PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 448/2013
ze dne 15. května 2013,
kterým se stanoví postup pro určení referenčního členského státu mimounijního správce alternativních investičních fondů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010 (1), a zejména na čl. 37 odst. 14 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V situacích uvedených v čl. 37 odst. 4 písm. b), písm. c) bodě i), písm. e) a f) a písm. g) bodě i) směrnice 2011/61/EU by mohl být za možný referenční členský stát mimounijního správce alternativních investičních fondů (dále jen „správce“), který hodlá spravovat unijní alternativní investiční fondy, případně nabízet jím spravované alternativní investiční fondy v Unii, považován více než jeden členský stát. V uvedených případech musí mimounijní správce požádat příslušné orgány uvedených členských států, aby určily jeho referenční členský stát. K žádosti by měly být připojeny veškeré nezbytné relevantní informace a dokumentace k určení referenčního členského státu tohoto správce. Dotyčné příslušné orgány by měly referenční členský stát určit společným rozhodnutím. Je třeba stanovit postup, podle kterého relevantní příslušné orgány určí referenční členský stát. Zatímco jmenování referenčního členského státu je společnou odpovědností příslušných orgánů dotyčných členských států, Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (2) by měl zajistit, aby byly všechny potenciální referenční členské státy do tohoto rozhodování řádně zapojeny, a měl by být nápomocen při dosažení dohody.
(2)
Postup pro určení referenčního členského státu se liší od postupu pro žádost o pas podle směrnice 2011/61/EU. Poté, co byl referenční členský stát určen, musí dotčený mimounijní správce požádat příslušný orgán uvedeného členského státu o povolení podle stejného postupu a za stejných podmínek, jaké pro správce platí podle článků 7 a 8 směrnice 2011/61/EU.
(3)
Směrnice 2011/61/EU ukládá členským státům, aby použily právní a správní předpisy, které uvedené směrnici provádějí, ode dne 22. července 2013. Aniž je dotčen akt v přenesené pravomoci požadovaný v čl. 67 odst. 6 směrnice 2011/61/EU, použití tohoto nařízení se proto také odkládá ke stejnému datu.
(4)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Postup pro určení referenčního členského státu z několika možných referenčních členských států
1. Pokud mimounijní správce alternativních investičních fondů (dále jen „správce“), který hodlá spravovat unijní alternativní investiční fondy, aniž by je nabízel, nebo hodlá nabízet v Unii alternativní investiční fondy, které spravuje, požádá o určení svého referenčního členského státu podle čl. 37 odst. 4 druhého pododstavce směrnice 2011/61/EU, tato žádost musí být písemná a musí být určena každému z příslušných orgánů členských států, které jsou možnými referenčními členskými státy. V žádosti se uvedou všechny potenciální referenční členské státy.
2. Žádost mimounijního správce musí obsahovat nezbytné informace a dokumentaci potřebnou k určení referenčního členského státu.
3. V situaci uvedené v čl. 37 odst. 4 písm. b) směrnice 2011/61/EU tyto informace a dokumentace zahrnují:
a)
uvedení členských států, v nichž mají sídlo alternativní investiční fondy spravované mimounijním správcem;
b)
uvedení členských států, v nichž mimounijní správce spravuje aktiva;
c)
objem aktiv spravovaných mimounijním správcem v různých členských státech.
4. V situaci uvedené v čl. 37 odst. 4 písm. c) bodě i) směrnice 2011/61/EU tyto informace a dokumentace zahrnují:
a)
uvedení členského státu, v němž má sídlo alternativní investiční fond spravovaný mimounijním správcem;
b)
uvedení členských států, v nichž mimounijní správce hodlá nabízet alternativní investiční fond.
