NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1143/2014
ze dne 22. října 2014
o prevenci a regulaci zavlékání či vysazování a šíření invazních nepůvodních druhů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci Výboru regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Výskyt nepůvodních druhů, ať již živočichů, rostlin, hub nebo mikroorganismů v nových lokalitách není vždy důvodem ke znepokojení. Značná část nepůvodních druhů se však může stát druhy invazními a takovéto druhy mají závažné nepříznivé dopady na biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby, ale i jiné sociální a hospodářské dopady, a těmto dopadům je třeba předcházet. Přibližně 12 000 druhů nacházejících se v životním prostředí v Unii a v jiných evropských zemích je nepůvodních a zhruba 10 až 15 % z nich je podle odhadů invazních.
(2)
Invazní nepůvodní druhy představují jednu z hlavních hrozeb pro biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby, zejména v zeměpisně a evolučně izolovaných ekosystémech, jako například na malých ostrovech. Rizika, která tyto druhy představují, mohou být umocněna intenzivnějším celosvětovým obchodem, dopravou, cestovním ruchem a změnou klimatu.
(3)
Hrozba, kterou invazní nepůvodní druhy představují pro biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby, má různé podoby, včetně vážných dopadů na původní druhy a strukturu a funkci ekosystémů v důsledku změn přírodních stanovišť, predace, konkurence, přenosu nákaz, vytlačení původních druhů ve značné části areálu a genetických účinků křížení. Kromě toho mohou mít invazní nepůvodní druhy také závažný nepříznivý dopad na lidské zdraví a hospodářství. Biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby, lidské zdraví či hospodářství ohrožují pouze živí jedinci nebo jejich části, které se mohou rozmnožovat, a proto by se pouze na ně měla vztahovat omezení podle tohoto nařízení.
(4)
Unie jako smluvní strana Úmluvy o biologické rozmanitosti, kterou schválila rozhodnutím Rady 93/626/EHS (3), je vázána čl. 8 písm. h) uvedené úmluvy, podle něhož každá smluvní strana, pokud to bude možné a vhodné: „zabraňuje zavádění, kontroluje či hubí ty cizí druhy, které ohrožují ekosystémy, přírodní stanoviště nebo druhy“.
(5)
Unie se jako smluvní strana Úmluvy o ochraně evropských planě rostoucích rostlin, volně žijících živočichů a přírodních stanovišť, schválené rozhodnutím Rady 82/72/EHS (4), zavázala, že přijme veškerá vhodná opatření, aby zaručila ochranu přírodních stanovišť planě rostoucích rostlin a volně žijících živočichů.
(6)
Aby toto nařízení podpořilo dosažení cílů směrnic 2000/60/ES (5), 2008/56/ES (6) a 2009/147/ES (7), a směrnice Rady 92/43/EHS (8), mělo by stanovit pravidla pro prevenci, minimalizaci a zmírnění nepříznivých účinků invazních nepůvodních druhů na biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby a na lidské zdraví a na bezpečnost, jakož i pro omezení jejich sociálního a hospodářského dopadu.
(7)
Některé druhy v reakci na změny životního prostředí přirozeně migrují. V novém prostředí by neměly být považovány za nepůvodní a měly by být vyloučeny z oblasti působnosti tohoto nařízení. Toto nařízení by se mělo zaměřit pouze na druhy, které byly do Unie zavlečeny či v Unii vysazeny v důsledku lidského zásahu.
(8)
V současné době se na oblast zdraví zvířat vztahuje přes 40 unijních legislativních aktů, které obsahují i ustanovení o nákazách zvířat. Kromě toho směrnice Rady 2000/29/ES (9) obsahuje ustanovení o organismech škodlivých pro rostliny nebo rostlinné produkty a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES (10) stanoví režim pro geneticky modifikované organismy. Jakákoli nová pravidla pro invazní nepůvodní druhy by proto měla být uvedena do souladu s uvedenými legislativními akty Unie a neměla by se s nimi překrývat; zároveň by se nová pravidla neměla vztahovat na organismy, na něž se zaměřují uvedené legislativní akty.
(9)
Nařízení (ES) č. 1107/2009 (11) a (EU) č. 528/2012 (12) a nařízení Rady (ES) č. 708/2007 (13) stanoví pravidla týkající se povolení využití určitých nepůvodních druhů pro konkrétní účely. Využití určitých druhů bylo v době vstupu tohoto nařízení v platnost v uvedených režimech již povoleno. Aby byl zaručen soudržný právní rámec, měly by být tyto druhy z oblasti působnosti tohoto nařízení vyloučeny.
(10)
Jelikož invazních nepůvodních druhů existuje značné množství, je důležité zaručit prioritu dílčímu souboru invazních nepůvodních druhů, které jsou považovány za invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii. Proto by měl být vypracován a pravidelně aktualizován seznam těchto invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii (dále jen „unijní seznam“). Invazní nepůvodní druhy by měly být považovány za invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii, pokud škoda, kterou způsobují v zasažených členských státech, je natolik závažná, že je důvodem k přijetí zvláštních opatření použitelných v celé Unii, a to včetně členských států, které dosud zasaženy nebyly, nebo je dokonce nepravděpodobné, že zasaženy budou. Aby bylo zaručeno, že výběr invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii zůstane přiměřené, měl by být unijní seznam vypracován a aktualizován postupně a měl by být zaměřen na ty druhy, v jejichž případě se díky zařazení na unijní seznam nákladově efektivním způsobem zajistí účinná prevence, minimalizace a zmírnění nepříznivých dopadů těchto druhů. Jelikož druhy náležející do stejné taxonomické skupiny často mají podobné ekologické nároky a mohou představovat podobná rizika, mělo by být ve vhodných případech povoleno zahrnutí taxonomických skupin druhů na unijní seznam.
(11)
Hlavním nástrojem pro uplatňování tohoto nařízení jsou kritéria pro zařazení na unijní seznam. Za účelem zajištění účinného využívání zdrojů by tato kritéria měla zajistit, aby na unijním seznamu byly z potenciálních invazních nepůvodních druhů, které jsou v současné době známé, uvedeny invazní nepůvodní druhy s nejzávažnějším nepříznivým dopadem. Komise by na základě uvedených kritérií měla předložit výboru zřízenému tímto nařízením návrh unijního seznamu do jednoho roku od vstupu tohoto nařízení v platnost. Při navrhování unijního seznamu by měla Komise informovat tento výbor o tom, jak uvedená kritéria zohlednila. Kritéria by měla zahrnovat posouzení rizik podle příslušných ustanovení dohod Světové obchodní organizace v oblasti omezování obchodu s druhy.
(12)
Aby se předešlo nepřiměřeným nebo nadměrným nákladům pro jakýkoli z členských států a zaručila se přidaná hodnota opatření přijatých na úrovni Unie prostřednictvím tohoto nařízení, Komise by při navrhování unijního seznamu a vyplývajících opatření měla zohlednit, náklady na jejich realizaci v členských státech, náklady v případě nečinnosti, nákladovou efektivitu a socioekonomické aspekty. V této souvislosti by se při výběru invazních nepůvodních druhů pro zahrnutí na unijní seznam měla zvláštní pozornost věnovat druhům, jejichž využití je rozšířené a které v daném členském státě zajišťují výrazné sociální a hospodářské přínosy, aniž by došlo ke zpochybnění cílů tohoto nařízení.
(13)
Za účelem zajištění souladu s pravidly podle příslušných dohod Světové obchodní organizace a důsledného uplatňování tohoto nařízení by měla být stanovena společná kritéria, aby bylo možné provádět posuzování rizik. Tato kritéria by měla ve vhodných případech vycházet ze stávajících vnitrostátních a mezinárodních norem a měla by zahrnovat různé aspekty charakteristik jednotlivých druhů, rizika a způsoby, jimiž jsou tyto druhy do Unie zavlékány či v Unii vysazovány, nepříznivé sociální a hospodářské dopady těchto druhů a také jejich dopady na biologickou rozmanitost, potenciální přínosy jejich využití a náklady na zmírnění dopadů, které vyvažují jejich nepříznivé dopady, jakož i posouzení možných nákladů vyplývajících z environmentálních, sociálních a hospodářských škod dokládající významný dopad na Unii, aby bylo možné důkladněji ospravedlnit přijetí opatření. V zájmu postupného rozvíjení systému a využívání získaných zkušeností, by mělo být do 1. června 2021 provedeno vyhodnocení celkového přístupu.
(14)
Některé invazní nepůvodní druhy jsou zařazeny do přílohy B nařízení Rady (ES) č. 338/97 (14) a jejich dovoz do Unie je zakázán, jelikož byla zjištěna jejich invazní povaha a skutečnost, že jejich zavlečení do Unie či jejich vysazení v Unii má nepříznivý vliv na původní druhy. Těmito druhy jsou: Callosciurus erythraeus, Sciurus carolinensis, Oxyura jamaicensis, Lithobates (Rana) catesbeianus, Sciurus niger, Chrysemys picta a Trachemys scripta elegans. Aby se zaručil soudržný právní rámec a jednotná pravidla pro invazní nepůvodní druhy na úrovni Unie, mělo by být považováno za prioritu, aby byly uvedené invazní nepůvodní druhy zařazeny na unijní seznam jako invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii.
(15)
Prevence je z hlediska životního prostředí obecně více žádoucí a nákladově efektivnější než následná reakce a měla by být prioritou. Přednostně by proto měly být na unijní seznam zařazeny ty invazní nepůvodní druhy, které se ještě v Unii nenacházejí nebo v jejichž případě se jedná o ranou fázi invaze, jakož i ty invazní nepůvodní druhy, v jejichž případě se předpokládá, že nepříznivé dopady budou nejzávažnější. Jelikož do Unie mohou být soustavně zavlékány či zde vysazovány nové invazní nepůvodní druhy a přítomné nepůvodní druhy se šíří a rozšiřují svůj areál, je nezbytné zajistit, aby byl unijní seznam průběžně přezkoumáván a aktualizován.
(16)
Mezi členskými státy, na něž mají významný dopad stejné invazní nepůvodní druhy, které nejsou schopny utvořit životaschopnou populaci na velké části území Unie, by měly být prověřeny možnosti regionální spolupráce. Pokud cílů tohoto nařízení může být lépe dosaženo na úrovni Unie, i tyto druhy by mohly být zařazeny na unijní seznam.
(17)
Při sledování cílů tohoto nařízení je vhodné zohlednit zvláštní situaci nejvzdálenějších regionů a zejména jejich odlehlost, ostrovní povahu a jedinečnost jejich vlastní biologické rozmanitosti. Pokud jde o přijímání omezujících a preventivních opatření vztahujících se k invazním nepůvodním druhům s významným dopadem na Unii, měly by být požadavky tohoto nařízení uzpůsobeny zvláštním charakteristikám nejvzdálenějších regionů, které jsou vymezeny Smlouvou o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“), a to s ohledem na rozhodnutí Evropské rady 2010/718/EU (15) a 2012/419/EU (16).
(18)
Rizika a obavy spojené s invazními nepůvodními druhy představují přeshraniční výzvu, která ovlivňuje celou Unii. Proto je velice důležité zakázat na úrovni Unie dovoz do Unie, rozmnožování, pěstování, přepravu, nákup, prodej, využívání, výměnu, držení invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii a jejich uvolňování do oběhu, ať již jde o úmyslné jednání či jednání z nedbalosti, aby se zaručilo podniknutí včasných a důsledných kroků v celé Unii, které zamezí narušování vnitřního trhu a předejdou situacím, kdy je opatření přijaté v jednom členském státě oslabováno nečinností v jiném členském státě.
(19)
Aby bylo možno provádět vědecké výzkumné činnosti a činnosti týkající se ochrany ex situ, je nezbytné stanovit zvláštní pravidla pro invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii, jichž se tyto činnosti týkají. Uvedené činnosti by měly být prováděny v uzavřených zařízeních, v nichž jsou organismy drženy v oddělených prostorách, přičemž jsou přijata veškerá nezbytná opatření, aby se zabránilo úniku či protiprávnímu uvolnění invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii. Po schválení ze strany Komise by se tato pravidla ve výjimečných a řádně odůvodněných případech naléhavého veřejného zájmu mohla rovněž použít na určité jiné činnosti, včetně činností obchodních. Při provádění těchto pravidel by se mělo zejména dbát na to, aby se zabránilo jakýmkoli nepříznivým dopadům na chráněné druhy a stanoviště v souladu s příslušnými právními předpisy Unie.
(20)
Mohou nastat případy, kdy se na hranicích Unie objeví nepůvodní druhy, které dosud nebyly uznány za invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii, nebo kdy jsou takovéto druhy zjištěny na území Unie. Členské státy by tedy měly mít možnost přijmout na základě dostupných vědeckých poznatků určitá mimořádná opatření. Taková mimořádná opatření by umožnila okamžitou reakci proti invazním nepůvodním druhům, které mohou v případě svého zavlečení či vysazení, usídlení a rozšíření v uvedených zemích představovat rizika, zatímco členské státy provádějí posouzení skutečných rizik, která tyto druhy představují, a to v souladu s příslušnými ustanoveními dohod Světové obchodní organizace v dané oblasti, zejména s cílem dosáhnout toho, aby tyto druhy byly uznány jako invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii. Vnitrostátní mimořádná opatření je třeba spojit s možností přijímat mimořádná opatření na úrovni Unie, aby byla splněna ustanovení příslušných dohod Světové obchodní organizace. Díky mimořádným opatřením na úrovni Unie by Unie měla navíc mít k dispozici mechanismus pro rychlé jednání v případě výskytu či bezprostředního nebezpečí vstupu nových invazních nepůvodních druhů, a to v souladu se zásadou obezřetnosti.
(21)
Značná část invazních nepůvodních druhů je do Unie zavlečena nebo v ní vysazena nezáměrně. Proto je velice důležité účinněji regulovat způsoby, jimiž jsou tyto druhy nezáměrně zavlékány do Unie či zde vysazovány. Vzhledem k poměrně omezeným zkušenostem s touto problematikou by opatření v této oblasti měla být zaváděna postupně. Jejich součástí by měla být jak dobrovolná opatření, například opatření navržená v pokynech Mezinárodní námořní organizace pro kontrolu a řízení biologického znečišťování prostředí loděmi, tak i opatření povinná. Uvedená činnost by měla vycházet ze zkušeností získaných v Unii a v členských státech při regulaci některých způsobů šíření druhů, včetně opatření stanovených prostřednictvím Mezinárodní úmluvy o kontrole a řízení lodní zátěžové vody a usazenin přijaté v roce 2004. Komise by proto měla učinit veškeré vhodné kroky, aby členské státy podpořila v ratifikování uvedené úmluvy.
(22)
Aby bylo možné vytvořit odpovídající vědomostní základnu pro řešení problémů způsobených invazními nepůvodními druhy, je důležité, aby členské státy prováděly výzkum a sledování těchto druhů a dohled nad nimi. Vzhledem k tomu, že systémy dohledu jsou nejvhodnějším prostředkem pro včasné zjištění nových invazních nepůvodních druhů a pro určení toho, jak jsou již usídlené druhy rozšířeny, měly by tyto systémy zahrnovat jak cílené, tak obecné průzkumy a využívat zapojení různých odvětví a zúčastněných stran včetně regionálních a místních komunit. V rámci systémů dohledu by měla být věnována soustavná pozornost všem novým invazním nepůvodním druhům kdekoli v Unii a jejich cílem by mělo být vytvoření faktické a ucelené představy o situaci na úrovni Unie. Za účelem větší účinnosti a nákladové efektivity by měly být uplatňovány stávající systémy celní kontroly, dohledu a sledování, které jsou již stanoveny v právních předpisech Unie, zejména ve směrnicích 92/43/EHS, 2000/60/ES, 2008/56/ES a 2009/147/ES.
(23)
Měly by být prováděny úřední kontroly zvířat a rostlin, aby se zabránilo záměrnému zavlékání či vysazování invazních nepůvodních druhů. Živá zvířata a rostliny by měly do Unie vstupovat pouze přes stanoviště hraniční kontroly v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (17), směrnicemi Rady 91/496/EHS (18) a 97/78/ES (19) nebo přes vstupní místa v souladu se směrnicí 2000/29/ES. Aby se zaručila účinnost a zabránilo se vytváření paralelních systémů celní kontroly, měly by příslušné orgány na prvním stanovišti hraniční kontroly nebo na prvním vstupním místě, k němuž se tyto druhy dostanou, provést ověření, zda se jedná o invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii.
(24)
Poté, co dojde k zavlečení invazních nepůvodních druhů či k jejich vysazení, mají zásadní význam opatření pro včasné zjištění a rychlou eradikaci, aby se zabránilo jejich usídlení a šíření. Nejúčinnější a nákladově nejefektivnější reakcí často bývá co nejvčasnější eradikace dané populace, dokud je počet jedinců stále ještě omezený. V případě, že eradikaci nelze provést nebo náklady na eradikaci převažují nad dlouhodobými environmentálními, sociálními a hospodářskými přínosy, měla by být uplatněna opatření pro izolaci a kontrolu. Regulační opatření by měla odpovídat dopadu na životní prostředí a měla by náležitě zohledňovat biogeografické a klimatické podmínky daného členského státu.
(25)
V případě regulačních opatření by se mělo zabránit jakýmkoli nepříznivým dopadům na životní prostředí i na lidské zdraví. Je-li v některých případech nezbytné některé živočišné invazní nepůvodní druhy eradikovat a regulovat, zvířata při tom mohou být i přes využití nejlepších dostupných technických prostředků vystavena bolesti, úzkosti, strachu nebo jiným formám utrpení. Z tohoto důvodu by členské státy a každý hospodářský subjekt, který se podílí na eradikaci, kontrole či izolaci invazních nepůvodních druhů, měly přijmout nezbytná opatření, aby během tohoto procesu byla zvířata ušetřena zbytečné bolesti, úzkosti a utrpení, a to s co největším ohledem na osvědčené postupy v této oblasti, jako jsou například základní zásady dobrých životních podmínek zvířat, které vypracovala Světová organizace pro zdraví zvířat. Zvažovány by měly být neletální metody a přijatá opatření by měla mít co nejmenší dopad na necílové druhy.
(26)
Invazní nepůvodní druhy obecně poškozují ekosystémy a snižují jejich odolnost. Z toho důvodu by měla být prováděna přiměřená opatření na obnovu k posílení odolnosti ekosystémů vůči invazím, k nápravě způsobených škod a ke zlepšení stavu druhů a jejich stanovišť z hlediska ochrany v souladu se směrnicemi 92/43/EHS a 2009/147/ES, zlepšení ekologického stavu vnitrozemských povrchových vod, brakických vod, pobřežních vod a podzemních vod v souladu se směrnicí 2000/60/ES a zlepšení stavu prostředí mořských vod v souladu se směrnicí 2008/56/ES. Náklady na taková opatření na obnovu by měly být v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ získány zpět.
(27)
K zajištění účinného uplatňování tohoto nařízení by měla být podporována přeshraniční spolupráce, zejména se sousedními zeměmi, a koordinace mezi členskými státy, především v rámci stejné biogeografické oblasti Unie.
(28)
Systém pro řešení problematiky invazních nepůvodních druhů by měl vycházet z centralizovaného informačního systému shromažďujícího stávající informace o nepůvodních druzích v Unii a umožňujícího přístup k informacím o výskytu druhů, jejich rozšíření, ekologii, invazní historii a k veškerým dalším informacím, které jsou důležité pro politická a regulační rozhodnutí, a rovněž umožňující výměnu osvědčených postupů.
(29)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (20) stanovila rámec pro veřejné konzultace při rozhodování o otázkách týkajících se životního prostředí. Při vymezování činnosti v oblasti invazních nepůvodních druhů by veřejnost měla mít možnost díky faktické účasti vyjádřit svá stanoviska a obavy, které by pro uvedená rozhodnutí mohly být důležité, a subjekty s rozhodovací pravomocí by tak měly možnost tato stanoviska a obavy zohlednit. Tím by se zvýšila odpovědnost a transparentnost rozhodovacího procesu a přispělo by se ke zvýšení informovanosti veřejnosti o otázkách týkajících se životního prostředí a k podpoře přijatých rozhodnutí.
