NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1302/2013
ze dne 17. prosince 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1082/2006 o evropském seskupení pro územní spolupráci (ESÚS), pokud jde o vyjasnění, zjednodušení a zlepšení zřizování a fungování takovýchto seskupení
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 175 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1082/2006 (3) (přijala Komise dne 29. července 2011 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování uvedeného nařízení. V uvedené zprávě Komise oznámila svůj záměr navrhnout v nařízení (ES) č. 1082/2006 omezený počet změn za účelem usnadnit zřizování a fungování ESÚS, jakož i vyjasnit některá stávající ustanovení. Mělo by tak dojít k odstranění překážek při zřizování nových ESÚS a současně by byla zachována kontinuita a usnadněno fungování stávajících ESÚS, což by umožnilo rozsáhlejší využívání ESÚS přispívající k větší soudržnosti politik a spolupráci mezi veřejnými subjekty, aniž by to znamenalo další zatížení pro vnitrostátní nebo unijní správní orgány.
(2)
O zřízení ESÚS rozhodují jeho členové a jejich vnitrostátní orgány a nevyplývají z něj automaticky žádné právní nebo finanční výhody na úrovni Unie.
(3)
Lisabonská smlouva doplnila politiku soudržnosti o územní rozměr a nahradila termín „Společenství“ termínem „Unie“. Nová terminologie by tudíž měla být zavedena do nařízení (ES) č. 1082/2006.
(4)
ESÚS mohou mít potenciál posílit prosazování a dosahování harmonického rozvoje Unie jako celku, a zejména hospodářské, sociální a územní soudržnosti jejích regionů, a přispět k plnění cílů strategie Evropa 2020 pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění (dále jen „strategie Evropa 2020“). ESÚS mohou rovněž pozitivně přispět ke snižování překážek v územní spolupráci mezi regiony, které jsou závažně a trvale znevýhodněny přírodními nebo demografickými podmínkami, včetně specifické situace nejvzdálenějších regionů, a mohou napomoci při posilování spolupráce mezi třetími zeměmi, zámořskými zeměmi a územími (dále jen „ZZÚ“) a příhraničními regiony Unie, včetně využívání programů Unie pro vnější spolupráci.
(5)
Dosavadní zkušenosti s doposud zřízenými ESÚS dokládají, že jsou ESÚS coby nový právní nástroj využívány rovněž pro spolupráci v rámci jiných politik Unie, než je politika soudržnosti, a to také prostřednictvím provádění programů nebo částí programů, které využívají jinou finanční podporu Unie, než podpora v rámci politiky soudržnosti. Účinnost a účelnost ESÚS by měly být posíleny rozšířením povahy ESÚS, odstraněním přetrvávajících překážek a usnadněním zřizování a fungování ESÚS při zachování možnosti členských států omezovat opatření, které mohou ESÚS provádět bez finanční podpory Unie. Podle nařízení (EU) č. 1082/2006 mají ESÚS v každém členském státě nejširší právní způsobilost přiznávanou podle vnitrostátního práva daného členského státu právnickým osobám, včetně možnosti uzavírat dohody s dalšími ESÚS nebo jinými právními subjekty za účelem provádění projektů vzájemné spolupráce s cílem mimo jiné dosáhnout účinnějšího fungování makroregionálních strategií.
(6)
Z povahy ESÚS vyplývá, že působí ve více než jednom členském státě. V důsledku toho nařízení (ES) č. 1082/2006 umožňuje, aby úmluva a stanovy ESÚS určily v některých záležitostech rozhodné právo. Je třeba vyjasnit případy, kdy má takové určení upřednostnit v rámci hierarchie rozhodného práva stanovené v uvedeném nařízení vnitrostátní právo členského státu, v němž má ESÚS sídlo. Zároveň by měla být ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 o rozhodném právu rozšířena na jednání a činnosti ESÚS, které případ od případu podléhají právnímu přezkumu ze strany členských států.
(7)
V důsledku rozdílného postavení místních a regionálních orgánů v členských státech mohou pravomoci, které jsou na jedné straně hranice na úrovni regionálních orgánů, být na druhé straně hranice pravomocemi na úrovni vnitrostátních orgánů, zejména v menších nebo centralizovaných členských států. Proto by se členy ESÚS měly mít možnost vedle členských států stát i vnitrostátní orgány.
(8)
Jelikož nařízení (ES) č. 1082/2006 umožňuje členství v ESÚS subjektům soukromého práva, pokud jsou považovány za „veřejnoprávní subjekty“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (4), mělo by být možné ESÚS v budoucnu využívat ke společné správě veřejných služeb se zvláštním zaměřením na služby obecného hospodářského zájmu nebo na infrastrukturu. Další subjekty soukromého či veřejného práva by rovněž měly mít možnost stát se členy ESÚS. Proto by měly být zahrnuty taktéž „veřejné podniky“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES (5) a podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu v oblastech, jako je školství a odborné vzdělávání, lékařská péče, sociální potřeby týkající se zdravotní a dlouhodobé péče, péče o děti, přístup na trh práce a znovuzačlenění do něj, sociální bydlení a péče o zranitelné skupiny a jejich sociální začleňování.
(9)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 nestanoví podrobná pravidla týkající se účasti subjektů ze třetích zemí v ESÚS zřízených v souladu s uvedeným nařízením, tedy mezi členy z nejméně dvou členských států. S ohledem na další harmonizaci pravidel, jimiž se řídí spolupráce mezi jedním či několika členskými státy a jednou nebo několika třetími zeměmi, především v souvislosti s přeshraniční spoluprací v rámci evropského nástroje sousedství (ENS) a nástroje předvstupní pomoci (NPP II), ale rovněž v souvislosti s doplňkovým financováním z Evropského rozvojového fondu (ERF) a s nadnárodní spoluprací v rámci cíle Evropské územní spolupráce, u níž mají být prostředky přidělené z ENS a NPP II převedeny s cílem spojit je s prostředky Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) v rámci programů spolupráce, by měla být výslovně stanovena účast členů ze třetích zemí sousedících s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů v ESÚS zřízených mezi nejméně dvěma členskými státy. To by mělo být možné, pokud to umožňují právní předpisy třetí země nebo dohody mezi alespoň jedním zúčastněným členským státem a třetí zemí.
(10)
S cílem posílit hospodářskou, sociální a územní soudržnost Unie, a tedy posílit zejména účinnost územní spolupráce, včetně jednoho nebo několika typů přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce mezi členy ESÚS, by měla být v ESÚS umožněna účast třetích zemí sousedících s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů. Operace v rámci programů Evropské územní spolupráce, jsou-li spolufinancovány Unií, by proto měly i nadále sledovat cíle politiky soudržnosti Unie, i když jsou zčásti nebo zcela prováděny mimo území Unie, a činnosti ESÚS jsou v důsledku toho alespoň v určité míře prováděny rovněž mimo území Unie. V této souvislosti a v odpovídajících případech hraje příspěvek činností ESÚS, které má členy rovněž ze třetích zemí sousedících alespoň s jedním členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pro účely dosahování cílů politik vnější činnosti Unie, např. cíle rozvojové spolupráce nebo hospodářské, finanční a technické spolupráce, pouze podružnou úlohu, neboť těžiště dotyčných programů spolupráce a následně uvedeného ESÚS by se mělo zaměřovat především na cíle politiky soudržnosti Unie. Proto jsou případné cíle rozvojové spolupráce nebo hospodářské, finanční a technické spolupráce mezi jen jedním členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů a jednou nebo několika třetími zeměmi pouze doplňkové k cílům územní spolupráce mezi členskými státy včetně jejich nejvzdálenějších regionů, založené na politice soudržnosti. Ustanovení čl. 175 třetího pododstavce Smlouvy o fungování EU je tudíž pro přijetí tohoto nařízení dostatečným právním základem.
(11)
Na základě povolení účasti celostátních, regionálních, subregionálních a místních orgánů a organizací a případně dalších veřejných orgánů nebo institucí, včetně poskytovatelů veřejných služeb, ze ZZÚ v určitém ESÚS na základě rozhodnutí Rady 2013755/EU (6) a s ohledem na to, že v případě programového období 2014 - 2020 má zvláštní doplňkový finanční příděl z víceletého finančního rámce posílil spolupráci nejvzdálenějších regionů Unie se sousedními třetími zeměmi a některými ZZÚ uvedenými v příloze II Smlouvy o fungování EU a sousedícími s uvedenými nejvzdálenějšími regiony, by měl být ESÚS coby právní nástroj rovněž přístupný členům ze ZZÚ. Z důvodu právní jistoty a transparentnosti je třeba stanovit zvláštní postupy schvalování pro přistoupení členů ze ZZÚ k ESÚS, včetně nezbytných zvláštních pravidel týkajících se rozhodného práva pro příslušné ESÚS s členy pocházejícími rovněž ze ZZÚ.
(12)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 rozlišuje mezi úmluvou, jíž se stanoví základní prvky budoucího ESÚS, a stanovami, jež stanoví prvky provádění. Avšak podle uvedeného nařízení mají v současné době stanovy obsahovat všechna ustanovení úmluvy. Ačkoliv mají být úmluva i stanovy zaslány členským státům, představují dva samostatné dokumenty a schvalování by se mělo omezit pouze na úmluvu. Některé prvky obsažené v současné době ve stanovách by navíc měly být namísto toho upravovány úmluvou.
(13)
Zkušenosti se zřizováním ESÚS ukazují, že tříměsíční období pro schválení členským státem je zřídkakdy respektováno. Tato lhůta by proto měla být prodloužena na šest měsíců. V zájmu zajištění právní jistoty by však po uplynutí této lhůty měla být úmluva považována za schválenou tichým souhlasem, případně v souladu s vnitrostátním právem dotčených členských států včetně jejich příslušných ústavních požadavků. Avšak členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, by měl úmluvu formálně schválit. Zatímco by členským státům mělo být umožněno uplatňovat na postup schvalování případné účasti člena v ESÚS vnitrostátní pravidla nebo vytvořit v rámci vnitrostátních pravidel pro provádění nařízení (ES) č. 1082/2006 zvláštní pravidla, měly by být jakékoli odchylky od ustanovení týkajícího se schválení úmluvy tichým souhlasem po uplynutí šestiměsíční lhůty vyloučeny, není-li v tomto nařízení stanoveno jinak.
(14)
Měly by být stanoveny důvody, na jejichž základě členské státy nemusí schválit účast případného člena nebo úmluvu. Při rozhodování o tomto schválení by se však nemělo přihlížet k takovým vnitrostátním právním předpisům, které vyžadují jiná pravidla a postupy než ty, které jsou stanovené v nařízení (ES) č. 1082/2006.
(15)
Jelikož nařízení (ES) č. 1082/2006 nelze uplatňovat ve třetích zemích, měl by se členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, při schvalování účasti případných budoucích členů ze třetích zemí, zřízených podle jejich práva, přesvědčit za konzultace s těmi členskými státy, podle jejichž práva byly zřízeni ostatní případní budoucí členové, že daná třetí země uplatňují podmínky a postupy rovnocenné podmínkám a postupům stanoveným v nařízení (ES) č. 1082/2006 nebo jedná v souladu s mezinárodními dvoustrannými či vícestrannými dohodami uzavřenými mezi členskými státy Rady Evropy, ať už jsou rovněž členskými státy Unie či nikoliv, vycházejícími z Evropské rámcové úmluvy o přeshraniční spolupráci mezi územními celky nebo orgány, podepsané v Madridu dne 21. května 1980, a doplňkových protokolů přijatých na jejím základě. V případě zapojení několika členských států Unie a jedné nebo více třetích zemí by mělo být dostačující, že taková dohoda byla uzavřena mezi příslušnou třetí zemí a jedním zúčastněným členským státem Unie.
