto dva podniky samotné. Jeden z týchto dvoch ďalších užívateľov, konkrétne elektráreň prevádzkovaná spoločnosťou EnBW, sa navyše priamo podieľal na projekte spoločnosti Propapier, pretože elektráreň dodávala elektrickú energiu papierenskému závodu na účely výrobného procesu (13).
(34)
Ak spoločnosť Propapier skutočne využíva 90 % kapacity čistiarne odpadových vôd, ako tvrdí sťažovateľ, potom podľa názoru Komisie vzniká otázka, či táto skutočnosť sama osebe predstavuje dostatočný dôkaz, že čistiareň je výhradne alebo aspoň prednostne určená na využívanie spoločnosťou Propapier (a teda je pre Propapier vyhradená). Argument Nemecka, že čistiareň odpadových vôd budú v budúcnosti využívať ďalšie subjekty, bolo preto potrebné bližšie preskúmať.
(35)
Okrem toho bolo spomenuté, že treba zohľadniť, aký maximálny počet investorov sa môže usídliť v priemyselnej zóne pri kanáli Odra-Spréva a aké kapacity čistiarne by títo investori v priemere využívali. V tejto súvislosti bolo Nemecko vyzvané, aby poskytlo podrobné informácie týkajúce sa celkovej koncepcie rozvoja priemyselnej zóny a zvyšných kapacít čistiarne odpadových vôd, ktoré by eventuálnym užívateľom mohli byť pridelené. Nemecko malo okrem toho predložiť ďalšie informácie o technickej uskutočniteľnosti modulárneho prístupu pri budovaní čistiarne odpadových vôd (14).
(36)
Ako už bolo uvedené, Komisia zastávala predbežný názor, že pokiaľ by sa ukázalo, že opatrenia pre infraštruktúrne projekty sú selektívne, predstavovali by súčasť investičného projektu spoločnosti Propapier, takže by museli byť splnené podmienky usmernení pre regionálnu pomoc a najmä ustanovenia vzťahujúce sa na maximálnu intenzitu pomoci a stimulačný účinok.
3.2. ZNÍŽENÉ POPLATKY ZA VYUŽÍVANIE ČISTIARNE ODPADOVÝCH VÔD
(37)
Nemecko takisto ako v prípade opatrenia na výstavbu čistiarne odpadových vôd zaujalo stanovisko, že pokiaľ by poplatok splatný spoločnosťou Propapier zahŕňal prvky pomoci, išlo by o existujúcu pomoc. Podľa názoru Nemecka sa rozhodnutie Komisie vo veci N 644e/02, ktorou bola schválená schéma pomoci GA, vzťahuje aj na nepriame účinky tejto schémy.
(38)
Komisia však vo svojom rozhodnutí o začatí konania dospela k záveru, že rozhodnutie N 644e/02 nezahŕňa možnú pomoc vo forme znížených poplatkov za využívanie čistiarne odpadových vôd a, pokiaľ by sa poplatok klasifikoval ako pomoc, išlo by o novú pomoc.
(39)
V rámci posúdenia otázky, či spoločnosť Propapier v dôsledku poplatkov získava hospodársku výhodu, Komisia vo svojom rozhodnutí o začatí konania vyjadrila pochybnosti, či poplatky vyberané združením TAZV odrážajú náklady v plnej výške a či by súkromný investor stanovil poplatky v rovnakej výške.
(40)
Komisia zastáva názor, že poplatok splatný spoločnosťou Propapier nepokrýva náklady na čistenie odpadových vôd v plnej výške, keďže samotné Nemecko pripustilo, že tieto poplatky pokrývajú iba 20 % imputovaných úrokov z investovaného vlastného kapitálu, pretože príspevok vo výške 80 %, ktorý obec dostala na výstavbu čistiarne z iných štátnych zdrojov, sa pri výpočte imputovaných úrokov nesmie brať do úvahy. V tejto súvislosti Komisia predbežne skonštatovala, že tak smernica 2000/60/ES (ďalej len „rámcová smernica EÚ o vode“) (15), ako aj zákon KAG pre Brandenbursko predpisujú, že poplatky za využívanie čistiarne odpadových vôd musia pokryť všetky náklady (16). Rozhodnutie o začatí konania okrem toho odkazuje na prípady InfraLeuna (17) a Kimberly-Clark/Scott (18), v ktorých Komisia zastávala názor, že poplatky vo výške celých nákladov zodpovedajú nákladom, ktoré podnik musí znášať za normálnych okolností.
(41)
Sťažovateľ tvrdil, že pri zisťovaní výhody sa mala navzájom porovnať výška poplatkov, ktoré spoločnosť Propapier skutočne zaplatila, a výška poplatkov, ktoré by si na mieste združenia TAZV účtoval súkromný investor.
(42)
Nemecko navrhlo porovnanie poplatkov zaplatených spoločnosťou Propapier s priemernými sadzbami udávanými v odvetví a uviedlo štúdiu, podľa ktorej sa priemerná sadzba pohybuje od 0,24 EUR do 1 EUR za kubický meter (19).
(43)
Komisia v rozhodnutí o začatí konania skonštatovala, že v predmetnom prípade podľa všetkého možno uplatniť zásadu hypotetického súkromného investora. Vyjadrila však pochybnosti, či použitie takejto referenčnej hodnoty umožní vylúčiť existenciu štátnej pomoci, najmä ak sú údaje zjavne skreslené. Aj keby uvedené poplatky iných obcí odrážali náklady v ich plnej výške, je zrejmé, že rozličné sadzby vyplývajú z rozličných miestnych podmienok a okolností, ktoré by v prípade súkromného investora odôvodňovali rozličné výšky sadzieb. Z tohto dôvodu Komisia v rozhodnutí o začatí konania vyjadrila pochybnosti, či možno existenciu výhody spoločnosti Propapier vylúčiť na základe takýchto údajov.
(44)
Ako sa uvádza v odôvodnení 26, za predpokladu, že opatrenie skutočne predstavuje novú pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, má Komisia pochybnosti o jeho zlučiteľnosti s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 ZFEÚ. Ak by sa ukázalo, že poplatok predstavuje regionálnu prevádzkovú pomoc, potom by jestvovali pochybnosti o jeho zlučiteľnosti s vnútorným trhom, pretože táto pomoc nie je ani časovo obmedzená ani sa postupne neznižuje, a ani nie je zameraná na elimináciu (nepreukázaného) znevýhodnenia regiónu.
4. PRIPOMIENKY NEMECKA A PRIPOMIENKY TRETÍCH STRÁN K ROZHODNUTIU O ZAČATÍ KONANIA
4.1. IDE V PRÍPADE INFRAŠTRUKTÚRNYCH PROJEKTOV FINANCOVANÝCH Z VEREJNÝCH PROSTRIEDKOV O INFRAŠTRUKTÚRU VYHRADENÚ PRE SPOLOČNOSŤ PROPAPIER?
4.1.1. Parkovisko
Pripomienky sťažovateľa
(45)
Komisia vo svojom rozhodnutí o začatí konania nepotvrdila počet parkovacích miest, ktorý uviedol sťažovateľ. Podľa vyjadrenia sťažovateľa pochádzajú poskytnuté údaje (parkovacie miesta pre 186 osobných vozidiel a 71 nákladných vozidiel) z predbežného plánu rozvoja zadaného mestom Eisenhüttenstadt.
(46)
Podľa vyjadrenia sťažovateľa sa v pôvodných stavebných plánoch spoločnosti Propapier nerátalo s výstavbu súkromného parkoviska a aj keby spoločnosť Propapier vybudovala vlastné parkovisko, tak by z takzvaného verejného parkoviska mala úžitok v prvom rade spoločnosť Propapier: dopravná značka vyznačuje parkovacie miesta pre nákladné vozidlá určené pre elektráreň a papierenský závod. Parkovisko sa navyše nachádza v bezprostrednej blízkosti areálu závodu spoločnosti Propapier (rozprestiera sa až po hranice papierenského závodu a hraničí s elektrárňou, ktorá bola spočiatku súčasťou projektu spoločnosti Propapier). Parkovisko neponúka odpočívadlá, ktoré by sa v prípade takéhoto verejného parkoviska spravidla dali očakávať.
(47)
Sťažovateľ tvrdí, že poloha parkoviska je nevýhodná a príliš odľahlá na to, aby parkovisko mohli využívať aj ostatné hospodárske subjekty pôsobiace na území mesta a aby vďaka nemu mesto mohlo uzatvoriť parkovacie miesta pre nákladné vozidlá v centre mesta.
Pripomienky Nemecka
(48)
Podľa vyjadrenia Nemecka spoločnosť Propapier vďaka parkovisku nezíska žiadnu selektívnu výhodu. Parkovisko je verejne prístupné a neslúži iba priemyselnej zóne pri kanáli Odra-Spréva. Spoločnosť Propapier okrem toho disponuje vlastnými parkovacími miestami (213 pre osobné vozidlá a 27 pre nákladné vozidlá) a už bolo udelené stavebné povolenie pre ďalšie parkovacie miesta určené pre 120 osobných vozidiel.
(49)
Nemecko nesúhlasí s vysloveným názorom sťažovateľa, že z parkoviska bude mať úžitok v prvom rade spoločnosť Propapier a že poloha parkoviska je nevýhodná a príliš odľahlá na to, aby parkovisko mohli využívať aj ostatné prevádzky v meste Eisenhüttenstadt.
(50)
Podľa Nemecka mala dopravná značka vyznačujúca parkovacie státia pre nákladné vozidlá určené pre elektráreň, o ktorej sa zmieňuje sťažovateľ, prechodný charakter a vzťahovala sa na stavebné práce v elektrárni. Tieto práce boli ukončené koncom marca 2011. Príjazd na parkovisko je vyznačený na novej ceste a toto značenie sa nevzťahuje na konkrétny podnik ani zariadenie.
4.1.2. Cesta
Pripomienky sťažovateľa
(51)
Sťažovateľ namieta proti vyhláseniu Nemecka, podľa ktorého má nová cesta spájať priemyselnú zónu so spolkovou cestou B-112. Podľa vyjadrenia sťažovateľa táto cesta končí niekoľko metrov za papierenským závodom a nezdá sa, že by mala byť vedená ďalej; keby aj napriek tomu mala byť v budúcnosti dobudovaná, neslúžila by iným podnikom, pretože v oblasti možného predĺženia sa nenachádza žiadny podnik.
(52)
Sťažovateľ preto zastáva názor, že parkovisko a cesta poskytujú spoločnosti Propapier selektívnu výhodu a sú vyhradené na využívanie spoločnosťou Propapier.
Pripomienky Nemecka
(53)
Podľa vyjadrenia Nemecka bude nová cesta spájať aktuálnu priemyselnú zónu pri kanáli Odra-Spréva a oblasti jej rozširovania na severe so spolkovou cestou B 112. Cesta zníži objem dopravy a znečistenie ovzdušia v centre mesta Eisenhüttenstadt, pretože nákladným vozidlám umožní obísť centrum mesta a pre dopravu spojenú s priemyslom a obchodom skráti trvanie jazdy do Frankfurtu (nad Odrou) najmenej o jednu tretinu. Cesta je súčasťou všeobecného rozvoja priemyselnej zóny plánovanej už v roku 1993 a podnikom vo Frankfurte ponúka lepší prístup k vnútrozemskému prístavu mesta Eisenhüttenstadt. Nemecko tvrdí, že cesta bola plánovaná už v programe vlády spolkovej republiky („Oder-Programm“).