(30)
Za účelem zajištění odpovídající znalostní základny k řešení problémů, jež invazní nepůvodní druhy přinášejí, je důležité zapojení vědecké obce. Mělo by být zřízeno specializované vědecké fórum poskytující poradenství ohledně vědeckých aspektů souvisejících s uplatňováním tohoto nařízení, zejména pokud jde o sestavování a aktualizaci unijního seznamu, posuzování rizik, mimořádná opatření a opatření pro rychlou eradikaci.
(31)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o přijetí a aktualizaci unijního seznamu, stanovování formátu dokumentů sloužících jako podklady pro udělení povolení, přijímání mimořádných opatření na úrovni Unie, stanovování požadavků uplatňovat určitá ustanovení v dotčených členských státech v případě posílené regionální spolupráce, odmítnutí rozhodnutí členských států o neuplatňování eradikačních opatření a technických formátů zpráv předkládaných Komisi. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (21).
(32)
Aby se zohlednil nejnovější vědecký vývoj v oblasti životního prostředí, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o určení způsobu, jak se zjišťuje, že invazní nepůvodní druhy jsou schopny vytvořit životaschopné populace a rozšířit se, jakož i o vymezení společných prvků pro vypracování posouzení rizik. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla příslušné konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby příslušné dokumenty byly současně, včas a vhodným způsobem předávány Evropskému parlamentu a Radě.
(33)
Aby se zaručil soulad s tímto nařízením, je důležité, aby členské státy ukládaly účinné, přiměřené a odrazující sankce za porušení předpisů, a to s ohledem na povahu a závažnost porušení, zásadu náhrady vzniklých nákladů a zásadu „znečišťovatel platí“.
(34)
Opatřeními přijatými podle tohoto nařízení mohou členské státy ukládat povinnosti držitelům nebo uživatelům nepůvodních druhů, jakož i vlastníkům a nájemcům příslušných pozemků.
(35)
Aby mohli nekomerční vlastníci nadále chovat v zájmovém chovu zvířata, která patří mezi druhy zařazené na unijní seznam až do okamžiku přirozené smrti zvířete, je nezbytné stanovit přechodná opatření, a to za podmínky, že jsou zavedena všechna opatření pro zabránění rozmnožení těchto zvířat či jejich úniku.
(36)
Aby mohly komerční hospodářské subjekty, jež mohou mít oprávněná očekávání, například subjekty, které získaly povolení v souladu s nařízením (ES) č. 708/2007, po vstupu tohoto nařízení v platnost vyčerpat své populace invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, lze jim oprávněně poskytnout lhůtu dvou let, během níž provedou utracení, usmrcení humánním způsobem, prodej či případně předání jedinců do výzkumných ústavů či do zařízení pro ochranu ex situ.
(37)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž prevence a minimalizace a zmírnění nepříznivých dopadů na biologickou rozmanitost spojených se zavlékáním nebo vysazováním invazních nepůvodních druhů do Unie a s jejich šířením v Unii, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich z důvodu jejich rozsahu či účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(38)
Členské státy by měly mít možnost ponechat v platnosti nebo přijmout pravidla týkající se invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, která budou přísnější než pravidla stanovená v tomto nařízení, a uplatňovat na invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na příslušný členský stát ustanovení, která jsou obsažena v tomto nařízení a týkají se invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii. Tato opatření by měla být v souladu se Smlouvou o fungování EU a podle právních předpisů Unie oznámena Komisi,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla pro prevenci, minimalizaci a zmírnění nepříznivých dopadů na biologickou rozmanitost spojených jak se záměrným, tak nezáměrným zavlékáním nebo vysazováním invazních nepůvodních druhů do Unie a s jejich šířením v Unii.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na všechny invazní nepůvodní druhy.
2. Toto nařízení se nevztahuje na:
a)
druhy, které mění svůj přirozený areál bez lidského zásahu v reakci na měnící se ekologické podmínky a změnu klimatu;
b)
geneticky modifikované organismy ve smyslu článku 2 bodu 2 směrnice 2001/18/ES;
c)
patogeny způsobující nákazy zvířat; pro účely tohoto nařízení se nákazou zvířat rozumí výskyt infekcí a infestace u zvířat způsobených jedním či více patogeny přenosnými na zvířata nebo na člověka;
d)
škodlivé organismy uvedené v příloze I nebo v příloze II směrnice 2000/29/ES, a škodlivé organismy, proti nimž byla přijata opatření v souladu s čl. 16 odst. 3 uvedené směrnice;
e)
druhy uvedené v příloze IV nařízení (ES) č. 708/2007, jsou-li využívány v akvakultuře;
f)
mikroorganismy vyrobené nebo dovezené pro použití v přípravcích na ochranu rostlin, které již byly povoleny nebo u kterých probíhá posouzení podle nařízení (ES) č. 1107/2009; nebo
g)
mikroorganismy vyrobené nebo dovezené pro použití v biocidních přípravcích, které již byly povoleny nebo u kterých probíhá posouzení podle nařízení (ES) č. 528/2012.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„nepůvodními druhy“ jacíkoli živí jedinci druhu, poddruhu nebo nižšího taxonu živočichů, rostlin, hub nebo mikroorganismů zavlečených nebo vysazených mimo svůj přirozený areál; patří sem všechny části, gamety, semena, vejce nebo propagule těchto druhů, jakož i kříženci, odrůdy či plemena, které mohou přežít a následně se rozmnožovat;
2)
„invazním nepůvodním druhem“ nepůvodní druh, u nějž bylo zjištěno, že jeho zavlečení či vysazení nebo šíření ohrožuje biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby nebo na ně má nepříznivý dopad;
3)
„invazním nepůvodním druhem s významným dopadem na Unii“ invazní nepůvodní druh, jehož nepříznivý dopad je považován za takový, že vyžaduje koordinovanou činnost na úrovni Unie podle čl. 4 odst. 3;
4)
„invazním nepůvodním druhem s významným dopadem na členský stát“ invazní nepůvodní druh jiný než invazní nepůvodní druh s významným dopadem na Unii, u nějž se členský stát na základě vědeckých poznatků domnívá, že nepříznivý dopad jeho uvolnění a šíření je závažný pro celé území tohoto členského státu nebo pro část tohoto území, a to i v případech, kdy není zcela potvrzen, a vyžaduje přijetí opatření na úrovni daného členského státu;
5)
„biologickou rozmanitostí“ variabilita všech žijících organismů včetně suchozemských, mořských a jiných vodních ekosystémů a ekologických komplexů, jejichž jsou součástí; zahrnuje různorodost v rámci druhů, mezi druhy i mezi ekosystémy;
6)
„ekosystémovými službami“ přímé či nepřímé přínosy ekosystémů pro dobré životní podmínky člověka;
7)
„zavlečením či vysazením“ přesun druhů mimo jejich přirozený areál v důsledku lidského zásahu;
8)
„výzkumem“ deskriptivní či pokusná práce prováděná za regulovaných podmínek s cílem získat nové vědecké poznatky či vyvinout nové výrobky, včetně počátečních fází identifikace, určení charakteristik a izolace genetických rysů invazních nepůvodních druhů jiných než těch rysů, kvůli kterým jsou druhy invazní, a to pouze v rozsahu, v němž je to nezbytné, aby bylo možno vyšlechtit tyto rysy tak, aby dané druhy přestaly být invazními;
9)
„držením v oddělených prostorách“ držení organismu v uzavřeném zařízení, z něhož nemůže uniknout ani se rozšířit;
10)
„ochranou ex situ“ ochrana prvků biologické rozmanitosti mimo jejich přírodní stanoviště;
11)
„způsoby šíření“ trasy a mechanismy zavlékání nebo vysazování a šíření invazních nepůvodních druhů;
12)
„včasným zjištěním“ potvrzení přítomnosti jedince nebo jedinců invazních nepůvodních druhů v prostředí předtím, než se značně rozšíří;
13)
„eradikací“ úplné a trvalé vymýcení populace invazních nepůvodních druhů letálními nebo neletálními prostředky;
14)
„kontrolou populace“ opatření s letálními či neletálními účinky uplatňovaná na populaci invazních nepůvodních druhů, přičemž se rovněž minimalizuje dopad na necílové druhy a jejich stanoviště, s cílem udržet počet jedinců co nejnižší, aby se v případě, že druh nelze eradikovat, minimalizovala jeho invazní schopnost a nepříznivé dopady na biologickou rozmanitost, související ekosystémové služby, na lidské zdraví nebo hospodářství;
15)
„izolací“ kroky, které mají vytvořit překážky, jež minimalizují riziko, že se populace invazního nepůvodního druhu rozptýlí a rozšíří mimo invalidovanou oblast;
16)
„značně rozšířeným“ druhem invazní nepůvodní druh, jehož populace překročila fázi naturalizace, během níž si zachovává schopnost sebeudržení, a rozšířila se, aby kolonizovala velkou část potenciálního areálu, v němž může přežít a rozmnožovat se;
17)
„regulací“ jakékoli opatření s letálními či neletálními účinky provedené k eradikaci, kontrole nebo izolaci populace invazního nepůvodního druhu, přičemž se rovněž minimalizuje dopad na necílové druhy a jejich stanoviště.
Článek 4
Seznam invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii
1. Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme seznam invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii (dále jen „unijní seznam“) na základě kritérií stanovených v odstavci 3 tohoto článku. Uvedené prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 27 odst. 2. Návrhy prováděcích aktů se předloží výboru uvedenému v čl. 27 odst. 1 do 2. ledna 2016.
2. Komise alespoň jednou za šest let provede komplexní přezkum unijního seznamu a v mezidobí jej případně postupem podle odstavce 1 aktualizuje:
a)
doplněním nových invazních nepůvodních druhů;
b)
vyjmutím těch invazních nepůvodních druhů, které již nesplňují jedno nebo více kritérií stanovených v odstavci 3.
3. Invazní nepůvodní druhy se na unijní seznam zařadí pouze tehdy, pokud splňují všechna tato kritéria:
a)
podle dostupných vědeckých poznatků jsou nepůvodní na celém území Unie s výjimkou nejvzdálenějších regionů;
b)
podle dostupných vědeckých poznatků jsou schopné vytvořit životaschopnou populaci a za stávajících podmínek a předvídatelných podmínek v důsledku změny klimatu se rozšířit v jedné biogeografické oblasti společné více než dvěma členským státům nebo v jedné mořské podoblasti, s výjimkou nejvzdálenějších regionů členských států;
c)
podle dostupných vědeckých poznatků je pravděpodobné, že budou mít závažný nepříznivý dopad na biologickou rozmanitost nebo související ekosystémové služby a mohou mít rovněž nepříznivý dopad na lidské zdraví nebo hospodářství;
d)
posouzení rizik provedené podle čl. 5 odst. 1 prokázalo, že je nutno podniknout společné kroky na úrovni Unie, aby se zabránilo jejich zavlečení nebo vysazení, usídlení nebo rozšíření;
e)
je pravděpodobné, že zařazení na unijní seznam zajistí účinnou prevenci, minimalizaci nebo zmírnění jejich nepříznivých dopadů.
4. Členské státy mohou Komisi předkládat žádosti o zařazení invazních nepůvodních druhů na unijní seznam. V těchto žádostech musí být uvedeno:
a)
název druhu;
b)
posouzení rizik provedené v souladu s čl. 5 odst. 1;
c)
doklady o tom, že kritéria stanovená v odstavci 3 tohoto článku jsou splněna.
5. V unijním seznamu se tam, kde je to na místě, uvedou odkazy na zboží, s nimiž jsou dané invazní nepůvodní druhy zpravidla spojovány, s kódy kombinované nomenklatury, jak jsou uvedeny v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (22), a s označením kategorií zboží, jež podléhají úředním kontrolám podle článku 15 tohoto nařízení.
6. Komise při přijímání nebo aktualizaci unijního seznamu uplatňuje kritéria uvedená v odstavci 3 s náležitým zohledněním nákladů na provádění v členských státech, nákladů v případě nečinnosti, nákladové efektivity a socioekonomických aspektů. Na unijní seznam jsou přednostně zařazeny ty invazní nepůvodní druhy, které:
a)
se zatím v Unii nenacházejí nebo se nacházejí v rané fázi invaze a je velmi pravděpodobné, že jejich nepříznivý dopad bude závažný;
b)
jsou již v Unii usídleny a jejich nepříznivé dopady jsou nejzávažnější.
7. Komise při navrhování unijního seznamu rovněž odůvodní, proč lze cílů tohoto nařízení lépe dosáhnout prostřednictvím opatření na úrovni Unie.
Článek 5
Posouzení rizik
1. Pro účely článku 4 se posouzení rizik uvedené provádí ve vztahu ke stávajícímu a potenciálního areálu invazního nepůvodního druhu, přičemž se zohlední tyto prvky:
a)
popis druhu s jeho taxonomickou identifikací, historií, přirozeným a potenciálním areálem;
b)
popis obvyklých způsobů a dynamiky jeho rozmnožování a šíření včetně posouzení toho, zda existují nezbytné environmentální podmínky pro jeho rozmnožování a šíření;
c)
popis potenciálních způsobů, jimiž by mohlo dojít k zavlečení nebo vysazení druhu a jeho šíření, a to jak záměrně, tak nezáměrně, případně včetně komodit, s nimiž je druh zpravidla spojován;
d)
důkladné posouzení rizika, že bude druh za stávajících podmínek a předvídatelných podmínek v důsledku změny klimatu zavlečen do příslušných biogeografických oblastí nebo v nich vysazen, že se v nich usadí a rozšíří;
e)
popis stávajícího rozšíření druhu včetně toho, zda se tento druh již vyskytuje v Unii nebo v sousedních zemích, a prognóza jeho pravděpodobného budoucího výskytu;
f)
popis nepříznivého dopadu na biologickou rozmanitost, související ekosystémové služby včetně dopadu na původní druhy, chráněné lokality, ohrožená stanoviště, jakož i na lidské zdraví, na bezpečnost a na hospodářství včetně posouzení potenciálu budoucího dopadu s ohledem na dostupné vědecké poznatky;
g)
posouzení potenciální výše nákladů na náhradu způsobené škody;
h)
popis známých způsobů využití druhu a sociálních a hospodářských přínosů plynoucích z těchto způsobů využití.
2. Komise při navrhování zařazení invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii na unijní seznam provádí posouzení rizik uvedená v odstavci 1.
Kdykoli členský stát předloží žádost o zařazení druhu na unijní seznam, odpovídá za provedení posouzení rizik uvedeného v odstavci 1. Při vypracovávání takového posouzení rizik může být členskému státu v nezbytných případech nápomocna Komise, pokud jde o jeho evropský rozměr.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 29 k upřesnění druhů dokladů přijatelných pro účely čl. 4 odst. 3 písm. b) a ke stanovení podrobností uplatňování odst. 1 písm. a) až h) tohoto článku. Podrobný popis zahrnuje metodiku uplatňovanou při posuzování rizik, a to s ohledem na příslušné vnitrostátní a mezinárodní standardy a potřebu upřednostnit opatření vůči invazním nepůvodním druhům, které jsou spojovány se závažnými nepříznivými dopady na biologickou rozmanitost nebo související ekosystémové služby, jakož i na lidské zdraví nebo hospodářství, kteréžto jsou považovány za přitěžující okolnost, nebo mají potenciál tyto závažné nepříznivé dopady způsobit. Je obzvláště důležité, aby Komise před přijetím těchto aktů v přenesené pravomoci postupovala v souladu s obvyklou praxí a vedla konzultace s odborníky, včetně odborníků ze členských států.
Článek 6
Ustanovení pro nejvzdálenější regiony
1. Na invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii se v nejvzdálenějších regionech ustanovení článků 7 nebo 13 až 20 nepoužijí.
2. Každý členský stát s nejvzdálenějšími regiony přijme pro každý z těchto regionů do 2. ledna 2017 po konzultaci s nimi seznam invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na tyto regiony.
3. Pokud jde o invazní nepůvodní druhy zařazené na seznamy uvedené v odstavci 2 tohoto článku, členské státy mohou případně v rámci svých příslušných nejvzdálenějších regionů uplatňovat opatření, jako jsou opatření stanovená v článcích 7 až 9, 13 až 17, 19 a 20. Tato opatření musí být v souladu se Smlouvou o fungování EU a v souladu s právními předpisy Unie oznámena Komisi.
4. Členské státy neprodleně oznámí Komisi seznamy uvedené v odstavci 2 a každou aktualizaci těchto seznamů a informují o tom ostatní členské státy.
KAPITOLA II
PREVENCE
Článek 7
Omezení
1. Invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii se nesmějí záměrně:
a)
přivážet na území Unie, a to včetně převozu přes toto území pod celním dohledem;
b)
držet, a to ani v případě, že jsou drženy v oddělených prostorách;
c)
chovat, a to ani v případě, že jsou drženy v oddělených prostorách;
d)
přepravovat do, z nebo v rámci Unie, s výjimkou přepravy druhů do zařízení v souvislosti s eradikací;
e)
uvádět na trh;
f)
využívat či vyměňovat;
g)
nechat rozmnožovat, pěstovat nebo kultivovat, a to ani v případě držení v oddělených prostorách;
h)
uvolňovat do životního prostředí.
2. Členské státy učiní veškeré nezbytné kroky k prevenci nezáměrného zavlékání či vysazování nebo šíření invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, a to i v případech, kdy se jedná o hrubou nedbalost.
Článek 8
Povolení
1. Odchylně od omezení stanovených v čl. 7 odst. 1 písm. a), b), c), d), f) a g) a v souladu s odstavcem 2 tohoto článku zřídí členské státy systém pro udělování povolení umožňující zařízením provádět výzkum nebo ochranu ex situ u invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii. Je-li použití produktů získaných prostřednictvím invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii nevyhnutelné k dosažení pokroku v oblasti lidského zdraví, členské státy mohou zahrnout do svého systému pro udělování povolení vědeckou produkci a následné využití k léčebným účelům.
2. Členské státy zmocní příslušné orgány k vydávání povolení podle odstavce 1 pro činnosti prováděné při držení v oddělených prostorách, pokud dané činnosti splňují všechny tyto podmínky:
a)
invazní nepůvodní druh s významným dopadem na Unii je držen v oddělených prostorách v souladu s odstavcem 3 a je s ním manipulováno v takovýchto prostorách;
b)
činnost je prováděna pracovníky s odpovídající kvalifikací, kterou stanoví příslušné orgány;
c)
přeprava do oddělených prostor a z nich je prováděna za podmínek, které vylučují únik invazního nepůvodního druhu, jak je stanoveno v povolení;
d)
v případě živočišných invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii jsou druhy označeny nebo případně jinak účinně identifikovány za použití metod, které nepůsobí bolest, úzkost či utrpení, jimž lze předejít;
e)
riziko úniku nebo šíření či odstranění je účinně řízeno s ohledem na identitu, biologii a způsob šíření druhů, plánovanou činnost a držení v oddělených prostorách, interakci s prostředím a další relevantní faktory;
f)
žadatelem o povolení je vypracován systém soustavného dohledu a pohotovostní plán, aby byl ošetřen případný únik či rozšíření, včetně plánu eradikace. Pohotovostní plán schvaluje příslušný orgán. Dojde-li k úniku či rozšíření, okamžitě se použije pohotovostní plán a dané povolení je možné dočasně nebo trvale odejmout.
Povolení uvedené v odstavci 1 je omezeno na určitý počet invazních nepůvodních druhů a jedinců, který nepřevyšuje kapacitu pro držení v oddělených prostorách. Obsahuje nezbytná omezení ke zmírnění rizika úniku či rozšíření dotčených druhů. Povolení provází invazní nepůvodní druhy, na které se vztahuje, po celou dobu, kdy jsou tyto druhy drženy v Unii, přiváženy do Unie nebo přepravovány v rámci Unie.
3. Má se za to, že jedinci jsou drženi v oddělených prostorách, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
jedinci jsou fyzicky izolováni a nemohou uniknout, rozšířit se či být odejmuti z prostor, v nichž jsou drženi, osobami, které k tomu nemají oprávnění;
b)
protokoly o čištění, nakládání s odpady a údržbě zaručují, že žádní jedinci ani jejich části, které se mohou rozmnožovat, nemohou z prostor uniknout, rozšířit se nebo být odstraněni osobami, které k tomu nemají oprávnění;
c)
odejmutí jedinců z prostor nebo jejich likvidace či zničení nebo usmrcení humánním způsobem se provádí tak, aby bylo vyloučeno rozmnožování nebo reprodukce mimo tyto prostory.