(16)
V zájmu podpořit přistupování nových členů do stávajících ESÚS by měl být v takových případech postup pro změnu úmluv zjednodušen. Takovéto změny by neměly být v případě případného budoucího člena z členského státu, který již úmluvu schválil, oznamovány všem zúčastněným členským státům, ale pouze členskému státu, podle jehož práva je případný budoucí člen zřízen, a členskému státu, v němž má statutární sídlo ESÚS. Jakákoliv pozdější změna úmluvy by měla být oznámena všem dotčeným členským státům. Toto zjednodušení postupu pro změnu by se však neuplatňovalo u případných budoucích členů z členského státu, který úmluvu dosud neschválil, ze třetí země nebo zámořské země a území, aby mohly všechny zúčastněné členské státy ověřit, že je takové přistoupení v souladu s jejich veřejným zájmem nebo veřejnou politikou.
(17)
Vzhledem ke vztahu mezi členskými státy a ZZÚ by se na postupu schvalování účasti případných budoucích členů ze ZZÚ měly tyto členské státy podílet. V souladu se zvláštním vztahem v oblasti správy mezi členským státem a ZZÚ by členský stát měl buď schválit účast případného budoucího člena ze ZZÚ, nebo poskytnout písemné potvrzení členskému státu, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, že příslušné orgány v ZZÚ schválily účast případného budoucího člena podle podmínek a postupů rovnocenných těm, jež jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 1082/2006. Stejný postup by se měl uplatnit v případě případného budoucího člena ze ZZÚ, který si přeje se připojit k již existujícímu ESÚS.
(18)
Jelikož nemají stanovy nadále obsahovat všechna ustanovení úmluvy, měly by být úmluva i stanovy zaregistrovány či zveřejněny, nebo obojí. Z důvodů transparentnosti by mimoto mělo být oznámení o rozhodnutí, kterým se zřizuje ESÚS, zveřejněno v řadě C Úředního věstníku Evropské unie. Z důvodů jednotnosti by toto oznámení mělo zahrnovat údaje stanovené v příloze k nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
(19)
Úloha ESÚS by měla být rozšířena o usnadňování a podporu územní spolupráce v obecném měřítku, včetně strategického plánování a správy regionálních a místních záležitostí v souladu s politikou soudržnosti a dalšími politikami Unie, čímž by se přispělo k provádění strategie Evropa 2020 nebo makroregionálních strategií. ESÚS by proto mělo být schopno fungovat na základě jiné finanční podpory než podpory poskytované v rámci unijní politiky soudržnosti. Kromě toho by se od každého člena v každém zastoupeném členském státě nebo třetí zemi mělo vyžadovat, aby měl veškeré pravomoci nezbytné pro účinné fungování ESÚS, ledaže členský stát či třetí země schválí účast člena založeného podle jejich vnitrostátního práva i v případě, že tento člen nemá pravomoci ke všem úkolům stanoveným úmluvou.
(20)
ESÚS nemají coby právní nástroj sloužit k obcházení rámce stanoveného prostřednictvím acquis Rady Evropy, jež nabízí různé možnosti a rámce pro přeshraniční spolupráci regionálních a místních orgánů včetně nedávných Euroregionálních sdružení pro spolupráci (7), ani vytvářet soubor zvláštních společných pravidel, podle kterých by se jednotně řídila všechna taková uspořádání v celé Unii.
(21)
Zvláštní úkoly ESÚS i možnost členských států omezit činnosti, které ESÚS může provádět bez finanční podpory ze strany Unie, by měly být v souladu s předpisy, kterými se řídí EFRR, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti v programovém období 2014-2020.
(22)
Ačkoliv je v nařízení (ES) č. 1082/2006 stanoveno, že se úkoly ESÚS netýkají mimo jiné „regulačních pravomocí“, které mohou mít v různých členských státech různé právní následky, shromáždění ESÚS může, pokud tak výslovně stanoví úmluva o ESÚS a je-li to v souladu s právem Unie a vnitrostátním právem, stanovit podmínky používání určitého prvku infrastruktury, kterou ESÚS spravuje, či podmínky, podle nichž může být poskytována služba obecného hospodářského zájmu, a to včetně tarifů a poplatků, které budou uživatelé platit.
(23)
V důsledku otevření ESÚS členům ze třetích zemí nebo ZZÚ by úmluva měla obsahovat podrobnosti týkající se opatření pro jejich zapojení.
(24)
Úmluva by měla, kromě zařazení obecného odkazu na rozhodné právo uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 1082/2006, rovněž uvádět právo Unie a vnitrostátní právo použitelné pro ESÚS. Dále by mělo být umožněno, aby tímto vnitrostátním právem bylo právo členského státu, v němž orgány ESÚS vykonávají své pravomoci, zejména pokud zaměstnanci pracují pod vedením ředitele a nacházející se v jiném členském státě, než kde se nachází sídlo ESÚS. Úmluva by rovněž měla uvádět použitelné právo Unie a vnitrostátní právo, jež se přímo týkají činností ESÚS prováděných v rámci úkolů stanovených v úmluvě, a to včetně případů, kde ESÚS spravuje veřejné služby obecného zájmu nebo infrastrukturu.
(25)
Toto nařízení by nemělo upravovat problémy ESÚS spojené s přeshraničním zadáváním veřejných zakázek.
(26)
Vzhledem k důležitosti pravidel použitelných pro zaměstnance ESÚS, jakož i zásad pro opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců, by tato pravidla a zásady měla stanovit úmluva, a nikoli stanovy. Mělo by být možné stanovit, že v úmluvě lze uvést různé varianty výběru pravidel použitelných pro zaměstnance ESÚS. Zvláštní opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců by však měla být řešena ve stanovách.
(27)
Členské státy by měly dále využít možností, které stanovuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (8), v zájmu určitých osob nebo kategorií osob vzájemnou dohodou stanovit výjimky z určení použitelných právních předpisů podle tohoto nařízení a považovat zaměstnance ESÚS za takovouto kategorii osob.
(28)
Vzhledem k důležitosti opatření pro odpovědnost členů by tato opatření měla stanovit úmluva, a nikoli stanovy.
(29)
Pokud má ESÚS jako výhradní cíl řízení programu spolupráce podporovaného z EFRR nebo jeho části nebo pokud se ESÚS zabývá meziregionální spoluprací nebo sítěmi, informace o území, na kterém ESÚS může své úkoly provádět, by neměly být vyžadovány. V prvním případě by rozsah území měl být vymezen a případně měněn v příslušném programu spolupráce. V druhém případě by požadavek na tyto informace ohrozil přistoupení nových členů k meziregionální spolupráci nebo sítím, přestože se ve většině případů jedná o nemateriální činnosti.
(30)
Měla by být vyjasněna různá opatření týkající se kontroly řízení veřejných finančních prostředků na straně jedné a auditu účetních závěrek ESÚS na straně druhé.
(31)
ESÚS, jejichž členové mají omezenou odpovědnost, by měla být jasněji odlišena od těch, jejichž členové mají neomezenou odpovědnost. Dále, aby mohla ESÚS, jejichž členové mají omezenou odpovědnost, provádět činnosti, které by mohly potenciálně vytvářet dluh, měly by mít členské státy možnost požadovat, aby taková ESÚS uzavřela vhodné pojištění nebo aby se na tyto ESÚS vztahovala odpovídající finanční záruka za účelem krytí rizik, která jsou specifická pro činnosti daného ESÚS.
(32)
Členské státy by měly Komisi informovat o všech předpisech přijatých k provádění nařízení (ES) č. 1082/2006, jakož i veškeré jejich změny, předloží. Za účelem zlepšení výměny informací a koordinace mezi Komisí, členskými státy a Výborem regionů by Komise měla tyto předpisy předat členským státům a Výboru regionů. Výbor regionů připravil platformu o ESÚS, která umožňuje všem zúčastněným stranám sdílet zkušenosti a osvědčené postupy, zlepšovat komunikaci o příležitostech a výzvách, které s ESÚS souvisejí, usnadňuje výměnu zkušeností se zřizováním ESÚS na územní úrovni a zprostředkovává sdílení informací o osvědčených postupech v rámci územní spolupráce.
(33)
Měl by být stanoven nový termín pro příští zprávu o uplatňování nařízení (ES) č. 1082/2006. V souladu s posunem Komise k tvorbě politik podložené fakty by se měla tato zpráva zabývat hlavními otázkami hodnocení, včetně účelnosti, efektivnosti, významnosti, evropské přidané hodnoty, možnosti zjednodušení a udržitelnosti. Účelností by se měla rozumět mimo jiné snaha šířit v rámci různých útvarů Komise a mezi Komisí a jinými institucemi, například Evropskou službou pro vnější činnost, povědomí o nástroji ESÚS. Komise by měla tuto zprávu předat Evropskému parlamentu, Radě a podle článku 307 Smlouvy o fungování EU též Výboru regionů. Zpráva by měla být předána do 1. srpna 2018.
(34)
Za účelem stanovení seznamu indikátorů k využití při hodnocení a přípravě zprávy o uplatňování nařízení (ES) č. 1082/2006 by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(35)
Stávající ESÚS ne neměly být povinny sladit úmluvu a stanovy se změnami nařízení (ES) č. 1082/2006 zavedenými tímto nařízením.
(36)
Je rovněž nezbytné určit, podle jakých pravidel by měla být schválena ESÚS, u nichž postup schvalování začal ještě před datem použitelnosti tohoto nařízení.
(37)
Za účelem úpravy stávajících vnitrostátních pravidel tak, aby bylo toto nařízení provedeno dříve, než budou muset být Komisi předloženy programy v rámci cíle Evropská územní spolupráce, mělo by se toto nařízení začít používat šest měsíců ode dne jeho vstupu v platnost. Při úpravě svých stávajících vnitrostátních pravidel by členské státy měly zajistit, aby byly určeny příslušné orgány odpovědné za schvalování ESÚS a aby, v souladu s jejich právními a správními opatřeními, byly tyto orgány také orgány odpovědnými za přijímání oznámení v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 1082/2006.
(38)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zlepšení právního nástroje ESÚS, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle, neboť využívání ESÚS je nepovinné, v souladu s ústavním systémem každého členského státu,
(39)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny nařízení (ES) č. 1082/2006
Nařízení (ES) č. 1082/2006 se mění takto:
1)
Článek 1 se mění takto:
a)
odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
„1. Evropské seskupení pro územní spolupráci („ESÚS“) může být zřízeno na území Unie za podmínek a podle ujednání stanovených v tomto nařízení.
2. Cílem ESÚS je usnadnit a podporovat především územní spolupráci, včetně jednoho nebo více typů přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce, mezi jeho členy, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 1, za účelem posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti Unie.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„5. Sídlo ESÚS se nachází v členském státě, podle jehož práva je zřízen alespoň jeden z členů ESÚS.“;
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Jednání statutárních orgánů ESÚS se řídí:
a)
tímto nařízením;
b)
úmluvou uvedenou v článku 8, pokud to toto nařízení výslovně povoluje; a
c)
v případě záležitostí, které toto nařízení neupravuje nebo které upravuje jen částečně, vnitrostátním právem členského státu, v němž má ESÚS sídlo.