5. V situacích uvedených v čl. 37 odst. 4 písm. e) a písm. g) bodě i) směrnice 2011/61/EU tyto informace a dokumentace zahrnují:
a)
uvedení členských států, v nichž mají sídlo alternativní investiční fondy spravované mimounijním správcem;
b)
popis strategie pro nabízení, která je způsobilá prokázat záměr mimounijního správce nabízet určitý alternativní investiční fond nebo několik fondů v určitém členském státě nebo v několika členských státech a realizovat účinné nabízení v určitých členských státech, přičemž se uvedou alespoň následující údaje:
i)
členské státy, v nichž budou distributoři (a správce, pokud bude distribuci provádět sám) nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů spravovaných správcem, včetně očekávaného podílu celkové nabídky v Unii, vyjádřeného spravovanými aktivy,
ii)
odhad očekávaného počtu investorů, jimž je nabídka určena, s bydlištěm v členských státech, v nichž správci hodlají nabízet své alternativní investiční fondy,
iii)
úřední jazyky členských států, do nichž byly nebo mají být přeloženy nabídkové a propagační dokumenty,
iv)
rozdělení nabídkových činností v členských státech, v nichž správce hodlá nabízet své alternativní investiční fondy, s ohledem zejména na viditelnost a četnost reklamy a předváděcích akcí.
6. V situaci uvedené v čl. 37 odst. 4 písm. f) směrnice 2011/61/EU tyto informace a dokumentace zahrnují informace stanovené v odst. 5 písm. b) tohoto článku.
7. Příslušné orgány, na něž se mimounijní správce obrátí jako na příslušné orgány možných referenčních států, ihned po přijetí žádosti uvedené v odstavci 1 tohoto článku a nejpozději do tří pracovních dnů po přijetí žádosti navážou vzájemný kontakt a kontakt s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy, aby rozhodly, zda nejsou na základě čl. 37 odst. 4 směrnice 2011/61/EU potenciálně dotčeny jakékoli další příslušné orgány v Unii.
Na žádost Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy mu příslušné orgány ihned poskytnou úplnou žádost podanou mimounijním správcem.
8. Pokud je rozhodnuto, že by mohly být dotčeny další příslušné orgány v Unii, Evropský orgán pro cenné papíry a trhy je ihned informuje a zajistí, aby jim byla předána úplná žádost podaná mimounijním správcem.
9. Každý tímto postupem dotčený příslušný orgán a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy si mohou od mimounijního správce vyžádat další nezbytné relevantní informace a dokumentaci k určení referenčního členského státu.
Tato žádost o další informace nebo dokumentaci musí být písemná, musí uvádět důvody a musí být současně sdělena všem ostatním dotčeným příslušným orgánům a Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy.
Jakmile dožadující příslušný orgán nebo Evropský orgán pro cenné papíry a trhy obdrží další informace nebo dokumentaci, dožadující orgán uvedené informace nebo dokumentaci ihned předá všem ostatním dotčeným orgánům a případně Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy.
10. Do jednoho týdne od přijetí žádosti uvedené v odstavci 1 příslušnými orgány, na které se správce obrátil, nebo případně jakýmikoli dalšími příslušnými orgány v Unii podle odstavce 8 si všechny dotčené příslušné orgány navzájem, jakož i Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy, předloží stanovisko ohledně určení vhodného referenčního členského státu.
11. Všechny příslušné orgány následně společně určí referenční členský stát. K určení dojde nejpozději jeden měsíc po přijetí žádosti příslušnými orgány identifikovanými mimounijním správcem nebo případně dalšími příslušnými orgány v Unii podle odstavce 8.
Pokud jsou vyžádány další informace, lhůta uvedená v prvním pododstavci se prodlouží o dobu mezi podáním žádosti o další informace a dokumentaci uvedené v odstavci 9 a přijetím těchto informací nebo dokumentace.
12. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy je relevantním příslušným orgánům nápomocen a v případě potřeby usnadňuje určení referenčního členského státu podle článku 31 nařízení (EU) č. 1095/2010.
13. Příslušný orgán členského státu, jenž je určen jako referenční členský stát, mimounijního správce o tomto určení neprodleně písemně informuje.