(54)
Cesta ponúka ďalšie možnosti rozvoja pre priemyselnú zónu ArcelorMittal a ďalšie priemyselné zóny. Cesta bola budovaná v dvoch krokoch: po istom oneskorení spôsobenom technickými komplikáciami bol posledný úsek dokončený v roku 2013.
4.1.3. Rozširovanie/prehlbovanie kanálu Odra-Spréva
(55)
Mesto Eisenhüttenstadt v roku 2008 rozširovalo priemyselnú zónu pri kanáli Odra-Spréva, aby pritiahlo nové podniky. Podľa vyjadrenia Nemecka sa práce na rozširovaní a prehlbovaní kanálu Odra-Spréva uskutočňujú v rámci nevyhnutnej pravidelnej údržby vodnej cesty, ktorá je súčasťou transeurópskych sietí (TEN). Od roku 2003 sa po celej dĺžke kanála budujú plavebné komory (v súčasnosti plavebná komora Kersdorf, novostavba plavebnej komory Fürstenwalde bola odložená). Nemecko uvádza, že neexistuje žiadna súvislosť s usídlením spoločnosti Propapier a spoločnosť Propapier nezíska žiadnu selektívnu výhodu.
4.1.4. Ide v prípade čistiarne odpadových vôd o infraštruktúru vyhradenú pre spoločnosť Propapier?
Pripomienky sťažovateľa
(56)
Sťažovateľ tvrdí, že pomoc nemohla spadať pod schému pomoci, ktorá podľa rozhodnutia vo veci N 644e/02 pomoc nepredstavuje, pretože platnosť uvedenej schémy pomoci uplynula na konci roka 2006, a schéma pomoci tak v čase poskytnutia investičnej pomoci na vybudovanie čistiarne odpadových vôd združenia TAZV nebola v platnosti.
(57)
Sťažovateľ ďalej tvrdí, že schému pomoci nemožno uplatniť taktiež preto, lebo čistiareň odpadových vôd neposkytuje verejnú službu, ale bola vybudovaná výhradne na to, aby ju prednostne využívala spoločnosť Propapier.
(58)
Podľa sťažovateľa má papierenský priemysel - aj v Nemecku - spravidla vlastné čistiarne odpadových vôd pre recyklačné papierenské závody, takže argument Nemecka, že podniky majú povinnosť pripojiť sa na verejný kanalizačný systém, neobstojí.
(59)
Podľa vyjadrenia sťažovateľa čistiareň odpadových vôd nie je súčasťou ucelenej koncepcie plánu rozvoja priemyselnej zóny, ktorá zahŕňa všetkých potenciálnych investorov, ale bola vypracovaná a predstavená už v roku 2007 súčasne s papierenským závodom spoločnosti Propapier a elektrárňou. Návrh rozhodnutia mesta Eisenhüttenstadt zo 7. novembra 2007 o rozvoji priemyselnej zóny sa vzťahuje iba na dvoch z troch investorov. Sťažovateľ tvrdí, že mesto Eisenhüttenstadt propaguje priemyselnú zónu až od roku 2010, a naznačuje, že mesto začalo hľadať ďalších investorov až po sťažnosti spoločnosti Smurfit Kappa.
(60)
Podľa názoru sťažovateľa zo špecifických stavebných znakov jednoznačne vyplýva, že čistiareň TAZV bola osobitne prispôsobená potrebám spoločnosti Propapier. Technické charakteristiky čistiarní odpadových vôd sú podľa neho vyslovene príznačné pre konkrétne odvetvie. Čistiarne odpadových vôd pre recyklačné papierenské závody spravidla zahŕňajú anaeróbny a aeróbny stupeň čistenia, zatiaľ čo bežné komunálne kanalizačné systémy majú často iba aeróbny stupeň čistenia. Skutočnosť, že čistiareň odpadových vôd združenia TAZV má oba stupne čistenia, predstavuje ďalší argument v prospech tvrdenia, že čistiareň neslúži verejnému záujmu, ale predstavuje infraštruktúru vyhradenú pre spoločnosť Propapier.
(61)
Podľa mienky sťažovateľa je mimoriadne nepravdepodobné, že by sa pri plánovaní čistiarne zohľadňovali a plnili iné kapacitné potreby ako potreby papierenského závodu spoločnosti Propapier (a pridruženej elektrárne, ktorá je v súčasnosti vo vlastníctve spoločnosti EnBW). Sťažovateľ argumentuje tým, že spoločnosť EnBW nie je nezávislým užívateľom, pretože investícia do elektrárne bola úzko spätá s projektom papierenského závodu a bez závodu spoločnosti Propapier by nejestvovala.
(62)
Sťažovateľ podotýka, že ďalší investor usídlený v priemyselnej zóne, spoločnosť 5N PV, využíva iba nepatrný percentuálny podiel dostupných kapacít čistiarne odpadových vôd združenia TAZV a jeho potreby v oblasti čistenia odpadových vôd mohli byť uspokojené prostredníctvom už existujúcej čistiarne odpadových vôd. Keďže spoločnosť 5N PV začala svoj podnik prevádzkovať už v máji 2008, t. z. dva roky pred uvedením novej čistiarne TAZV do prevádzky, zo začiatku túto existujúcu čistiareň odpadových vôd aj využívala.
(63)
Sťažovateľ uvádza, že neexistujú žiadne prognózy pre možné očakávané potreby potenciálnych ďalších investorov v oblasti čistenia odpadových vôd a neboli poskytnuté žiadne informácie o tom, či a kedy by tieto dodatočné kapacity mohli byť dostupné. Momentálne však v každom prípade nie sú dostupné takmer žiadne voľné kapacity. Sťažovateľ sa okrem toho zmieňuje o novinovom článku (vydanie novín „Märkische Oderzeitung“ z 3. februára 2011), ktorý informuje o technickej poruche v aktivačnej nádrži a konštatuje, že všetky dostupné nádrže boli potrebné pre vtedajších užívateľov z oblasti priemyslu.
(64)
Podľa mienky sťažovateľa Nemecko implicitne potvrdilo, že čistiareň odpadových vôd nebude využívať žiadny ďalší podnik, keď skonštatovalo, že poplatky sú v prípade novej čistiarne združenia TAZV nižšie ako poplatky za využívanie existujúcej čistiarne preto, lebo v prípade novej čistiarne nie je potrebný drahý kanalizačný systém medzi jednotlivými užívateľmi (a tým potvrdilo, že v budúcnosti nepribudnú ďalší užívatelia).
(65)
Podľa sťažovateľa z údajov združenia TAZV vyplýva, že spoločnosť Propapier využíva minimálne 90 % dennej kapacity čistiarne.
(66)
Sťažovateľ uvádza, že modulárny spôsob výstavby čistiarne odpadových vôd má čisto teoretický charakter a nemá za následok úspory z rozsahu, pretože druhý modul by stál 80 % až 90 % ceny prvého modulu. Porovnateľne vysoké náklady na pridanie ďalších modulov hovoria v prospech tvrdenia, že z počiatočnej investície vo výške 42 mil. EUR má ako zo selektívneho opatrenia úžitok v prvom rade spoločnosť Propapier.
(67)
Podľa vyjadrenia sťažovateľa vďaka tomu, že sa nová čistiareň združenia TAZV nachádza v bezprostrednej blízkosti podniku spoločnosti Propapier vedľa elektrárne a papierenského závodu, môže spoločnosť Propapier využívať bioplyn, ktorý vzniká pri anaeróbnom čistení jej vlastných odpadových vôd.
(68)
Na základe vyššie uvedeného dospel sťažovateľ k názoru, že čistiareň združenia TAZV predstavuje infraštruktúru vyhradenú pre spoločnosť Propapier a že verejné financovanie výstavby čistiarne odpadových vôd predstavuje investičnú pomoc poskytnutú spoločnosti Propapier. Podľa mienky sťažovateľa mala preto Komisia prešetriť, či toto opatrenie v spojení s regionálnou investičnou pomocou poskytnutou pre papierenský závod spoločnosti Propapier (prípad štátnej pomoci SA.23827) spĺňa všetky podmienky usmernení pre regionálnu pomoc.
Pripomienky Nemecka
(69)
Opatrenia poskytnuté v rámci nesubvenčnej schémy N 644e/02 nepredstavujú pomoc.
Verejná infraštruktúra je všetkým k dispozícii za rovnakých podmienok
(70)
Nemecko tvrdí, že čistiareň odpadových vôd nie je vyhradená pre spoločnosť Propapier. Nejde o verejnú infraštruktúru, ktorá spadá do oblasti bezpečnosti a ochrany životného prostredia a slúži na ochranu obyvateľstva pred chorobami. Všetky podniky, ktoré v súčasnosti pôsobia alebo v budúcnosti budú pôsobiť v priemyselnej zóne pri kanáli Odra-Spréva, majú právo pripojiť sa na verejnú čistiareň odpadových vôd a za rovnakých podmienok ju využívať. Poplatky sa počítajú podľa tých istých zásad ustanovených právnymi predpismi. Čistenie odpadových vôd spadá v Nemecku do pôsobnosti obcí, pričom pripojenie na čistiareň a jej využívanie je povinné. Užívatelia nemajú možnosť rozhodnúť sa pre iného poskytovateľa služby ako je obec.
(71)
Nemecko odmieta tvrdenie sťažovateľa, že papierenské závody majú spravidla svoje vlastné čistiarne odpadových vôd a nie sú povinné pripojiť sa na komunálne kanalizačné systémy, a konštatuje, že spoločnosť Propapier má zákonnú povinnosť (20) pripojiť sa na čistiareň združenia TAZV a využívať ju. Výnimky z tejto povinnosti sú veľmi obmedzené (iba v prípade, ak by pripojenie nebolo možné alebo reálne). Všeobecne dostupné údaje o čistení odpadových vôd papierenských podnikov sú k dispozícii iba v obmedzenom rozsahu, avšak tieto údaje ukazujú, že na komunálne čistiarne odpadových vôd je pripojený veľký počet papierenských závodov.
Infraštruktúra nebola vybudovaná výhradne pre spoločnosť Propapier
(72)
Nemecko nesúhlasí s vyjadrením sťažovateľa, že čistiareň združenia TAZV bola prispôsobená technickým potrebám spoločnosti Propapier. Dvojstupňové čistenie odpadových vôd nie je charakteristické iba pre papierenský priemysel, ale je obvyklé v mnohých odvetviach a dvojstupňové čistenie odpadových vôd uskutočňujú viaceré komunálne čistiarne odpadových vôd. Technické charakteristiky čistiarne odpadových vôd združenia TAZV (dvojstupňový biologický proces) vychádzajú z aktuálneho technického štandardu pri zohľadnení skutočnosti, že podstatná časť odpadových vôd bude silne znečistená. Nemecko pripúšťa, že komunálne čistiarne odpadových vôd, v ktorých sa čistia výlučne odpadové vody zo sanitárnych zariadení alebo ľahko znečistená voda, spravidla nemajú osobitný stupeň predúpravy, avšak zdôrazňuje, že dvojstupňové čistenie je obvyklé v prípade čistiarní, ktoré musia upravovať odpadové vody z priemyselných prevádzok. Nemecko predložilo zoznam 18 papierenských závodov v Nemecku, ktoré vyrábajú recyklovaný papier a sú pripojené na komunálne čistiarne odpadových vôd, a konštatuje, že v papierenskom odvetví sa využívajú oba typy komunálnych čistiarní odpadových vôd (jednostupňové aj dvojstupňové).