4. Při předložení žádosti o udělení povolení dodá žadatel všechny nezbytné důkazy, aby mohl příslušný orgán posoudit, zda jsou splněny podmínky stanovené v odstavcích 2 a 3.
5. Členské státy zmocní příslušné orgány k dočasnému nebo trvalému odnětí povolení, a to kdykoli, pokud nastanou nepředpokládané okolnosti s nepříznivým dopadem na biologickou rozmanitost nebo související ekosystémové služby. Jakékoli odnětí povolení musí být odůvodněno po odborné stránce, a pokud nejsou odborné informace zatím dostačující, podle zásady obezřetnosti a s náležitým ohledem na vnitrostátní správní předpisy.
6. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví formát dokladu sloužícího jako doklad pro udělení povolení členským státem. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 27 odst. 2. Členský stát tento formát použije pro průvodní doklad k povolení.
7. Pro všechna povolení vydaná v souladu s odstavcem 1 tohoto článku členské státy okamžitě zveřejní na internetu alespoň:
a)
odborné a obecné názvy invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, pro něž bylo povolení vydáno;
b)
počet nebo objem daných jedinců;
c)
účel, pro který bylo povolení vydáno; a
d)
kódy kombinované nomenklatury podle nařízení (EHS) č. 2658/87.
8. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány prováděly kontroly, které zaručí, že zařízení splňuje podmínky stanovené ve vydaném povolení.
Článek 9
Oprávnění
1. Ve výjimečných případech z důvodu naléhavého veřejného zájmu, včetně důvodů sociálního a ekonomického charakteru, mohou členské státy udělit povolení zařízením k vykonávání činností, které nejsou uvedeny v čl. 8 odst. 1, pokud Komise udělí oprávnění postupem podle tohoto článku a pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 8 odst. 2 a 3.
2. Komise zřídí a provozuje elektronický systém pro udělování oprávnění a rozhodnutí o udělení oprávnění přijímá do 60 dní od obdržení žádosti.
3. Žádosti o udělení oprávnění podávají členské státy prostřednictvím systému uvedeného v odstavci 2.
4. Žádost o udělení oprávnění obsahuje:
a)
podrobné údaje o zařízení nebo skupině zařízení, jejich název a adresu;
b)
odborné a obecné názvy invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, pro něž se žádá o udělení oprávnění;
c)
kódy kombinované nomenklatury podle nařízení (EHS) č. 2658/87;
d)
počet nebo objem daných jedinců;
e)
důvody oprávnění, o něž se žádá;
f)
podrobný popis plánovaných opatření, která zajistí znemožnění úniku nebo šíření ze zařízení s oddělenými prostorami, v nichž budou invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii drženy a v nichž s nimi bude manipulováno, jakož i podrobný popis opatření, která zajistí, aby veškerá případná nezbytná přeprava uvedených druhů probíhala za podmínek, jež vylučují jejich únik;
g)
posouzení rizika úniku invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, pro něž se předkládá žádost o oprávnění, spolu s popisem opatření ke zmírnění rizika, která je třeba zavést;
h)
popis plánovaného systému dohledu a pohotovostního plánu vypracovaného s ohledem na možný únik nebo rozšíření, včetně plánu eradikace, je-li to nezbytné;
i)
popis příslušných ustanovení vnitrostátního práva vztahujících se na uvedená zařízení.
5. Oprávnění vydaná Komisí se oznamují příslušnému orgánu dotčeného členského státu. Oprávnění se vztahuje na jedno konkrétní zařízení bez ohledu na postup podávání žádosti podle odst. 4 písm. a) a obsahuje informace uvedené v odstavci 4 a uvádí dobu své platnosti. Součástí oprávnění jsou rovněž ustanovení o dodávkách dalších nebo náhradních jedinců do zařízení pro využití při činnostech, pro něž se žádá o oprávnění.
6. Poté, co Komise oprávnění udělí, může příslušný orgán v souladu s čl. 8 odst. 4 až 8 vydat povolení uvedené v odst. 1 tohoto článku. Povolení musí obsahovat všechna ustanovení, která jsou uvedena v oprávnění vydaném Komisí.
7. Komise žádost o udělení oprávnění zamítne, pokud není splněna jakákoli z příslušných povinností stanovených v tomto nařízení.
8. Komise co nejdříve informuje dotčené členské státy o každém zamítnutí žádosti o udělení oprávnění podle odstavce 7 a uvede důvody tohoto zamítnutí.
Článek 10
Mimořádná opatření
1. Má-li členský stát poznatky o tom, že se na jeho území vyskytuje invazní nepůvodní druh, který není zařazen na unijním seznamu, ale u něhož příslušné orgány na základě předběžných vědeckých poznatků zjistily, že pravděpodobně splňuje kritéria stanovená v čl. 4 odst. 3, nebo má-li poznatky o bezprostředním riziku zavlečení nebo vysazení takového druhu na jeho území, může okamžitě přijmout mimořádná opatření ve formě omezení podle čl. 7 odst. 1.
2. Členský stát, který na svém území zavádí mimořádná opatření, jež zahrnují uplatnění čl. 7 odst. 1 písm. a), d) nebo e), neprodleně uvědomí o přijatých opatřeních Komisi a všechny ostatní členské státy a předloží jim důkazy, které tato opatření odůvodňují.
3. U invazních nepůvodních druhů, na něž se vztahují mimořádná opatření, dotčený členský stát neprodleně provede posouzení rizik podle článku 5, a to na základě dostupných technických a vědeckých informací, a v každém případě do 24 měsíců ode dne, kdy bylo přijato rozhodnutí o zavedení mimořádných opatření, s cílem zařadit tyto druhy na unijní seznam.
4. Pokud Komise obdrží oznámení uvedené v odstavci 2 tohoto článku nebo má jiné poznatky o tom, že je na území Unie přítomen invazní nepůvodní druh, který není zařazen na unijní seznam, který ale pravděpodobně splňuje kritéria stanovená v čl. 4 odst. 3, nebo o bezprostředním riziku zavlečení nebo vysazení takového druhu do Unie, rozhodne prostřednictvím prováděcích aktů na základě předběžných vědeckých poznatků o tom, zda je pravděpodobné, že druh splní uvedená kritéria, a přijme, pokud dojde k závěru, že kritéria stanovená v čl. 4 odst. 3 budou pravděpodobně splněna, mimořádná opatření pro Unii na omezenou dobu ve formě omezení stanovených v čl. 7 odst. 1, v souvislosti s riziky, která uvedené druhy představují. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 27 odst. 2.
5. Pokud Komise přijme prováděcí akt podle odstavce 4, členské státy zruší nebo případně upraví mimořádná opatření, která přijaly.
6. Pokud Komise zahrne invazní nepůvodní druhy na unijní seznam, členské státy zruší nebo upraví svá mimořádná opatření.
7. Pokud po provedení posouzení rizik podle odstavce 3 tohoto článku Komise nezařadí invazní nepůvodní druh na unijní seznam, členské státy zruší svá mimořádná opatření přijatá podle odstavce 1 tohoto článku a mohou tyto druhy zařadit na vnitrostátní seznam invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na členský stát podle čl. 12 odst. 1 a zvážit posílenou regionální spolupráci v souladu s článkem 11.
Článek 11
Invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na určitý region a druhy v Unii původní
1. Členské státy mohou ze svého vnitrostátního seznamu invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na členský stát vytvořený v souladu s článkem 12 určit druhy v Unii původní nebo nepůvodní, v jejichž případě je zapotřebí posílené regionální spolupráce.
2. Komise na žádost dotčených členských států podnikne kroky k usnadnění spolupráce a koordinace mezi dotčenými členskými státy v souladu s čl. 22 odst. 1. Komise může v nezbytných případech na základě dopadů určitých invazních nepůvodních druhů na biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby, jakož i na lidské zdraví a hospodářství a za předpokladu, že je takový postup důkladně podložen komplexní analýzou odůvodňující posílenou regionální spolupráci, provedenou žádajícími členskými státy, vyžadovat prostřednictvím prováděcích aktů, aby dotčené členské státy případně obdobně uplatnily na svém území či jeho částech články 13, 14 a 16, čl. 17 bez ohledu na článek 18, a aby případně uplatnily i články 19 a 20. Uvedené prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 27 odst. 2.
3. Na invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na určitý region, které jsou původními druhy v jednom ze členských států, se na území tohoto členského státu ustanovení článků 13, 14, 16, 17, 19, 20 a 24 nevztahují. Členské státy, pro které jsou tyto druhy původní, spolupracují s dotčenými členskými státy na posouzení způsobů šíření podle článku 13 a za konzultace s ostatními členskými státy mohou postupem podle čl. 22 odst. 1 přijmout příslušná opatření, aby se zabránilo dalšímu šíření těchto druhů.
Článek 12
Invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na členský stát
1. Členské státy mohou sestavit vnitrostátní seznam invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na členský stát. U takových invazních nepůvodních druhů mohou členské státy na svém území případně uplatňovat opatření, jako jsou opatření stanovená v článcích 7, 8, 13 až 17, 19 a 20. Tato opatření musí být v souladu se Smlouvou o fungování EU a v souladu s právem Unie oznámena Komisi.
2. Členské státy informují Komisi a ostatní členské státy o druzích, které považují za invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na členský stát, a o opatřeních uplatňovaných podle odstavce 1.
Článek 13
Akční plány zaměřené na způsoby šíření invazních nepůvodních druhů
1. Do 18 měsíců od přijetí unijního seznamu provedou členské státy komplexní analýzu způsobů šíření při nezáměrném zavlečení či vysazení a šíření těchto invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii alespoň na svém území a ve svých mořských vodách ve smyslu čl. 3 bodu 1 směrnice 2008/56/ES a určí způsoby šíření, které kvůli objemu daného druhu nebo potenciální škodě způsobené daným druhem, jenž do Unie vstoupil těmito způsoby, přednostně vyžadují přijetí opatření („prioritní způsoby šíření“).
2. Do tří let od přijetí unijního seznamu každý členský stát vypracuje a bude provádět samostatný akční plán nebo soubor akčních plánů s cílem řešit problematiku prioritních způsobů šíření, které určil podle odstavce 1. Tyto akční plány musí obsahovat harmonogram činností a popis opatření, která mají být přijata, a případně dobrovolných opatření a kodexů osvědčených postupů s cílem řešit problematiku prioritních způsobů šíření a předejít nezáměrnému zavlékání invazních nepůvodních druhů do Unie či jejich vysazování v Unii nebo jejich rozšíření v Unii.
3. Při stanovení samostatného akčního plánu nebo souboru akčních plánů koordinovaných na odpovídající regionální úrovni v souladu s čl. 22 odst. 1 koordinují členské státy svou činnost. Nejsou-li takové regionální akční plány stanoveny, členské státy stanoví a provádějí akční plány, které se vztahují na jejich území a jsou v co největší možné míře koordinovány na odpovídající regionální úrovni.
4. Akční plány uvedené v odstavci 2 tohoto článku obsahují zejména opatření, která jsou koncipována na základě analýzy nákladů a přínosů a jejichž cílem je:
a)
zvyšovat informovanost;
b)
minimalizovat kontaminaci zboží, komodit, vozidel a vybavení jedinci náležejícími k invazním nepůvodním druhům, včetně opatření zaměřených na přepravu invazních nepůvodních druhů ze třetích zemí;
c)
zaručit jiné odpovídající kontroly na hranicích Unie, než jsou úřední kontroly podle článku 15.
5. Akční plány stanovené v souladu s odstavcem 2 se neprodleně předávají Komisi. Alespoň jednou za šest let členské státy akční plány přezkoumají a předají je Komisi.
KAPITOLA III
VČASNÉ ZJIŠTĚNÍ A RYCHLÁ ERADIKACE
Článek 14
Systém dohledu
1. Do 18 měsíců od přijetí unijního seznamu zřídí členské státy systém dohledu zaměřený na invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii, který bude prostřednictvím průzkumu, sledování a jiných postupů shromažďovat a zaznamenávat údaje o výskytu invazních nepůvodních druhů v životním prostředí, aby se zabránilo rozšíření invazních nepůvodních druhů do Unie nebo v rámci Unie, nebo takový systém začlení do svého stávajícího systému.
2. Systém dohledu uvedený v odstavci 1 tohoto článku musí:
a)
pokrývat území členských států, včetně jejich teritoriálních mořských vod, s cílem určit výskyt a rozšíření nových i usídlených invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii;
b)
být dostatečně dynamický, aby mohl v životním prostředí na území členského státu nebo na části jeho území rychle zjistit výskyt jakéhokoli invazního nepůvodního druhu s významným dopadem na Unii, o jehož výskytu se dříve nevědělo;
c)
vycházet z příslušných ustanovení týkajících se posuzování a sledování stanovených právními předpisy Unie nebo mezinárodními smlouvami, být s nimi v souladu a zabraňovat zdvojení činnosti a využívat informace poskytované stávajícími systémy dohledu a sledování stanovenými v článku 11 směrnice 92/43/EHS, článku 8 směrnice 2000/60/ES a článku 11 směrnice 2008/56/ES;
d)
v proveditelném rozsahu zohledňovat příslušné přeshraniční dopady a přeshraniční charakteristiky.
Článek 15
Úřední kontroly
1. Členské státy do 2. ledna 2016 zavedou plně funkční struktury pro provádění úředních kontrol nezbytných k prevenci záměrného zavlékání invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii do Unie či jejich vysazování v Unii. Těmto úředním kontrolám podléhají kategorie zboží kódů kombinované nomenklatury, na něž se odkazuje na unijním seznamu podle čl. 4 odst. 5.
2. Příslušné orgány provádějí na základě posouzení rizik odpovídající kontroly zboží uvedeného v odstavci 1 tohoto článku, přičemž ověřují, zda:
a)
druhy nejsou uvedeny na unijním seznamu; nebo
b)
se na druhy vztahují platná povolení uvedená v článku 8.
3. Kontroly podle odstavce 2 tohoto článku sestávající z kontroly dokladů, totožnosti a v nezbytných případech fyzické kontroly probíhají v okamžiku dovozu zboží podle odstavce 1 tohoto článku do Unie. Jsou-li již v právních předpisech Unie o úředních kontrolách stanoveny zvláštní úřední kontroly u hraničních subjektů podle nařízení (ES) č. 882/2004 a směrnic 91/496/EHS a 97/78/ES nebo na vstupních místech podle směrnice 2000/29/ES, svěří členské státy pro kategorie zboží uvedené v odstavci 1 tohoto článku provádění kontrol podle odstavce 2 tohoto článku příslušným orgánům pověřeným těmito kontrolami podle článku 4 nařízení (ES) č. 882/2004 nebo podle čl. 2 odst. 1 písm. g) směrnice 2000/29/ES.
4. Na manipulaci ve svobodných pásmech a svobodných skladech a na propuštění zboží podle odstavce 1 do celních režimů propuštění do volného oběhu, tranzit, uskladňování v celním skladu, aktivní zušlechťovací styk, přepracování pod celním dohledem a dočasné použití se vztahuje prohlášení předkládané celním orgánům v podobě:
a)
příslušného vstupního dokladu řádně vyplněného příslušnými orgány uvedenými v odstavci 3 tohoto článku dokládajícího splnění podmínek podle odstavce 2 tohoto článku, v případě kontrol provedených u hraničních subjektů podle nařízení (ES) č. 882/2004 a směrnic 91/496/EHS a 97/78/ES nebo na vstupních místech podle čl. 2 odst. 1 písm. j) směrnice 2000/29/ES. Musí být dodržen celní režim v něm uvedený; nebo
b)
pokud zboží nepodléhá úředním kontrolám podle právních předpisů Unie, jiného dokladu, z něhož vyplývá, že byly provedeny kontroly s uspokojivým výsledkem, a následného vstupního dokladu.
Tyto doklady lze předložit rovněž elektronicky.
5. Jestliže se na základě těchto kontrol zjistí, že ustanovení tohoto nařízení nejsou dodržena:
a)
celní orgány pozastaví propuštění zboží do celního režimu nebo zboží zajistí;
b)
příslušné orgány uvedené v odstavci 3 dané zboží zajistí.
Je-li zboží zajištěno, je svěřeno příslušnému orgánu, který je pověřen uplatňováním tohoto nařízení. Tento příslušný orgán postupuje v souladu s vnitrostátními právními předpisy. Členské státy mohou konkrétní funkce přenést na jiné orgány.
6. Náklady vzniklé při provádění ověřování a náklady plynoucí z nedodržení příslušných ustanovení nese fyzická nebo právnická osoba v rámci Unie, která zboží do Unie přivezla, s výjimkou případů, kdy dotčený členský stát rozhodne jinak.
7. Členské státy zavedou postupy, jimiž se zaručí, že si všechny zapojené orgány vyměňují příslušné informace a že mezi nimi probíhá účinná a efektivní koordinace a spolupráce za účelem ověřování uvedeného v odstavci 2.
8. Komise na základě osvědčených postupů společně se všemi členskými státy vypracuje pokyny a školicí programy s cílem usnadnit odhalování a zjišťování invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii a provádění účinných a efektivních kontrol.
9. Jestliže byla vydána povolení podle článku 8, odkaz na platné povolení vztahující se na zboží uvedené v celním prohlášení se provede v celním prohlášení nebo v příslušném oznámení hraničnímu subjektu.
Článek 16
Oznámení o včasném zjištění
1. Členské státy používají systém dohledu zřízený podle článku 14 a informace shromážděné při úředních kontrolách podle článku 15, aby potvrdily včasné zjištění zavlečení nebo vysazení či výskytu invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii.
2. Včasné zjištění zavlečení nebo vysazení či výskytu invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii členské státy neprodleně písemně oznámí Komisi a informují ostatní členské státy, a to zejména o tom, že se:
a)
na jejich území či části jejich území vyskytuje některý z druhů zařazených na unijní seznam, o jehož výskytu na jejich území či části jejich území se dříve nevědělo;
b)
na jejich území či části jejich území znovu vyskytuje některý z druhů zařazených na unijní seznam poté, co bylo oznámeno, že byl tento druh eradikován.
Článek 17
Rychlá eradikace v rané fázi invaze
1. Po včasném zjištění a do tří měsíců poté, co bylo předáno oznámení o včasném zjištění uvedené v článku 16, členské státy uplatní eradikační opatření a informují o tom Komisi a ostatní členské státy.
2. Při uplatňování eradikačních opatření členské státy zaručí, že použité metody umožňují účinně dosáhnout úplného a trvalého odstranění populace dotčeného invazního nepůvodního druhu, přičemž je náležitě zohledněno lidské zdraví a životní prostředí, zejména v souvislosti s necílovými druhy a jejich stanovišti, a je zaručeno, že zvířata jsou ušetřena jakékoli zbytečné bolesti, úzkosti či utrpení.
3. Členské státy sledují účinnost eradikace. Členské státy mohou k tomuto účelu využívat systému dohledu stanoveného v článku 14. Při sledování se rovněž případně posuzuje dopad na necílové druhy.
4. Členské státy informují Komisi o účinnosti přijatých opatření a o provedení eradikace populace invazního nepůvodního druhu s významným dopadem na Unii. Tyto informace poskytnou rovněž dalším členským státům.
Článek 18
Výjimky z povinnosti rychlé eradikace
1. Členské státy mohou na základě spolehlivých vědeckých poznatků do dvou měsíců od zjištění invazních nepůvodních druhů podle článku 16 rozhodnout, že neuplatní eradikační opatření, pokud je splněna alespoň jedna z těchto podmínek:
a)
je prokázáno, že eradikace je technicky neproveditelná, jelikož dostupné metody eradikace nelze uplatnit v prostředí, v němž jsou invazní nepůvodní druhy usídleny;
b)
analýza nákladů a přínosů na základě dostupných údajů prokazuje s přijatelnou jistotou, že náklady budou dlouhodobě mimořádně vysoké a neúměrné přínosům eradikace;
c)
metody eradikace nejsou k dispozici nebo k dispozici jsou, ale mají velice závažné nepříznivé dopady na lidské zdraví, životní prostředí nebo jiné druhy.