Pokud je to nezbytné pro určení rozhodného práva v rámci práva Unie či mezinárodního práva soukromého, považuje se ESÚS za subjekt toho členského státu, v němž má sídlo.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Činnosti ESÚS týkající se provádění úkolů uvedených v čl. 7 odst. 2 a 3 v rámci Unie se řídí použitelným právem Unie a vnitrostátním právem stanoveným úmluvou uvedenou v článku 8.
Činnosti ESÚS spolufinancované z rozpočtu Unie jsou v souladu s požadavky stanovenými v použitelném právu Unie a ve vnitrostátním právu týkajícím se uplatňování tohoto práva Unie.“;
3)
Článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„1. Členy ESÚS se mohou stát tyto subjekty:
a)
členské státy nebo orgány na vnitrostátní úrovni;
b)
regionální orgány;
c)
místní orgány;
d)
veřejné podniky ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES (9) nebo veřejnoprávní subjekty ve smyslu čl. 1 odst. 9 druhého pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (10);
e)
podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátním právem;
f)
celostátní, regionální nebo místní orgány nebo subjekty nebo veřejné podniky, které jsou rovnocenné orgánům nebo subjektům nebo podnikům uvedeným v písmenu d), ze třetích zemí, s výhradou podmínek stanovených v článku 3a.
(9) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 1)." 						
(10) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114).“" 						
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. S výjimkou případu podle čl. 3a odst. 2 a 5 sdružuje ESÚS členy pocházející z území nejméně dvou členských států.“
4)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 3a
Přistoupení členů ze třetích zemí nebo zámořských zemí a území (ZZÚ)
1. V souladu s čl. 4 odst. 3a může ESÚS sdružovat členy pocházející z území nejméně dvou členských států a jedné nebo více třetích zemí sousedících nejméně s jedním z těchto členských států včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud tyto členské státy a třetí země společně vykonávají činnosti v rámci územní spolupráce nebo provádí programy podporované Unií.
Pro účely tohoto nařízení se třetí země nebo ZZÚ považuje za sousedící s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud tato třetí země nebo ZZÚ sdílí s členským státem společnou pozemní hranici nebo pokud jsou tato třetí země nebo ZZÚ i členský stát způsobilé podle společného námořního přeshraničního nebo nadnárodního programu v rámci cíle Evropská územní spolupráce nebo podle jiného programu přeshraniční spolupráce, spolupráce přes moře či spolupráce pobřežních oblastí, a to i tehdy, když je oddělují mezinárodní vody.
2. ESÚS může sdružovat členy pocházející z území pouze jednoho členského státu a jedné či více třetích zemí nebo sousedících s daným členským státem, včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud se podle tohoto členského státu takovéto ESÚS slučuje s oblastí působnosti jeho územní spolupráce v rámci přeshraniční či nadnárodní spolupráce nebo dvoustranných vztahů s danými třetími zeměmi.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 zahrnují třetí země sousedící s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů námořní hranice mezi dotčenými zeměmi.
4. V souladu s článkem 4a a s výhradou podmínek stanovených v odstavci 1 tohoto článku může ESÚS rovněž sdružovat členy pocházející z území alespoň dvou členských států včetně jejich nejvzdálenějších regionů a z jedné nebo více ZZÚ, ať má členy z jedné či více třetích zemí, či nikoli.
5. V souladu s článkem 4a a s výhradou podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku může ESÚS rovněž sdružovat členy pocházející pouze z území jednoho členského státu včetně jeho nejvzdálenějších regionů a z jedné nebo více ZZÚ, ať má členy z jedné či více třetích zemí, nebo ne.
6. ESÚS nemůže být zřízeno pouze mezi členy z jednoho členského státu a jedné či více ZZÚ majících vazby k témuž členskému státu.“;
5)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Po oznámení případného budoucího člena podle odstavce 2 členský stát, který obdržel oznámení, s ohledem na svoji ústavní strukturu schválí účast případného budoucího člena v ESÚS a úmluvu, ledaže tento členský stát shledá, že:
a)
tato účast či úmluva není v souladu s kterýmkoliv u následujících:
i)
tímto nařízením;
ii)
jiným právním předpisem Unie týkajícím se jednání a činností ESÚS;
iii)
vnitrostátním právním předpisem týkajícím se působnosti a pravomocí případného budoucího člena;
b)
taková účast není opodstatněná z důvodů veřejného zájmu nebo veřejné politiky příslušného členského státu; nebo
c)
stanovy nejsou v souladu s úmluvou.
V případě neschválení vydá členský stát prohlášení, v němž uvede své důvody k odepření schválení a případně navrhne nezbytné změny úmluvy.
Pokud jde o schválení, dospěje členský stát k rozhodnutí ve lhůtě šesti měsíců ode dne doručení oznámení v souladu s odstavcem 2. Pokud v této lhůtě členský stát, který obdržel oznámení, nevznese žádné námitky, považují se účast případného budoucího člena a úmluva za schválené. Avšak členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, formálně schválí úmluvu dříve, než bude moci být ESÚS vytvořen.
Jakákoliv žádost o doplňující informace členského státu adresovaná případnému budoucímu členovi lhůtu uvedenou ve třetím pododstavci přeruší. Doba přerušení bude započata dnem následujícím po dni, kdy členský stát odeslal své připomínky případnému budoucímu členovi, a potrvá až do doby, kdy případný budoucí člen na připomínky odpoví.
K přerušení lhůty uvedené ve třetím pododstavci však nedojde, pokud případný budoucí člen předložil odpověď na připomínky členského státu do deseti pracovních dnů poté, co započala doba přerušení.
Při rozhodování o účasti případného budoucího člena v ESÚS mohou členské státy uplatňovat svá vnitrostátní pravidla.“
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„3a. V případě ESÚS s případnými budoucími členy z jedné nebo více třetích zemí se členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, za konzultace s ostatními dotčenými členskými státy přesvědčí, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 3a a že každá třetí země schválila účast případného budoucího člena v souladu s:
a)
podmínkami a postupy rovnocennými podmínkám a postupům stanoveným v tomto nařízení; nebo
b)
dohodou uzavřenou mezi alespoň jedním členským státem, podle jehož práva je případný budoucí člen zřízen, a takovou třetí zemí.“
c)
Odstavce 5 a 6 se nahrazují tímto:
„5. Členové schválí úmluvu uvedenou v článku 8, přičemž zajistí soulad se schválením podle odstavce 3 tohoto článku.
6. Každou změnu úmluvy nebo stanov oznámí ESÚS členským státům, podle jejichž práva jsou jeho členové ESÚS zřízeni. Každou změnu úmluvy, pouze s výjimkou přistoupení nového člena podle odst. 6a písm. a), schvalují tyto členské státy podle postupu stanoveného v tomto článku.“
d)
Doplňuje se nový odstavec, který zní:
„6a. Následující ustanovení se použijí v případě přistoupení nových členů k již existujícímu ESÚS:
a)
V případě přistoupení nového člena z členského státu, který již úmluvu schválil, toto přistoupení schvaluje pouze členský stát, podle jehož práva je nový člen zřízen, v souladu s postupem stanoveným v odstavci 3 a po oznámení členskému státu, v němž má ESÚS své sídlo.
b)
V případě přistoupení nového člena z členského státu, který úmluvu ještě neschválil, se použije postup stanovený v odstavci 6.
c)
V případě přistoupení nového člena ze třetí země k již existujícímu ESÚS provede členský stát, v němž se nachází sídlo ESÚS, postupem stanoveným v odstavci 3a přezkum takového přistoupení.“
6)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 4a
Účast členů ze zámořských zemí a území
V případě ESÚS s případnými budoucími členy ze ZZÚ zajistí členský stát, s nímž je ZZÚ spojeno, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 3a, a s ohledem na své vztahy s daným ZZÚ buď:
a)
schválí účast případných budoucích členů v souladu s čl. 4 odst. 3; nebo
b)
písemně potvrdí členskému státu, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, že příslušné orgány v ZZÚ schválily účast případných budoucích členů v souladu s podmínkami a postupy rovnocennými podmínkám a postupům stanoveným v tomto nařízení.“
7)
Článek 5 se nahrazuje tímto:
„Článek 5
Nabývání právní subjektivity a zveřejnění v Úředním věstníku
1. Úmluva, stanovy a veškeré jejich pozdější změny se registrují nebo zveřejňují v členském státě, v němž má dotyčné ESÚS své sídlo, v souladu s použitelným vnitrostátním právem tohoto členského státu. ESÚS nabývá právní subjektivitu dnem registrace úmluvy a stanov nebo dnem jejich zveřejnění, podle toho, co nastane dříve. Členové informují dotčené členské státy a Výbor regionů o registraci nebo zveřejnění úmluvy a stanov.
2. ESÚS do deseti pracovních dnů od registrace nebo zveřejnění úmluvy a stanov zajistí, aby byla Výboru regionů zaslána žádost podle vzoru stanoveného v příloze tohoto nařízení. Výbor regionů tuto žádost předá Úřadu pro publikace Evropské unie, který v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní oznámení o zřízení ESÚS s podrobnostmi stanovenými v příloze tohoto nařízení.“
8)
V článku 6 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Bez ohledu na odstavce 1, 2 a 3 tohoto článku, pokud úkoly ESÚS uvedené v čl. 7 odst. 3 zahrnují akce spolufinancované Unií, použijí se příslušné právní předpisy o kontrole finančních prostředků poskytnutých Unií.“
9)
Článek 7 se mění takto:
a)
odstavce 2 a 3 se nahrazují tímto:
„2. ESÚS jedná v mezích úkolů, jimiž bylo pověřeno, tedy usnadnění a podpora územní spolupráce za účelem posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti Unie a překonávání překážek na vnitřním trhu. Všechny úkoly stanoví jeho členové za spadající do pravomocí každého člena, ledaže členský stát nebo třetí země schválí účast člena zřízeného podle jeho vnitrostátního práva, i když tento člen nemá pravomoc ke všem úkolům stanoveným v úmluvě.
3. ESÚS může provádět zvláštní činnosti územní spolupráce mezi svými členy při sledování cíle uvedeného v čl. 1 odst. 2, ať již s finanční podporou ze strany Unie, nebo bez ní.
Úkoly ESÚS se mohou především týkat provádění programů spolupráce nebo jejich částí nebo prováděním činností podporovaných Unií prostřednictvím Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu nebo Fondu soudržnosti či jakoukoliv kombinací těchto fondů.
Členské státy mohou omezit úkoly, které mohou ESÚS provádět bez finanční podpory ze strany Unie. Aniž je dotčen článek 13, členské státy nicméně nevyloučí úkoly týkající se investičních priorit uvedených v článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č1299/2013 (11).