14. Pokud není dožadující mimounijní správce do sedmi dnů písemně informován o určení nebo pokud relevantní příslušné orgány neurčily referenční členský stát ve lhůtě uvedené v odst. 11 prvním pododstavci tohoto článku, může si dožadující mimounijní správce zvolit svůj referenční členský stát sám v souladu s kritérii uvedenými v čl. 37 odst. 4 druhém pododstavci směrnice 2011/61/EU.
Mimounijní správce všechny příslušné orgány, na které se původně obrátil, jakož i Evropský orgán pro cenné papíry a trhy ihned písemně informuje o své volbě referenčního členského státu.
15. Pokud se referenční členský stát zvolený mimounijním správcem a referenční členský stát určený příslušnými orgány liší, dotčené příslušné orgány informují mimounijního správce o určení co nejdříve, nejpozději však do dvou pracovních dnů poté, co byly informovány o správcově volbě v souladu s odstavcem 14. V takovém případě má přednost určení.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije od 22. července 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2013.
VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 448/2013
z 15. mája 2013,
ktorým sa stanovuje postup na určenie referenčného členského štátu správcu AIF z krajiny mimo EÚ podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ z 8. júna 2011 o správcoch alternatívnych investičných fondov a o zmene a doplnení smerníc 2003/41/ES a 2009/65/ES a nariadení (ES) č. 1060/2009 a (EÚ) č. 1095/2010 (1), a najmä na jej článok 37 ods. 14,
keďže:
(1)
V situáciách uvedených v článku 37 ods. 4 písm. b), písm. c) bode i), písm. e), písm. f) a písm. g) bode i) smernice 2011/61/EÚ by sa za potenciálny referenčný členský štát správcu alternatívnych investičných fondov (AIF) z krajiny mimo EÚ, ktorý má v úmysle spravovať AIF z EÚ a/alebo uvádzať na trh v Únii AIF, ktoré spravuje, mohol považovať viac než jeden členský štát. V takýchto prípadoch musí správca AIF z krajiny mimo EÚ predložiť žiadosť príslušným orgánom týchto členských štátov s cieľom určiť jeho referenčný členský štát. K žiadosti by mali byť pripojené všetky príslušné informácie a dokumenty potrebné na určenie referenčného členského štátu tohto správcu AIF. Dotknuté príslušné orgány by mali prijať spoločné rozhodnutie na určenie referenčného členského štátu. Je potrebné stanoviť postup, ktorý majú uplatňovať dotknuté príslušné orgány pri určovaní referenčného členského štátu. Hoci sú za vymenovanie referenčného členského štátu spoločne zodpovedné príslušné orgány dotknutých členských štátov, riadne zapojenie všetkých potenciálnych referenčných členských štátov do takéhoto procesu rozhodovania by mal zabezpečiť Európsky orgán pre cenné papiere a trhy (ESMA) zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1095/2010 (2) a mal by pomáhať pri dosahovaní dohody.
(2)
Postup na určenie referenčného členského štátu sa líši od postupu predkladania žiadostí o povolenie podľa smernice 2011/61/EÚ. Po určení referenčného členského štátu musí dotknutý správca AIF z krajiny mimo EÚ predložiť žiadosť o povolenie príslušnému orgánu daného členského štátu, pričom dodržiava rovnaký postup a rovnaké podmienky ako v prípade správcov AIF podľa článkov 7 a 8 smernice 2011/61/EÚ.
(3)
Smernica 2011/61/EÚ zaväzuje členské štáty uplatňovať zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia, ktorými sa od 22. júla 2013 transponuje uvedená smernica. Bez toho, aby bol dotknutý delegovaný akt požadovaný v článku 67 ods. 6 smernice 2011/61/EÚ, uplatňovanie tohto nariadenia sa preto takisto odkladá na ten istý dátum.