Dotčený členský stát neprodleně písemně oznámí své rozhodnutí Komisi. Součástí oznámení jsou veškeré důkazy podle písmene a), b) a c) prvního pododstavce.
2. Komise může prostřednictvím prováděcích aktů rozhodnout, že rozhodnutí, které bylo oznámeno v souladu s odst. 1 druhým pododstavcem, zamítne, nejsou-li splněny podmínky v něm stanovené.
3. Uvedené prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 27 odst. 2. Návrhy prováděcích aktů se předkládají výboru uvedenému v čl. 27 odst. 1 do dvou měsíců od přijetí oznámení daného členského státu.
4. Členské státy zajistí zavedení izolačních opatření, aby se zabránilo dalšímu šíření daného druhu do jiných členských států, pokud nejsou přijata žádná eradikační opatření, jak je uvedeno v odstavci 1 tohoto článku.
5. Pokud Komise odmítne rozhodnutí oznámené podle odst. 1 druhého pododstavce tohoto článku, musí dotčený členský stát neprodleně uplatnit eradikační opatření uvedená v článku 17.
6. Pokud Komise neodmítne rozhodnutí oznámené podle odst. 1 druhého pododstavce tohoto článku, podléhá invazní nepůvodní druh regulačním opatřením uvedeným v článku 19.
KAPITOLA IV
REGULACE ZNAČNĚ ROZŠÍŘENÝCH INVAZNÍCH NEPŮVODNÍCH DRUHŮ
Článek 19
Regulační opatření
1. Do 18 měsíců poté, co byl invazní nepůvodní druh zařazen na unijní seznam, zavedou členské státy účinná regulační opatření pro ty invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii, u kterých členský stát zjistil, že jsou na jeho území značně rozšířeny, aby se minimalizovaly jejich dopady na biologickou rozmanitost, související ekosystémové služby, a případně na lidské zdraví nebo hospodářství.
Tato regulační opatření musí být přiměřená dopadům na životní prostředí a uzpůsobená konkrétním podmínkám daných členských států, vycházet z analýzy nákladů a přínosů a zahrnovat také pokud možno opatření na obnovu uvedená v článku 20. Priorita opatření by měla být stanovena na základě posouzení rizik a nákladové efektivity.
2. Regulační opatření sestávají z fyzických, chemických nebo biologických činností s letálními či neletálními účinky provedených za účelem eradikace, kontroly populace nebo izolace populace invazního nepůvodního druhu. Je-li to vhodné, zahrnují regulační opatření také kroky týkající se dotčeného ekosystému, které mají zvýšit jeho odolnost vůči stávajícím a budoucím invazím. Komerční využití již usídlených invazních nepůvodních druhů lze dočasně povolit jako součást regulačních opatření zaměřených na eradikaci těchto druhů, kontrolu nebo izolaci jejich populace, pod podmínkou pečlivého odůvodnění a za předpokladu, že jsou zavedeny všechny odpovídající kontroly, aby se zabránilo jejich dalšímu šíření.
3. Při uplatňování regulačních opatření a hledání vhodných způsobů řešení berou členské státy ohledy na lidské zdraví a životní prostředí, zejména v souvislosti s necílovými druhy a jejich stanovišti, a zajistí, pokud jsou tato opatření zaměřena na zvířata, že jsou tato zvířata ušetřena jakékoli zbytečné bolesti, úzkosti či utrpení, aniž je to na úkor účinnosti regulačních opatření.
4. Systém dohledu stanovený v článku 14 je koncipován a používán ke sledování míry, do jaké jsou opatření v oblasti eradikace, kontroly nebo izolace populace účinná při minimalizaci dopadů na biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby, a případně na lidské zdraví nebo hospodářství. Při sledování se rovněž případně posuzuje také dopad na necílové druhy.
5. Pokud hrozí vážné riziko, že se invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii rozšíří do jiného členského státu, členské státy, v nichž se dané druhy vyskytují, o tom neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi. Ve vhodných případech zavedou dotčené členské státy regulační opatření, na nichž se společně dohodnou. Pokud mohou být rozšířením určitého druhu zasaženy i třetí země, se zasažený členský stát snaží dotčené třetí země informovat.
Článek 20
Obnova poškozených ekosystémů
1. Členské státy přijmou vhodná opatření na obnovu, aby pomohly obnovit ekosystém, u nějž došlo k degradaci, poškození nebo zničení invazním nepůvodním druhem s významným dopadem na Unii, není-li analýzou nákladů a přínosů na základě dostupných údajů a s přiměřenou jistotou prokázáno, že náklady na tato opatření budou vysoké a neúměrné přínosům obnovy.
2. Opatření na obnovu uvedená v odstavci 1 zahrnují alespoň tato opatření:
a)
opatření ke zvýšení schopnosti ekosystému, jenž byl vystaven narušení způsobenému výskytem invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, odolávat účinkům narušení, vstřebávat je, přizpůsobit se jim a zotavit se z nich;
b)
opatření podporující prevenci opětovné invaze po eradikační kampani.
KAPITOLA V
HORIZONTÁLNÍ USTANOVENÍ
Článek 21
Náhrada vzniklých nákladů
V souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ a aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES (23), usilují členské státy o náhradu vzniklých nákladů na opatření, která jsou nezbytná k prevenci, minimalizaci nebo zmírnění nepříznivých dopadů invazních nepůvodních druhů, včetně nákladů v oblasti životního prostředí a zdrojů a nákladů na obnovu.
Článek 22
Spolupráce a koordinace
1. Při plnění svých povinností podle tohoto nařízení se členské státy v maximální možné míře vynasnaží o zajištění úzké koordinace se všemi dotčenými členskými státy a v proveditelných a vhodných případech využívají stávajících struktur podle regionálních nebo mezinárodních dohod. Dotčené členské státy zejména usilují o zajištění koordinace s jinými členskými státy, se kterými sdílejí:
a)
mořské podoblasti podle čl. 4 odst. 2 směrnice 2008/56/ES, pokud jde o mořské druhy;
b)
biogeografickou oblast podle čl. 1 písm. c) bodu iii) směrnice 92/43/EHS, pokud jde o druhy jiné než mořské;
c)
hranice;
d)
povodí podle čl. 2 bodu 13 směrnice 2000/60/ES, pokud jde o sladkovodní druhy; nebo
e)
jakékoli jiné společné zájmy.
Komise na žádost dotčených členských států činí kroky k usnadnění koordinace.
2. Při plnění svých povinností podle tohoto nařízení se členské státy ve vhodných případech vynasnaží o spolupráci se třetími zeměmi, a to i s využitím stávajících struktur vycházejících z regionálních nebo mezinárodních dohod, ke splnění cílů tohoto nařízení.
3. Ustanovení, jako jsou například ustanovení odstavce 1 tohoto článku, mohou členské státy uplatnit rovněž k zajištění koordinace a spolupráce s jinými příslušnými členskými státy, pokud jde o invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na členský stát uvedené na vnitrostátních seznamech přijatých podle čl. 12 odst. 1. Členské státy mohou rovněž pro takové invazní nepůvodní druhy stanovit na odpovídající úrovni mechanismy spolupráce. Tyto mechanismy mohou zahrnovat výměnu informací a údajů, akční plány týkající se způsobů šíření a výměnu osvědčených postupů v oblasti regulace, kontroly a eradikace invazních nepůvodních druhů, systémy včasného varování a programy v oblasti informování veřejnosti nebo vzdělávání.
Článek 23
Přísnější vnitrostátní pravidla
Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo stanovit přísnější vnitrostátní pravidla s cílem zabránit zavlékání či vysazování, usídlení a šíření invazních nepůvodních druhů. Tato opatření musí být v souladu se Smlouvou o fungování EU a v souladu s právem Unie oznámena Komisi.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Podávání zpráv a přezkum
1. Do 1. června 2019 a poté každých šest let členské státy aktualizují a předají Komisi tyto informace:
a)
popis nebo aktualizovaný popis systému dohledu podle článku 14 a systému úředních kontrol nepůvodních druhů vstupujících do Unie podle článku 15;
b)
informace o rozšíření invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii nebo s významným dopadem na určitý region v souladu s čl. 11 odst. 2, které se vyskytují na jejich území, včetně informací o migračních a rozmnožovacích zvyklostech;
c)
informace o druzích, které jsou považovány za invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na členský stát podle čl. 12 odst. 2;
d)
informace o akčních plánech uvedených v čl. 13 odst. 2;
e)
souhrnné informace týkající se celého území daného státu o eradikačních opatřeních přijatých v souladu s článkem 17, regulačních opatřeních přijatých v souladu s článkem 19, jejich účinnosti a dopadu na necílové druhy;
f)
informace o počtu povolení podle článku 8 a účelu, k němuž byla vydána;
g)
informace o opatřeních přijatých s cílem informovat veřejnost o výskytu nepůvodního invazního druhu a o jakýchkoli opatřeních, o jejichž provedení byli občané požádáni;
h)
informace o kontrolách vyžadovaných podle čl. 8 odst. 8; a
i)
jsou-li k dispozici, informace o nákladech na opatření přijatá s cílem splnit požadavky tohoto nařízení.
2. Členské státy do 5. listopadu 2015 oznámí Komisi příslušné orgány, které jsou pověřeny uplatňováním tohoto nařízení, a informují o nich ostatní členské státy.
3. Komise do 1. června 2021 přezkoumá uplatňování tohoto nařízení včetně unijního seznamu, akčních plánů uvedených v čl. 13 odst. 2, systému dohledu, celních kontrol, povinnosti provádět eradikaci a povinností týkajících se regulace a předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu, k níž mohou být přiloženy legislativní návrhy na změnu tohoto nařízení včetně změn unijního seznamu. Tento přezkum se rovněž zaměří na účinnost prováděcích ustanovení týkajících se invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na určitý region, potřebu a proveditelnost zařazení původních unijních druhů na unijní seznam a na to, zda je v zájmu zvýšení účinnosti akčních plánů a opatření přijatých členskými státy nezbytná další harmonizace.
4. Komise prostřednictvím prováděcích aktů určí technický formát pro podávání zpráv, aby se zjednodušily a zefektivnily povinnosti ukládané členským státům v souvislosti s poskytováním informací podle odstavce 1 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 27 odst. 2.
Článek 25
Systém informační podpory
1. Komise postupně zavede systém informační podpory, který je nezbytný pro usnadnění uplatňování tohoto nařízení.
2. Do 2. ledna 2016 bude tento systém zahrnovat mechanismus na podporu údajů, který propojí stávající systémy s údaji o invazních nepůvodních druzích, přičemž bude věnována zvláštní pozornost informacím o invazních nepůvodních druzích s významným dopadem na Unii, aby se usnadnilo podávání zpráv podle článku 24.
Mechanismus na podporu údajů uvedený v prvním pododstavci se stane nástrojem, který bude Komisi a členským státům nápomocen při nakládání s příslušnými oznámeními požadovanými podle čl. 16 odst. 2.
3. Do 2. ledna 2019 se z mechanismu na podporu údajů uvedeného v odstavci 2 stane mechanismus pro výměnu informací o ostatních aspektech uplatňování tohoto nařízení.
Jeho součástí mohou rovněž být informace o invazních nepůvodních druzích s významným dopadem na členský stát, o způsobech šíření, posouzení rizik, regulačních a eradikačních nařízeních, jsou-li k dispozici.
Článek 26
Účast veřejnosti
Při stanovování akčních plánů podle článku 13 tohoto nařízení a při zavádění regulačních opatření podle článku 19 tohoto nařízení členské státy zaručí, aby byla veřejnosti poskytnuta včasná a účinná příležitost, aby se mohla podílet na přípravě, změnách nebo přezkumu těchto plánů, a to za podmínek, které již členské státy určily v souladu s čl. 2 odst. 3 druhým pododstavcem směrnice 2003/35/ES.
Článek 27
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011 a při plnění svých úkolů může využívat pomoci vědeckého fóra uvedeného v článku 28.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 28
Vědecké fórum
Komise zajistí účast zástupců vědecké obce jmenovaných členskými státy, aby poskytli poradenství k jakékoli vědecké otázce související s uplatňováním tohoto nařízení, zejména pokud jde o články 4, 5, 10 a 18. Tito zástupci zasedají ve vědeckém fóru. Jednací řád fóra stanoví Komise.
Článek 29
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v s čl. 5 odst. 3 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 1. ledna 2015. Komise vyhotoví zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 3 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 5 odst. 3 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 30
Sankce
1. Členské státy stanoví sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k uplatňování těchto sankcí.
2. Stanovené sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující.
3. Sankcemi mohou mimo jiné být:
a)
pokuty;
b)
zabavení invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, které nevyhovují předpisům;
c)
okamžité pozastavení nebo odnětí povolení vydaného v souladu s článkem 8.
4. Členské státy oznámí Komisi ustanovení uvedená v odstavci 1 do 2. ledna 2016 a jakékoli jejich následné změny oznamují bezodkladně.
Článek 31
Přechodná opatření pro nekomerční vlastníky
1. Odchylně od čl. 7 odst. 1 písm. b) a d) je vlastníkům zvířat v zájmovém chovu, která nejsou držena pro komerční účely a patří mezi invazní nepůvodní druhy zařazené na unijní seznam, povoleno mít tato zvířata v držení do konce jejich přirozeného života, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
zvířata byla v držení ještě před tím, než byla zařazena na unijní seznam;
b)
zvířata jsou držena v oddělených prostorách a jsou zavedena veškerá vhodná opatření, aby se zaručilo, že se nemohou rozmnožovat nebo uniknout.
2. Příslušné orgány přijímají veškeré uvážlivé kroky, aby prostřednictvím programů pro zvyšování informovanosti a vzdělávacích programů organizovaných členskými státy informovaly nekomerční vlastníky o rizicích, která jsou s držením zvířat uvedených v odstavci 1 spojena, a o opatřeních, která je třeba přijmout, aby se minimalizovalo riziko, že se jedinci rozmnoží nebo uniknou.
3. Nekomerčním vlastníkům, kteří nemohou zaručit splnění podmínek stanovených v odstavci 1, nesmí být dovoleno ponechat si dotčená zvířata. Členské státy mohou těmto vlastníkům nabídnout možnost převzetí jejich zvířat. V takovém případě se náležitě zohledňují dobré životní podmínky zvířat.
4. Zvířata uvedená v odstavci 3 tohoto článku mohou být držena v zařízeních uvedených v článku 8 nebo v zařízeních zřízených členskými státy přímo k tomuto účelu.
Článek 32
Přechodná opatření pro komerční populace
1. Držitelům komerčních populací jedinců invazních nepůvodních druhů získaných před jejich zařazením na unijní seznam je po dobu až dvou let po zařazení druhu na uvedený seznam povoleno mít živé jedince takových druhů nebo jejich části, které se mohou rozmnožovat, v držení a přepravovat je za účelem prodeje nebo předání do zařízení, které se zabývají ochranou ex situ, a k léčebným činnostem uvedeným v článku 8 za předpokladu, že jedinci jsou drženi a přepravováni v oddělených prostorách a jsou zavedena veškerá vhodná opatření s cílem zaručit, že není možné, aby se tito jedinci rozmnožovali nebo aby unikli, nebo tyto jedince utratit nebo usmrtit humánním způsobem, a vyčerpat tak jejich populaci, kterou vlastní.
2. Prodej nebo předání živého jedince nekomerčním uživatelům je možné po dobu jednoho roku po zařazení daného druhu na unijní seznam, a to za předpokladu, že jedinci jsou drženi a přepravováni v oddělených prostorách a jsou zavedena veškerá vhodná opatření s cílem zaručit, že není možné, aby se tito jedinci rozmnožovali nebo aby unikli.
3. Bylo-li vydáno povolení v souladu s článkem 6 nařízení (ES) č. 708/2007 pro druh, který je využíván v akvakultuře a který je následně zařazen na unijní seznam, a doba platnosti povolení přesahuje dobu uvedenou v odstavci 1 tohoto článku, členský stát povolení na konci doby uvedené v odstavci 1 tohoto článku odejme v souladu s článkem 12 nařízení (ES) č. 708/2007.
Článek 33
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 22. října 2014.
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 1143/2014
z 22. októbra 2014
o prevencii a manažmente introdukcie a šírenia inváznych nepôvodných druhov
EURÓPSKY PARLAMENT a RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 192 ods. 1,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
po porade s Výborom regiónov,
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
Objavenie sa nepôvodných druhov, či už zvierat, rastlín, húb, alebo mikroorganizmov, na nových miestach nie vždy vzbudzuje obavy. Významná podskupina nepôvodných druhov sa však môže stať inváznou a môže mať závažný nepriaznivý vplyv na biodiverzitu a súvisiace ekosystémové služby, ako aj iný sociálny a hospodársky vplyv, ktorému by sa malo zabrániť. Približne 12 000 druhov v životnom prostredí Únie a v iných európskych krajinách je nepôvodných, z čoho je podľa odhadov zhruba 10 až 15 % inváznych.
(2)
Invázne nepôvodné druhy predstavujú jednu z hlavných hrozieb pre biodiverzitu a súvisiace ekosystémové služby, najmä v geograficky a evolučne izolovaných ekosystémoch, ako sú malé ostrovy. Riziká, ktoré takéto druhy predstavujú, sa môžu zvyšovať v dôsledku rastúceho svetového obchodu, dopravy, cestovného ruchu a zmeny klímy.
(3)
Hrozba pre biodiverzitu a súvisiace ekosystémové služby, ktorú predstavujú invázne nepôvodné druhy, má rozličné formy, vrátane vážnych vplyvov na pôvodné druhy a štruktúru a fungovanie ekosystémov, a to zmenou biotopov, predátorským správaním, konkurenciou, prenosom chorôb, nahradením pôvodných druhov vo významnej časti ich oblasti výskytu a genetickými vplyvmi prostredníctvom hybridizácie. Okrem toho môžu mať invázne nepôvodné druhy významný nepriaznivý vplyv aj na ľudské zdravie a hospodárstvo. Hrozbou pre biodiverzitu a súvisiace ekosystémové služby, ľudské zdravie alebo hospodárstvo sú iba živé jedince a ich časti, ktoré sa môžu rozmnožovať, a preto by len tieto mali podliehať obmedzeniam podľa tohto nariadenia.
(4)
Únia ako zmluvná strana Dohovoru o biologickej diverzite, ktorý bol schválený rozhodnutím Rady 93/626/EHS (3), je viazaná článkom 8 písm. h) uvedeného dohovoru, podľa ktorého každá zo zmluvných strán, ak je to možné a vhodné, zabráni introdukcii, bude kontrolovať nepôvodné druhy alebo vyhubí tie, ktoré ohrozujú ekosystémy, biotopy alebo druhy.
(5)
Únia sa ako zmluvná strana Dohovoru o ochrane európskych voľne žijúcich organizmov a prírodných stanovíšť, ktorý bol schválený rozhodnutím Rady 82/72/EHS (4), zaviazala, že prijme všetky vhodné opatrenia na zabezpečenie ochrany biotopov druhov voľne rastúcich rastlín a voľne žijúcich živočíchov.
(6)
Na podporu dosahovania cieľov smerníc Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES (5), 2008/56/ES (6) a 2009/147/ES (7) a smernice Rady 92/43/EHS (8) by sa týmto nariadením mali ustanoviť pravidlá na zabránenie nepriaznivým vplyvom inváznych nepôvodných druhov na biodiverzitu a súvisiace ekosystémové služby a na ľudské zdravie a bezpečnosť a na ich minimalizáciu a zmierňovanie, ako aj na zníženie ich sociálneho a hospodárskeho vplyvu.
(7)
Niektoré druhy migrujú prirodzene v reakcii na zmeny životného prostredia. Tieto druhy by sa nemali považovať za nepôvodné druhy v ich novom prostredí, a mali by byť vyňaté z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia. Toto nariadenie by sa malo sústrediť len na druhy, ktoré boli do Únie introdukované v dôsledku ľudského zásahu.