(73)
Podľa vyjadrenia Nemecka tvorí čistiareň odpadových vôd súčasť balíka všeobecných infraštruktúrnych opatrení uskutočnených v záujme rozvoja priemyselnej zóny pri kanáli Odra-Spréva. Žiadne z týchto opatrení nebolo vyhradené pre jediný podnik. Spoločnosť Propapier ani potenciálni užívatelia nemôžu o výstavbe čistiarne odpadových vôd, pripojení na čistiareň a využívaní čistiarne rozhodovať podľa vlastného uváženia.
(74)
Nemecko odmieta tvrdenie, že čistiareň odpadových vôd združenia TAZV bola vybudovaná výhradne pre spoločnosť Propapier. Príslušné orgány vyhlasujú, že výstavba bola plánovaná už v rámci iných potenciálnych investícií v rokoch 2004 - 2006, teda dávno pred príchodom spoločnosti Propapier.
(75)
Nemecko uvádza, že dostupná kapacita infraštruktúry na čistenie odpadových vôd mimo priemyselnej zóny je obmedzená a dostupná zvyšková kapacita by postačovala iba na pokrytie potrieb jedného dodatočného (menšieho) investora. Nemecko potvrdzuje, že spoločnosť 5N PV bola spočiatku pripojená na existujúcu čistiareň odpadových vôd.
(76)
Skutočnosť, že príchod spoločnosti Propapier bol podnetom na začatie výstavby dlho plánovanej čistiarne odpadových vôd, nemožno podľa Nemecka vykladať ako selektívnu výhodu pre spoločnosť Propapier. Nemecko sa odvoláva na návrhy generálneho advokáta van Grevena, ktorý vo veci C-255/91 (Matra/Komisia) (21) potvrdil, že je nevyhnutné, aby infraštruktúru v počiatočnom období využíval najmä prvý podnik, ktorý sa v novovybudovanej priemyselnej zóne usídli. Toto sa však zmení, keď bude rozvoj regiónu prebiehať podľa očakávaní.
(77)
Nemecko vyhlasuje, že všetky tri podniky, ktoré sú v súčasnosti usídlené v priemyselnej zóne pri kanáli Odra-Spréva, t. z. Propapier, 5N PV a elektráreň spoločnosti EnBW, sú pripojené na čistiareň odpadových vôd a využívajú ju. Nemecko okrem toho vysvetľuje, že v rozličných časových okamihoch prichádzal do úvahy príchod ďalších podnikov (jedno alebo dve zariadenia na výrobu alternatívnych palív, závod na výrobu fotovoltaického skla, investičné ponuky, ktoré boli predložené viacerým investorom z rozličných odvetví, a obhliadka lokality viacerými potenciálnymi investormi), avšak ďalší rozvoj priemyselnej zóny, predovšetkým vzhľadom na krízu, ktorá mimoriadne silne postihla znevýhodnené oblasti, si bude vyžadovať čas.
Súčasná kapacita
(78)
Nemecko odmieta vyhlásenia sťažovateľa, podľa ktorých Nemecko neuviedlo kapacitu v oblasti čistenia odpadových vôd pre užívateľov čistiarne združenia TAZV, spoločnosť Propapier využíva najmenej 90 % dostupnej kapacity a nie sú dostupné žiadne voľné kapacity.
(79)
Podľa Nemecka má čistiareň odpadových vôd združenia TAZV vo svojom súčasnom usporiadaní voľné kapacity pre potenciálnych nových investorov. Traja súčasní užívatelia využívajú spolu kapacitu [ 500] (22) m3/h, zatiaľ čo maximálna kapacita čistiarne združenia TAZV je 638 m3/h. Celkové kapacitné vyťaženie sa tak pohybuje v intervale približne [60 - 80] %, a k dispozícii sú voľné kapacity cca [150 - 250] m3/h. Priemerná kapacita využívaná spoločnosťou Propapier je [300 - 500] m3/h, maximálna hodnota sa pohybuje v intervale [400 - 500] m3/h. Spoločnosť Propapier tak v priemere využíva [ 70] % a najviac [ 70] % celkovej kapacity čistiarne združenia TAZV.
Modulárny spôsob výstavby čistiarne združenia TAZV
(80)
Nemecko tvrdí, že čistiareň združenia TAZV bola od začiatku projektovaná so zámerom jej modulárneho rozširovania v priebehu postupného rozvoja priemyselnej zóny pri kanáli Odra-Spréva. Modulárne projektovanie čistiarne vzišlo zo stručnej špecifikácie združenia TAZV z roku 2007, v ktorom sa hovorí o možnom silnom znečistení vôd pochádzajúcich z papierenského priemyslu, výroby bioetanolu a ďalších priemyselných odvetví.
(81)
Nemecko uvádza, že hlavné časti stavby čistiarne sú už v aktuálnej etape výstavby dimenzované na maximálnu kapacitu po možnom rozšírení. Nominálna šírka odtokového potrubia s dĺžkou 5 km, ktoré vedie z čistiarne odpadových vôd do Odry, je tak napríklad trojnásobná v porovnaní so šírkou, ktorá by bola potrebná v súčasnej etape výstavby (daný rozmer dokáže pojať objem 1 945 m3/h, zatiaľ čo súčasný maximálny odtok má hodnotu iba 638 m3/h), a združenie TAZV má na základe predkupného práva možnosť rozšíriť plochu čistiarne odpadových vôd o priľahlý pozemok s rozlohou 3,3 ha. Potenciálni užívatelia by po takomto modulárnom rozšírení mali rovnoprávne postavenie, čo sa týka prístupu k čistiarni odpadových vôd.
(82)
Nemecko preto tvrdí, že momentálny vysoký podiel spoločnosti Propapier na celkovej kapacite čistiarne odpadových vôd nezakladá selektívnu výhodu, ale ide iba o momentálny stav, pretože infraštruktúra bola dimenzovaná tak, aby - prostredníctvom modulárneho rozširovania - dokázala za rovnakých podmienok pojať ďalších užívateľov. Tento proces si bude vyžadovať čas, pretože čistiareň odpadových vôd tvorí súčasť ucelenej koncepcie plánu rozvoja regiónu, ktorá zahŕňa viaceré oblasti rozširovania v rozličných etapách rozvoja. Súčasná situácia s tromi usídlenými investormi predstavuje prechodné štádium rozvoja priemyselných zón v tomto regióne, ktorý prebieha od roku 1994. Ďalší investori majú k dispozícii približne polovicu priemyselnej zóny pri kanáli Odra-Spréva (35 ha). Nemecko v roku 2011 odhadlo, že táto plocha bude do 5 rokov obsadená, a dodáva, že bude možné ešte ďalšie rozširovanie v ďalších zónach na severovýchode („Nordost“, 40 ha) a na severe („Nord“, 160 ha).
(83)
Nemecko odmieta názor sťažovateľa, že modulárny spôsob výstavby čistiarne združenia TAZV nepovedie k úsporám z rozsahu. Nemecké orgány uvádzajú, že modulárne rozširovanie čistiarne združenia TAZV je realizovateľné v troch etapách, a to pri podstatne nižších nákladoch na každý ďalší kubický meter (m3) kapacity ako v prípade počiatočnej investície:
-
1. etapa (zvýšenie kapacity o 33 %, dodatočný objem odpadových vôd 213 m3) je realizovateľná v priebehu niekoľkých mesiacov a stála by 1,2 až 1,5 mil. EUR pri dodatočnej ploche priemyselnej zóny cca 19 ha,
-
2. etapa (zvýšenie kapacity o 69 %, dodatočný objem odpadových vôd 426 m3) je realizovateľná v priebehu niekoľkých mesiacov a stála by 5,3 až 5,6 mil. EUR pri dodatočnej ploche priemyselnej zóny cca 38 ha,
-
3. etapa (rozšírenie na priľahlé pozemky, zvýšenie kapacity o 100 %, dodatočný objem odpadových vôd 638 m3) by stála 17 až 18 mil. EUR pri dodatočnej ploche priemyselnej zóny cca 57 ha. Zvýšenie kapacity o 100 % by si vyžadovalo uplatnenie predkupného práva na susedný pozemok a stálo by do 18 mil. EUR.
(84)
Nemecko argumentuje tým, že modulárny spôsob výstavby čistiarne odpadových vôd zodpovedá zásade hospodárneho a úsporného využívania prostriedkov a treba ho vnímať v súvislosti s predimenzovanými čistiarňami odpadových vôd v nových spolkových krajinách. Sankcionovanie takéhoto modulárneho dimenzovania ako selektívneho zvýhodňovania by prakticky viedlo k tomu, že infraštruktúry budú už vopred nehospodárne predimenzované. Poplatky by navyše nepokryli náklady na takéto predimenzované stavby.
(85)
Vyhodnotenie terajších limitov čistiarne ako selektívnej výhody by pôsobilo ako stimul na nehospodárne predimenzovanie infraštruktúry.
(86)
Podľa mienky Nemecka je novinový článok uvádzaný sťažovateľom (pozri odôvodnenie 63) irelevantný. Podľa orgánov by výstavba dodatočnej nevyužívanej nádrže len na účely nepredvídaných technických udalostí odporovala predpisom úsporného a hospodárneho plánovania uloženým v rámci spoločenskej objednávky („Gemeinschaftsaufgabe“).
(87)
Podľa vyjadrenia sťažovateľa platia užívatelia novej čistiarne združenia TAZV nižšie poplatky ako užívatelia existujúcej komunálnej čistiarne, pretože v prípade novej čistiarne nie je potrebný rozsiahly potrubný systém, ktorý by navzájom spájal všetkých užívateľov. Nemecko odmieta záver sťažovateľa, že z tohto dôvodu na novú čistiareň nemožno pripojiť ďalších užívateľov. Podľa vyjadrenia Nemecka na ňu možno bez problémov pripojiť ďalších priemyselných užívateľov, pričom kapacitné obmedzenie je podmienené v prvom rade veľkosťou potrubia, ktoré upravovanú vodu odvádza do Odry.
(88)
Nemecko odmieta tvrdenie sťažovateľa, že spoločnosť Propapier môže využívať bioplyn vyrábaný čistiarňou združenia TAZV. Užívatelia čistiarne odpadových vôd nemajú možnosť využívať tento bioplyn. Združenie TAZV využíva bioplyn vo svojej vlastnej elektrárni s výkonom 3 MW.
(89)
Nemecko odmieta tvrdenie, že ďalších potenciálnych investorov pre priemyselnú zónu začalo hľadať až po sťažnosti spoločnosti Smurfit Kappa. Už v roku 1998 poverilo mesto Eisenhüttenstadt spoločnosť Investor Center Ostbrandenburg úlohou zaistiť ekonomické využite priemyselných a obchodných priestorov, okrem iného aj v priemyselnej zóne pri kanáli Odra-Spréva. Od roku 1995 existovali plánovacie podklady pre priemyselnú zónu pri kanáli Odra-Spréva.
(90)
Nemecko dospelo k záveru, že čistiareň združenia TAZV nepredstavuje infraštruktúru vyhradenú pre spoločnosť Propapier.
(91)
Nemecko ďalej dospelo k záveru, že infraštruktúrne opatrenia v rozšírenej priemyselnej zóne pri kanáli Odra-Spréva (výstavba a sprístupnenie čistiarne odpadových vôd a ostatné stavebné opatrenia - parkovisko, cesta, rozširovanie/prehlbovanie kanála) predstavujú všeobecné rozvojové opatrenia, ktoré neposkytli spoločnosti Propapier žiadnu selektívnu výhodu a nie sú vyhradené na využívanie spoločnosťou Propapier. Podľa vyjadrenia Nemecka vyplýva skutočnosť, že infraštruktúru v súčasnosti využíva iba malý počet prvotne usídlených podnikov, zo samotnej podstaty perspektívy rozvoja a predstavuje iba prechodné štádium.