(11) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 ze dne 17. prosinec 2013 o zvláštních ustanoveních týkajících se podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro cíl Evropská územní spolupráce (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 259).“" 						
b)
v odstavci 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Shromáždění ESÚS uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) však v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátním právem může stanovit podmínky používání určitého prvku infrastruktury, kterou ESÚS spravuje, nebo podmínky, za nichž se poskytuje služba obecného hospodářského zájmu, a to včetně tarifů a poplatků, které budou uživatelé platit.“
10)
V článku 8 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Úmluva stanoví:
a)
název ESÚS a jeho sídlo;
b)
rozsah území, na němž může ESÚS plnit své úkoly;
c)
cíl a úkoly ESÚS;
d)
dobu trvání ESÚS a podmínky, kterými se řídí jeho rozpuštění;
e)
seznam členů ESÚS;
f)
seznam orgánů ESÚS a jejich příslušných pravomocí;
g)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo členského státu, v němž má ESÚS statutární sídlo pro účely výkladu a prosazování úmluvy;
h)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo členského státu, v němž jednají statutární orgány ESÚS;
i)
případná opatření pro účast členů ze třetích zemí nebo zámořských zemí a území, včetně stanovení rozhodného práva, pokud ESÚS plní úkoly ve třetích zemích či v zámořských zemích či územích;
j)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo, jež se přímo týkají činností ESÚS prováděných v rámci úkolů stanovených v úmluvě;
k)
pravidla použitelná pro zaměstnance ESÚS, jakož i zásady pro opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců;
l)
opatření pro odpovědnost ESÚS a jeho členů v souladu s článkem 12;
m)
vhodná ujednání o vzájemném uznávání, včetně pro účely finanční kontroly řízení veřejných finančních prostředků; a dále
n)
postupy pro přijetí stanov a změn úmluvy, které jsou v souladu s povinnostmi stanovenými v článcích 4 a 5.
3. Informace podle odst. 2 písm. b) však nejsou vyžadovány, pokud se úkoly ESÚS týkají pouze řízení programu spolupráce nebo jeho části v rámci nařízení (EU) č. 1299/2013 nebo pokud se ESÚS týká meziregionální spolupráce nebo sítí.“
11)
Článek 9 se nahrazuje tímto:
„Článek 9
Stanovy
1. Stanovy ESÚS přijímají na základě úmluvy a v souladu s ní jeho členové jednomyslně.
2. Stanovy ESÚS obsahují přinejmenším:
a)
provozní předpisy orgánů ESÚS a jejich pravomoci, jakož i počet zástupců členů v příslušných orgánech;
b)
jeho postupy při rozhodování;
c)
jeho pracovní jazyk nebo jazyky;
d)
ujednání o jeho fungování;
e)
jeho postupy týkající se personálního řízení a náboru zaměstnanců;
f)
ujednání o finančních příspěvcích jeho členů;
g)
použitelná účetní a rozpočtová pravidla pro jeho členy;
h)
určení nezávislého externího auditora jeho účetních závěrek; a
i)
postupy pro změny jeho stanov, které jsou v souladu s povinnostmi stanovenými v článcích 4 a 5.“
12)
V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Příprava účetních závěrek, v případě potřeby včetně doprovodné výroční zprávy, auditu a zveřejnění těchto účetních závěrek, se řídí vnitrostátním právem členského státu, v němž má ESÚS sídlo.“
13)
Článek 12 se mění takto:
a)
V odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„ESÚS odpovídá za veškeré své dluhy.“
b)
Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Aniž je dotčen odstavec 3, pokud aktiva ESÚS nedostačují na pokrytí jeho závazků, odpovídají jeho členové za dluhy ESÚS jakékoli povahy, přičemž se podíl každého člena stanoví úměrně k jeho finančnímu příspěvku. Úprava finančních příspěvků musí být obsažena ve stanovách.
Členové ESÚS mohou ve stanovách určit, že po ukončení svého členství v daném ESÚS budou odpovídat za závazky vyplývající z jeho činnosti v průběhu svého členství.
2a. Pokud je odpovědnost alespoň jednoho člena ESÚS z členského státu omezena v důsledku vnitrostátního práva, podle něhož je zřízen, mohou ostatní členové v úmluvě rovněž omezit svou odpovědnost, pokud jim to vnitrostátní právo provádějící toto nařízení umožní.
Název ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, musí obsahovat výraz „s ručením omezeným“.
Požadavky na zveřejnění úmluvy, stanov a účetních závěrek ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, musí být přinejmenším rovnocenné požadavku, který se uplatňuje pro jiné právní subjekty s omezenou odpovědností podle práva členského státu, v němž má ESÚS sídlo.
V případě ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, může kterýkoliv dotčený členský stát požadovat, aby takové ESÚS uzavřelo vhodné pojištění nebo aby se na něj vztahovala záruka poskytnutá bankou nebo jinou finanční institucí se sídlem v členském státě nebo aby se na něj vztahoval nástroj poskytnutý veřejným subjektem či členským státem jako záruka za účelem krytí rizik, která jsou specifická pro činnosti daného ESÚS.“
14)
V čl. 15 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„2. Nestanoví-li toto nařízení jinak, vztahuje se na spory, jejichž stranou je ESÚS, právní předpisy Unie o soudní příslušnosti. Ve věci, která není upravena těmito právními předpisy Unie, jsou pro řešení sporů příslušné soudy členského státu, v němž má ESÚS sídlo.“
15)
Článek 16 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy přijmou předpisy k zajištění účinného uplatňování tohoto nařízení, včetně určení příslušných orgánů odpovědných za schvalování, v souladu se svými právními a správními opatřeními.
Vyžaduje-li to vnitrostátní právo některého členského státu, může tento členský stát vypracovat souhrnný seznam úkolů, které členové ESÚS ve smyslu čl. 3 odst. 1 zřízení podle jeho práva již mají, pokud jde o územní spolupráci uvnitř tohoto členského státu.
Členský stát předloží Komisi veškeré předpisy přijaté na základě tohoto článku, jakož i jejich změny. Komise tyto předpisy následně předá ostatním členským státům a Výboru regionů.“
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Týkají-li se předpisy uvedené v odstavci 1členského státu, k němuž má vazby ZZÚ, zajišťují při zohlednění vztahu členského státu s touto ZZÚ rovněž účinné uplatňování tohoto nařízení vůči této ZZÚ, sousedícím členským státům nebo nejvzdálenějším regionům těchto členských států.“
16)
Článek 17 se nahrazuje tímto:
„Článek 17
Zpráva
Do 1. srpna 2018 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Výboru regionů zprávu o uplatňování tohoto nařízení, která na základě ukazatelů zhodnotí jeho účelnost, efektivnost, významnost, evropskou přidanou hodnotu a prostor pro zjednodušení.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 17a, jimiž stanoví seznam ukazatelů uvedených v prvním pododstavci.“
17)
vkládá se nový článek 17a, který zní:
„Článek 17a
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomocí uvedená v čl. 17 druhém pododstavci je svěřena Komisi na dobu pěti let od 21. prosinec 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 17 druhém pododstavci kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu i Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 17 druhého pododstavce vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.“
Článek 2
Přechodná ustanovení
1. ESÚS zřízená před 21. prosinec 2013 nemají povinnost sladit své úmluvy a stanovy s ustanoveními nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
2. V případě ESÚS, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen před 22. červen 2014 a kde zbývá pouze provést registraci nebo zveřejnění podle článku 5 nařízení (ES) č. 1082/2006, se jejich registrace nebo zveřejněné provede podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění před jeho změnou tímto nařízením.
3. ESÚS, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen více než šest měsíců před 22. červen 2014 se schválí podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006ve znění před jeho změnou tímto nařízením.
4. Jiná ESÚS než ta, která jsou uvedena v odstavcích 2 a 3 tohoto článku, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen před 22. červen 2014 se schválí podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
5. Členské státy předloží Komisi potřebné změny vnitrostátních předpisů přijaté v souladu s čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení nejpozději dne 22. červen 2014.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 22. červen 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. prosince 2013.
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 1302/2013
zo 17. decembra 2013,
ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 1082/2006 o Európskom zoskupení územnej spolupráce (EZÚS), pokiaľ ide o vyjasnenie, zjednodušenie a zlepšenie zakladania a fungovania takýchto zoskupení
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 175 tretí odsek,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
zo zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (2),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom,
keďže:
(1)
V súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1082/2006 (3) Komisia 29. júla 2011 prijala správu o uplatňovaní uvedeného nariadenia adresovanú Európskemu parlamentu a Rade. Komisia v tejto správe oznámila svoj zámer navrhnúť obmedzený počet úprav nariadenia (ES) č. 1082/2006 s cieľom uľahčiť zakladanie a fungovanie EZÚS a zároveň navrhla objasniť niektoré existujúce ustanovenia. Mali by sa odstrániť prekážky zakladania nových EZÚS a zároveň by sa mala zachovať kontinuita fungovania existujúcich EZÚS a uľahčiť ich prevádzka, aby sa tak umožnilo širšie využitie EZÚS s cieľom prispieť k lepšej politickej súdržnosti a spolupráci medzi verejnými orgánmi bez vytvárania dodatočnej záťaže pre vnútroštátnu verejnú správu alebo správu Únie.
(2)
Založenie EZÚS je záležitosť, o ktorej by mali rozhodnúť jej členovia a ich národné orgány a nespája sa automaticky s právnymi alebo finančnými výhodami na úrovni Únie.
(3)
Lisabonskou zmluvou sa do politiky súdržnosti vniesol územný rozmer a „Spoločenstvo“ sa nahradilo „Úniou“. Preto by sa táto nová terminológia mala zaviesť v nariadení (ES) č. 1082/2006.
(4)
EZÚS môžu potenciálne rozširovať podporu a podnecovať dosahovanie harmonického rozvoja Únie ako celku a najmä hospodársku, sociálnu a územnú spoluprácu jej regiónov a prispievať k plneniu cieľov stratégie Európa 2020 na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu (ďalej len „stratégia Európa 2020“). EZÚS môžu tiež pozitívne prispievať k zmierňovaniu prekážok územnej spolupráce medzi regiónmi, ktoré majú vážne a stále prírodné a demografické nevýhody, vrátane špecifickej situácie najvzdialenejších regiónov, a môžu byť nástrojom na posilňovanie spolupráce s tretími krajinami, zámorskými krajinami a územiami (ďalej len „ZKÚ“) a okrajovými regiónmi Únie, a to aj prostredníctvom využitia programov vonkajšej spolupráce Únie.
(5)
Skúsenosti s doteraz založenými EZÚS ukazujú, že ako právny nástroj sa EZÚS využívajú aj na spoluprácu v kontexte politík Únie iných ako je politika súdržnosti, a to aj prostredníctvom realizácie programov alebo časti programov s finančnou podporou Únieinou, ako sa poskytuje v rámci politiky súdržnosti. Mala by sa zvýšiť účinnosť a efektívnosť EZÚS rozšírením charakteru EZÚS, odstránením zostávajúcich prekážok a uľahčením zakladania a fungovania EZÚS, pričom by sa členským štátom mala ponechať schopnosť obmedziť /opatrenia, ktoré sú EZÚS schopné vykonávať bez finančnej podpory Únie. Podľa nariadenia (ES) č. 1082/2006 majú EZÚS v každom členskom štáte najrozsiahlejšiu právnu spôsobilosť poskytnutú právnickým osobám podľa vnútroštátneho práva tohto členského štátu, vrátane možnosti uzatvárať dohody s inými EZÚS a inými právnymi subjektmi na účely vykonávania projektov spoločnej spolupráce s cieľom zabezpečiť okrem iného účinnejšie fungovanie makroregionálnych stratégií.
(6)
Podľa vymedzenia pojmu, EZÚS pôsobia vo viac ako jednom členskom štáte. Preto nariadenie (ES) č. 1082/2006 poskytuje možnosť uviesť v dohovore a stanovách EZÚS rozhodné právo v súvislosti s určitými otázkami. Mali by sa objasniť prípady, v akých sa takéto prehlásenia majú uprednostňovať, v rámci hierarchie rozhodného práva stanoveného v uvedenom nariadení, vnútroštátne právne predpisy členského štátu, v ktorom má EZÚS svoje sídlo. Ustanovenia nariadenia (ES) č. 1082/2006 o rozhodnom práve by sa zároveň mali rozšíriť na akty a činnosti EZÚS na základe právneho dohľadu vykonávaného v každom jednotlivom prípade členskými štátmi.