(4)
Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Európskeho výboru pre cenné papiere,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Postup na určenie referenčného členského štátu spomedzi viacerých potenciálnych referenčných členských štátov
1. Keď správca alternatívnych investičných fondov (AIF) z krajiny mimo EÚ, ktorý má v úmysle spravovať AIF z EÚ bez ich uvedenia na trh alebo ktorý má v úmysle uvádzať na trh v Únii AIF, ktoré spravuje, predloží žiadosť o určenie svojho referenčného členského štátu podľa článku 37 ods. 4 druhého pododseku smernice 2011/61/EÚ, táto žiadosť musí byť v písomnej podobe a musí byť adresovaná každému z príslušných orgánov členských štátov, ktoré sú potenciálnymi referenčnými členskými štátmi. V žiadosti sa uvádzajú všetky potenciálne referenčné členské štáty.
2. Žiadosť správcu AIF z krajiny mimo EÚ zahŕňa informácie a dokumenty potrebné na určenie referenčného členského štátu.
3. V situácii uvedenej v článku 37 ods. 4 písm. b) smernice 2011/61/EÚ takéto informácie a dokumenty zahŕňajú:
a)
informáciu o členských štátoch usadenia AIF spravovaných správcom AIF z krajiny mimo EÚ;
b)
informáciu o členských štátoch, v ktorých správca AIF z krajiny mimo EÚ spravuje aktíva;
c)
objem aktív spravovaných správcom AIF z krajiny mimo EÚ v rôznych členských štátoch.
4. V situácii uvedenej v článku 37 ods. 4 písm. c) bode i) smernice 2011/61/EÚ takéto informácie a dokumenty zahŕňajú:
a)
informáciu o členskom štáte usadenia AIF spravovaného správcom AIF z krajiny mimo EÚ;
b)
informáciu o členských štátoch, v ktorých má správca AIF z krajiny mimo EÚ v úmysle uviesť AIF na trh.
5. V situáciách uvedených v článku 37 ods. 4 písm. e) a písm. g) bode i) smernice 2011/61/EÚ takéto informácie a dokumenty zahŕňajú:
a)
informáciu o členských štátoch usadenia AIF spravovaných správcom AIF z krajiny mimo EÚ;
b)
opis stratégie uvádzania na trh, ktorou možno preukázať úmysel správcu AIF z krajiny mimo EÚ uvádzať určitý AIF alebo niekoľko AIF na trh v konkrétnom členskom štáte alebo vo viacerých členských štátoch a úmysel skutočne vykonávať uvádzanie na trh v konkrétnych členských štátoch, pričom sa uvádzajú aspoň:
i)
členské štáty, v ktorých distribútori (a správca AIF v prípade autodistribúcie) budú propagovať podielové listy alebo akcie AIF, ktoré spravuje správca AIF, vrátane očakávaného podielu z hľadiska objemu spravovaných aktív na celkovom objeme propagácie v Únii;
ii)
odhad očakávaného počtu cieľových investorov usadených v členských štátoch, v ktorých má správca AIF v úmysle uvádzať svoje AIF na trh;
iii)
úradné jazyky členských štátov, do ktorých sa preložili ponukové a propagačné materiály alebo do ktorých sa majú preložiť;
iv)
rozdelenie činností uvádzania na trh v členských štátoch, v ktorých má správca AIF v úmysle uvádzať svoje AIF na trh, najmä s prihliadnutím na význam a častosť výskytu reklamy a putovných akcií.
6. V situácii uvedenej v článku 37 ods. 4 písm. f) smernice 2011/61/EÚ takéto informácie a dokumenty zahŕňajú informácie stanovené v tomto článku ods. 5 písm. b).
7. Príslušné orgány, na ktoré sa správca AIF z krajiny mimo EÚ obrátil ako na príslušné orgány potenciálnych referenčných členských štátov, ihneď po prijatí žiadosti uvedenej v tomto článku ods. 1 a najneskôr do troch pracovných dní od prijatia žiadosti nadviažu vzájomný kontakt, ako aj kontakt s Európskym orgánom pre cenné papiere a trhy (ESMA), aby rozhodli, či sú podľa článku 37 ods. 4 smernice 2011/61/EÚ do tohto postupu potenciálne zapojené nejaké ďalšie príslušné orgány v Únii.