4.2. ZÍSKAVA SPOLOČNOSŤ PROPAPIER VÝHODU V DÔSLEDKU ZNÍŽENÝCH POPLATKOV ZA VYUŽÍVANIE ČISTIARNE ODPADOVÝCH VÔD?
Pripomienky sťažovateľa
(92)
Sťažovateľ súhlasí so stanoviskom Komisie vyjadrenom v rozhodnutí o začatí konania (pozri odôvodnenie 63 rozhodnutia o začatí konania a odôvodnenie 38 tohto rozhodnutia), že rozhodnutie vo veci N 644e/02 nezahŕňa poplatky za využívanie čistiarne odpadových vôd. Z tohto dôvodu by poplatky mali odrážať celkové náklady za využívanie čistiarne. Skutočnosť, že výpočet poplatkov vychádza zo zákona KAG, neopodstatňuje nižšie poplatky a z toho vyplývajúcu výhodu pre spoločnosť Propapier.
(93)
Sťažovateľ argumentuje tým, že čistiareň odpadových vôd neposkytuje verejnú službu, ale bola vybudovaná výhradne na to, aby ju prednostne využívala spoločnosť Propapier.
(94)
Podľa sťažovateľa všetky tri metódy navrhnuté Komisiou v rozhodnutí o začatí konania (metóda účtovania nákladov v plnej výške, cena od súkromného poskytovateľa služby a referenčná cena) ukazujú, že spoločnosť Propapier v dôsledku vyberaných poplatkov získava výhodu.
Metóda účtovania nákladov v plnej výške
(95)
Sťažovateľ okrem toho argumentuje tým, že v prospech účtovania nákladov v plnej výške hovorí nielen článok 9 rámcovej smernice EÚ o vode, ale aj skutočnosť, že väčšina recyklačných papierenských závodov disponuje vlastnou čistiarňou odpadových vôd. Poplatok, ktorý uhrádza spoločnosť Propapier, kryje iba 20 % imputovaných úrokov z investovaného vlastného kapitálu a nezohľadňuje ten podiel vlastného kapitálu, ktorý zodpovedá 80-percentnému verejnému príspevku určenému na výstavbu čistiarne odpadových vôd.
Cena od súkromného poskytovateľa služby („skúška hypotetickým súkromným investorom“)
(96)
Podľa vyjadrenia sťažovateľa chce súkromník alebo vlastník papierenského závodu pokryť prinajmenšom všetky náklady, a tak táto metóda zodpovedá vyššie uvedenej metóde účtovania nákladov v plnej výške.
Referenčná cena
(97)
Sťažovateľ súhlasí s názorom vyjadreným v rozhodnutí Komisie o začatí konania, že na základe metódy porovnania s referenčnými cenami existenciu pomoci pravdepodobne nemožno vylúčiť. Porovnanie papierenských závodov, ktoré využívajú komunálne kanalizačné systémy, samo osebe nie je reprezentatívne, pretože väčšina papierenských závodov má vlastnú čistiareň odpadových vôd.
(98)
Sťažovateľ tvrdí, že Nemecko predložilo iba veľmi selektívne informácie o poplatkoch, ktoré za využívanie čistiarne odpadových vôd platia iné papierenské závody (štúdiu, porovnanie sadzieb v priemyselnej zóne Spreetal/Schwarze Pumpe a staré rozhodnutie z roku 1990), a že tieto príklady nemôžu slúžiť ako východisko pre výpočet referenčnej ceny okrem iného preto, lebo poplatky závisia od príspevkov a investičných nákladov a právne predpisy v jednotlivých regiónoch sa môžu líšiť. Sťažovateľ uvádza porovnanie s vlastným závodom, ktorý využíva komunálny kanalizačný systém v (dôverná informácia), a tiež výpočet, podľa ktorého by spoločnosť Propapier pri zohľadnení stavebnej investície vo výške 42 mil. EUR (podobne ako v meste Eisenhüttenstadt) musela platiť 4 EUR/m3, čo značne prevyšuje poplatok, ktorý v súčasnosti platí spoločnosť Propapier.
(99)
Sťažovateľ tvrdí, že článok uvádzaný Nemeckom bol zverejnený v roku 2004 a vychádzal zo štúdie zverejnenej v roku 2002, ktorá sa opierala o údaje z rokov 2000/2001. Sťažovateľ sa tu odvoláva na prílohu 6 vyhlásenia Nemecka z 30. januára 2009, ktoré zahŕňalo článok z online spravodajského zdroja „Das Papier 2004-T174“ (23). Podľa vyjadrenia sťažovateľa zahŕňa štúdia iba sedem anonymných papierenských závodov a nie je zrejmé, či tieto závody prevádzkujú vlastnú čistiareň odpadových vôd alebo sú pripojené na komunálny systém a či zohľadňované náklady nezahŕňali iba prevádzkové náklady (bez zohľadnenia kapitálových nákladov a iných ako prevádzkových nákladov). Ak štúdia porovnávala papierenské závody s vlastnou čistiarňou odpadových vôd, mali sa brať do úvahy aj kapitálové náklady.
Pripomienky Nemecka
(100)
Nemecko naďalej zastáva názor, že možná výhoda, ktorá by mala vyvstať na základe poplatkov vyberaných za využívanie čistiarne združenia TAZV, nepredstavuje štátnu pomoc, pretože rozhodnutie Komisie vo veci N 644e/02 podľa názoru Nemecka zahŕňa aj nepriame dôsledky schémy pomoci GA, t. z. poplatky. Nemecko ďalej argumentuje tým, že opatrenie, ktoré podľa rozhodnutia vo veci N 644e/02 nemá charakter pomoci, nemôže predstavovať štátnu pomoc na úrovni užívateľa. Podľa názoru Nemecka zmenila Komisia svoje stanovisko v súvislosti s otázkou, či možno pomoc poskytnutú prevádzkovateľovi infraštruktúry postúpiť užívateľovi infraštruktúry, až po rozsudku súdu v právnej veci Flughafen Leipzig-Halle GmbH (24).
(101)
Nemecko pripúšťa, že rozhodnutiu vo veci N 644e/02 v čase poskytnutia investičnej pomoci združeniu TAZV uplynula platnosť. Nemecké orgány však zdôrazňujú, že príslušný právny predpis, z ktorého vychádzalo rozhodnutie vo veci N 644e/02, sa zhoduje s právnym predpisom, na základe ktorého bolo združeniu TAZV poskytnuté opatrenie. Právny základ bol iba aktualizovaný, jeho obsah však zostal nezmenený. Nemecko preto tvrdí, že samotná aktualizácia právneho základu nemá automaticky za následok zaradenie opatrenia do kategórie štátnej pomoci.
(102)
Nemecko zdôrazňuje, že výpočet nákladov bol stanovený transparentne a v súlade s právnymi predpismi.
Žiadna hospodárska výhoda pre spoločnosť Propapier
(103)
Nemecko k trom uvedeným možnostiam zaujíma stanovisko, podľa ktorého by sa mal poplatok vypočítať pre podnik, ktorý využíva služby čistiarne odpadových vôd (odôvodnenie 68 rozhodnutia o začatí konania): na základe metódy účtovania nákladov v plnej výške, ceny od súkromného poskytovateľa služby, referenčnej ceny.
Pri použití metódy účtovania nákladov v plnej výške je výsledkom neexistencia výhody
(104)
Nemecko nesúhlasí s názorom, že poplatok uhrádzaný spoločnosťou Propapier nepokrýva náklady v plnej výške. Výpočet nákladov je stanovený právnymi predpismi (a mal by z princípu pokrývať náklady s výnimkou skutočnosti, že pri výpočte imputovaných úrokov sa neberú do úvahy príspevky tretích strán (25)). Podľa právnych predpisov majú byť náklady pokryté, nie však prekročené. Všetky náklady združenia TAZV sú pokryté, a to vrátane úrokov z podielu združenia TAZV na investovanom kapitáli. Výpočet fiktívnych úrokov z príspevkov spolkovej krajiny nie je opodstatnený, pretože tieto náklady nevznikli združeniu TAZV.
(105)
Spoločnosť Propapier nezíska žiadnu selektívnu výhodu, pretože poplatky sú pre všetkých užívateľov novovybudovanej čistiarne rovnaké.
(106)
To, či by bol poplatok bez príspevkov poskytnutých v rámci schémy pomoci GA na výstavbu čistiarne odpadových vôd vyšší, závisí od mnohých faktorov, napr. od dostupnosti ďalších finančných prostriedkov.
(107)
Orgány nie sú ani na základe zásady „znečisťovateľ platí“, ani na základe rámcovej smernice EÚ o vode povinné zahŕňať príspevky do výpočtu úrokov z investovaného kapitálu. Rámcová smernica EÚ o vode predpisuje, že musia byť pokryté náklady za vodohospodárske služby, členským štátom však ponecháva istú voľnosť pri vykonávaní tohto predpisu. V uvedenom prípade sú pokryté všetky náklady združenia TAZV (za vodohospodárske služby). Zásada „znečistovateľ platí“ neplatí absolútne, musí sa ale na ňu „prihliadať“. V uvedenom prípade sa zohľadní prostredníctvom zahrnutia všetkých nákladov združenia TAZV do výpočtu.
(108)
V rámcovej smernici EÚ o vode sa hovorí o „primeranom“ príspevku. Nemecko poukazuje na to, že poplatky uhrádzané spoločnosťou Propapier sú vzhľadom na iné oblasti Nemecka alebo Európskej únie porovnateľne vysoké. Nemecké orgány okrem toho konštatujú, že členské štáty môžu podľa rámcovej smernice EÚ o vode zohľadňovať sociálne, ekologické a hospodárske dôsledky pokrytia nákladov, ako aj geografické a klimatické podmienky príslušných regiónov.
(109)
Nemecko uvádza, že porovnanie s prípadmi Kimberly-Clark alebo InfraLeuna (pozri odôvodnenie 70 rozhodnutia o začatí konania) nemá opodstatnenie. Predmetom veci Kimberly-Clark je preferenčná sadzba pre jeden podnik, na základe ktorej vzniklo podozrenie, že pravdepodobne neboli pokryté všetky náklady. V danom prípade sú pokryté všetky náklady a tarifné podmienky sú pre všetkých užívateľov rovnaké. Vo veci Kimberly-Clark prebiehal rozvoj priemyselnej zóny podľa osobitných potrieb jediného podniku, zatiaľ čo priemyselná zóna v predmetnom prípade sa rozvíja pre viaceré podniky.
(110)
Predmetom rozhodnutia vo veci InfraLeuna je tvorba cien súkromných podnikov pri využívaní infraštruktúry v súkromnom vlastníctve, pričom preberaný prípad sa týka využívania komunálnej infraštruktúry a poplatkov, ktoré sú ustanovené právnymi predpismi a neriadia sa zákonmi trhu. V predmetnom prípade znášajú užívatelia všetky náklady, ktoré za normálnych okolností znáša spoločnosť poskytujúca služby v oblasti čistenia odpadových vôd. Na neliberalizovanom trhu čistenia odpadových vôd sú nákladové faktory, ktoré treba brať do úvahy, ustanovené právnymi predpismi, a tieto faktory sú pre všetky podniky rovnaké (KAG pre Brandenbursko).