(8)
V súčasnosti existuje viac ako 40 legislatívnych aktov Únie o zdraví zvierat, ktoré obsahujú ustanovenia o chorobách zvierat. Navyše v smernici Rady 2000/29/ES (9) sú ustanovenia o organizmoch, ktoré sú škodlivé pre rastliny alebo rastlinné produkty, a v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2001/18/ES (10) sa stanovuje režim uplatniteľný na geneticky modifikované organizmy. Akékoľvek nové pravidlá týkajúce sa inváznych nepôvodných druhov by sa preto mali s uvedenými legislatívnymi aktmi Únie zosúladiť a neprekrývať sa s nimi a nemali by sa uplatňovať na organizmy, na ktoré sú zamerané uvedené legislatívne akty.
(9)
V nariadeniach Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 (11) a (EÚ) č. 528/2012 (12) a v nariadení Rady (ES) č. 708/2007 (13) sa ustanovujú pravidlá týkajúce sa povolenia používania určitých nepôvodných druhov na osobitné účely. V čase nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia bolo používanie určitých druhov už povolené v rámci uvedených režimov. V záujme zabezpečenia jednotného právneho rámca by druhy používané na uvedené účely mali byť vyňaté z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia.
(10)
Vzhľadom na veľké množstvo inváznych nepôvodných druhov je dôležité zabezpečiť, aby sa prioritne riešila podskupina inváznych nepôvodných druhov, ktoré sú považované za druhy vzbudzujúce obavy Únie. Preto by sa mal stanoviť a pravidelne aktualizovať zoznam takýchto inváznych nepôvodných druhov považovaných za vzbudzujúce obavy Únie (ďalej len „zoznam Únie“). Invázny nepôvodný druh sa má považovať za vzbudzujúci obavy Únie, ak škody, ktoré spôsobuje v postihnutých členských štátoch, sú natoľko významné, že odôvodňujú prijatie vyhradených opatrení uplatniteľných pre celú Úniu vrátane členských štátov, ktoré zatiaľ neboli alebo dokonca pravdepodobne ani nebudú postihnuté. Na zabezpečenie toho, aby identifikácia inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie ostala primeraná, by sa mal zoznam Únie stanoviť a aktualizovať postupne a mal by sa sústrediť na druhy, ktorých zaradením do zoznamu Únie by sa účinne a nákladovo efektívnym spôsobom zabránilo nepriaznivým vplyvom týchto druhov alebo by sa ich nepriaznivé vplyvy minimalizovali alebo zmiernili. Vzhľadom na to, že druhy v rámci tej istej taxonomickej skupiny majú často podobné ekologické požiadavky a môžu predstavovať podobné riziká, malo by v prípade potreby byť možné do zoznamu Únie zaradiť taxonomické skupiny druhov.
(11)
Kľúčovým nástrojom uplatňovania tohto nariadenia sú kritériá zaraďovania do zoznamu Únie. S cieľom zabezpečiť efektívne využitie zdrojov by sa týmito kritériami malo tiež zabezpečiť, aby sa spomedzi potenciálnych inváznych nepôvodných druhov známych v súčasnosti do zoznamu zaradili tie, ktoré majú najvýznamnejší nepriaznivý vplyv. Komisia by mala na základe uvedených kritérií predložiť výboru zriadenému týmto nariadením návrh zoznamu Únie do jedného roka od nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia. Komisia by pri navrhovaní zoznamu Únie mala uvedený výbor informovať o tom, ako uvedené kritériá zohľadnila. Kritériá by mali zahŕňať posúdenie rizík podľa uplatniteľných ustanovení v rámci príslušných dohôd Svetovej obchodnej organizácie (WTO) o ukladaní obchodných obmedzení na druhy.
(12)
S cieľom vyhnúť sa neprimeraným alebo nadmerným nákladom pre ktorýkoľvek členský štát a zaručiť týmto nariadením pridanú hodnotu činnosti Únie by Komisia pri navrhovaní zoznamu Únie a následných opatrení mala vziať do úvahy náklady členských štátov na vykonávanie, náklady spojené s nečinnosťou, efektívnosť nákladov a sociálno-ekonomické aspekty. V tejto súvislosti by sa pri výbere inváznych nepôvodných druhov, ktoré sa majú zaradiť do zoznamu Únie, mala osobitná pozornosť venovať druhom, ktorých používanie je v danom členskom štáte rozšírené a ktoré v ňom predstavujú významný sociálny a hospodársky prínos bez toho, aby sa ohrozili ciele tohto nariadenia.
(13)
Na zabezpečenie súladu s pravidlami v rámci príslušných dohôd WTO a jednotného uplatňovania tohto nariadenia by sa mali stanoviť spoločné kritériá na vykonanie posúdenia rizík. Tieto kritériá by mali byť v prípade potreby založené na existujúcich vnútroštátnych a medzinárodných normách a mali by zahŕňať rozličné aspekty charakteristík uvedených druhov, riziko a spôsoby ich introdukcie do Únie, nepriaznivý sociálny a hospodársky vplyv týchto druhov a ich vplyv na biodiverzitu, potenciálne prínosy ich používania a náklady na zmiernenie v porovnaní s nepriaznivým vplyvom, ako aj posúdenie potenciálnych nákladov na odstraňovanie environmentálnych, sociálnych a hospodárskych škôd preukazujúce významnosť pre Úniu na účely ďalšieho odôvodnenia činnosti. S cieľom postupne rozvíjať systém a stavať na získaných skúsenostiach by sa celkový prístup mal posúdiť do 1. júna 2021.
(14)
Niektoré invázne nepôvodné druhy sú zahrnuté v prílohe B k nariadeniu Rady (ES) č. 338/97 (14) a ich dovoz do Únie je zakázaný, lebo bol uznaný ich invázny charakter a ich introdukcia do Únie má nepriaznivý vplyv na pôvodné druhy. Ide o tieto druhy: Callosciurus erythraeus, Sciurus carolinensis, Oxyura jamaicensis, Lithobates (Rana) catesbeianus, Sciurus niger, Chrysemys picta a Trachemys scripta elegans. Na zabezpečenie jednotného právneho rámca a jednotných pravidiel týkajúcich sa inváznych nepôvodných druhov na úrovni Únie by sa malo zaradenie týchto inváznych nepôvodných druhov ako inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie do zoznamu považovať za prioritu.
(15)
Vo všeobecnosti je prevencia z environmentálneho hľadiska žiaducejšia a nákladovo efektívnejšia než následná reakcia a mala by sa uprednostniť. Preto by sa za prioritu zaradenia do zoznamu malo považovať zaradenie inváznych nepôvodných druhov, ktoré ešte nie sú prítomné v Únii alebo sú v skorom štádiu invázie, a inváznych nepôvodných druhov, ktoré by pravdepodobne mohli mať najvýznamnejší nepriaznivý vplyv. Keďže nové invázne nepôvodné druhy sa môžu do Únie introdukovať nepretržite a prítomné nepôvodné druhy sa šíria a rozširujú oblasť svojho výskytu, je potrebné zabezpečiť, aby sa zoznam Únie nepretržite revidoval a priebežne aktualizoval.
(16)
Medzi členskými štátmi, ktoré majú obavy z rovnakých druhov, ktoré nie sú schopné vytvoriť životaschopnú populáciu vo veľkej časti Únie, by sa mali preskúmať možnosti regionálnej spolupráce. Ak ciele tohto nariadenia možno lepšie dosiahnuť pomocou opatrení na úrovni Únie, mohli by sa tieto druhy zaradiť aj do zoznamu Únie.
(17)
Pri dosahovaní cieľov tohto nariadenia je vhodné zohľadniť osobitnú situáciu najvzdialenejších regiónov, a najmä ich odľahlosť, ostrovný charakter a jedinečnosť ich príslušných biodiverzít. Preto by sa mali požiadavky podľa tohto nariadenia na prijatie obmedzujúcich a preventívnych opatrení týkajúcich sa inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie prispôsobiť špecifickým situáciám najvzdialenejších regiónov vymedzených v Zmluve o fingovaní Európskej únie (ZFEÚ), a to s ohľadom na rozhodnutia Európskej rady 2010/718/EÚ (15) a 2012/419/EÚ (16).
(18)
Riziká a obavy spojené s inváznymi nepôvodnými druhmi predstavujú cezhraničný problém s dosahom na celú Úniu. Preto je nevyhnutné prijať na úrovni Únie zákaz úmyselného alebo nedbanlivostného prinášania inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie do Únie, ich rozmnožovania, pestovania/chovania, prepravy, nákupu, predaja, používania, výmeny, držania a uvoľňovania, aby sa zabezpečilo včasné prijatie jednotných opatrení v celej Únii s cieľom predísť narušeniu vnútorného trhu a zabrániť situáciám, keď sú opatrenia prijaté v jednom členskom marené nečinnosťou v inom členskom štáte.
(19)
Na umožnenie vedeckého výskumu a ochrany ex situ je potrebné stanoviť osobitné pravidlá pre invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy Únie, ktoré sú predmetom uvedených činností. Uvedené činnosti by sa mali vykonávať v uzavretých zariadeniach, kde sú tieto organizmy v držbe so zamedzením šírenia, a mali by byť prijaté všetky opatrenia potrebné na zabránenie úniku alebo protiprávnemu uvoľneniu inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie. Ak to Komisia v riadne odôvodnených mimoriadnych prípadoch naliehavého verejného záujmu schváli, uvedené pravidlá by sa mohli uplatňovať aj na určité iné činnosti vrátane komerčných činností. Pri dodržiavaní uvedených pravidiel by sa mala osobitná pozornosť venovať tomu, aby sa zabránilo nepriaznivému vplyvu na chránené druhy a biotopy, a to v súlade s príslušným právom Únie.
(20)
Môžu nastať prípady, keď sa nepôvodné druhy, ktoré zatiaľ neboli uznané ako invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy Únie, objavia na hraniciach Únie alebo sa zistia na území Únie. Členské štáty by preto mali mať možnosť prijať na základe dostupných vedeckých dôkazov určité núdzové opatrenia. Takéto núdzové opatrenia by umožnili okamžitú reakciu proti inváznym nepôvodným druhom, ktoré by mohli predstavovať riziká, pokiaľ ide o ich introdukciu, udomácnenie a šírenie v týchto krajinách, kým členské štáty posúdia skutočné riziká, ktoré predstavujú, v súlade s uplatniteľnými ustanoveniami príslušných dohôd WTO, a najmä vzhľadom na uznanie týchto druhov za invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy Únie. Na zabezpečenie súladu s ustanoveniami príslušných dohôd WTO je potrebné spojiť vnútroštátne núdzové opatrenia s možnosťou prijať núdzové opatrenia na úrovni Únie. Núdzové opatrenia na úrovni Únie by navyše Únii poskytli mechanizmus rýchleho konania v prípade výskytu alebo bezprostredného nebezpečenstva preniknutia nových inváznych nepôvodných druhov na územie Únie v súlade so zásadou predbežnej opatrnosti.
(21)
Veľký podiel inváznych nepôvodných druhov sa introdukuje do Únie neúmyselne. Preto je veľmi dôležité riadiť prienikové cesty neúmyselnej introdukcie účinnejšie. Vzhľadom na pomerne obmedzené skúsenosti by mali byť opatrenia v tejto oblasti postupné. Opatrenia by mali zahŕňať dobrovoľné opatrenia, ako napríklad opatrenia navrhnuté v Usmerneniach na kontrolu a riadenie biologického znečistenia lodí Medzinárodnej námornej organizácie, ako aj povinné opatrenia. Opatrenia by mali vychádzať zo skúseností získaných v Únii a členských štátoch s riadením určitých prienikových ciest, vrátane opatrení ustanovených prostredníctvom Medzinárodného dohovoru na kontrolu a riadenie balastovej vody a sedimentov lodí prijatého v roku 2004. Komisia by preto mala podniknúť všetky vhodné kroky na povzbudenie členských štátov, aby uvedený dohovor ratifikovali.
(22)
Na vytvorenie primeranej vedomostnej základne na riešenie problémov v súvislosti s inváznymi nepôvodnými druhmi je dôležité, aby členské štáty vykonávali výskum takýchto druhov, ich monitorovanie a dohľad nad nimi. Keďže systémy dohľadu ponúkajú najvhodnejší prostriedok na včasné zistenie nových inváznych nepôvodných druhov a určenie rozšírenia už udomácnených druhov, tieto systémy by mali zahŕňať cielený aj všeobecný prieskum a ťažiť zo zapojenia rozličných odvetví a zainteresovaných strán vrátane regionálnych a miestnych komunít. V rámci systémov dohľadu by sa mala venovať sústavná pozornosť akýmkoľvek novým inváznym nepôvodným druhom kdekoľvek v Únii a mali by sa zameriavať na poskytovanie skutočného a úplného obrazu na úrovni Únie. V záujme účinnosti a nákladovej efektívnosti by sa mali uplatňovať existujúce systémy colnej kontroly, dohľadu a monitorovania, ktoré už boli ustanovené právom Únie, najmä systémy ustanovené v smerniciach 92/43/EHS, 2000/60/ES, 2008/56/ES a 2009/147/ES.
(23)
Mali by sa vykonávať úradné kontroly živočíchov a rastlín, aby sa zabránilo úmyselnej introdukcii inváznych nepôvodných druhov. Živé zvieratá a rastliny by mali do Únie vstupovať len cez subjekty hraničnej kontroly v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (17) a smernicami Rady 91/496/EHS (18) a 97/78/ES (19) alebo cez miesta vstupu v súlade so smernicou 2000/29/ES. Na zabezpečenie väčšej efektívnosti a zabránenie vytváraniu paralelných systémov colných kontrol by príslušné orgány mali overiť, či ide o invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy Únie v prvom subjekte hraničnej kontroly alebo na prvom mieste vstupu.
(24)
Po introdukcii invázneho nepôvodného druhu sú nevyhnutné opatrenia na jeho včasné zistenie a rýchlu eradikáciu, aby sa zabránilo jeho udomácneniu a šíreniu. Najúčinnejšou a nákladovo najefektívnejšou reakciou je často čo najskoršia eradikácia populácie, kým je počet jedincov ešte obmedzený. V prípade, že eradikácia nie je možná alebo náklady na eradikáciu prevyšujú v dlhodobom horizonte environmentálne, sociálne a hospodárske prínosy, mali by sa uplatniť opatrenia na zamedzenie šírenia a kontrolu. Manažmentové opatrenia by mali byť primerané vplyvu na životné prostredie a náležite zohľadňovať biogeografické a klimatické podmienky príslušného členského štátu.
(25)
Pri vykonávaní manažmentových opatrení by sa malo zabrániť akémukoľvek nepriaznivému vplyvu na životné prostredie, ako aj na ľudské zdravie. Eradikácia a manažment niektorých živočíšnych inváznych nepôvodných druhov, i keď sú v niektorých prípadoch potrebné, môžu vyvolať bolesť, úzkosť, strach alebo iné formy utrpenia živočíchov, a to aj pri použití najlepších dostupných technických prostriedkov. Členské štáty a všetci prevádzkovatelia, ktorí sú zapojení do eradikácie, kontroly alebo zamedzenia šírenia inváznych nepôvodných druhov, by preto mali prijať opatrenia potrebné na ušetrenie živočíchov počas tohto procesu od bolesti, úzkosti a utrpenia, ktorým sa dá vyhnúť, podľa možnosti s prihliadnutím na osvedčené postupy v tejto oblasti, napríklad hlavné zásady týkajúce sa dobrých životných podmienok zvierat, ktoré vypracovala Svetová organizácia pre zdravie zvierat (OIE). Mali by sa zvážiť neletálne metódy a akékoľvek prijaté opatrenia by mali minimalizovať vplyv na necieľové druhy.
(26)
Invázne nepôvodné druhy vo všeobecnosti spôsobujú škody na ekosystémoch a znižujú odolnosť týchto ekosystémov. Preto by sa mali prijať primerané opatrenia zamerané na obnovu, aby sa posilnila odolnosť ekosystémov proti inváziám, napravili sa spôsobené škody a zlepšil sa stav ochrany druhov a ich biotopov v súlade so smernicami 92/43/EHS a 2009/147/ES, ekologický stav vnútrozemských povrchových vôd, brakických vôd, pobrežných vôd a podzemných vôd v súlade so smernicou 2000/60/ES a environmentálny stav morských vôd v súlade so smernicou 2008/56/ES. Náklady na takéto opatrenia zamerané na obnovu by sa mali nahradiť v súlade so zásadou „znečisťovateľ platí“.
(27)
S cieľom prispieť k účinnému uplatňovaniu tohto nariadenia by sa mala podporovať cezhraničná spolupráca, najmä so susednými krajinami, a koordinácia medzi členskými štátmi, a to najmä v rámci rovnakého biogeografického regiónu Únie.
(28)
Systém na riešenie problematiky inváznych nepôvodných druhov by sa mal podporiť centralizovaným informačným systémom na zhromažďovanie existujúcich informácií o nepôvodných druhoch v Únii a na umožnenie prístupu k informáciám o výskyte druhov, ich šírení, ekológii, histórii ich invázie, ako aj ku všetkým ďalším informáciám potrebným na podporu politických a riadiacich rozhodnutí, ako aj na umožnenie výmeny osvedčených postupov.
(29)
V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2003/35/ES (20) sa stanovil rámec pre verejné konzultácie pri prijímaní rozhodnutí týkajúcich sa životného prostredia. Účinná účasť verejnosti pri vymedzovaní opatrení v oblasti inváznych nepôvodných druhov by mala umožniť verejnosti vyjadrovať sa a prijímateľom rozhodnutí zohľadňovať stanoviská a obavy, ktoré môžu byť pre dané rozhodnutia dôležité. Mala by sa tým zvýšiť zodpovednosť a transparentnosť rozhodovacieho procesu a malo by sa tým prispieť k verejnému povedomiu o environmentálnych otázkach a podpore pre prijímané rozhodnutia.
(30)
Je dôležitá účasť vedeckej komunity, aby poskytla primeranú vedomostnú základňu na riešenie problémov v súvislosti s inváznymi nepôvodnými druhmi. Malo by sa zriadiť osobitné vedecké fórum, ktoré by poskytovalo odporúčania k vedeckým aspektom súvisiacim s uplatňovaním tohto nariadenia, najmä pokiaľ ide o vypracovanie a aktualizáciu zoznamu Únie, posúdenie rizík, núdzové opatrenia a opatrenia na rýchlu eradikáciu.
(31)
S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tohto nariadenia by sa mali Komisii udeliť vykonávacie právomoci, pokiaľ ide o prijatie a aktualizáciu zoznamu Únie, formát dokumentov slúžiacich ako dôkaz na udelenie povolení, prijatie núdzových opatrení na úrovni Únie, požiadavku uplatňovať určité ustanovenia v príslušných členských štátoch v prípade posilnenej regionálnej spolupráce, zamietnutie rozhodnutí členských štátov o neuplatnení opatrení na eradikáciu a technické formáty na podávanie správ Komisii. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (21).
(32)
S cieľom zohľadniť najnovší vedecký vývoj v oblasti životného prostredia by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o určenie, ako možno dospieť k záveru, že invázne nepôvodné druhy sú schopné vytvoriť životaschopné populácie a šíriť sa, ako aj na stanovenie spoločných prvkov na vypracovanie posúdení rizík. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(33)
S cieľom zabezpečiť dodržiavanie tohto nariadenia je dôležité, aby členské štáty uložili účinné, primerané a odrádzajúce sankcie za porušenia, pričom sa zohľadní povaha a závažnosť porušenia, zásada náhrady nákladov a zásada „znečisťovateľ platí“.
(34)
Opatreniami prijatými na základe tohto nariadenia môžu členské štáty uložiť povinnosti držiteľom alebo používateľom nepôvodných druhov, ako aj vlastníkom a nájomníkom príslušnej pôdy.
(35)
S cieľom umožniť nekomerčným majiteľom naďalej chovať svoje spoločenské zvieratá, ktoré patria k druhom uvedeným na zozname Únie, až do konca prirodzeného života zvieraťa, je potrebné stanoviť prechodné opatrenia pod podmienkou, že sú prijaté všetky opatrenia na zabránenie ich rozmnožovania alebo úniku.