(7)
Výsledkom rozdielneho postavenia miestnych a regionálnych subjektov v členských štátoch je, že kompetencie, ktoré sú na jednej strane hranice regionálne, môžu byť na druhej strane národné, najmä v menších alebo centralizovaných členských štátoch. Preto by národné orgány mali byť spôsobilé stať sa členmi EZÚS popri členskom štáte.
(8)
Aj napriek tomu, že nariadenie (ES) č. 1082/2006 umožňuje subjektom založeným podľa súkromného práva stať sa členmi EZÚS za predpokladu, že sa považujú za subjekty, ktoré sa riadia verejným právom v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES (4), malo by sa umožniť, aby sa EZÚS využívali v budúcnosti na spoločné riadenie verejných služieb s osobitným dôrazom na služby všeobecného hospodárskeho záujmu alebo na infraštruktúru. Preto by sa aj iní aktéri založení podľa súkromného alebo verejného práva mohli stať členmi EZÚS. Z tohto dôvodu by mali byť zahrnuté aj „verejné podniky“ v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/17/ES (5) a podniky poverené vykonávaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu v takých oblastiach, ako sú vzdelávanie a odborná príprava, zdravotná starostlivosť, sociálne potreby v súvislosti so zdravotnou starostlivosťou a dlhodobou starostlivosťou, starostlivosťou o deti, prístupom k trhu práce a opätovnou integráciou do ňho, v súvislosti so sociálnym bývaním a starostlivosťou a sociálnym začleňovaním zraniteľných skupín.
(9)
Nariadenie (ES) č. 1082/2006 neobsahuje podrobné pravidlá týkajúce sa účasti subjektov z tretích krajín na EZÚS vytvorenom v súlade s uvedeným nariadením, t. j. medzi členmi aspoň z dvoch členských štátov. Vzhľadom na ďalšie zosúlaďovanie pravidiel upravujúcich spoluprácu medzi jedným alebo viacerými členskými štátmi a jednou alebo viacerými tretími krajinami, najmä v kontexte cezhraničnej spolupráce v rámci nástroja európskeho susedstva (ENI) a nástroja predvstupovej spolupráce (IPA II), ale aj v kontexte doplnkového financovania z Európskeho rozvojového fondu a v kontexte nadnárodnej spolupráce v rámci cieľa Európska územná spolupráca, kde sa príspevky z ENI a IPA II majú presunúť tak, aby sa zoskupili s príspevkami z Európskeho fondu regionálneho rozvoja (EFRR) v rámci programov spoločnej spolupráce, sa výslovne umožňuje účasť členov z tretích krajín susediacich s členským štátom vrátane jeho najvzdialenejších regiónov na EZÚS založenom aspoň medzi dvomi členskými štátmi. Táto možnosť by mala existovať, ak to povoľujú právne predpisy tretej krajiny alebo dohody medzi aspoň jedným zúčastňujúcim sa členským štátom a treťou krajinou.
(10)
S cieľom posilniť hospodársku, sociálnu a územnú súdržnosť Únie a tým posilniť najmä účinnosť územnej spolupráce vrátane foriem cezhraničnej, nadnárodnej a medziregionálnej spolupráce medzi členmi EZÚS, mala by sa povoliť v EZÚS účasť tretích krajín susediacich s členským štátom, vrátane jeho najvzdialenejších regiónov. Operácie v rámci programov Európskej územnej spolupráce, ak ich spolufinancuje Únia, by preto mali naďalej postupovať podľa cieľov politiky súdržnosti Únie, aj keď sa sčasti alebo úplne uplatňujú mimo územia Únie, čím sa činnosti EZÚS tiež vykonávajú aspoň v nejakom rozsahu mimo územia Únie. V tomto kontexte, a keď je to relevantné, je prípadný prínos vznikajúci činnosťami EZÚS, ktorého členmi sú tiež tretie krajiny susediace s aspoň jedným členským štátom, vrátane jeho najvzdialenejších regiónov, k cieľom politík vonkajšej činnosti Únie, ako sú ciele rozvojovej spolupráce alebo hospodárskej, finančnej a technickej spolupráce, čisto náhodný, ťažisko daných programov spolupráce, a tým aj činností tohto EZÚS by sa malo prvotne zamerať na ciele politiky súdržnosti Únie.V súlade s tým sú akékoľvek ciele rozvojovej spolupráce alebo hospodárskej, finančnej a technickej spolupráce medzi len jedným členským štátom, vrátane jeho najvzdialenejších regiónov, a jednou alebo viacerými tretími krajinami len doplnkom k cieľom územnej spolupráce založenej na politike súdržnosti medzi členskými štátmi vrátane ich najvzdialenejších regiónov. Preto článok 175 tretí odsek Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) je dostatočným právnym základom na prijatie tohto nariadenia.
(11)
Na základe povolenia účasti národných, regionálnych, subregionálnych a miestnych orgánov a organizácií a tiež prípadne ostatných orgánov verejnej správy alebo inštitúcií, vrátane poskytovateľov verejných služieb, zo ZKÚ na EZÚS na základe rozhodnutia Rady 2013/755/EÚ (6) a zohľadňujúc, že v prípade programového obdobia 2014 až 2020 osobitné dodatočné rozpočtové prostriedky v rámci viacročného finančného rámca majú posilniť spoluprácu najvzdialenejších regiónov Únie so susednými tretími krajinami a niektorými ZKÚ a susediacimi s týmito najvzdialenejšími regiónmi, by sa mal EZÚS ako právny nástroj otvoriť aj pre členov zo ZKÚ. Na účely právnej istoty a transparentnosti by sa mali stanoviť osobitné procesy schvaľovania pristúpenia členov zo ZKÚ k EZÚS vrátane osobitných pravidiel o rozhodnom práve pre príslušné EZÚS s členmi zo ZKÚ, ak je to potrebné.
(12)
Nariadenie (ES) č. 1082/2006 rozlišuje medzi dohovorom, ktorým sa stanovujú konštitučné prvky budúceho EZÚS, a stanovami, ktorými sa stanovujú realizačné prvky. Stanovy však v zmysle uvedeného nariadenia, v súčasnosti musia obsahovať všetky ustanovenia dohovoru. Napriek tomu, že tak dohovor ako aj stanovy sa majú zasielať členským štátom, sú to samostatné dokumenty a schvaľovací postup by sa mal obmedziť na dohovor. Navyše na niektoré prvky, na ktoré sa v súčasnosti vzťahujú stanovy, by sa mal namiesto toho vzťahovať dohovor.
(13)
Skúsenosti získané zo zakladania EZÚS ukazujú, že trojmesačná lehota na schvaľovací postup členským štátom bola zriedkavo dodržaná. Uvedená lehota by sa preto malo predĺžiť na šesť mesiacov. Na druhej strane, s cieľom zabezpečiť právnu istotu po tejto lehote by sa dohovor mal považovať za schválený tichým súhlasom, ak je to možné, v súlade s vnútroštátnym právom príslušných členských štátov, vrátane príslušných ústavných požiadaviek. Členský štát, v ktorom sa má nachádzať navrhované sídlo EZÚS, však musí dohovor formálne schváliť. Kým členské štáty by mali uplatňovať vnútroštátne pravidlá na postup schválenia účasti perspektívneho člena v EZÚS alebo vytvoriť osobitné pravidlá v rámci vnútroštátnych pravidiel, ktorými sa vykonáva nariadenie (ES) č. 1082/2006, mali by sa vylúčiť odchýlky od ustanovenia týkajúceho sa tichého súhlasu po uplynutí lehoty šiestich mesiacov, okrem prípadov stanovených v tomto nariadení.
(14)
Mal by sa stanoviť dôvody, pre ktoré členský štát odmietne schválenie účasti perspektívneho člena alebo dohovor. Nemalo by sa však zohľadniť akékoľvek vnútroštátne právo, ktoré vyžaduje iné pravidlá a postupy pri uvedenom schvaľovaní ako tie, ktoré sa stanovujú v nariadení (ES) č. 1082/2006.
(15)
Keďže nariadenie (ES) č. 1082/2006 sa nemôže uplatňovať v tretích krajinách, členský štát, v ktorom sa má nachádzať navrhované sídlo EZÚS, by sa mal presvedčiť pri schvaľovaní účasti perspektívnych členov z tretích krajín založených podľa práva týchto tretích krajín na základe konzultácie s tými členskými štátmi, podľa práva ktorých boli iní perspektívni členovia EZÚS založení, že tretie krajiny uplatňujú podmienky a postupy rovnocenné tým, ktoré sú stanovené v nariadení (ES) č. 1082/2006 alebo konajú v súlade s medzinárodnými dvojstrannými alebo viacstrannými dohodami uzatvorenými medzi členskými štátmi Rady Európy, či už sú, alebo nie sú členskými štátmi Únie, a to na základe Európskeho rámcového dohovoru o cezhraničnej spolupráci medzi územnými celkami alebo orgánmi, podpísanej v Madride 21. mája 1980 a ďalších protokolov prijatých na jeho základe. V prípade účasti viacerých členských štátov Únie a jednej alebo viacerých tretích krajín by malo byť postačujúce, aby bola takáto dohoda uzatvorená medzi príslušnou treťou krajinou a jedným zúčastneným členským štátom Únie.
(16)
S cieľom podporiť pristúpenie nových členov k existujúcemu EZÚS by sa mal zjednodušiť postup zmeny dohovorov v takýchto prípadoch. Takéto zmeny by sa v prípade nového člena z členského štátu, ktorý už schválil dohovor, preto nemali oznamovať všetkým zúčastneným členským štátom, ale iba členskému štátu, podľa ktorého právnych predpisov je nový perspektívny člen založený a členskému štátu, v ktorom má EZÚS registrované sídlo. Akákoľvek následná zmena dohovoru by sa mala oznamovať všetkým dotknutým členským štátom. Takéto zjednodušenie postupu zmeny by sa však nemalo uplatňovať v prípade nového budúceho člena z členského štátu, ktorý zatiaľ neschválil dohovor, tretej krajiny alebo ZKÚ, pretože je nevyhnutné umožniť všetkým členským štátom, aby mohli skontrolovať, či je takéto pristúpenie v súlade s jeho verejným záujmom alebo verejným poriadkom.
(17)
Vzhľadom na prepojenie medzi členskými štátmi a ZKÚ, by sa na postupoch schvaľovania účasti perspektívnych členov zo ZKÚ mali zúčastňovať aj tieto členské štáty. V súlade s osobitným vzťahom riadenia medzi členským štátom a ZKÚ, členský štát by mal buď schváliť účasť perspektívneho člena zo ZKÚ, alebo by mal predložiť písomné potvrdenie členskému štátu, v ktorom sa má nachádzať navrhované sídlo EZÚS, o tom, že príslušné orgány v ZKÚ schválili účasť perspektívneho člena v súlade s podmienkami a postupmi rovnocennými tým, ktoré sú stanovené v nariadení (ES) č. 1082/2006. Rovnaký postup by sa mal uplatňovať v prípade perspektívneho člena zo ZKÚ, ktorý sa chce pripojiť k existujúcemu EZÚS.
(18)
Keďže stanovy už nemajú viac obsahovať všetky ustanovenia dohovoru, dohovor aj stanovy by sa mali zaregistrovať alebo zverejniť alebo oboje. Okrem toho by sa z dôvodov transparentnosti oznámenie týkajúce sa rozhodnutia o založení EZÚS malo zverejniť v sérii C Úradného vestníka Európskej únie. V záujme dôslednosti by toto oznámenie malo obsahovať údaje stanovené v prílohe k nariadeniu (ES) č. 1082/2006 v znení zmenenom týmto nariadením.