(111)
Rozhodnutia vo veciach Wagner a Weida Leder (odôvodnenie 71 a poznámka pod čiarou č. 19), zmienené v rozhodnutí o začatí konania, sa týkali príspevkov na výstavbu súkromných čistiarní odpadových vôd. V predmetnom prípade však spoločnosť Propapier nedostala žiadne príspevky k dobrovoľným súkromným investíciám, ale uhrádza poplatky za užívanie, ako jej to ukladajú právne predpisy.
„Test súkromného investora“ nemožno použiť
(112)
Podľa mienky Nemecka voda nie je bežným tovarom. Odvetvie čistenia odpadových vôd je v Nemecku rozdelené do regionálnych monopolov verejných obecných orgánov poverených likvidáciou odpadových vôd. To znamená, že čistenie odpadových vôd nie je v Nemecku hospodárskou činnosťou, ale povinnou činnosťou obcí ako orgánov verejnej správy. Združenie TAZV koná ako verejný orgán a nie ako podnik, ktorého správanie možno skúmať pomocou „testu súkromného investora“. V Nemecku je povinné pripojenie na čistiareň odpadových vôd a jej využívanie. Užívatelia nemajú možnosť rozhodnúť sa pre iného poskytovateľa služby ako je obec. Poplatky sú stanovené zákonom, rozhodujú o nich orgány a nesmú byť vyššie ako náklady.
(113)
Odvetvie čistenia odpadových vôd je v Nemecku súkromným podnikom prístupné iba v obmedzenej miere. Súkromné podniky môžu na základe zmluvy o prevádzkovom riadení alebo prevádzkovaní iba spolupôsobiť pri technickej realizácii zo zákona povinných úloh v oblasti likvidácie odpadových vôd. Zodpovednosť za túto úlohu však naďalej prislúcha obci, ktorá však nie je zo zákona povinná vypísať ponukové konanie na takúto zmluvu. Súkromné podniky môžu okrem toho vykonávať technické úlohy (alebo vo výnimočných prípadoch vyberať poplatky), ale ani v tomto prípade nesmú poplatky prevyšovať ich náklady. Združenie TAZV nepoverilo technickými úlohami žiadne tretie strany.
(114)
Vzhľadom na to, že poplatky sú stanovené právnymi predpismi a nemôžu prevyšovať náklady na infraštruktúru, neexistuje trh, na ktorom by mohli súkromné podniky stanovovať poplatky za čistenie odpadovej vody s cieľom zisku. Neexistuje hospodárska súťaž medzi súkromnými podnikmi alebo medzi súkromnými a verejnoprávnymi podnikmi o konečného odberateľa.
(115)
Podľa mienky Nemecka v takomto prípade nie je možné, aby sa správanie prevádzkovateľa porovnávalo so správaním súkromného investora. To znamená, že nemožno použiť „test súkromného investora“.
Referenčné ceny
(116)
Vzhľadom na povinné pripojenie na čistiareň odpadových vôd neexistuje hospodárska súťaž, a teda ani trhová cena, ktorá by mohla slúžiť ako referenčná hodnota pri skúmaní výhody z hľadiska právnych predpisov v oblasti poskytovania pomoci.
(117)
Nemecko odmieta tvrdenie sťažovateľa, že komunálne kanalizačné systémy využíva iba malý počet papierenských závodov a že referenčné východisko v podobe údajov z takýchto papierenských závodov nie je preto dostatočne reprezentatívne.
(118)
Nemecko vo svojom stanovisku spresnilo, že spoločnosť Propapier neplatí poplatok vo výške 0,95 EUR/m3 (ako sa uvádza v odôvodnení 72 a 80 rozhodnutia o začatí konania), ale od roku 2010 uhrádza poplatok vo výške 1,18 EUR/m3. Výška tohto poplatku je porovnateľná s inými časťami Európskej únie, resp. v žiadnom prípade nie je neobvyklá. Podľa ankety Zväzu nemeckých papierenských závodov („Verband Deutscher Papierfabriken“) uskutočnenej medzi 77 podnikmi pôsobiacimi v nemeckom papierenskom priemysle, ktoré tvoria 68 % celého odvetvia, bola v roku 2007 priemerná výška poplatkov 1,12 EUR/m3 (poplatky sa pohybovali v rozmedzí od 0,31 EUR/m3 do 2,20 EUR/m3). Poplatok uhrádzaný spoločnosťou Propapier teda spadá do tohto rozmedzia a je vyšší ako priemerná hodnota tejto vzorky.
(119)
Nemecko v neskorších stanoviskách Komisiu informovalo o tom, že poplatok bol v roku 2012 zvýšený na 1,41 EUR/m3 s cieľom pokryť straty z počiatočnej etapy prevádzky čistiarne odpadových vôd. Z dôvodu úspor pri nákladoch na energiu bola výška poplatku na začiatku roka 2013 v súlade so zákonnou povinnosťou, podľa ktorej musia poplatky pokrývať náklady, ale nesmú ich prevyšovať, stanovená na 1,39 EUR/m3. Pred odvedením odpadových vôd do čistiarne združenia TAZV musí spoločnosť Propapier navyše vykonať ich predúpravu. Náklady na takúto predúpravu sú približne […] EUR/m3, celkové náklady spoločnosti Propapier na čistenie odpadových vôd teda dosahujú […] EUR/m3. V porovnaní s tým boli priemerné náklady v odvetví (v roku 2010) približne 1,27 EUR/m3.
(120)
Nemecko uvádza, že porovnanie s poplatkami uhrádzanými inými papierenskými podnikmi v Európskej únii predstavuje správne východisko pri posudzovaní, či neexistuje hospodárska výhoda, a že pochybnosti Komisie v súvislosti s takýmto porovnaním sú neopodstatnené.
(121)
Podľa vyjadrenia Nemecka ide v prípade príkladov oznámených Komisii o priemerné ceny vychádzajúce z plnej výšky nákladov. Nemecko nemá žiadne dôkazy o tom, že by tieto poplatky zahŕňali štátnu podporu.
(122)
Nemecko uvádza, že relevantným príkladom je prípad Lenzing Lyocell (26), aj keď sa týka okolností spred desiatich rokov (spoločnosť Propapier platí viac ako dvojnásobok poplatku, ale poplatky za využívanie čistiarne odpadových vôd za posledných 10 rokov nevzrástli o viac ako 100 %).
Existujúca pomoc
(123)
Nemecko predkladá dva dôvody, prečo poplatky, pokiaľ predstavujú pomoc, treba považovať za existujúcu pomoc v zmysle článku 1 písm. b) bod v) nariadenia č. 659/1999.
(124)
Nemecko vyhlasuje, že Komisia v roku 2003 vo svojom rozhodnutí vo veci N 644e/02 dospela k záveru, že schéma pomoci GA nepredstavuje štátnu pomoc pre prevádzkovateľov čistiarní odpadových vôd, pokiaľ v prípade povereného orgánu - ako v prípade združenia TAZV - ide o verejnoprávne združenie pre osobitné úlohy („Zweckverband“). Toto konštatovanie Komisia podložila skutočnosťou, že „Zweckverband“ podlieha komunálnemu dohľadu a vykonáva službu vo všeobecnom hospodárskom záujme. Ako však Komisia samotná skonštatovala aj v odôvodnení 57 rozhodnutia o začatí konania, aj keby schéma pomoci medzitým predstavovala pomoc z dôvodu rozvoja vnútorného trhu, mala by sa podľa článku 1 písm. b) bod v) nariadenia (ES) č. 659/1999 klasifikovať ako existujúca pomoc.
(125)
Ako sa uvádza v odôvodnení 100 tohto rozhodnutia, rozhodnutie vo veci N 644e/02 podľa vyjadrenia Nemecka zahŕňa aj nepriame dôsledky zákona o spoločenskej objednávke („Gemeinschaftsaufgabe“), t. z. poplatky. Poplatky si nevyžadovali oznámenie, pretože metóda výpočtu poplatkov je súčasťou vykonávania schémy pomoci.
(126)
Pokiaľ ide o argumentáciu, že v prípade poplatkov ide o existujúcu pomoc, Nemecko uvádza, že táto pomoc obsiahnutá v poplatkoch bola v platnosti ešte pred nadobudnutím platnosti Zmluvy o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva z 1. januára 1958. Pomoc existujúca pred nadobudnutím platnosti Zmluvy o založení EHS je existujúcou pomocou aj v prípade neskorších úprav za predpokladu, že zostane zachované „jadro“ pôvodnej schémy pomoci (27). Spresnenie všeobecného predpisu, ktorý platil už pred 1. januárom 1958, nepredstavuje novú pomoc s oznamovacou povinnosťou (28).
(127)
Nemecko vyhlasuje, že zákony KAG existovali ešte pred nadobudnutím platnosti Zmluvy o založení EHS v roku 1958 a boli uplatniteľné aj potom. § 6 ods. 2 platného zákona KAG pre Brandenbursko vzhľadom na skutočnosť, že Brandenbursko sa nachádza na časti územia, ktoré patrilo bývalému Prusku, nadväzuje na zákon o komunálnych poplatkoch (KAG) pre Pruské kráľovstvo zo 14. júla 1893 (PrKAG) a na zákon o obecných poplatkoch pre Bavorsko (BayGAG). Nemecko tento argument opiera o nasledovné podargumenty:
a)
Tieto zákony boli v platnosti aj v období od roku 1919 do roku 1933, ako aj od roku 1933 do roku 1945.
b)
Súčasné zákony KAG starých spolkových krajín vychádzali zo zákona PrKAG.
c)
Zákon KAG pre Brandenbursko - bez ohľadu na osobitné postavenie nových spolkových krajín z dôvodu rozdelenia Nemecka - je vzhľadom na historickú kontinuitu pokračovateľom zákona PrKAG.
Podargument a):
(128)
Už zákon PrKAG zahŕňal možnosť vyberania poplatkov mestami a obcami za využívanie verejnej infraštruktúry. Túto možnosť ponúka aj zákon o vyberaní poplatkov, ktorý platí v Bavorsku od roku 1938 (a tvorí základ ďalších podobných zákonov v ostatných juhonemeckých spolkových krajinách) (29). Podľa zákona PrKAG sa majú sadzby poplatkov v zásade vymeriavať tak, aby boli pokryté náklady na správu a údržbu zariadenia, a to vrátane výdavkov na úročenie a splácanie investovaného kapitálu. Hoci poplatky podľa zákona PrKAG musia pokrývať iba výdavky na úročenie investovaného kapitálu (určeného na infraštruktúru), z rozsudkov z povojnového obdobia, ktoré sa týkali zákona PrKAG, vyplývalo, že pri uplatňovaní zákona PrKAG sa nepredpokladá žiadne úročenie príspevkov tretích strán.
(129)
Zákon PrKAG, resp. porovnateľné existujúce právne predpisy spolkových krajín, neboli zrušené ani vo Weimarskej republike a ani po tom, ako sa k moci dostali národní socialisti. Zostali teda v platnosti aj po roku 1918.
Podargument b):
(130)
Po 2. svetovej vojne zostal zákon PrKAG v platnosti ako právo spolkového štátu na základe nemeckej ústavy z roku 1949 („Grundgesetz“), podľa ktorej právne predpisy, ktoré jej neodporujú, zostávajú v platnosti (článok 123 ústavy), a na základe ustanovení, ktoré spolkovým štátom umožňujú schvaľovať právne predpisy pre určité oblasti. Je teda zrejmé, že zákon PrKAG platil v nemeckých spolkových krajinách ešte pred nadobudnutím platnosti Zmluvy o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva.