(36)
S cieľom umožniť komerčným prevádzkovateľom, ktorí môžu mať oprávnené očakávania, napríklad tým, ktorí získali povolenie v súlade s nariadením (ES) č. 708/2007, vyčerpať svoju populáciu inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia, je opodstatnené poskytnúť im dva roky na utratenie, humánne usmrtenie, predaj alebo prípadne odovzdanie týchto jedincov do výskumných zariadení alebo zariadení na ochranu ex situ.
(37)
Keďže ciele tohto nariadenia, a to prevencia, minimalizácia a zmiernenie nepriaznivého vplyvu introdukcie a šírenia inváznych nepôvodných druhov na biodiverzitu v rámci Únie, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale z dôvodov rozsahu a účinkov tohto nariadenia ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. v súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.
(38)
Členské štáty by v súvislosti s inváznymi nepôvodnými druhmi vzbudzujúcimi obavy Únie mali mať možnosť zachovať alebo prijať prísnejšie pravidlá ako pravidlá ustanovené v tomto nariadení a uplatňovať ustanovenia, ako sú ustanovenia v tomto nariadení týkajúce sa inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie aj na invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy členského štátu. Všetky takéto opatrenia by mali byť v súlade so ZFEÚ a mali by sa v súlade s právom Únie oznámiť Komisii,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
KAPITOLA I
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok 1
Predmet úpravy
Týmto nariadením sa stanovujú pravidlá na prevenciu, minimalizáciu a zmiernenie nepriaznivého vplyvu introdukcie a šírenia, úmyselného aj neúmyselného, inváznych nepôvodných druhov na biodiverzitu v rámci Únie.
Článok 2
Rozsah pôsobnosti
1. Toto nariadenie sa vzťahuje na všetky invázne nepôvodné druhy.
2. Toto nariadenie sa nevzťahuje na:
a)
druhy, ktoré menia oblasť svojho prirodzeného výskytu bez zásahu človeka v reakcii na meniace sa ekologické podmienky a zmenu klímy;
b)
geneticky modifikované organizmy vymedzené v článku 2 bode 2 smernice 2001/18/ES;
c)
patogény, ktoré spôsobujú choroby zvierat; na účel tohto nariadenia je choroba zvierat výskyt infekcií a infestácií u zvierat spôsobených jedným alebo viacerými patogénmi, ktoré sa môžu prenášať na zvieratá alebo na ľudí;
d)
škodlivé organizmy uvedené v zozname v prílohe I alebo v prílohe II k smernici 2000/29/ES a škodlivé organizmy, v súvislosti s ktorými sa prijali opatrenia v súlade s článkom 16 ods. 3 uvedenej smernice;
e)
druhy uvedené v zozname v prílohe IV k nariadeniu (ES) č. 708/2007, keď sa používajú v akvakultúre;
f)
mikroorganizmy produkované alebo dovážané na použitie v prípravkoch na ochranu rastlín, ktoré už boli autorizované alebo ktoré sa práve posudzujú podľa nariadenia (ES) č. 1107/2009, alebo
g)
mikroorganizmy produkované alebo dovážané na použitie v biocídnych výrobkoch, ktoré už boli autorizované alebo ktoré sa práve posudzujú podľa nariadenia (EÚ) č. 528/2012.
Článok 3
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1.
„nepôvodný druh“ je akýkoľvek živý jedinec druhu, poddruhu alebo nižšieho taxónu živočíchov, rastlín, húb alebo mikroorganizmov introdukovaný mimo oblasť svojho prirodzeného výskytu; tento pojem zahŕňa akúkoľvek časť, gaméty, semená, vajíčka alebo propaguly takéhoto druhu, ako aj všetky hybridy, odrody alebo plemená, ktoré by mohli prežiť a následne sa rozmnožovať;
2.
„invázny nepôvodný druh“ je nepôvodný druh, o ktorom sa zistilo, že jeho introdukcia alebo šírenie ohrozuje biodiverzitu a súvisiace ekosystémové služby alebo že má na ne nepriaznivý vplyv;
3.
„invázny nepôvodný druh vzbudzujúci obavy Únie“ je invázny nepôvodný druh, ktorého nepriaznivý vplyv sa považuje za taký, ktorý si vyžaduje spoločnú činnosť na úrovni Únie podľa článku 4 ods. 3;
4.
„invázny nepôvodný druh vzbudzujúci obavy členského štátu“ je iný invázny nepôvodný druh ako invázny nepôvodný druh vzbudzujúci obavy Únie, v prípade ktorého sa určitý členský štát na základe vedeckých dôkazov domnieva, že jeho uvoľnenie a rozšírenie, i v prípade, ak nie je úplne overené, má na jeho území alebo jeho časti významný nepriaznivý vplyv, ktorý si vyžaduje opatrenia na úrovni daného členského štátu;
5.
„biodiverzita“ je rozmanitosť živých organizmov zo všetkých zdrojov vrátane suchozemských, morských a iných vodných ekosystémov a ekologických komplexov, ktorých sú súčasťou; patrí sem rozmanitosť v rámci druhov, medzi druhmi a rozmanitosť ekosystémov;
6.
„ekosystémové služby“ sú priame a nepriame prínosy ekosystémov pre dobré životné podmienky ľudí;
7.
„introdukcia“ je presun druhu v dôsledku zásahu človeka mimo oblasť jeho prirodzeného výskytu;
8.
„výskum“ je deskriptívna alebo experimentálna práca v regulovaných podmienkach s cieľom získať nové vedecké zistenia alebo vyvinúť nové výrobky vrátane počiatočných fáz identifikácie, charakterizácie a izolácie genetických vlastností, okrem tých vlastností, z dôvodu ktorých je druh invázny, inváznych nepôvodných druhov, ale len ak sú dôležité, aby umožnili kríženie týchto vlastností s druhmi, ktoré nie sú invázne;
9.
„držba so zamedzením šírenia“ je držanie organizmu v uzavretých zariadeniach, z ktorých nie je možný únik ani šírenie;
10.
„ochrana ex situ“ je ochrana zložiek biologickej diverzity mimo ich prirodzených biotopov;
11.
„prienikové cesty“ sú cesty a mechanizmy introdukcie a šírenia inváznych nepôvodných druhov;
12.
„včasné zistenie“ je potvrdenie výskytu jedinca alebo jedincov invázneho nepôvodného druhu v životnom prostredí predtým, ako sa značne rozšíri;
13.
„eradikácia“ je úplné a trvalé odstránenie populácie invázneho nepôvodného druhu letálnym alebo neletálnym spôsobom;
14.
„kontrola populácie“ sú letálne alebo neletálne opatrenia uplatňované na populáciu invázneho nepôvodného druhu s cieľom zachovať počet jedincov na čo najnižšej úrovni tak, aby kým nebude možné daný druh eradikovať, jeho invázna schopnosť a nepriaznivý vplyv na biodiverzitu, súvisiace ekosystémové služby, na ľudské zdravie alebo hospodárstvo boli minimalizované, pričom sa tiež minimalizuje vplyv na necieľové druhy a ich biotopy;
15.
„zamedzenie šírenia“ je akékoľvek opatrenie, ktorého cieľom je vytvoriť prekážky, ktoré minimalizujú riziko rozptýlenia a šírenia populácie invázneho nepôvodného druhu mimo napadnutej oblasti;
16.
„značne rozšírený“ je invázny nepôvodný druh, ktorého populácia prekročila fázu naturalizácie, v ktorej je populácia samoudržateľná, a rozšírila sa tak, že kolonizuje veľkú časť možnej oblasti svojho výskytu, kde môže prežiť a rozmnožovať sa;
17.
„manažment“ je akékoľvek letálne alebo neletálne opatrenie, ktorého cieľom je eradikácia, kontrola populácie alebo zamedzenie šírenia populácie invázneho nepôvodného druhu, pričom sa minimalizuje aj vplyv na necieľové druhy a ich biotopy.
Článok 4
Zoznam inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie
1. Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov prijme zoznam inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie (ďalej len „zoznam Únie“) na základe kritérií ustanovených v odseku 3 tohto článku. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 27 ods. 2. Návrh vykonávacích aktov sa predloží výboru uvedenému v článku 27 ods. 1 do 2. januára 2016.
2. Komisia zoznam Únie komplexne preskúmava aspoň každých šesť rokov a medzitým ho v súlade s postupom uvedeným v odseku 1 v prípade potreby aktualizuje tak, že:
a)
ho dopĺňa o nové invázne nepôvodné druhy;
b)
z neho vyníma zaradené druhy, ak už nespĺňajú jedno alebo viac kritérií ustanovených v odseku 3.
3. Invázne nepôvodné druhy sa zaradia do zoznamu Únie len vtedy, ak spĺňajú všetky tieto kritériá:
a)
na základe dostupných vedeckých dôkazov sa zistilo, že sú nepôvodné na území Únie s výnimkou najvzdialenejších regiónov;
b)
na základe dostupných vedeckých dôkazov sa zistilo, že dokážu vytvoriť životaschopnú populáciu a šíriť sa v životnom prostredí za súčasných podmienok alebo za predvídateľných podmienok zmeny klímy v jednom biogeografickom regióne, ktorý si delia viac ako dva členské štáty, alebo v jednom morskom subregióne s výnimkou ich najvzdialenejších regiónov;
c)
na základe dostupných vedeckých dôkazov je pravdepodobné, že budú mať významný nepriaznivý vplyv na biodiverzitu alebo súvisiace ekosystémové služby a mohli by mať nepriaznivý vplyv aj na ľudské zdravie alebo hospodárstvo;
d)
na základe posúdenia rizík vykonaného podľa článku 5 ods. 1 je preukázané, že na zabránenie ich introdukcii, udomácneniu alebo šíreniu je potrebná spoločná činnosť na úrovni Únie;
e)
je pravdepodobné, že ich zaradením do zoznamu Únie sa účinne zabráni ich nepriaznivému vplyvu alebo sa ich nepriaznivý vplyv minimalizuje alebo zmierni.
4. Členské štáty môžu predkladať Komisii žiadosti o zaradenie inváznych nepôvodných druhov do zoznamu Únie. Uvedené žiadosti obsahujú všetky tieto informácie:
a)
názov druhu;
b)
posúdenie rizík vykonané v súlade s článkom 5 ods. 1;
c)
dôkazy, že sú splnené kritériá stanovené v odseku 3 tohto článku.
5. V zozname Únie sa v príslušných prípadoch uvádza odkaz na tovar, s ktorým sa invázne nepôvodné druhy zvyčajne spájajú, a jeho číselné znaky kombinovanej nomenklatúry ustanovené v nariadení Rady (EHS) č. 2658/87 (22), pričom sa uvádzajú kategórie tovaru, ktorý podlieha úradným kontrolám podľa článku 15 tohto nariadenia.
6. Komisia pri prijímaní alebo aktualizácii zoznamu Únie uplatňuje kritériá stanovené v odseku 3, a to s náležitým ohľadom na náklady členských štátov na vykonávanie, náklady spojené s nečinnosťou, nákladovú efektívnosť a sociálno-ekonomické aspekty. Zoznam Únie prioritne obsahuje tie invázne nepôvodné druhy, ktoré:
a)
sa ešte v Únii nevyskytujú alebo sú v skorom štádiu invázie a s najvyššou pravdepodobnosťou budú mať významný nepriaznivý vplyv;
b)
už sú v Únii udomácnené a majú najvýznamnejší nepriaznivý vplyv.
7. Komisia pri navrhovaní zoznamu Únie tiež odôvodní, že ciele tohto nariadenia možno lepšie dosiahnuť opatreniami na úrovni Únie.
Článok 5
Posúdenie rizík
1. Na účely článku 4 sa posúdenie rizík vykoná vo vzťahu k súčasnej a potenciálnej oblasti výskytu invázneho nepôvodného druhu, a to so zreteľom na tieto prvky:
a)
opis druhu vrátane jeho taxonomickej identity, jeho histórie a oblasti jeho prirodzeného výskytu a potenciálnej oblasti jeho výskytu;
b)
opis spôsobov a dynamiky jeho rozmnožovania a šírenia vrátane posúdenia, či existujú environmentálne podmienky potrebné na jeho rozmnožovanie a šírenie;
c)
opis možných prienikových ciest introdukcie a šírenia druhu, úmyselného aj neúmyselného, ktorý v prípade potreby zahŕňa uvedenie komodít, s ktorými sa druh vo všeobecnosti spája;
d)
dôkladné posúdenie rizík introdukcie, udomácnenia a šírenia v príslušných biogeografických regiónoch za súčasných podmienok a za predvídateľných podmienok zmeny klímy;
e)
opis súčasného rozšírenia druhu vrátane uvedenia, či sa druh už vyskytuje v Únii alebo v susedných krajinách, a prognózy jeho pravdepodobného rozšírenia v budúcnosti;
f)
opis nepriaznivého vplyvu na biodiverzitu a súvisiace ekosystémové služby vrátane vplyvu na pôvodné druhy, chránené lokality, ohrozené biotopy, ako aj na ľudské zdravie, bezpečnosť a hospodárstvo vrátane posúdenia možného budúceho vplyvu so zreteľom na dostupné vedecké znalosti;
g)
posúdenie potenciálnych nákladov na odstránenie škôd;
h)
opis známych použití pre druh a sociálnych a hospodárskych prínosov vyplývajúcich z týchto použití.
2. Komisia pri navrhovaní druhov na zaradenie do zoznamu ako inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie vykonáva posúdenie rizík uvedené v odseku 1.
Vždy, keď členský štát predkladá žiadosť o zaradenie druhu do zoznamu Únie, je zodpovedný za vykonanie posúdenia rizík uvedeného v odseku 1. V prípade potreby môže členskému štátu pri vypracúvaní takýchto posúdení rizík pomôcť Komisia, a to do tej miery, v akej sa pomoc týka ich európskeho rozmeru.
3. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty v súlade s článkom 29 s cieľom bližšie špecifikovať typ dôkazov prijateľných na účely článku 4 ods. 3 písm. b) a poskytnúť podrobný opis uplatňovania odseku 1 písm. a) až h) tohto článku. Podrobný opis zahŕňa metodiku, ktorá sa má použiť pri posudzovaní rizík, s prihliadnutím na príslušné vnútroštátne a medzinárodné normy a potrebu uprednostniť opatrenia zamerané proti inváznym nepôvodným druhom, s ktorými je spojený významný nepriaznivý vplyv alebo ktoré majú potenciál spôsobiť významný nepriaznivý vplyv na biodiverzitu alebo súvisiace ekosystémové služby, ako aj na ľudské zdravie alebo hospodárstvo, kde sa takýto nepriaznivý vplyv považuje za zhoršujúci faktor. Je osobitne dôležité, aby Komisia pred prijatím uvedených delegovaných aktov postupovala podľa bežného postupu a uskutočnila konzultácie s expertmi vrátane expertov členských štátov.
Článok 6
Ustanovenia pre najvzdialenejšie regióny
1. V najvzdialenejších regiónoch nepodliehajú invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy Únie článku 7 alebo článkom 13 až 20.
2. Každý členský štát s najvzdialenejšími regiónmi prijme do 2. januára 2017 pre každý z týchto regiónov zoznam inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy, a to po konzultácii s týmito regiónmi.
3. Pokiaľ ide o invázne nepôvodné druhy zaradené do zoznamov uvedených v odseku 2 tohto článku, členské štáty môžu v rámci príslušných najvzdialenejších regiónov podľa vhodnosti uplatňovať opatrenia ustanovené v článkoch 7 až 9, 13 až 17, 19 a 20. Uvedené opatrenia musia byť v súlade so ZFEÚ a musia sa v súlade s právom Únie oznámiť Komisii.
4. Členské štáty bezodkladne oznámia Komisii zoznamy uvedené v odseku 2 a akúkoľvek aktualizáciu týchto zoznamov a informujú o tom aj ostatné členské štáty.
KAPITOLA II
PREVENCIA
Článok 7
Obmedzenia
1. Invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy Únie sa nesmú úmyselne:
a)
priniesť na územie Únie vrátane tranzitu pod colným dohľadom;
b)
držať, a to ani v držbe so zamedzením šírenia;
c)
rozmnožovať, a to ani v držbe so zamedzením šírenia;
d)
prepravovať do Únie, z Únie, ani v rámci nej, s výnimkou prepravy druhov do zariadení v súvislosti s eradikáciou;
e)
uvádzať na trh;
f)
používať ani vymieňať;
g)
nechať rozmnožovať, chovať ani pestovať, a to ani v držbe so zamedzením šírenia, alebo
h)
uvoľniť do životného prostredia.
2. Členské štáty prijmú všetky potrebné kroky na zabránenie neúmyselnej introdukcii alebo šíreniu inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie, a tiež na zabránenie neúmyselnej introdukcii alebo šíreniu týchto druhov v prípade hrubej nedbanlivosti.
Článok 8
Povolenia
1. Odchylne od obmedzení uvedených v článku 7 ods. 1 písm. a), b), c), d), f) a g) a s výhradou odseku 2 tohto článku zriadia členské štáty systém povolení umožňujúci zariadeniam vykonávať výskum na inváznych nepôvodných druhoch vzbudzujúcich obavy Únie alebo ich ochranu ex situ. Ak sa použitiu produktov získaných z inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie nedá vyhnúť v záujme zlepšenia ľudského zdravia, členské štáty môžu do ich systému povolení zahrnúť aj produkciu na vedecké účely a následné použitie na liečebné účely.
2. Členské štáty oprávnia ich príslušné orgány, aby vydávali povolenia uvedené v odseku 1 na činnosti vykonávané v držbe so zamedzením šírenia, ktoré spĺňajú všetky tieto podmienky:
a)
invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy Únie sa držia a zaobchádza sa s nimi v držbe so zamedzením šírenia v súlade s odsekom 3;
b)
činnosť majú vykonávať pracovníci s primeranou kvalifikáciou, ktorú stanovia príslušné orgány;
c)
preprava do a z miesta držby so zamedzením šírenia sa vykonáva za podmienok, ktoré vylučujú únik daného invázneho nepôvodného druhu a ktoré sú stanovené v povolení;
d)
v prípade, že invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy Únie sú živočíchy, sú podľa potreby označené alebo inak účinne identifikované použitím metód, ktoré nespôsobujú bolesť, úzkosť ani utrpenie, ktorým možno predísť;
e)
riziko úniku alebo šírenia, či odstránenia sa účinne riadi s prihliadnutím na identitu, biológiu a spôsoby rozširovania sa daného druhu, plánovanú činnosť a držbu so zamedzením šírenia, interakciu s prostredím a iné dôležité faktory;
f)
žiadateľ vypracuje systém nepretržitého dohľadu a pohotovostný plán na riešenie prípadného úniku alebo šírenia vrátane plánu eradikácie. Pohotovostný plán schváli príslušný orgán. Ak dôjde k úniku alebo šíreniu, pohotovostný plán sa vykoná okamžite a povolenie sa môže odňať, a to dočasne alebo natrvalo.
Povolenie uvedené v odseku 1 sa obmedzí na počet inváznych nepôvodných druhov a jedincov, ktorý nepresahuje kapacitu miesta držby so zamedzením šírenia. Obsahuje obmedzenia potrebné na zníženie rizika úniku alebo šírenia príslušného druhu. Sprevádza invázny nepôvodný druh, ktorého sa týka, vždy keď je tento druh držaný v Únii, prinesený do Únie alebo je v rámci Únie prepravovaný.
3. Jedince sa považujú za držané v držbe so zamedzením šírenia, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
jedince sú fyzicky izolované a nemôžu uniknúť ani sa šíriť, ani ich nemôžu neoprávnené osoby odstrániť z miest držby, v ktorých sú držané;
b)
protokoly čistenia, zaobchádzania s odpadom a údržby zabezpečujú, že žiadne jedince ani ich časti, ktoré sa môžu rozmnožovať, nemôžu uniknúť ani sa šíriť a ani ich nemôžu neoprávnené osoby odstrániť;
c)
odstránenie jedincov z miest držby, zneškodňovanie alebo zničenie, alebo humánne usmrtenie sa vykonáva spôsobom, ktorý vylučuje ich šírenie alebo rozmnožovanie mimo miest držby.
4. Pri podaní žiadosti o povolenie žiadateľ poskytuje všetky potrebné dôkazy, ktoré umožnia príslušnému orgánu posúdiť, či sú splnené podmienky stanovené v odsekoch 2 a 3.