(19)
Účel EZÚS by sa mal rozšíriť tak, aby zahŕňal uľahčovanie a podporu územnej spolupráce vo všeobecnosti vrátane strategického plánovania a riadenia regionálnych a miestnych záujmov v súlade s politikou súdržnosti a inými politikami Únie a tak prispieval k plneniu stratégie Európa 2020 alebo realizácii makroregionálnych stratégií. EZÚS by preto malo mať možnosť vykonávať operácie s finančnou podporou inou, ako umožňuje politika súdržnosti Únie. Okrem toho by sa od každého člena v každom zastúpenom členskom štáte alebo tretej krajine malo požadovať, aby mal všetky kompetencie potrebné na účinné fungovanie EZÚS, pokiaľ členský štát alebo tretia krajina neschváli účasť člena založeného podľa jeho vnútroštátneho práva, aj keď tento člen nie je kompetentný vykonávať všetky úlohy vymedzené v dohovore.
(20)
EZÚS ako právny nástroj nie je určený na obchádzanie rámca stanoveného acquis Rady Európy, ktoré poskytuje rôzne príležitosti a rámce, v ktorých môžu regionálne a miestne orgány cezhranične spolupracovať vrátane najnovších zoskupení euroregionálnej spolupráce (7), alebo na to, aby poskytoval súbor osobitných spoločných pravidiel, ktoré by jednotne upravovali všetky takéto dojednania v celej Únii.
(21)
Osobitné úlohy EZÚS a možnosť členských štátov obmedziť činnosti, ktoré môžu EZÚS vykonávať bez finančnej podpory Únie, by mali byť v súlade s ustanoveniami upravujúcimi ERDF, Európsky sociálny fond a Kohézny fond počas programového obdobia 2014 - 2020.
(22)
Aj keď je v nariadení (ES) č. 1082/2006 stanovené, že úlohy EZÚS sa netýkajú okrem iného „regulačných právomocí“, ktoré môžu mať rôzne právne následky v rôznych členských štátoch, napriek tomu by zhromaždenie EZÚS malo byť schopné, ak je to osobitne stanovené dohovorom a v súlade s právom Únie a vnútroštátnym právom, určiť podmienky použitia položky infraštruktúry, ktorú riadi EZÚS, alebo podmienky, podľa ktorých možno poskytovať službu všeobecného hospodárskeho záujmu, vrátane taríf a poplatkov, ktoré musia zaplatiť používatelia.
(23)
V dôsledku otvorenia EZÚS pre členov z tretích krajín alebo ZKÚ by dohovor mal upravovať podrobné ustanovenia o ich účasti.
(24)
V dohovore by sa malo okrem odkazu na rozhodné právo vo všeobecnosti, ako sa stanovuje v článku 2 nariadenia (ES) č. 1082/2006, uvádzať aj právo Únie a vnútroštátne právo uplatniteľné na EZÚS. Navyše by mala existovať možnosť, aby toto vnútroštátne právo bolo právom členského štátu, v ktorom orgány EZÚS vykonávajú svoje právomoci, najmä v prípade zamestnancov, za prácu ktorých zodpovedá riaditeľ, a ktorí sa nachádzajú v inom členskom štáte, ako je členský štát, v ktorom má EZÚS registrované svoje sídlo. V dohovore by sa tiež malo uvádzať rozhodné právo Únie alebo vnútroštátne právo priamo súvisiace s činnosťami EZÚS vykonávanými v rámci úloh vymedzených v dohovore, a to aj vtedy, ak EZÚS riadi verejné služby všeobecného záujmu alebo infraštruktúry.
(25)
Toto nariadenie by sa nemalo vzťahovať na problémy spojené s cezhraničným obstarávaním, s ktorými sa stretávajú EZÚS.
(26)
Vzhľadom na význam pravidiel vzťahujúcich sa na zamestnancov EZÚS a zásady upravujúce ustanovenia týkajúce sa personálneho manažmentu a výberových konaní, tieto pravidlá a zásady by sa mali vymedziť namiesto stanov v dohovore. Mala by existovať možnosť stanoviť v dohovore rôzne možnosti, čo sa týka výberu pravidiel vzťahujúcich sa na zamestnancov EZÚS. Osobitné ustanovenia týkajúce sa personálneho manažmentu a výberových konaní by sa mali riešiť v stanovách.
(27)
V tejto súvislosti by členské štáty mali ďalej využívať možnosti stanovené v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (8) s cieľom umožniť spoločnú dohodu o výnimkách týkajúcich sa určenia uplatniteľných právnych predpisov podľa uvedeného nariadenia v záujme určitých osôb alebo kategórií osôb a s cieľom považovať zamestnancov EZÚS za takúto kategóriu osôb.
(28)
Vzhľadom na význam ustanovení týkajúcich sa zodpovednosti členov, tieto ustanovenia by sa mali vymedziť namiesto stanov v dohovore.
(29)
Ak je výlučným cieľom EZÚS riadenie programu spolupráce alebo jeho časti podporovanej EFRR, alebo ak sa EZÚS zaoberá spoluprácou alebo sieťami medzi regiónmi, informácie týkajúce sa územia, na ktorom EZÚS môže vykonávať svoju úlohu, by sa nemali požadovať. V prvom prípade by sa mal rozsah územia vymedziť, a ak je to vhodné, zmenil by sa v príslušnom programe spolupráce. V druhom prípade by požiadavka takýchto informácií, aj keď sa primárne týkajú nehmotných činností, ohrozila pristúpenie nových členov k medziregionálnej spolupráci alebo sieťam.
(30)
Je dôležité stanoviť rôzne opatrenia týkajúce sa na jednej strane kontroly riadenia verejných finančných prostriedkov a na druhej strane auditu účtovníctva EZÚS.
(31)
EZÚS, ktorého členovia ručia v obmedzenom rozsahu, by sa mali jasnejšie odlíšiť od tých, ktorých členovia ručia v neobmedzenom rozsahu. Navyše s cieľom umožniť EZÚS, ktorých členovia ručia v obmedzenom rozsahu, vykonávať činnosti, ktoré by potenciálne mohli vytvárať dlhy, by sa členským štátom malo dovoliť, aby od takýchto EZÚS vyžadovali vhodné poistenie alebo aby boli takéto EZÚS kryté vhodnou finančnou zárukou na ochranu proti rizikám špecifikým pre ich činnosti.
(32)
Členské štáty by mali predložiť Komisii všetky ustanovenia, ako aj ich zmeny, prijaté na vykonávanie nariadenia (ES) č. 1082/2006. S cieľom zlepšiť výmenu informácií a koordináciu medzi členskými štátmi, Komisiou a Výborom regiónov, by Komisia mala predložiť takéto ustanovenia členským štátom a Výboru regiónov. Výbor regiónov zriadil platformu EZÚS, ktorá všetkým zainteresovaným stranám umožňuje výmenu ich skúseností a osvedčených postupov a zlepšenie komunikácie o príležitostiach a výzvach EZÚS uľahčením výmeny skúseností so zakladaním EZÚS na územnej úrovni a zdieľať poznatky o najlepšej praxi týkajúcej sa územnej spolupráce.
(33)
Mala by sa určiť nová lehota na predloženie správy o uplatňovaní nariadenia (ES) č. 1082/2006. V súlade so smerovaním Komisie k tvorbe politiky vychádzajúcej z dôkazov by sa v tejto správe mali riešiť hlavné otázky hodnotenia vrátane účinnosti, efektívnosti, významu, európskej pridanej hodnoty a rozsahu pre zjednodušenie. a udržateľnosť. Účinnosť by sa mala posudzovať z hľadiska, okrem iného, charakteru snáh v rámci rôznych útvarov Komisie a medzi Komisiou a inými orgánmi, napríklad Európskou službou pre vonkajšiu činnosť, šíriť poznatky o nástroji EZÚS. Komisia by mala postúpiť túto správu Európskemu parlamentu, Rade a podľa článku 307 prvého odseku ZFEÚ Výboru regiónov. do 1. augusta 2018.
(34)
S cieľom stanoviť zoznam ukazovateľov, ktoré sa majú použiť pri hodnotení a príprave správy o upatňovaní nariadenia (ES) č. 1082/2006 by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(35)
Existujúce EZÚS by nemali byť povinné prispôsobiť svoj dohovor a stanovy zmenám nariadenia (ES) č. 1082/2006 zavedeným týmto nariadením.
(36)
Je nevyhnutné stanoviť, podľa akého súboru pravidiel by sa mali schváliť EZÚS, pri ktorých sa začal schvaľovací postup pred začiatkom dátumu uplatňovania tohto nariadenia.
(37)
S cieľom prispôsobiť existujúce vnútroštátne pravidlá tak, aby sa toto nariadenie vykonalo skôr, ako je potrebné Komisii predložiť programy v rámci cieľa Európska územná spolupráca, by sa toto nariadenie malo začať uplatňovať šesť mesiacov po dátume jeho nadobudnutia účinnosti. Členské štáty by pri úprave svojich existujúcich vnútroštátnych pravidiel mali zaistiť, že sa stanovia príslušné orgány zodpovedné za schvaľovanie EZÚS a že v súlade s ich zákonným a administratívnym usporiadaním tieto orgány sú rovnaké orgány ako tie, ktoré zodpovedajú za prijatie oznámení v súlade s článkom 4 nariadenia (ES) č. 1082/2006.
(38)
Keďže cieľ tohto nariadenia, a to zlepšenie právneho nástroja EZÚS, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa, keďže využívanie EZÚS je dobrovoľné, a to v súlade s ústavným systémom každého členského štátu.
(39)
Nariadenie (ES) č. 1082/2006 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Zmeny nariadenia (ES) č. 1082/2006
Nariadenie (ES) č. 1082/2006 sa mení takto:
1.
Článok 1 sa mení takto:
a)
odseky 1 a 2 sa nahrádzajú takto:
"1. Európske zoskupenie územnej spolupráce (ďalej len „EZÚS“) môže byť založené na území Únie v súlade s podmienkami a ustanoveniami tohto nariadenia.
2. Cieľom EZÚS je uľahčovať a podporovať najmä územnú spoluprácu vrátane jednej alebo viacerých foriem cezhraničnej, nadnárodnej a medziregionálnej spolupráce medzi svojimi členmi, ako je stanovené v článku 3 ods. 1, s cieľom posilniť hospodársku, sociálnu a územnú súdržnosť Únie.";
b)
dopĺňa sa tento odsek:
„5. Sídlo EZÚS sa musí nachádzať v členskom štáte, podľa právnych predpisov ktorého je založený aspoň jeden člen EZÚS.“.
2.
Článok 2 sa mení takto:
a)
odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Činnosť orgánov EZÚS sa riadi:
a)
týmto nariadením;
b)
dohovorom uvedeným v článku 8, ak sa to podľa tohto nariadenia výslovne povoľuje; a
c)
v prípadoch, na ktoré sa toto nariadenie nevzťahuje, alebo sa vzťahuje iba čiastočne, vnútroštátnym právom členského štátu, v ktorom má EZÚS svoje sídlo.
Ak je potrebné stanoviť rozhodné právo podľa práva Únie alebo medzinárodného práva súkromného, EZÚS sa považuje za subjekt členského štátu, v ktorom má svoje sídlo.“;
b)
vkladá sa tento odsek:
„1a. Činnosti EZÚS súvisiace s vykonávaním úloh uvedených v článku 7 ods. 2 a 3 vnútri Únie sa riadia rozhodným právom Únie a vnútroštátnym právom v zmysle dohovoru uvedeného v článku 8.