(131)
Po založení Nemeckej spolkovej republiky v roku 1949 bol zákon PrKAG v niektorých západonemeckých spolkových krajinách postupne nahrádzaný príslušnými zákonmi KAG. Nahrádzaním zákona PrKAG týmito právnymi predpismi spolkových krajín v šesťdesiatych a sedemdesiatych rokoch minulého storočia dochádzalo k spresňovaniu a terminologickému prispôsobovaniu právnej úpravy, avšak podstata zákona zostala zachovaná. V prvom rade sa zachovalo pravidlo, podľa ktorého sa z príspevkov tretích strán nepočítajú imputované úroky (30). Podľa zákona PrKAG sa úročenie uplatňuje iba v prípade cudzieho kapitálu. Podľa právnych predpisov spolkových krajín bol do úročenia zahrnutý aj vlastný kapitál, avšak ani zákon PrKAG ani tieto právne predpisy spolkových krajín nepredpokladajú imputované úroky z príspevkov.
(132)
Nemecko preto zastáva názor, že súčasné zákony KAG starých spolkových krajín vychádzajú zo zákona PrKAG. Podľa vyjadrenia Nemecka je v predmetnom prípade mimoriadne dôležité vziať do úvahy zákon KAG pre Severné Porýnie-Vestfálsko z roku 1969 (31), ktorý slúžil ako predloha zákona KAG pre Brandenbursko a nahradil zákon PrKAG z roku 1906. Napriek potrebným pojmovým úpravám zákon KAG pre Severné Porýnsko-Vestfálsko obsahovo zodpovedá zákonu PrKAG (pozri odôvodnenie 128 tohto rozhodnutia). Zákon PrKAG poslúžil ako východisko aj v prípade zákonov KAG pre ďalšie spolkové krajiny (napr. Porýnie-Falcko, Šlezvicko-Holštajnsko a Hesensko) a bol týmito zákonmi zrušený.
Podargument c):
(133)
Nemecko tvrdí, že zákon KAG pre Brandenbursko má vzhľadom na rozdelenie Nemecka po 2. svetovej vojne mimoriadne postavenie. V období po založení Nemeckej demokratickej republiky bola v Brandenbursku a ostatných východonemeckých spolkových krajinách zrušená miestna samospráva s vlastnou pôsobnosťou. Opatrenia sa uskutočňovali v zmysle centralizovaného riadenia štátu. Ústavou („Kommunalverfassung“) zo 17. mája 1990 (32) (ktorú schválila Ľudová snemovňa NDR pred zjednotením Nemecka 3. októbra 1990) bola obnovená miestna samospráva a bolo ustanovené, že mestá a obce budú mať právomoc na správu svojho finančného hospodárenia. Na tento účel boli mestá a obce oprávnené vyberať odmeny a poplatky za komunálne služby.
(134)
Zákon KAG pre Brandenbursko z 27. júna 1991 vychádza zo zákona KAG pre Severné Porýnie-Vestfálsko a je s ním takmer zhodný.
(135)
Napriek odlišnému právnemu vývoju v NDR nie je namieste, aby sa so zákonmi KAG východonemeckých a západonemeckých spolkových krajín nezaobchádzalo rovnako. Zákon KAG pre Brandenbursko pokračuje v právnej tradícii zákona PrKAG, nevyplýva z právnej tradície bývalej NDR. Neexistuje ani inštitucionálna kontinuita medzi systémom úpravy vôd a čistenia odpadových vôd v NDR a súčasným systémom čistenia odpadových vôd v spolkovej krajine Brandenbursko. Ústava („Kommunalverfassung“) zo 17. mája 1990 položila základ pre vydávanie zákonov KAG v nových spolkových krajinách. Zákony KAG nových spolkových krajín obsahovo nadväzujú na zákony KAG starých spolkových krajín, ktoré zase vychádzajú zo zákona PrKAG. Ide o nevyhnutný dôsledok skutočnosti, že nové spolkové krajiny k Spolkovej republike Nemecko pristúpili na základe ústavy (33). Zrejmé je to predovšetkým pri pohľade na historický vývoj zákona KAG pre Brandenbursko. Zákon KAG pre Brandenbursko má svoj pôvod v právnej tradícii zákona KAG pre Severné Porýnie-Vestfálsko a zákona PrKAG. Rozdelenie Nemecka a právna tradícia, ktorá ním bola vo východonemeckých spolkových krajinách prerušená, nemôže byť v súvislosti s výkladom zákona KAG pre Brandenbursko prekážkou.
(136)
Zákon KAG pre Brandenbursko je vzhľadom na historickú kontinuitu pokračovateľom zákona PrKAG.
(137)
Nemecko okrem toho argumentuje tým, že zásada rovnocennosti a pokrytia nákladov platila ešte pred nadobudnutím platnosti Zmluvy o založení EHS v roku 1958. Zásada rovnocennosti vyžaduje, aby poplatok nebol v hrubom nepomere k hodnote uhrádzanej služby poskytovanej subjektom verejného sektora. Ide o súčasť princípu právneho štátu, ktorý je zakotvený v ústave. Zásada pokrytia nákladov vyplýva priamo zo zákona PrKAG. Aj keď sa táto zásada neuplatňuje striktne pri všetkých výpočtoch poplatkov, príjem obce z poplatkov nesmie výraznou mierou prevyšovať jej výdavky.
Dodržiavanie zásady oprávneného očakávania a všeobecnej zásady rovnosti zaobchádzania
(138)
Nemecko okrem toho tvrdí, že požiadavka vrátenia časti pomoci v prípade, že by Komisia poplatky účtované spoločnosti Propapier považovala za prevádzkovú pomoc, by predstavovala porušenie zásady oprávneného očakávania a všeobecnej zásady rovnosti zaobchádzania.
(139)
Podľa zásady oprávneného očakávania: 1. orgán Únie musí v dotknutom subjekte vyvolávať opodstatnené očakávania a 2. obozretný a rozvážny hospodársky subjekt nesmie byť schopný predvídať vydanie opatrenia, ktoré sa môže týkať jeho záujmov.
(140)
Keďže schéma pomoci GA (schválená rozhodnutím vo veci N 644e/02) sa nepovažovala za štátnu pomoc, mohla mať spoločnosť Propapier oprávnené očakávanie, že nejde o pomoc v jej prospech. O zlučiteľnosti tejto schémy pomoci s právom Únie neexistovali predtým žiadne pochybnosti, pretože podobné schémy Európska komisia dosiaľ ešte nikdy neprešetrovala.
(141)
Požiadavka vrátenia prvku pomoci, ktorý nie je zahrnutý v poplatkoch, v prípade, ak by ho Komisia zaradila do kategórie prevádzkovej pomoci, by predstavovala porušenie zásady rovnosti zaobchádzania, podľa ktorej sa s rovnakými skutočnosťami musí zaobchádzať rovnako. Požiadavka takéhoto vrátenia by znamenala výhodu pre konkurentov spoločnosti Propapier.
4.3. PRIPOMIENKY NEMECKÝCH ZDRUŽENÍ OBCÍ A ZDRUŽENÍ MIESTNYCH ORGÁNOV („GEMEINDEVERBÄNDE“) A ZVÄZU KOMUNÁLNYCH PODNIKOV („VERBAND KOMMUNALER UNTERNEHMEN“)
(142)
Nemecké združenia obcí a združenia miestnych orgánov a Zväz komunálnych podnikov (VKU) vítajú stanovisko Nemecka z 28. januára 2011, na ktorom sa podieľali. Poukazujú predovšetkým na argument, že čistenie odpadových vôd v Nemecku nie je hospodárskou činnosťou, ale úlohou obcí ako orgánov verejnej správy. Obce nesú zodpovednosť za organizáciu a financovanie tejto činnosti v rámci povinnej samosprávnej činnosti v záujme občana.
(143)
Nemecké združenia obcí a združenia miestnych orgánov a VKU vyhlasujú, že § 6 ods. 2 zákona KAG pre Brandenbursko, ktorý v 5. vete predmetného odseku uvádza, že poplatky za využívanie čistiarne odpadových vôd musia pokryť náklady, imputované úroky a predpokladané odpisy, pričom pri výpočte imputovaných úrokov z investovaného vlastného kapitálu sa neberú do úvahy príspevky, je v záujme odberateľov. Keďže príspevky tretích strán nepredstavujú vlastný kapitál investovaný obcami, odberatelia by nemali obciam platiť ani žiadne úroky z týchto príspevkov.
5. POSÚDENIE OPATRENIA Z HĽADISKA PRÁVNYCH PREDPISOV V OBLASTI POSKYTOVANIA POMOCI
(144)
Predmetné opatrenia sa klasifikujú ako štátna pomoc v prípade, ak sú splnené nasledovné podmienky: 1. opatrenie musí byť štátna pomoc alebo pomoc poskytnutá zo štátnych prostriedkov; 2. podnik musí v dôsledku opatrenia získať hospodársku výhodu; 3. výhoda musí byť selektívna a 4. opatrenie musí narúšať hospodársku súťaž alebo musí existovať s ním spojené riziko narušenia hospodárskej súťaže a opatrenie musí mať vplyv na obchod medzi členskými štátmi. O štátnu pomoc ide, ak sú splnené kumulatívne podmienky uvedené v článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
(145)
Už v rozhodnutí o začatí konania bolo nesporné, že všetky opatrenia zahŕňajú využitie štátnych prostriedkov a že môžu potenciálne narúšať hospodársku súťaž a obchod na vnútornom trhu.
(146)
Komisia v súvislosti s bodmi sťažnosti konštatuje, že je nutné rozlišovať medzi: 1. údajnou štátnou pomocou poskytnutou spoločnosti Propapier prostredníctvom vyhradených infraštruktúrnych opatrení (výstavba čistiarne odpadových vôd a určité ďalšie infraštruktúrne projekty v oblasti rozširovania priemyselnej zóny, v ktorej sa nachádza nový závod spoločnosti Propapier); ako aj 2. údajnou pomocou poskytnutou spoločnosti Propapier vo forme znížených poplatkov za využívanie čistiarne odpadových vôd.
5.1. IDE V PRÍPADE INFRAŠTRUKTÚRNYCH PROJEKTOV FINANCOVANÝCH Z VEREJNÝCH PROSTRIEDKOV O VŠEOBECNÚ INFRAŠTRUKTÚRU ALEBO O INFRAŠTRUKTÚRU VYHRADENÚ PRE SPOLOČNOSŤ PROPAPIER?
(147)
Komisia v minulosti zastávala názor, že verejná správa môže na svojom území uskutočňovať práce v oblasti územného plánovania. V tomto zmysle môže financovať infraštruktúru, z ktorej majú úžitok všetci obyvatelia. Komisia okrem toho zastávala názor, že nehrá žiadnu úlohu, z akého dôvodu sa tieto infraštruktúry budujú, pokiaľ sa to deje v záujme obyvateľstva. Keď naproti tomu má z takejto infraštruktúry úžitok iba jeden súkromný podnik, musí prevziať jej financovanie. Z toho vyplýva, že Komisia musí pri štátnej pomoci prešetrovať konkrétne dôsledky určitého opatrenia, a nie sledované ciele. Komisia preto v predmetnom prípade zastáva názor, že je potrebné prešetriť, ktoré infraštruktúry slúžia obyvateľstvu (vrátane spoločnosti Propapier) a z ktorých má úžitok iba spoločnosť Propapier. Iba posledné menované infraštruktúry by totiž mala financovať spoločnosť Propapier (34).