Na žiadosť ESMA mu príslušné orgány bezodkladne poskytnú úplnú žiadosť predloženú správcom AIF z krajiny mimo EÚ.
8. Ak sa prijme rozhodnutie, že by do tohto postupu mohli byť zapojené ďalšie príslušné orgány v Únii, ESMA ich o tom bezodkladne informuje a zaistí, aby dostali úplnú žiadosť predloženú správcom AIF z krajiny mimo EÚ.
9. Každý príslušný orgán zapojený do tohto postupu a ESMA môžu od správcu AIF z krajiny mimo EÚ požadovať príslušné dodatočné informácie a dokumenty potrebné na určenie referenčného členského štátu.
Takáto žiadosť o dodatočné informácie alebo dokumenty musí byť v písomnej podobe, musí zahŕňať zdôvodnenie a musí sa oznámiť súčasne všetkým ďalším dotknutým príslušným orgánom a ESMA.
Keď žiadajúci príslušný orgán alebo ESMA dostanú dodatočné informácie alebo dokumenty, žiadajúci orgán tieto informácie alebo dokumenty bezodkladne poskytne všetkým ďalším dotknutým orgánom a prípadne ESMA.
10. Do jedného týždňa od prijatia žiadosti uvedenej v odseku 1 príslušnými orgánmi, na ktoré sa obrátil správca AIF, alebo prípadne akýmikoľvek ďalšími príslušnými orgánmi v Únii podľa odseku 8 si všetky dotknuté príslušné orgány navzájom poskytnú stanovisko v súvislosti s určením vhodného referenčného členského štátu a poskytnú ho aj ESMA.
11. Všetky príslušné orgány potom spoločne určia referenčný členský štát. Tento štát sa určí najneskôr do jedného mesiaca od prijatia žiadosti príslušnými orgánmi, na ktoré sa obrátil správca AIF z krajiny mimo EÚ, alebo prípadne ďalšími príslušnými orgánmi v Únii podľa odseku 8.
V prípade žiadosti o dodatočné informácie sa lehota uvedená v prvom pododseku predĺži, aby zahŕňala obdobie medzi predložením žiadosti o dodatočné informácie a dokumenty podľa odseku 9 a prijatím takýchto informácií alebo dokumentov.
12. ESMA pomáha dotknutým príslušným orgánom a v prípade potreby uľahčuje postup na určenie referenčného členského štátu podľa článku 31 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
13. Príslušný orgán členského štátu určeného za referenčný členský štát písomne a bez zbytočného odkladu informuje o tomto určení správcu AIF z krajiny mimo EÚ.
14. V prípade, že žiadajúci správca AIF z krajiny mimo EÚ nie je písomne informovaný do siedmich dní od určenia alebo dotknuté príslušné orgány neurčili referenčný členský štát v lehote uvedenej v tomto článku ods. 11 prvom pododseku, žiadajúci správca AIF z krajiny mimo EÚ si môže sám zvoliť svoj referenčný členský štát v súlade s kritériami stanovenými v článku 37 ods. 4 druhom pododseku smernice 2011/61/EÚ.
Správca AIF z krajiny mimo EÚ písomne a bezodkladne informuje o svojej voľbe referenčného členského štátu všetky príslušné orgány, na ktoré sa pôvodne obrátil, a ESMA.
15. Keď sa referenčný členský štát zvolený správcom AIF z krajiny mimo EÚ líši od referenčného členského štátu určeného príslušnými orgánmi, dotknuté príslušné orgány informujú o určenom štáte správcu AIF z krajiny mimo EÚ čo najskôr, najneskôr však do dvoch pracovných dní od prijatia informácií o voľbe zo strany správcu AIF podľa odseku 14. V tomto prípade je určenie nadradené voľbe.
Článok 2
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie sa uplatňuje od 22. júla 2013.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 15. mája 2013