Činnosti EZÚS, ktoré sú spolufinancované z rozpočtu Únie, musia spĺňať požiadavky stanovené v uplatniteľnom práve Únie a vnútroštátnom práve týkajúcom sa uplatňovania tohto práva Únie.“.
3.
Článok 3 sa mení takto:
a)
v odseku 1 sa prvý pododsek nahrádza takto:
„1. Členmi EZÚS sa môžu stať tieto subjekty:
a)
členské štáty alebo orgány na národnej úrovni;
b)
regionálne orgány;
c)
miestne orgány;
d)
verejné podniky v zmysle článku 2 ods. 1 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/17/ES (9) alebo orgány, ktoré sa riadia verejným právom v zmysle článku 1 ods. 9 druhý pododsek smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES (10);
e)
podniky poverené prevádzkovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu v súlade s uplatniteľným právom Únie a vnútroštátnym právom;
f)
národné, regionálne alebo miestne orgány alebo subjekty alebo verejné podniky z tretích krajín rovnocenné orgánom, subjektom alebo podnikom uvedeným v písmene d), podľa podmienok stanovených v článku 3a.
(9) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/17/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov obstarávania subjektov pôsobiacich v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb (Ú. v. EÚ L 134, 30.4.2004, s. 1)." 						
(10) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, 30.4.2004, s. 114).“;" 						
b)
odsek 2 sa nahrádza takto:
„2. EZÚS tvoria členovia, ktorí sa nachádzajú na území aspoň dvoch členských štátov, s výnimkou ustanovení článku 3a ods. 2 a 5.“;
4.
vkladá sa tento článok:
„Článok 3a
Pristúpenie členov z tretích krajín alebo zámorských krajín alebo území (ZKÚ)
1. V súlade s článkom 4 ods. 3a môžu EZÚS tvoriť členovia, ktorí sa nachádzajú na území aspoň dvoch členských štátov a jednej alebo viacerých tretích krajín susediacich s aspoň jedným z týchto členských štátov, vrátane ich najvzdialenejších regiónov, ak tieto členské štáty a tretie krajiny spoločne vykonávajú opatrenia územnej spolupráce alebo realizujú programy podporované Úniou.
Na účely tohto nariadenia sa tretia krajina alebo ZKÚ považuje za susediacu s členským štátom, vrátane jeho najvzdialenejších regiónov, ak má tretia krajina alebo ZKÚ spoločnú pozemnú hranicu s týmto členským štátom alebo ak tretia krajina alebo ZKÚ a členský štát sú oprávnené v rámci spoločného námorného cezhraničného alebo nadnárodného programu v rámci cieľ Európska územná spolupráca alebo sú oprávnené v rámci iného programu spolupráce prekračujúceho hranice, more alebo morskú panvu vrátane prípadu, keď sú oddelené medzinárodnými vodami.
2. EZÚS môžu tvoriť členovia, ktorí sa nachádzajú na území iba jedného členského štátu a jednej alebo viacerých tretích krajín susediacich s týmto členským štátom, vrátane jeho najvzdialenejších regiónov, ak príslušný členský štát považuje tento EZÚS za zoskupenie v súlade s rozsahom svojej územnej spolupráce v kontexte cezhraničnej alebo nadnárodnej spolupráce alebo dvojstranných vzťahov s príslušnými tretími krajinami.
3. Na účely odsekov 1 a 2 tretie krajiny susediace s členským štátom, vrátane jeho najvzdialenejších regiónov, zahŕňajú námorné hranice medzi príslušnými krajinami.
4. V súlade s článkom 4a a za podmienok stanovených v odseku 1 tohto článku môžu EZÚS tvoriť aj členovia, ktorí sa nachádzajú na území aspoň dvoch členských štátov, vrátane ich najvzdialenejších regiónov a jedného alebo viacerých ZKÚ spolu s členmi z jednej alebo viacerých tretích krajín alebo bez nich.
5. V súlade s článkom 4a a za podmienok stanovených v odseku 2 tohto článku môžu EZÚS tvoriť aj členovia, ktorí sa nachádzajú na území len jedného členského štátu, vrátane jeho najvzdialenejších regiónov, a jedného alebo viacerých ZKÚ s členmi z jednej alebo viacerých tretích krajín alebo bez nich.
6. EZÚS nesmie byť zriadené len medzi členmi z členského štátu a jedného alebo viacerých ZKÚ spojených s tým istým členským štátom.“.
5.
Článok 4 sa mení takto:
a)
odsek 3 sa nahrádza takto:
„3. Po oznámení perspektívneho člena podľa odseku 2 členský štát, ktorý prijal uvedené oznámenie, vzhľadom na svoju ústavnú štruktúru schváli účasť perspektívneho člena v EZÚS a dohovor, okrem prípadu, keď uvedený členský štát posúdi, že:
a)
takáto účasť alebo dohovor nie je v súlade ani s jedným z nasledujúcich:
i)
týmto nariadením,
ii)
iným právom Únie týkajúcim sa aktov a činností EZÚS;
iii)
vnútroštátnym právom súvisiacim s právomocami a kompetenciami perspektívneho člena;
b)
takáto účasť nie je odôvodnená verejným záujmom ani verejným poriadkom príslušného členského štátu; alebo
c)
stanovy nie sú v súlade s dohovorom.
V prípade neschválenia členský štát oznámi svoje dôvody odmietnutia schválenia a v prípade potreby navrhne potrebné zmeny dohovoru.
Členský štát prijme svoje rozhodnutie v súvislosti so schválením v lehote do šiestich mesiacov odo dňa prijatia oznámenia v súlade s odsekom 2. Ak členský štát, ktorý prijal oznámenie, nevyjadrí žiadnu výhradu v uvedenej lehote, účasť perspektívneho člena a dohovor sa považujú za schválené. Členský štát, v ktorom sa má nachádzať sídlo EZÚS, však formálne schváli dohovor, aby sa umožnilo založenie EZÚS.
Všetky žiadosti o ďalšie informácie od členského štátu perspektívnemu členovi prerušujú plynutie lehoty uvedenej v treťom pododseku. Obdobie prerušenia začne plynúť odo dňa nasledujúceho po dni, v ktorý členský štát poslal svoje výhrady perspektívnemu členovi, a trvá do vtedy, kým perspektívny člen odpovie na výhrady.
K prerušeniu lehoty uvedenej v treťom pododseku však nedôjde, ak perspektívny člen predloží odpoveď na výhrady členského štátu do desiatich pracovných dní od začatia plynutia obdobia prerušenia.
Pri rozhodovaní o účasti perspektívneho člena v EZÚS môžu členské štáty uplatniť svoje vnútroštátne pravidlá.“;
b)
vkladá sa tento odsek:
„3a. V prípade EZÚS s perspektívnymi členmi z jednej alebo viacerých tretích krajín členský štát, v ktorom sa má nachádzať navrhované sídlo EZÚS, po konzultáciách s ostatnými príslušnými členskými štátmi, sa presvedčí, že sú splnené podmienky stanovené v článku 3a a že každá tretia krajina schválila účasť perspektívnych členov v súlade:
a)
s podmienkami a postupmi rovnocennými s tými, ktoré sú stanovené v tomto nariadení, alebo
b)
s dohodou uzatvorenou aspoň medzi jedným členským štátom, podľa ktorého práva je perspektívny člen založený a príslušnou treťou krajinou.“;
c)
odseky 5 a 6 sa nahrádzajú takto:
„5. Členovia sa dohodnú na dohovore uvedenom v článku 8 a zároveň zabezpečia súlad so schválením v súlade s odsekom 3 tohto článku.
6. Každú zmenu dohovoru alebo stanov EZÚS oznámi členským štátom, podľa ktorého práva sú členovia EZÚS založení. Každú zmenu dohovoru, iba okrem prípadu pristúpenia nového člena podľa odseku 6a písm. a), schvália tieto členské štáty v súlade s postupom stanoveným v tomto článku.“;
d)
dopĺňa sa tento odsek:
„6a. Nasledovné ustanovenia sa uplatňujú v prípade pristúpenia nových členov do existujúceho EZÚS:
a)
v prípade pristúpenia nového člena z členského štátu, ktorý už dohovor schválil, takéto pristúpenie schvaľuje iba členský štát, podľa ktorého práva je nový člen založený, v súlade s postupom stanoveným v odseku 3 a oznamuje EZÚS členskému štátu, v ktorom má EZÚS svoje sídlo;
b)
v prípade pristúpenia nového člena z členského štátu, ktorý ešte dohovor neschválil, uplatňuje sa postup stanovený v odseku 6;
c)
v prípade pristúpenia nového člena z tretej krajiny k existujúcemu EZÚS, takéto pristúpenie posudzuje členský štát, v ktorom má EZÚS svoje sídlo v súlade s postupom stanoveným v odseku 3a.“;
6.
vkladá sa tento článok:
„Článok 4a
Účasť členov zo ZKÚ
V prípade EZÚS s perspektívnym členom zo ZKÚ, členský štát, s ktorým je ZKÚ spojené, sa presvedčí, že sú splnené podmienky uvedené v článku 3a, a s prihliadnutím na jeho vzťah so ZKÚ buď:
a)
schváli účasť perspektívneho člena v súlade s článkom 4 ods. 3; alebo
b)
písomne potvrdí členskému štátu, kde sa má nachádzať navrhované sídlo EZÚS, že príslušné orgány ZKÚ schválili účasť perspektívneho člena v súlade s podmienkami a postupmi rovnocennými s tými, ktoré sú stanovené v tomto nariadení.“.
7.
Článok 5 sa nahrádza takto:
„Článok 5
Nadobudnutie právnej subjektivity a uverejnenie v úradnom vestníku
1. Dohovor a stanovy a ich všetky ďalšie zmeny sa registrujú alebo zverejňujú, prípadne registrujú aj zverejňujú, v členskom štáte, v ktorom má príslušné EZÚS sídlo, v súlade s uplatniteľnými vnútroštátnymi právnym právom tohto členského štátu. EZÚS získa právnu subjektivitu dátumom registrácie alebo uverejnenia dohovoru a stanov, podľa toho, čo nastane skôr. Členovia informujú dotknuté členské štáty a Výbor regiónov o registrácii alebo uverejnení dohovoru a stanov.
2. EZÚS zabezpečí, aby sa do desiatich pracovných dní od registrácie alebo uverejnenia dohovoru a stanov poslala Výboru regiónov žiadosť podľa vzoru stanoveného v prílohe k tomuto nariadeniu. Výbor regiónov potom uvedenú žiadosť predloží Úradu pre vydávanie publikácií Európskej únie, ktorý uverejní oznámenie v sérii C Úradného vestníka Európskej únie, v ktorom oznámi založenie EZÚS spolu s údajmi stanovenými v prílohe k tomuto nariadeniu.“.
8.
V článku 6 sa odsek 4 nahrádza takto:
„4. Bez ohľadu na odseky 1, 2 a 3 tohto článku sa na úlohy EZÚS uvedené v článku 7 ods. 3, ktoré zahŕňajú činnosti spolufinancované Úniou, vzťahujú príslušné právne predpisy týkajúce sa kontroly finančných prostriedkov poskytovaných Úniou.“.
9.