5. Členské štáty oprávnia ich príslušné orgány, aby kedykoľvek odňal povolenie, či už dočasne, alebo natrvalo, ak sa vyskytnú nepredvídateľné udalosti s nepriaznivým vplyvom na biodiverzitu alebo súvisiace ekosystémové služby. Akékoľvek odňatie povolenia sa musí riadne vedecky odôvodniť a v prípade, že vedecké informácie sú nedostatočné, musí sa odôvodniť na základe zásady predbežnej opatrnosti a s ohľadom na vnútroštátne správne predpisy.
6. Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov prijme formát dokumentu, ktorý slúži ako dôkaz pre povolenie vydané príslušnými orgánmi členského štátu. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 27 ods. 2. Členské štáty používajú uvedený formát ako sprievodný dokument k povoleniu.
7. Pre všetky povolenia vydané v súlade s odsekom 1 tohto článku členské štáty bezodkladne sprístupnia na internete aspoň tieto informácie:
a)
vedecký a bežný názov inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie, pre ktoré bolo povolenie vydané;
b)
počet alebo objem dotknutých jedincov;
c)
účel, na ktorý sa povolenie vydalo, a
d)
číselné znaky kombinovanej nomenklatúry ustanovené v nariadení (EHS) č. 2658/87.
8. Členské štáty zabezpečia, aby boli inšpekcie vykonávané ich príslušnými orgánmi s cieľom zabezpečiť, že zariadenia dodržiavajú podmienky stanovené pre uvedené vydané povolenia.
Článok 9
Autorizácie
1. V mimoriadnych prípadoch zo závažných dôvodov verejného záujmu vrátane dôvodov sociálnej alebo hospodárskej povahy, môžu členské štáty vydať povolenia umožňujúce zariadeniam vykonávanie iných činností, ako sú činnosti uvedené v článku 8 ods. 1, za podmienky udelenia autorizácie zo strany Komisie, v súlade s postupom ustanoveným v tomto článku a za podmienok stanovených v článku 8 ods. 2 a 3.
2. Komisia zriadi a prevádzkuje elektronický autorizačný systém a o žiadostiach o autorizáciu rozhoduje do 60 dní od prijatia žiadosti.
3. Žiadosti o autorizáciu predkladajú členské štáty prostredníctvom systému uvedeného v odseku 2.
4. Žiadosť o autorizáciu zahŕňa tieto informácie:
a)
podrobný opis zariadenia alebo skupiny zariadení vrátane ich názvu a adresy;
b)
vedecký a bežný názov invázneho nepôvodného druhu vzbudzujúceho obavy Únie, pre ktorý sa o autorizáciu žiada;
c)
číselné znaky kombinovanej nomenklatúry ustanovené v nariadení (EHS) č. 2658/87;
d)
počet alebo objem dotknutých jedincov;
e)
dôvody žiadanej autorizácie;
f)
podrobný opis plánovaných opatrení, ktorými sa zabezpečí, že zo zariadení na držbu so zamedzením šírenia, v ktorých sa invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy Únie majú držať a v ktorých sa má s nimi zaobchádzať, nebol možný únik ani šírenie, ako aj podrobný opis opatrení, ktorými sa zabezpečí, aby sa akákoľvek preprava týchto druhov, ktorá by mohla byť potrebná, vykonala za podmienok, ktoré vylučujú možnosť úniku;
g)
posúdenie rizika úniku invázneho nepôvodného druhu vzbudzujúceho obavy Únie, pre ktorý sa žiada o autorizáciu, pričom sa pripojí aj opis opatrení na zníženie tohto rizika, ktoré sa majú zaviesť;
h)
opis plánovaného systému dohľadu a pohotovostného plánu vypracovaného pre prípad úniku alebo šírenia, ktorý v prípade potreby obsahuje aj eradikačný plán;
i)
opis príslušných vnútroštátnych právnych predpisov uplatniteľných na tieto zariadenia.
5. Autorizácie udelené Komisiou sa oznamujú dotknutému príslušnému orgánu členského štátu. Autorizácia sa musí týkať konkrétneho zariadenia bez ohľadu na postup podávania žiadostí, ktorý sa má dodržiavať v súlade s odsekom 4 písm. a) a musí obsahovať informácie uvedené v odseku 4 a dobu platnosti autorizácie. Autorizácia obsahuje aj ustanovenia o dodaní ďalších alebo náhradných jedincov na použitie pre činnosť, pre ktorú sa žiada o uvedenú autorizáciu.
6. Po autorizácii zo strany Komisie môže príslušný orgán vydať povolenie uvedené v odseku 1 tohto článku v súlade s článkom 8 ods. 4 až 8. Povolenie zahŕňa všetky ustanovenia uvedené v autorizácii udelenej zo strany Komisie.
7. Komisia žiadosť o autorizáciu zamietne, ak nie sú splnené akékoľvek príslušné povinnosti stanovené v tomto nariadení.
8. Komisia čo najskôr informuje príslušný členský štát o každom zamietnutí žiadosti podľa odseku 7 a uvedie dôvod zamietnutia.
Článok 10
Núdzové opatrenia
1. Ak má členský štát dôkazy o výskyte invázneho nepôvodného druhu, ktorý nie je zaradený do zoznamu Únie, o ktorom však príslušné orgány na základe predbežných vedeckých dôkazov zistili, že pravdepodobne spĺňa kritériá stanovené v článku 4 ods. 3, na jeho území alebo o bezprostrednom riziku introdukcie takéhoto invázneho nepôvodného druhu na jeho územie, môže okamžite prijať núdzové opatrenia, ktoré pozostávajú z ktoréhokoľvek z obmedzení stanovených v článku 7 ods. 1.
2. Členský štát, ktorý na svojom území zavádza núdzové opatrenia, ktoré zahŕňajú uplatnenie článku 7 ods. 1 písm. a), d) alebo e), bezodkladne oznámi Komisii a všetkým ostatným členským štátom prijaté opatrenia a dôkazy, ktoré tieto opatrenia odôvodňujú.
3. Príslušný členský štát bezodkladne vykoná posúdenie rizík podľa článku 5 v súvislosti s inváznymi nepôvodnými druhmi, na ktoré sa vzťahujú núdzové opatrenia, vzhľadom na dostupné technické a vedecké informácie, a v každom prípade do 24 mesiacov od dátumu prijatia rozhodnutia zaviesť núdzové opatrenia s cieľom, aby uvedené druhy boli zaradené do zoznamu Únie.
4. Ak Komisia dostane oznámenie uvedené v odseku 2 tohto článku alebo má iné dôkazy o výskyte určitého invázneho nepôvodného druhu, ktorý nie je zaradený do zoznamu Únie v Únii, alebo o bezprostrednom riziku introdukcie takéhoto druhu do Únie, ale tento invázny nepôvodný druh pravdepodobne spĺňa kritériá stanovené v článku 4 ods. 3, prostredníctvom vykonávacích aktov usúdi na základe predbežných vedeckých dôkazov, či tento druh uvedené kritériá pravdepodobne spĺňa, a prijme v súvislosti s rizikami, ktoré tento druh predstavuje, núdzové opatrenia pre Úniu pozostávajúce z ktoréhokoľvek z obmedzení stanovených v článku 7 ods. 1 na obmedzené obdobie, ak usúdi, že sa pravdepodobne splnia kritériá stanovené v článku 4 ods. 3. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 27 ods. 2.
5. Ak Komisia prijme vykonávací akt uvedený v odseku 4, členské štáty podľa potreby zrušia alebo zmenia akékoľvek núdzové opatrenia, ktoré prijali.
6. Ak Komisia zaradí invázne nepôvodné druhy do zoznamu Únie, členské štáty zrušia alebo zmenia svoje núdzové opatrenia.
7. Ak Komisia po posúdení rizík vykonanom podľa odseku 3 tohto článku nezaradí invázne nepôvodné druhy do zoznamu Únie, členské štáty zrušia svoje núdzové opatrenia, ktoré prijali podľa odseku 1 tohto článku, a môžu tieto druhy zaradiť do národného zoznamu inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy členského štátu, a to podľa článku 12 ods. 1, a zvážiť väčšiu regionálnu spoluprácu v súlade s článkom 11.
Článok 11
Invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy regiónu a pôvodné druhy Únie
1. Členské štáty môžu zo svojho národného zoznamu inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy členského štátu ustanoveného v súlade s článkom 12 určiť druhy, či už pôvodné alebo nepôvodné v Únii, ktoré si vyžadujú väčšiu regionálnu spoluprácu.
2. Komisia na žiadosť zainteresovaných členských štátov uľahčuje uvedenú spoluprácu a koordináciu medzi týmito zainteresovanými členskými štátmi v súlade s článkom 22 ods. 1. V prípade potreby na základe vplyvu určitých inváznych nepôvodných druhov na biodiverzitu a súvisiace ekosystémové služby, ako aj na ľudské zdravie a hospodárstvo a za podmienky, že je to dôkladne podložené komplexnou analýzou odôvodnenia väčšej regionálnej spolupráce žiadajúcich členských štátov, môže Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov žiadať, aby príslušné členské štáty podľa potreby uplatňovali mutatis mutandis na svojom území alebo jeho časti články 13, 14 a 16, článok 17 bez ohľadu na článok 18 ako aj uplatňovali články 19 a 20. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 27 ods. 2.
3. Na invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy regiónu, ktoré sú pôvodné v členskom štáte, sa na území tohto členského štátu ustanovenia článkov 13, 14, 16, 17, 19, 20 a 24 nevzťahujú. Členské štáty, v ktorých sú tieto druhy pôvodné, spolupracujú s príslušnými členskými štátmi pri posudzovaní prienikových ciest v súlade s článkom 13 a po porade s ostatnými členskými štátmi môžu v súlade s postupom uvedeným v článku 22 ods. 1 prijať príslušné opatrenia s cieľom zabrániť ďalšiemu šíreniu týchto druhov.
Článok 12
Invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy členského štátu
1. Členské štáty môžu ustanoviť národný zoznam inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy členského štátu. V súvislosti s týmito inváznymi nepôvodnými druhmi môžu členské štáty na svojom území podľa potreby uplatňovať také opatrenia, ako sú opatrenia ustanovené v článkoch 7, 8, 13 až 17, 19 a 20. Uvedené opatrenia musia byť v súlade so ZFEÚ a musia sa v súlade s právom Únie oznámiť Komisii.
2. Členské štáty informujú Komisiu a ostatné členské štáty o druhoch, ktoré považujú za invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy členského štátu, a o opatreniach uplatňovaných v súlade s odsekom 1.
Článok 13
Akčné plány týkajúce sa prienikových ciest inváznych nepôvodných druhov
1. Členské štáty vykonajú do 18 mesiacov od prijatia zoznamu Únie komplexnú analýzu prienikových ciest neúmyselnej introdukcie a neúmyselného šírenia týchto inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie aspoň na svojom území, ako aj vo svojich morských vodách vymedzených v článku 3 bode 1 smernice 2008/56/ES a identifikujú prienikové cesty, ktoré si vyžadujú prioritné opatrenia („prioritné prienikové cesty“) z dôvodu objemu druhov alebo potenciálnych škôd spôsobených preniknutím týchto druhov do Únie týmito cestami.
2. Do troch rokov od prijatia zoznamu Únie každý členský štát stanoví a vykoná jeden akčný plán alebo súbor akčných plánov na riešenie problematiky prioritných prienikových ciest, ktoré identifikoval podľa odseku 1. Akčné plány obsahujú harmonogramy činností a opis opatrení, ktoré sa majú prijať, a podľa potreby dobrovoľné činnosti a kódexy osvedčených postupov na riešenie problematiky prioritných prienikových ciest a zabránenie neúmyselnej introdukcii a neúmyselnému šíreniu inváznych nepôvodných druhov do Únie alebo v rámci nej.
3. Členské štáty zabezpečia koordináciu s cieľom stanoviť jeden akčný plán alebo súbor akčných plánov koordinovaných na príslušnej regionálnej úrovni v súlade s článkom 22 ods. 1. Ak sa takéto regionálne akčné plány nestanovia, členské štáty stanovia a vykonajú akčné plány, ktoré sa vzťahujú sa na ich územie a ktoré sú v čo najväčšej možnej miere koordinované na príslušnej regionálnej úrovni.
4. Akčné plány uvedené v odseku 2 tohto článku zahŕňajú najmä opatrenia vychádzajúce z analýzy nákladov a prínosov, ktorých cieľom je:
a)
zvýšiť povedomie;
b)
minimalizovať kontamináciu tovaru, komodít, vozidiel a vybavenia jedincami inváznych nepôvodných druhov vrátane opatrení na riešenie prepravy inváznych nepôvodných druhov z tretích krajín;
c)
zabezpečiť vhodné kontroly na hraniciach Únie iné ako úradné kontroly podľa článku 15.
5. Akčné plány stanovené v súlade s odsekom 2 sa bezodkladne zašlú Komisii. Členské štáty preskúmajú svoje akčné plány a zašlú ich Komisii aspoň každých šesť rokov.
KAPITOLA III
VČASNÉ ZISTENIE a RÝCHLA ERADIKÁCIA
Článok 14
Systém dohľadu
1. Členské štáty do 18 mesiacov od prijatia zoznamu Únie zavedú systém dohľadu nad inváznymi nepôvodnými druhmi vzbudzujúcimi obavy Únie, ktorým sa zbierajú a zaznamenávajú údaje o výskyte inváznych nepôvodných druhov v životnom prostredí prostredníctvom prieskumu, monitorovania alebo iných postupov s cieľom zabrániť šíreniu inváznych nepôvodných druhov do Únie alebo v rámci nej, alebo takýto systém zahrnú do svojho existujúceho systému.
2. Systém dohľadu uvedený v odseku 1 tohto článku:
a)
sa vzťahuje na územie členských štátov vrátane morských pobrežných vôd s cieľom určiť výskyt a rozšírenie nových, ako aj už udomácnených inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie;
b)
je dostatočne dynamický na rýchle zistenie objavenia sa akýchkoľvek inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie, ktorých výskyt bol dovtedy neznámy, v životnom prostredí na území členského štátu alebo na časti jeho územia;
c)
stavia na príslušných ustanoveniach týkajúcich sa posudzovania a monitorovania, ktoré sú ustanovené v práve Únie alebo v rámci medzinárodných dohôd, je s nimi v súlade a zabraňuje ich duplicite a využíva informácie poskytované z existujúcich systémov dohľadu a monitorovania stanovených v článku 11 smernice 92/43/EHS, článku 8 smernice 2000/60/ES a článku 11 smernice2008/56/ES;
d)
v možnej miere zohľadňuje príslušný cezhraničný vplyv a cezhraničné aspekty.
Článok 15
Úradné kontroly
1. Členské štáty do 2. januára 2016 zavedú plne funkčné štruktúry na vykonávanie úradných kontrol potrebných na zabránenie úmyselnej introdukcii inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie do Únie. Tieto úradné kontroly sa uplatňujú na kategórie tovaru, na ktorý sa vzťahujú číselné znaky kombinovanej nomenklatúry, na ktoré sa odkazuje v zozname Únie podľa článku 4 ods. 5.
2. Príslušné orgány vykonávajú primerané kontroly tovaru uvedeného v odseku 1 tohto článku, ktoré sú založené na riziku, a pri ktorých overujú, či:
a)
je tovar zaradený do zoznamu Únie, alebo
b)
či sa naň vzťahuje platné povolenie podľa článku 8.
3. Kontroly uvedené v odseku 2 tohto článku, ktoré pozostávajú z kontrol dokumentov a identity a podľa potreby aj fyzických kontrol, sa uskutočňujú vtedy, keď sa tovar uvedený v odseku 1 tohto článku dováža do Únie. Ak sa v práve Únie o úradných kontrolách už ustanovujú špecifické úradné kontroly v hraničných subjektoch v súlade s nariadením (ES) č. 882/2004 a smernicami 91/496/EHS a 97/78/ES alebo v miestach vstupu v súlade so smernicou 2000/29/ES, pre kategórie tovaru uvedené v odseku 1 tohto článku, členské štáty zveria zodpovednosť za vykonávanie kontrol uvedených v odseku 2 tohto článku príslušným orgánom povereným vykonávaním takýchto kontrol v súlade s článkom 4 nariadenia (ES) č. 882/2004 alebo s článkom 2 ods. 1 písm. g) smernice 2000/29/ES.
4. Manipulovanie s tovarom uvedeným v odseku 1 v slobodných pásmach alebo slobodných skladoch a jeho prepustenie do týchto colných režimov - prepustenie do voľného obehu, tranzit, colné uskladňovanie, aktívny zušľachťovací styk, prepracovanie pod colným dohľadom a dočasné použitie - podliehajú predloženiu týchto dokladov colným orgánom:
a)
príslušný vstupný doklad, ktorý náležite vyplnili príslušné orgány uvedené v odseku 3 tohto článku a ktorý potvrdzuje, že sú splnené podmienky uvedené v odseku 2 tohto článku, v prípadoch, keď sa kontroly vykonávajú u hraničných subjektov v súlade s nariadením (ES) č. 882/2004 a smernicami 91/496/EHS a 97/78/ES alebo na miestach vstupu v súlade s článkom 2 ods. 1 písm. j) smernice 2000/29/ES. Musí sa dodržať colný režim, ktorý sa v ňom uvádza, alebo
b)
iný doklad, ktorý dokazuje, že sa vykonali kontroly a mali uspokojivé výsledky, v prípadoch, keď tovar nepodlieha úradným kontrolám podľa práva Únie, a následný vstupný doklad.
Uvedené doklady sa môžu podať aj elektronicky.
5. Ak sa počas kontrol zistí nedodržiavanie tohto nariadenia:
a)
colné orgány pozastavia prepustenie do určitého colného režimu alebo zadržia daný tovar;
b)
príslušné orgány uvedené v odseku 3 zadržia tovar.
Zadržaný tovar sa zverí príslušnému orgánu poverenému uplatňovaním tohto nariadenia. Uvedený orgán koná v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi. Členské štáty môžu delegovať špecifické funkcie na iné orgány.
6. Pokiaľ príslušný členský štát neurčí inak, náklady, ktoré vzniknú v priebehu overovania, a náklady, ktoré vyplynú z akéhokoľvek nedodržiavania tohto nariadenia, znáša fyzická alebo právnická osoba v rámci Únie, ktorá tovar do Únie priniesla.
7. Členské štáty zavedú postupy na zabezpečenie výmeny relevantných informácií a efektívnej a účinnej koordinácie a spolupráce medzi všetkými zainteresovanými orgánmi pri overovaní uvedenom v odseku 2.
8. Komisia spolu so všetkými členskými štátmi na základe osvedčených postupov vypracuje usmernenia a programy odbornej prípravy na uľahčenie identifikácie a zistenia inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie a vykonávania efektívnych a účinných kontrol.
9. Ak boli vydané povolenia v súlade s článkom 8, v colnom vyhlásení alebo príslušných oznámeniach hraničnému subjektu sa uvedie odkaz na platné povolenie vzťahujúce sa na tovar uvedený v colnom vyhlásení.
Článok 16
Oznámenia o včasnom zistení
1. Členské štáty používajú systém dohľadu ustanovený v súlade s článkom 14 a informácie zozbierané pri úradných kontrách ustanovených v článku 15 na potvrdenie včasného zistenia introdukcie alebo výskytu inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie.
2. Členské štáty bezodkladne písomne oznámia Komisii včasné zistenie introdukcie alebo výskytu inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie a informujú o tom ostatné členské štáty, najmä pri:
a)
objavení sa akýchkoľvek druhov zaradených do zoznamu Únie na ich území alebo na časti ich územia, ktorých výskyt na ich území alebo na časti ich územia bol dovtedy neznámy;
b)
opakovanom objavení sa akýchkoľvek druhov zaradených do zoznamu inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie na ich území alebo na časti ich územia potom, čo bola nahlásená ich eradikácia.
Článok 17
Rýchla eradikácia v ranej fáze invázie
1. Po včasnom zistení a do troch mesiacov od zaslania oznámenia o včasnom zistení uvedeného v článku 16 členské štáty uplatnia opatrenia na eradikáciu, oznámia tieto opatrenia Komisii a informujú o tom ostatné členské štáty.