(148)
Komisia konštatuje, že v zmysle práva hospodárskej súťaže Európskej únie parkovisko, cestu a kanál Odra-Spréva neprevádzkuje podnik, pretože ich využívanie je bezplatné. V predmetnom prípade preto nevzniká otázka o štátnej pomoci poskytnutej vlastníkovi a prevádzkovateľovi týchto infraštruktúr.
5.1.1. Parkovisko
(149)
Sťažovateľ tvrdí, že poloha parkoviska je nevýhodná a príliš odľahlá na to, aby parkovisko mohli využívať aj ostatné hospodárske subjekty pôsobiace na území mesta a aby vďaka nemu mesto mohlo uzatvoriť parkovacie státia pre nákladné vozidlá v centre mesta. Nemecko v skutočnosti nedokázalo opak: samotná skutočnosť, že sa v bezprostrednej blízkosti podniku nachádza parkovisko automaticky neznamená, že toto parkovisko je vyhradené pre tento podnik alebo z neho má úžitok v prvom rade tento podnik. Dopravná značka zmienená sťažovateľom (pozri odôvodnenie 46), vyznačujúca parkovacie státia pre nákladné vozidlá určené pre elektráreň, mala len prechodný charakter a vzťahovala sa na stavebné práce v elektrárni, ktoré boli ukončené koncom marca 2011. Komisia konštatuje, že parkovisko je voľne prístupné a je označené na verejnej ceste bez toho, aby sa vzťahovalo na konkrétny podnik. To, či parkovisko ponúka odpočívadlá, z hľadiska jeho zaradenia do kategórie všeobecnej infraštruktúry nie je podstatné.
(150)
Nemecko má dostatok dôkazov o tom, že parkovisko nebolo vybudované výhradne pre spoločnosť Propapier, ale bolo súčasťou ucelenej koncepcie plánu rozvoja priemyselnej zóny. Spoločnosť Propapier navyše disponuje vlastnými parkovacími miestami (213 pre osobné vozidlá a 27 pre nákladné vozidlá). Vo fáze plánovania je 120 parkovacích miest pre osobné vozidlá (stavebné povolenie už bolo udelené). Nemecko už v čase prijatia rozhodnutia o začatí konania potvrdilo, že parkovacie miesta vo vlastníctve spoločnosti Propapier kapacitne postačujú pre vozidlá jej pracovníkov, dodávateľov a návštevníkov.
(151)
Komisia na základe uvedených úvah potvrdzuje svoj predbežný názor, že parkovisko nie je vyhradené výlučne pre spoločnosť Propapier a nezahŕňa štátnu pomoc.
5.1.2. Cesta
(152)
V prípade cesty ide o verejnú cestu. Tvorí súčasť ucelenej koncepcie rozvoja priemyselnej zóny, ktorá bola naplánovaná už v roku 1993, dávno predtým, ako sa spoločnosť Propapier rozhodla usídliť na tomto mieste. V rozpore s vyjadrením sťažovateľa cesta nekončí niekoľko metrov za papierenským závodom spoločnosti Propapier, ale spája predmetnú priemyselnú zónu pri kanáli Odra-Spréva a jej oblasti rozširovania na severe so spolkovou cestou B 112. Posledný úsek bol dokončený v roku 2013. Z novej cesty môžu mať úžitok aj iné podniky, pretože ponúka možnosti rozvoja aj pre priemyselnú zónu Arcelor Mittal a ďalšie priemyselné zóny. Pre dopravu spojenú s priemyslom a obchodom môže cesta skrátiť trvanie jazdy do Frankfurtu (nad Odrou) a podnikom vo Frankfurte ponúka lepší prístup k vnútrozemskému prístavu mesta Eisenhüttenstadt.
(153)
Komisia preto potvrdzuje svoj predbežný názor, že cesta nie je vyhradená pre spoločnosť Propapier a nezahŕňa štátnu pomoc.
5.1.3. Rozširovanie/prehlbovanie kanálu Odra-Spréva
(154)
Sťažovateľ vo svojej sťažnosti tvrdí, že infraštruktúrne opatrenia v rámci rozširovania a prehlbovania kanála Odra-Spréva sú vyhradené výlučne pre spoločnosť Propapier a zahŕňajú štátnu pomoc poskytnutú spoločnosti Propapier. Mesto Eisenhüttenstadt v roku 2008 rozširovalo priemyselnú zónu pri kanáli Odra-Spréva, aby pritiahlo nové podniky. Od roku 2003 sa po celej dĺžke kanála budujú plavebné komory [súčasť transeurópskych sietí (TEN)]. Neexistuje však žiadny dôkaz o príčinnej súvislosti medzi týmito infraštruktúrnymi opatreniami a usídlením spoločnosti Propapier alebo o poskytnutí selektívnej výhody spoločnosti Propapier v rámci týchto opatrení. Komisia sa okrem toho zhoduje s Nemeckom v tom, že rozširovanie/prehlbovanie kanála Odra-Spréva tvorí súčasť nevyhnutnej pravidelnej údržby kanála.
(155)
Komisia preto potvrdzuje svoj predbežný názor, že rozširovanie/prehlbovanie kanála Odra-Spréva nepredstavuje žiadnu selektívnu výhodu v prospech spoločnosti Propapier a nezahŕňa štátnu pomoc.
5.1.4. Čistiareň odpadových vôd
(156)
Komisia konštatuje, že kapacita existujúcej infraštruktúry na čistenie odpadových vôd je mimo rozšírenej priemyselnej zóny pri kanáli Odra-Spréva iba obmedzená. Zvyšková kapacita čistiarne odpadových vôd v meste Eisenhüttenstadt by mohla uspokojiť potreby už iba jedného ďalšieho malého investora, avšak v prípade usídlenia väčšieho investora alebo viacerých menších investorov v priemyselnej zóne by už nepostačovala.
(157)
Komisia ďalej konštatuje, že čistiareň odpadových vôd združenia TAZV nebola vybudovaná výhradne pre spoločnosť Propapier. Výstavba bola plánovaná už v rámci iných potenciálnych investícií v rokoch 2004 - 2006, dávno pred príchodom spoločnosti Propapier. Nemecko predložilo dôkazy o tom, že čistiareň odpadových vôd bola plánovaná ešte v rámci hospodárskeho rozvoja priemyselnej zóny pri kanáli Odra-Spréva. Nemecko navyše doložilo viaceré reklamné kampane, ktorých cieľom bolo získať investorov pre rozšírenú oblasť priemyselnej zóny pri kanáli Odra-Spréva. Tieto kampane boli dosiaľ neúspešné, pretože regionálnym orgánom sa zatiaľ nepodarilo pritiahnuť ďalších investorov (okrem spoločností Propapier, EnWB a 5N PV).
(158)
Aj keď je čistiareň odpadových vôd z technického hľadiska - vďaka anaeróbnemu prvému stupňu čistenia - naprojektovaná tak, aby dokázala upravovať a čistiť silne znečistené priemyselné odpadové vody, ako sú napríklad vody pochádzajúce zo závodov na výrobu vlnitej kartonáže recykláciou zberového papiera, bol by anaeróbny prvý stupeň čistenia zaujímavý aj pre iných používateľov, ktorí produkujú priemyselné odpadové vody silne znečistené organickými látkami, napríklad pre podniky z nápojového a potravinárskeho priemyslu. Čistiarne odpadových vôd s anaeróbnym prvým stupňom čistenia ponúkajú v prípade priemyselných odpadových vôd, ktoré sú silne znečistené organickými látkami, množstvo hospodárskych a ekologických výhod.
(159)
Napriek tomu, že čistiareň združenia TAZV pri svojom súčasnom dimenzovaní pokrýva predovšetkým potreby spoločnosti Propapier, využívajú ju - za rovnakých podmienok - aj ostatné dva podniky usídlené v tejto priemyselnej zóne. Modulárny spôsob výstavby umožňuje rozšírenie čistiarne s cieľom zabezpečiť aj čistenie odpadových vôd ďalších užívateľov. Aj bez modulárneho rozšírenia sú v súčasnosti k dispozícii voľné kapacity v rozmedzí cca [20 - 40] %, ktoré by pre svoje odpadové vody mohli využívať ďalšie podniky, pričom aktuálnu celkovú kapacitu by bolo možné zdvojnásobiť (pozri odôvodnenia 80 až 84). Čistiareň odpadových vôd je všetkým užívateľom k dispozícii nediskriminačným spôsobom (noví investori, ktorí sa usídlia v priemyselnej zóne, majú povinnosť pripojiť sa na ňu a využívať ju) a v čistiarni možno čistiť aj odpadové vody z iných ako papierenských závodov.
(160)
Podľa názoru Komisie skutočnosť, že čistiareň združenia TAZV momentálne využíva prevažne (v priemere na [ 70] % a maximálne na [ 70] %) spoločnosť Propapier nevyhnutne neznamená, že v prípade čistiarne ide o vyhradenú infraštruktúru, pretože jej modulárny spôsob výstavby je z hospodárskeho hľadiska zmysluplný v časoch, keď sú prostriedky vo verejných rozpočtoch obmedzené. V protiklade s tvrdením sťažovateľa náklady potrebné na zdvojnásobenie kapacity čistiarne združenia TAZV, ktoré Nemecko odhadlo na menej ako 50 % počiatočnej investície, ukazujú, že modulárny spôsob výstavby čistiarne umožňuje dosiahnuť úspory z rozsahu.
(161)
Skutočnosť, že regionálna pomoc na výstavbu čistiarne bola poskytnutá za podmienky, že sa v oblasti rozširovania priemyselnej zóny usídli hlavný investor (v tomto prípade spoločnosť Propapier), pokladá Komisia za prejav dobrej verejnej správy obmedzených zdrojov, pretože nie je zmysluplné začínať s výstavbou veľkej verejnej infraštruktúry ešte predtým, ako je zaručené jej využitie, a rovnako nemá zmysel infraštruktúru predimenzovať.
(162)
Argument, že papierenské závody sú spravidla vybavené vlastnou čistiarňou odpadových vôd, možno odmietnuť na základe číselných údajov, ktoré predložilo Nemecko. Hoci niektoré papierenské podniky, ako aj podniky z iných priemyselných odvetví, disponujú vlastnou čistiarňou odpadových vôd (vrátane stupňa predúpravy), táto skutočnosť sama osebe nenaznačuje, že v prípadoch, keď priemyselní užívatelia používajú verejnú čistiareň odpadových vôd, štát užívateľom poskytuje výhodu, pretože užívatelia postupne uhrádzajú náklady v podobe poplatkov za využívanie.
(163)
Komisia tak dospela k názoru, že v prípade čistiarne odpadových vôd ide o všeobecnú infraštruktúru, a príspevok na čistiareň združenia TAZV tak nepredstavuje investičnú pomoc pre spoločnosť Propapier. Na rozdiel od parkoviska, cesty a kanála Odra-Spréva prevádzka čistiarne odpadových vôd predstavuje hospodársku činnosť, pretože jej prevádzkovateľ za finančnú odmenu ponúka na trhu službu (čistenie odpadových vôd). Komisia však konštatuje, že eventuálna pomoc poskytnutá združeniu TAZV by v každom prípade predstavovala existujúcu pomoc (odôvodnenia 51 až 57 rozhodnutia o začatí konania). Z tohto dôvodu v predmetnom rozhodnutí nie je potrebné ďalej skúmať možnú pomoc v prospech združenia TAZV.