Článok 7 sa mení takto:
a)
odseky 2 a 3 sa nahrádzajú takto:
„2. EZÚS koná v rozsahu pridelených úloh, a to uľahčovania a podpory územnej spolupráce s cieľom posilniť hospodársku a sociálnu a územnú súdržnosť Únie a prekonávanie prekážok vnútorného trhu. Každú úlohu určujú jeho členovia tak, aby patrila do kompetencie každého člena, pokiaľ členský štát alebo tretia krajina neschváli účasť člena založeného podľa svojho vnútroštátneho práva aj vtedy, ak tento člen nie je kompetentný pre všetky úlohy uvedené v dohovore.
3. EZÚS môže vykonávať osobitné činnosti územnej spolupráce medzi svojimi členmi pri dosahovaní cieľa uvedeného v článku 1 ods. 2 s finančným príspevkom Únie alebo bez neho.
Úlohy EZÚS sa môžu týkať predovšetkým realizácie programov spolupráce alebo ich častí alebo realizácie operácií podporovaných Úniou prostredníctvom EFRR, Európskeho sociálneho fondu a/alebo Kohézneho fondu.
Členské štáty môžu obmedziť úlohy, ktoré EZÚS môžu vykonávať bez finančnej podpory Únie. Členské štáty však bez toho, aby bol dotknutý článok 13, nevylúčia úlohy, ktoré sa týkajú investičných priorít uvedených v článku 7 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1299/2013 (11).
(11) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1299/2013 z 17 december 2013 o osobitných ustanoveniach na podporu cieľa Európska územná spolupráca z Európskeho fondu regionálneho rozvoja (Ú. v. EÚ 347, 20.12.2013, s. 259).“;" 						
b)
v odseku 4 sa dopĺňa tento pododsek:
„Zhromaždenie EZÚS uvedené v článku 10 ods. 1 písm. a), však môže v súlade s uplatniteľným právom Únie a vnútroštátnym právom, určiť podmienky použitia položky infraštruktúry, ktorú riadi EZÚS, alebo podmienky, podľa ktorých sa poskytujú služby všeobecného hospodárskeho záujmu, vrátane taríf a poplatkov, ktoré musia zaplatiť používatelia.“;
10.
v článku 8 sa odsek 2 nahrádza takto:
„2. Dohovor uvádza:
a)
názov EZÚS a jeho sídlo;
b)
rozsah územia, na ktorom môže EZÚS vykonávať svoje úlohy;
c)
cieľ a úlohy EZÚS;
d)
doba trvania EZÚS a podmienky jeho rozpustenia;
e)
zoznam členov EZÚS;
f)
zoznam orgánov EZÚS a ich príslušných právomoci;
g)
uplatniteľné právo Únie a vnútroštátne právo členského štátu, v ktorom má EZÚS sídlo na účely výkladu a presadzovania dohovoru;
h)
uplatniteľné právo Únie a vnútroštátne právo členského štátu, v ktorom konajú orgány EZÚS;
i)
opatrenia týkajúce sa zapojenia členov z tretích krajín alebo zo ZKÚ, ak je to vhodné, vrátane určenia rozhodného práva, ak EZÚS vykonáva úlohy v tretích krajinách alebo ZKÚ;
j)
uplatniteľné právo Únie a vnútroštátne právo priamo súvisiace s činnosťami EZÚS vykonávanými v rámci úloh stanovených v dohovore;
k)
pravidlá uplatniteľné na zamestnancov EZÚS ako aj zásady upravujúce ustanovenia týkajúce sa personálneho manažmentu a výberových konaní;
l)
ustanovenia o ručení EZÚS a jeho členov v súlade s článkom 12;
m)
príslušné dojednania o vzájomnom uznávaní vrátane finančnej kontroly riadenia verejných finančných prostriedkov; a
n)
postupy na prijatie stanov a zmien dohovoru, ktoré musia byť v súlade s povinnosťami stanovenými v článkoch 4 a 5.
3. Informácie podľa odseku 2 písm. b) sa však nevyžadujú, ak sa úlohy EZÚS týkajú len riadenia programu spolupráce alebo jeho časti podľa nariadenia (EÚ) č. 1299/2013, alebo ak sa EZÚS zaoberá medziregionálnou spoluprácou alebo sieťami.“;
11.
Článok 9 sa nahrádza takto:
„Článok 9
Stanovy
1. Stanovy EZÚS sa prijímajú jednomyseľne jeho členovia na základe dohovoru a v súlade s ním.
2. V stanovách EZÚS sa uvádza aspoň toto:
a)
ustanovenia o činnosti jeho orgánov a právomociach týchto orgánov, ako aj počet zástupcov členov v príslušných orgánoch;
b)
jeho rozhodovacích postupoch;
c)
jeho pracovnom jazyku alebo jazykoch;
d)
ustanovenia o jeho fungovaní;
e)
postupy týkajúce sa personálneho manažmentu a náboru zamestnancov;
f)
ustanovenia o finančných príspevkoch členov;
g)
uplatniteľné účtovné a rozpočtové pravidlá pre jeho členov;
h)
určenie nezávislého externého audítora jeho účtovnej závierky; a
i)
postupy na zmenu jeho stanov, ktoré musia byť v súlade s povinnosťami stanovenými v článkoch 4 a 5.“.
12.
V článku 11 sa odsek 2 nahrádza takto:
„2. Zostavenie účtovnej závierky, vrátane prípadnej požadovanej sprievodnej výročnej správy, audit a uverejnenie účtovnej závierky sa riadi vnútroštátnym právom členského štátu, v ktorom má EZÚS sídlo.“.
13.
Článok 12 sa mení takto:
a)
v odseku 1 sa dopĺňa tento pododsek:
„EZÚS ručí za všetky svoje dlhy.“;
b)
odsek 2 sa nahrádza takto:
„2. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 3 členovia EZÚS ručia v rozsahu, v akom aktíva EZÚS nestačia na pokrytie jeho záväzkov, za jeho dlhy bez ohľadu na povahu týchto dlhov, pričom podiel každého člena sa stanoví úmerne k jeho finančnému príspevku. V stanovách sa uvedú ustanovania týkajúce sa finančných príspevkov.
Členovia EZÚS môžu v stanovách určiť, že po skončení členstva v EZÚS majú ručiť za záväzky, ktoré vyplynuli z činností EZÚS počas ich členstva.
2a. Ak je na základe vnútroštátneho práva, podľa ktorého bol člen založený, obmedzené ručenie aspoň jedného člena EZÚS z členského štátu, ostatní členovia môžu v dohovore svoje ručenie takisto obmedziť, ak to umožňujú vnútroštátne právne predpisy, ktorými sa vykonáva toto nariadenie.
Názov EZÚS, ktorého členovia ručia v obmedzenom rozsahu, obsahuje slová „s ručením obmedzeným“.
Požiadavky uverejnenia dohovoru, stanov a účtovnej závierky EZÚS, ktorého členovia ručia obmedzene, sú aspoň také ako v prípade iných právnych subjektov s ručením obmedzeným podľa práva členského štátu, v ktorom má EZÚS svoje sídlo.
V prípade EZÚS, ktorého členovia ručia obmedzene, môže každý príslušný členský štát vyžadovať, aby si EZÚS vhodným spôsobom poistilo riziká špecifické pre jeho činnosti, alebo aby bolo kryté zárukou poskytovanou bankou alebo inou finančnou inštitúciou so sídlom v členskom štáte, alebo aby bolo kryté nástrojom, ktoré verejný subjekt alebo členský štát poskytuje ako záruku.“.
14.
V článku 15 ods. 2 sa prvý pododsek nahrádza takto:
„2. Ak toto nariadenie neustanovuje inak, na spory týkajúce sa EZÚS sa uplatňuje právo Únie o súdnej právomoci. V každom prípade, ktorý nie je ustanovený v takomto práve Únie, sú príslušnými súdmi na riešenie sporov súdy členského štátu, v ktorom má EZÚS svoje sídlo.“.
15.
Článok 16 sa mení takto:
a)
odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Členské štáty prijmú ustanovenia na zabezpečenie účinného uplatňovania tohto nariadenia, to vrátane určenia príslušných orgánov zodpovedných za schvaľovací postup v súlade so svojim zákonným a administratívnym usporiadaním.
Ak sa to podľa vnútroštátneho práva daného členského štátu vyžaduje, členský štát môže vytvoriť komplexný zoznam úloh, ktoré už majú členovia EZÚS v zmysle článku 3 ods. 1, založení podľa jeho práva, ak ide o územnú spoluprácu v rámci tohto členského štátu.
Členský štát predloží Komisii všetky ustanovenia prijaté podľa tohto článku ako aj všetky ich zmeny. Komisia postúpi tieto ustanovenia ostatným členským štátom a Výboru regiónov.“;
b)
vkladá sa tento odsek:
„1a. Ustanoveniami uvedenými v odseku 1, vzhľadom na to, že sa týkajú členského štátu, s ktorým je ZKÚ prepojená, berúc do úvahy vzťah členského štátu s touto ZKÚ, sa zabezpečuje aj účinné uplatňovanie tohto nariadenia, čo sa týka tejto ZKÚ, susediacich ďalších členských štátov alebo najodľahlejších regiónov týchto členských štátov.“.
16.
Článok 17 sa nahrádza takto:
„Článok 17
Správa
Komisia do 1. augusta 2018 predloží Európskemu parlamentu, Rade a Výboru regiónov správu o uplatňovaní tohto nariadenia, v ktorej uvedie hodnotenie jeho účinnosti, efektívnosti, význame, európskej pridanej hodnote a priestore na zjednodušenie na základe ukazovateľov.
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 17a, v ktorých stanoví kritériá uvedené v prvom odseku“.
17.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 17a
Delegovanie právomocí
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 17 druhom odseku sa Komisii udeľuje na obdobie piatich rokov od 21 december 2013
3. Delegovanie právomoci uvedené v článku 17 druhom odseku môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať.Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomocí, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po uverejnení rozhodnutia v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom uvedený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 17 druhého odseku nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote troch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o tri mesiace.“.
Článok 2
Prechodné ustanovenia
1. EZÚS založené pred 21 december 2013 nie sú povinné zosúladiť svoj dohovor a stanovy s ustanoveniami nariadenia (ES) č. 1082/2006, zmeneného týmto nariadením.
2. V prípade EZÚS, ohľadom ktorých sa postup podľa článku 4 nariadenia (ES) č. 1082/2006 začal pred 22 júna 2014 a zostáva už len registrácia alebo uverejnenie podľa článku 5 nariadenia (ES) č. 1082/2006, sa ich dohovor a stanovy zaregistrujú alebo uverejnia alebo oboje, v súlade s ustanoveniami nariadenia (ES) č. 1082/2006 pred jeho zmenou týmto nariadením.
3. EZÚS, v prípade ktorých sa postup podľa článku 4 nariadenia (ES) č. 1082/2006 začal viac ako šesť mesiacov pred 22 júna 2014, sa schvália v súlade s ustanoveniami nariadenia (ES) č. 1082/2006 pred jeho zmenou týmto nariadením.
4. EZÚS iné ako tie, ktoré sú uvedené v odsekoch 2 a 3 tohto článku, v prípade ktorých sa postup podľa článku 4 nariadenia (ES) č. 1082/2006 začal pred 22 júna 2014, sa schvália v súlade s ustanoveniami nariadenia (ES) č. 1082/2006 zmeneného týmto nariadením.
5. Členské štáty predložia Komisii potrebné zmeny vnútroštátnych ustanovení prijaté v súlade s článkom 16 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1082/2006 zmenenom týmto nariadením najneskôr 22 júna 2014
Článok 3
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Uplatňuje sa od 22 júna 2014.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 17. decembra 2013