(164)
Stručne povedané: Komisia dospela k záveru, že infraštruktúrne projekty financované zo štátnych prostriedkov, v oblasti rozširovania na území priemyselnej zóny, na ktorom sa nachádza závod spoločnosti Propapier, nie sú určené výhradne pre papierenský závod, a preto sa nepovažujú za vyhradenú infraštruktúru a štátnu pomoc poskytnutú spoločnosti Propapier. To znamená, že tieto štátom financované investície spolu s regionálnou investičnou pomocou pre papierenský závod spoločnosti Propapier, ktorú Komisia schválila vo svojom konečnom rozhodnutí vo veci SA.23827 (2013/C) (pozri poznámku pod čiarou č. 4), netvoria jeden investičný projekt v zmysle bodu 60 usmernení pre regionálnu pomoc. Hodnotenie investičnej pomoci pre spoločnosť Propapier, ktoré bolo predmetom uvedeného rozhodnutia, tak zostáva predloženým rozhodnutím nedotknuté.
5.2. MAJÚ SA ZNÍŽENÉ POPLATKY ZA VYUŽÍVANIE ČISTIARNE ODPADOVÝCH VÔD POVAŽOVAŤ ZA ŠTÁTNU POMOC?
(165)
Vzhľadom na argument Nemecka, že v prípade opatrenia, ktoré bolo prevádzkovateľovi poskytnuté v rámci schémy pomoci, ktorú Komisia nezaraďuje do kategórie pomoci, užívateľom príslušnej infraštruktúry nemožno postupovať žiadnu „pomoc“, chce Komisia opätovne poukázať na to, že rozhodnutie o schéme pomoci N 644e/02 neobsahuje žiadne vyjadrenie o tom, či poplatky vyberané za využívanie infraštruktúry môžu za istých okolností predstavovať pomoc v prospech užívateľa infraštruktúry. Komisia potvrdzuje svoje vyjadrenie z rozhodnutia o začatí konania, že jej nie je známa žiadna úprava týkajúca sa poplatkov, ktorá by sa vzťahovala na príspevky poskytnuté v rámci avizovanej schémy. Z tohto dôvodu nemožno rozhodnutie o schválení schémy považovať za schválenie implicitne prípustnej pomoci, ktorej právnym základom by bol zákon KAG.
(166)
Podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ ľubovoľná štátna pomoc alebo pomoc poskytnutá zo štátnych zdrojov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo s ktorou je spojené riziko narušenia hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určité podniky alebo výrobné odvetvia, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.
(167)
Existencia štátnej pomoci musí byť zistená nezávisle od toho, či: 1. rámcová smernica EÚ o vode a nemecké právne predpisy na vykonávanie tejto smernice si vyžadujú pokrytie nákladov na poskytovanie služieb v oblasti čistenia odpadových vôd v celom rozsahu a 2. poplatky sú v súlade s ustanoveniami týchto právnych predpisov. Inými slovami, opatrenia, ktoré sú v súlade tak s rámcovou smernicou EÚ o vode, ako aj s platnými nemeckými právnymi predpismi, môžu napriek tomu predstavovať štátnu pomoc, ak sú splnené všetky podmienky článku 107 ods. 1 ZFEÚ (pozri odôvodnenie 144).
Štátne prostriedky a ich pripísateľnosť
(168)
Poplatky splatné za využívanie čistiarne odpadových vôd stanovuje a vyberá obec v súlade s § 6 zákona KAG pre Brandenbursko. Ak sa poplatky stanovia tak, že sú nižšie ako poplatky, ktoré by vyberal súkromný investor, znamená to pre obec stratu príjmov.
(169)
Opatrenie by bolo preto v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ poskytnuté štátom alebo zo štátnych prostriedkov, pretože výhoda poskytnutá spoločnosti Propapier by znížila príjem obce.
(170)
Ak sa výška poplatkov stanoví tak, že z toho určitému podniku plynie výhoda, malo by sa to pripísať štátu, pretože stanovenie poplatkov je úlohou verejnej inštitúcie - mesta Eisenhüttenstadt.
Hospodárska výhoda
(171)
Ako sa uvádza v rozhodnutí o začatí konania (35), Komisia musela vyšetriť, či boli poplatky uložené spoločnosti Propapier za využívanie čistiarne odpadových vôd stanovené tak, že z toho spoločnosti Propapier plynie (selektívna) hospodárska výhoda.
(172)
Ako vyplýva z ustálenej judikatúry Súdneho dvora, pojem „výhoda“ zahŕňa nielen pozitívne plnenia, ako sú subvencie, ale aj opatrenia, ktoré rôznymi formami znižujú výdavky, ktoré obvykle zaťažujú rozpočet podniku, a tak síce nie sú subvenciami v úzkom zmysle slova, ale majú rovnakú povahu a účinky (36).
(173)
Ak sa táto definícia uplatní v prípade predmetného prípadu, vyvstane otázka, či sú poplatky uložené spoločnosti Propapier za využívanie čistiarne odpadových vôd nižšie ako náklady, ktoré by za normálnych trhových podmienok musel znášať podobný podnik, t. z. či je výška poplatkov v súlade so zásadou trhového správania hospodárskeho subjektu. Na preskúmanie tejto otázky existujú podľa názoru Komisie dve možnosti:
-
porovnanie cien uhrádzaných spoločnosťou Propapier s referenčnou cenou, ktorá sa obvykle za čistenie odpadových vôd vyberá v príslušnom členskom štáte,
-
analýza ziskovosti ex ante, ktorá ukáže, že súkromný poskytovateľ služby by vyberal poplatky v rovnakej výške.
Referenčné ceny
(174)
Vzhľadom na organizáciu trhu opísanú Nemeckom (pozri odôvodnenia 112 - 113) a so zreteľom na skutočnosť, že (dokonca ani súkromní) prevádzkovatelia nemôžu voľne stanovovať ceny za svoje služby, pretože ceny sú stanovené právnymi predpismi (zákonom KAG pre Brandenbursko), zastáva Komisia názor, že nie je možné určiť referenčné ceny, ktoré by za normálnych trhových podmienok požadoval súkromný prevádzkovateľ.
(175)
Komisia ďalej konštatuje, že Nemecko v súvislosti s cenami predložilo údaje, ktoré platia iné podniky v odvetví, v ktorom pôsobí spoločnosť Propapier. Napriek tomu, že Nemecko tvrdí, že predložené referenčné ceny sú priemerné ceny, ktoré odrážajú náklady v plnej výške, nie je možné zistiť, či tieto poplatky zahŕňali štátnu pomoc. Pochybnosti Komisie, pokiaľ ide o použiteľnosť týchto údajov ako východiska pri porovnávaní, nemožno vyvrátiť. Vyplýva to predovšetkým z toho, že tieto ceny podľa názoru Komisie odrážajú rozličné možné skutočnosti súvisiace s nákladmi a nie je isté, či ceny zahŕňajú štátnu pomoc.
Analýza ziskovosti ex ante
(176)
Vzhľadom na chýbajúce spoľahlivé trhové referenčné hodnoty zastáva Komisia názor, že to, či sa transakcia odohráva za obvyklých trhových podmienok, možno zistiť na základe inej, všeobecne uznávanej metódy štandardného vyhodnocovania. Podľa názoru Komisie v prípade infraštruktúr, ktoré sú prístupné všetkým užívateľom a nie sú vyhradené pre žiadneho konkrétneho užívateľa, možno zásadu trhového správania investora/hospodárskeho subjektu považovať za splnenú, ak z hľadiska ex ante užívatelia infraštruktúry prispievajú ku kumulatívnej ziskovosti prevádzkovateľa (37).
(177)
Platí to v prípade, keď dohoda prevádzkovateľa s jednotlivým užívateľom prevádzkovateľovi umožňuje, aby svoje náklady pokryl prostredníctvom dohody s primeraným ziskovým rozpätím na základe spoľahlivých strednodobých vyhliadok (38).
(178)
Pri tejto analýze by sa mali okrem toho brať do úvahy všetky príjmy a všetky prírastkové náklady, ktoré prevádzkovateľovi v súvislosti s činnosťami príslušného užívateľa vzniknú (39).
(179)
Tieto prírastkové náklady zahŕňajú všetky výdavkové, resp. investičné kategórie, ako sú napríklad prírastkové náklady na pracovníkov, vybavenie a investície, ktoré vzniknú v dôsledku prítomnosti užívateľa (40). Naproti tomu náklady, ktoré by prevádzkovateľ musel znášať bez ohľadu na dohodu s užívateľom, sa nezapočítavajú.
(180)
Vzhľadom na tieto faktory Komisia zastáva názor, že je splnená zásada trhového správania investora/hospodárskeho subjektu, t. z. že znížený poplatok spoločnosti Propapier neposkytuje výhodu z nasledovných dôvodov:
a)
Čistiareň odpadových vôd je k dispozícii všetkým užívateľom a nie je vyhradená pre spoločnosť Propapier.
b)
Poplatok uhrádzaný spoločnosťou Propapier zahŕňa náklady na prevádzku, údržbu, servis, pracovníkov a správu poplatkov, predpokladané odpisy, ako aj imputované úroky z 20 % vlastného kapitálu investovaného do čistiarne odpadových vôd. Poplatok tak pokrýva všetky prírastkové náklady, ktoré prevádzkovateľovi čistiarne odpadových vôd vznikajú v spojitosti s činnosťami spoločnosti Propapier.
(181)
Pokiaľ ide o primerané ziskové rozpätie, ktoré má okrem prírastkových nákladov pokryť poplatky, treba konštatovať, že poplatky v predmetnom prípade pokrývajú nielen prírastkové náklady, ale aj imputované úroky z 20 % investovaného vlastného kapitálu. Napriek tomu, že podľa vyššie uvedeného spôsobu výpočtu prírastkových nákladov toto nie je explicitne stanovené ako primeraný zisk, rovnako ako v prípade primeraného zisku to jednako predstavuje dodatočný príjem pre prevádzkovateľa.
(182)
Vzhľadom na to, že poplatky spoločnosti Propapier neposkytujú žiadnu výhodu a preto nepredstavujú štátnu pomoc, Komisia nemusela vyšetrovať, či predstavujú existujúcu pomoc (pozri odôvodnenia 123 až 137) alebo prevádzkovú pomoc (pozri odôvodnenie 26) alebo či by takáto prevádzková pomoc bola zlučiteľná s vnútorným trhom. So zreteľom na toto konštatovanie môže Komisia ponechať otvorenú aj otázku, či požiadavka vrátenia poplatkov (v prípade zaradenia do kategórie prevádzkovej pomoci) by bola porušením zásady oprávneného očakávania a všeobecnej zásady rovnosti zaobchádzania.
6. ZÁVER
(183)
Komisia z týchto dôvodov dospela k záveru, že ani výstavba čistiarne odpadových vôd združenia TAZV, ani vybudovanie parkoviska, nová cesta a ani rozširovanie/prehlbovanie kanála Odra-Spréva nepredstavujú vyhradené infraštruktúrne opatrenia.
(184)
Komisia okrem toho dospela k záveru, že poplatky vyberané za využívanie čistiarne odpadových vôd nepredstavujú štátnu pomoc. Zásada trhového správania investora/hospodárskeho subjektu je splnená a spoločnosť Propapier PM2 GmbH nezískava žiadnu hospodársku výhodu,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
V prípade infraštruktúrnych opatrení realizovaných Nemeckom nejde o infraštruktúru vyhradenú pre spoločnosť Propapier PM2 GmbH. Poplatky vyberané združením TAZV od spoločnosti Propapier za využívanie čistiarne odpadových vôd nezahŕňajú štátnu pomoc. Infraštruktúrne opatrenia a pravidlá pre stanovenie poplatkov nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
Článok 2
Toto rozhodnutie je určené Spolkovej republike Nemecko.
V Bruseli 1. októbra 2014