2. Pri uplatňovaní opatrení na eradikáciu členské štáty zabezpečia, aby boli použité metódy účinné na dosiahnutie úplného a trvalého odstránenia populácie dotknutého invázneho nepôvodného druhu, s náležitým ohľadom na ľudské zdravie a životné prostredie, najmä pokiaľ ide o necieľové druhy a ich biotopy, pričom zabezpečia, aby sa zvieratá ušetrili od bolesti, úzkosti alebo utrpenia, ktorým sa dá vyhnúť.
3. Členské štáty monitorujú účinnosť eradikácie. Na tento účel môžu použiť systém dohľadu ustanovený v článku 14. Pri monitorovaní sa podľa potreby posudzuje aj vplyv na necieľové druhy.
4. Členské štáty informujú Komisiu o účinnosti prijatých opatrení a oznámia jej, keď je populácia určitého invázneho nepôvodného druhu vzbudzujúceho obavy Únie eradikovaná. Uvedené informácie poskytnú aj iným členským štátom.
Článok 18
Výnimky z povinnosti rýchlej eradikácie
1. Členský štát môže na základe spoľahlivých vedeckých dôkazov do dvoch mesiacov od zistenia invázneho nepôvodného druhu uvedeného v článku 16 rozhodnúť, že neuplatní opatrenia na eradikáciu, ak je splnená aspoň jedna z týchto podmienok:
a)
eradikácia sa preukázala byť technicky nerealizovateľnou, pretože v prostredí, v ktorom sa invázny nepôvodný druh udomácnil, nemožno použiť dostupné metódy eradikácie;
b)
analýza nákladov a prínosov na základe dostupných údajov s dostatočnou istotou preukazuje, že náklady budú v dlhodobom horizonte mimoriadne vysoké a neúmerné vzhľadom na prínosy eradikácie;
c)
metódy eradikácie neexistujú alebo existujú, ale majú veľmi závažný nepriaznivý vplyv na ľudské zdravie, životné prostredie alebo iné druhy.
Príslušný členský štát svoje rozhodnutie bezodkladne a písomne oznámi Komisii. K oznámeniu pripojí všetky dôkazy uvedené v písmenách a), b) a c) prvého pododseku.
2. Komisia môže prostredníctvom vykonávacích aktov rozhodnúť, že zamietne rozhodnutie oznámené v súlade s druhým pododsekom odseku 1, ak podmienky, ktoré sú v ňom stanovené, nie sú splnené.
3. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 27 ods. 2. Navrhované vykonávacie akty sa predložia výboru uvedenému v článku 27 ods. 1 do dvoch mesiacov od doručenia oznámenia členského štátu.
4. Ak sa podľa odseku 1 neuplatnia žiadne opatrenia na eradikáciu, členské štáty zabezpečia, že sa zavedú opatrenia na zamedzenie šírenia, aby sa zabránilo ďalšiemu šíreniu inváznych nepôvodných druhov do iných členských štátov.
5. Ak Komisia zamietne rozhodnutie oznámené v súlade s druhým pododsekom odseku 1 tohto článku, príslušný členský štát bezodkladne uplatní opatrenia na eradikáciu uvedené v článku 17.
6. Ak Komisia nezamietne rozhodnutie oznámené v súlade s druhým pododsekom odseku 1 tohto článku, na invázne nepôvodné druhy sa vzťahujú manažmentové opatrenia uvedené v článku 19.
KAPITOLA IV
MANAŽMENT ZNAČNE ROZŠÍRENÝCH INVÁZNYCH NEPÔVODNÝCH DRUHOV
Článok 19
Manažmentové opatrenia
1. Členské štáty do 18 mesiacov od zaradenia invázneho nepôvodného druhu do zoznamu Únie zavedú účinné manažmentové opatrenia tých inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie, o ktorých členské štáty zistili, že sú na ich území značne rozšírené, aby sa minimalizoval ich vplyv na biodiverzitu, súvisiace ekosystémové služby a v prípade, že je to uplatniteľné, na ľudské zdravie alebo hospodárstvo.
Uvedené manažmentové opatrenia sú primerané vplyvu a životné prostredie a uspôsobené vzhľadom na osobitné okolnosti členských štátov, sú založené na analýze nákladov a prínosov a v možnej miere zahŕňajú aj opatrenia zamerané na obnovu uvedené v článku 20. Uprednostňujú sa na základe hodnotenia rizika a ich nákladovej efektívnosti.
2. Manažmentové opatrenia pozostávajú z letálnych alebo neletálnych fyzických, chemických alebo biologických opatrení zameraných na eradikáciu, kontrolu populácie alebo zamedzenie šírenia populácie určitého invázneho nepôvodného druhu. V prípade potreby manažmentové opatrenia zahŕňajú opatrenia, ktoré sa uplatňujú na prijímajúci ekosystém s cieľom zvýšiť jeho odolnosť proti súčasným a budúcim inváziám. Komerčné používanie inváznych nepôvodných druhov, ktoré sa už udomácnili, sa môže dočasne povoliť ako súčasť manažmentových opatrení, ktorých cieľom je takéto druhy eradikovať, kontrolovať ich populáciu alebo zamedziť ich šíreniu, a to pod podmienkou prísneho odôvodnenia a za predpokladu, že sú zavedené všetky vhodné kontroly na zabránenie ich ďalšiemu šíreniu.
3. Pri uplatňovaní manažmentových opatrení a výberových metód, ktoré sa majú použiť, členské štáty berú náležitý ohľad na ľudské zdravie a životné prostredie, najmä pokiaľ ide o necieľové druhy a ich biotopy, a v prípade, že cieľovou skupinou opatrení sú živočíchy, členské štáty zabezpečia, aby sa ušetrili od bolesti, úzkosti alebo utrpenia, ktorým sa dá vyhnúť bez toho, aby sa znížila účinnosť manažmentových opatrení.
4. Systém dohľadu ustanovený v článku 14 je navrhnutý a používa sa na monitorovanie účinnosti opatrení na eradikáciu, kontrolu populácie alebo zamedzenie jej šírenia pri minimalizovaní vplyvu na biodiverzitu, súvisiace ekosystémové služby a v prípade, že je to uplatniteľné, na ľudské zdravie alebo hospodárstvo. Pri monitorovaní sa podľa potreby posudzuje aj vplyv na necieľové druhy.
5. Ak existuje významné riziko, že určitý invázny nepôvodný druh vzbudzujúci obavy Únie sa rozšíri do iného členského štátu, členské štáty, v ktorých sa tento druh vyskytuje, to okamžite oznámia ostatným členským štátom a Komisii. V prípade potreby príslušné členské štáty stanovia spoločne dohodnuté manažmentové opatrenia. Ak šírenie môže zasiahnuť aj tretie krajiny, zasiahnutý členský štát sa usiluje o tejto skutočnosti príslušné tretie krajiny informovať.
Článok 20
Obnova poškodených ekosystémov
1. Členské štáty prijmú vhodné opatrenia zamerané na obnovu, aby pomohli pri ozdravení ekosystému, ktorý bol degradovaný, poškodený alebo zničený inváznym nepôvodným druhom vzbudzujúcim obavy Únie, s výnimkou prípadu, ak sa pri analýze nákladov a prínosov na základe dostupných údajov s dostatočnou istotou preukáže, že náklady na uvedené opatrenia budú vysoké a neúmerné vzhľadom na prínosy obnovy.
2. Opatrenia zamerané na obnovu uvedené v odseku 1 zahŕňajú aspoň:
a)
opatrenia na zvýšenie schopnosti ekosystému, ktorý je vystavený narušeniu spôsobenému výskytom invázneho nepôvodného druhu vzbudzujúceho obavy Únie, odolávať účinkom narušenia, absorbovať ich, prispôsobiť sa im a zotaviť sa z nich;
b)
opatrenia na podporu zabránenia opätovnej invázii po vykonaní eradikácie.
KAPITOLA V
HORIZONTÁLNE USTANOVENIA
Článok 21
Náhrada nákladov
V súlade so zásadou „znečisťovateľ platí“ a bez toho, aby bola dotknutá smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/35/ES (23), sa členské štáty usilujú o náhradu nákladov vynaložených na opatrenia potrebné na prevenciu, minimalizovanie alebo zmiernenie nepriaznivého vplyvu inváznych nepôvodných druhov vrátane nákladov súvisiacich so životným prostredím a zdrojmi, ako aj nákladov na obnovu.
Článok 22
Spolupráca a koordinácia
1. Členské štáty vynakladajú pri plnení svojich povinností podľa tohto nariadenia všetko úsilie na to, aby zabezpečili úzku koordináciu so všetkými príslušnými členskými štátmi, a v prípade, ak je to praktické a vhodné, používajú existujúce štruktúry vyplývajúce z regionálnych alebo medzinárodných dohôd. Príslušné členské štáty sa konkrétne usilujú o zabezpečenie koordinácie s inými členskými štátmi, s ktorými majú:
a)
spoločné morské subregióny v súlade s článkom 4 ods. 2 smernice 2008/56/ES, pokiaľ ide o morské druhy;
b)
spoločný biogeografický región v súlade s článkom 1 písm. c) bodom iii) smernice 92/43/EHS, pokiaľ ide o iné ako morské druhy;
c)
spoločné hranice;
d)
spoločné povodie v súlade s článkom 2 bodom 13 smernice 2000/60/ES, pokiaľ ide o sladkovodné druhy, alebo
e)
akýkoľvek iný spoločný záujem.
Komisia na žiadosť zainteresovaných členských štátov uľahčuje koordináciu.
2. Členské štáty sa pri plnení svojich povinností podľa tohto nariadenia snažia spolupracovať s tretími krajinami podľa potreby a na účely splnenia cieľov tohto nariadenia, pričom používajú aj existujúce štruktúry vyplývajúce z regionálnych alebo medzinárodných dohôd.
3. Členské štáty môžu uplatňovať ustanovenia, ako sú uvedené v odseku 1 tohto článku, aj na zabezpečenie koordinácie a spolupráce s inými príslušnými členskými štátmi, pokiaľ ide o invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy členského štátu identifikované v národných zoznamoch prijatých v súlade s článkom 12 ods. 1. Členské štáty môžu pre tieto invázne nepôvodné druhy stanoviť aj mechanizmy na spoluprácu na primeranej úrovni. Takéto mechanizmy môžu zahŕňať výmenu informácií alebo údajov, akčné plány týkajúce sa prienikových ciest a výmenu osvedčených postupov manažmentu, kontroly a eradikácie inváznych nepôvodných druhov, systémy včasného varovania a programy týkajúce sa verejného povedomia alebo vzdelávania.
Článok 23
Prísnejšie vnútroštátne pravidlá
Členské štáty môžu zachovať alebo stanoviť prísnejšie vnútroštátne pravidlá s cieľom zabrániť introdukcii, udomácneniu a šíreniu inváznych nepôvodných druhov. Tieto opatrenia musia byť v súlade so ZFEÚ a musia sa v súlade s právom Únie oznámiť Komisii.
KAPITOLA VI
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 24
Podávanie správ a preskúmanie
1. Členské štáty do 1. júna 2019 a potom každých šesť rokov aktualizujú a zašlú Komisii:
a)
opis systému dohľadu podľa článku 14 a systému úradných kontrol nepôvodných druhov, ktoré vstupujú do Únie, podľa článku 15 alebo jeho aktualizovanú verziu;
b)
rozšírenie inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie alebo obavy regiónu v súlade s článkom 11 ods. 2, ktoré sa vyskytujú na ich území, vrátane informácií o spôsoboch migrácie alebo rozmnožovania;
c)
informácie o druhoch, ktoré sa považujú za invázne nepôvodné druhy vzbudzujúce obavy členského štátu podľa článku 12 ods. 2;
d)
akčné plány uvedené v článku 13 ods. 2;
e)
súhrnné informácie týkajúce sa celého územia štátu o opatreniach na eradikáciu prijatých v súlade s článkom 17, o manažmentových opatreniach prijatých v súlade s článkom 19, o ich účinnosti a o ich vplyve na necieľové druhy;
f)
počet povolení uvedených v článku 8 a účel, na ktorý boli udelené;
g)
opatrenia prijaté s cieľom informovať verejnosť o výskyte invázneho nepôvodného druhu a o všetkých opatreniach, o ktorých vykonanie boli požiadaní občania;
h)
inšpekcie požadované podľa článku 8 ods. 8, a
i)
informácie o nákladoch na opatrenia, ktoré sa vykonali v záujme dosiahnutia súladu s týmto nariadením, ak sú k dispozícii.
2. Členské štáty do 5. novembra 2015 oznámia Komisii, ktoré príslušné orgány sú zodpovedné za uplatňovanie tohto nariadenia, a informujú o tom ostatné členské štáty.
3. Komisia do 1. júna 2021 preskúma uplatňovanie tohto nariadenia vrátane zoznamu Únie, akčných plánov uvedených v článku 13 ods. 2, systému dohľadu, colných kontrol, povinnosti eradikácie a povinností súvisiacich s manažmentom a predloží Európskemu parlamentu a Rade správu, ku ktorej môže pripojiť legislatívne návrhy na zmeny tohto nariadenia vrátane zmien zoznamu Únie. Toto preskúmanie skúma aj účinnosť vykonávacích ustanovení týkajúcich sa inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy regiónu, potrebu a uskutočniteľnosť zaradenia druhov pôvodných v Únii do zoznamu Únie a či je v záujme zvýšenia účinnosti akčných plánov a opatrení prijatých členskými štátmi potrebná ďalšia harmonizácia.
4. Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov spresní technické formáty na podávanie správ s cieľom zjednodušiť a uľahčiť členským štátom plnenie ich povinností v súvislosti s podávaním správ, pokiaľ ide o informácie podľa odseku 1 tohto článku. Uvedené vykonávacie akty sa prijímajú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 27 ods. 2.
Článok 25
Systém na podporu informácií
1. Komisia postupne vytvára systém na podporu informácií potrebný na uľahčenie uplatňovania tohto nariadenia.
2. Do 2. januára 2016 musí tento systém zahŕňať mechanizmus na podporu údajov, ktorý prepojí existujúce systémy údajov o inváznych nepôvodných druhoch, pričom sa bude osobitná pozornosť venovať informáciám o inváznych nepôvodných druhoch vzbudzujúcich obavy Únie, aby sa uľahčilo podávanie správ podľa článku 24.
Mechanizmus na podporu údajov uvedený v prvom pododseku sa stane nástrojom na pomoc Komisii a členským štátom pri spracúvaní príslušných oznámení požadovaných podľa článku 16 ods. 2.
3. Do 2. januára 2019 sa tento mechanizmus na podporu údajov uvedený v odseku 2 musí stať mechanizmom na výmenu informácií o ďalších aspektoch uplatňovania tohto nariadenia.
Môže zahŕňať aj informácie o inváznych nepôvodných druhoch vzbudzujúcich obavy členského štátu a o prienikových cestách, posúdení rizík, manažmentových opatreniach a opatreniach na eradikáciu, ak sú k dispozícii.
Článok 26
Účasť verejnosti
Pri tvorbe akčných plánov podľa článku 13 tohto nariadenia a pri zavádzaní manažmentových opatrení podľa článku 19 tohto nariadenia členské štáty zabezpečia, aby sa verejnosti poskytli včasné a skutočné možnosti účasti na ich príprave, úprave alebo preskúmaní pomocou mechanizmov, ktoré členské štáty už určili v súlade s článkom 2 ods. 3 druhým pododsekom smernice 2003/35/ES.
Článok 27
Postup výboru
1. Komisii pomáha výbor. Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011 a pri plnení jeho úloh mu môže pomáhať Vedecké fórum uvedené v článku 28.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
3. Ak výbor nevydá žiadne stanovisko, Komisia neprijme návrh vykonávacieho aktu a uplatňuje sa článok 5 ods. 4 tretí pododsek nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
Článok 28
Vedecké fórum
Komisia zabezpečí účasť zástupcov vedeckej obce, ktorých určia členské štáty, aby poskytli odporúčania k akejkoľvek vedeckej otázke v súvislosti s uplatňovaním tohto nariadenia, najmä pokiaľ ide o články 4, 5, 10 a 18. Títo zástupcovia sa stretávajú v rámci vedeckého fóra. Rokovací poriadok uvedeného fóra vypracuje Komisia.
Článok 29
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 5 ods. 3 sa Komisii udeľuje na obdobie piatich rokov od 1. januára 2015. Komisia vypracuje správu týkajúcu sa delegovania právomoci najneskôr deväť mesiacov pred uplynutím tohto päťročného obdobia. Delegovanie právomoci sa automaticky predlžuje na rovnako dlhé obdobia, pokiaľ Európsky parlament alebo Rada nevznesú voči takémuto predĺženiu námietku najneskôr tri mesiace pred koncom každého obdobia.
3. Delegovanie právomoci uvedené v článku 5 ods. 3 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 5 ods. 3 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote dvoch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.
Článok 30
Sankcie
1. Členské štáty prijmú ustanovenia o sankciách uplatniteľných v prípade porušenia tohto nariadenia. Členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia na zabezpečenie ich uplatňovania.
2. Stanovené sankcie sú účinné, primerané a odrádzajúce.
3. Stanovené sankcie môžu okrem iného zahŕňať:
a)
pokuty;
b)
zhabanie inváznych nepôvodných druhov vzbudzujúcich obavy Únie, ktoré nespĺňajú požiadavky tohto nariadenia;
c)
okamžité pozastavenie alebo odňatie povolenia vydaného v súlade s článkom 8.
4. Do 2. januára 2016 členské štáty oznámia Komisii ustanovenia uvedené v odseku 1 a bezodkladne jej oznámia akékoľvek následné zmeny.
Článok 31
Prechodné ustanovenia pre nekomerčných majiteľov
1. Odchylne od článku 7 ods. 1 písm. b) a d) sa majiteľom spoločenských zvierat, ktoré nie sú držané na komerčné účely a patria k invazívnym nepôvodným druhom zaradeným do zoznamu Únie, povoľuje držať tieto zvieratá do konca ich prirodzeného života, pokiaľ sú splnené tieto podmienky:
a)
zvieratá boli držané pred ich zaradením do zoznamu Únie;
b)
zvieratá sú v držbe so zamedzením šírenia a sú zavedené všetky vhodné opatrenia, aby sa zabezpečilo, že nie je možné ich rozmnožovanie ani únik.
2. Príslušné orgány prijmú všetky primerané kroky v záujme informovania nekomerčných majiteľov o rizikách, ktoré sú spojené s držaním zvierat uvedených v odseku 1, a o opatreniach, ktoré sa majú prijať na minimalizáciu rizika ich rozmnožovania a úniku, a to prostredníctvom programov na zvyšovanie povedomia a vzdelávanie organizovaných členskými štátmi.
3. Nekomerční majitelia, ktorí nemôžu zabezpečiť splnenie podmienok stanovených v odseku 1, nesmú držať dotknuté zvieratá. Členské štáty im môžu ponúknuť možnosť prevziať od nich ich zvieratá. Ak dôjde k tejto situácii, berie sa náležitý ohľad na dobré životné podmienky zvierat.
4. Zvieratá uvedené v odseku 3 tohto článku sa môžu držať v zariadeniach uvedených v článku 8 alebo v zariadeniach zriadených na tento účel členskými štátmi.
Článok 32
Prechodné ustanovenia pre komerčné populácie
1. Držiteľom komerčných populácií jedincov inváznych nepôvodných druhov získaných pred ich zaradením do zoznamu Únie sa povoľuje do dvoch rokov od zaradenia druhov do tohto zoznamu držať a prepravovať živé jedince alebo ich časti, ktoré sa môžu rozmnožovať, na účely predaja alebo odovzdania výskumným ústavom alebo zariadeniam na ochranu ex situ a na účely liečebných činností uvedených v článku 8, pod podmienkou, že tieto jedince sa držia a prepravujú v držbe so zamedzením šírenia a že sú zavedené všetky vhodné opatrenia, aby sa zabezpečilo, že nie je možné ich rozmnožovanie ani únik; alebo na účely zabitia či humánneho usmrtenia týchto jedincov, aby sa vyčerpala ich populácia.
2. Predaj alebo odovzdanie živých jedincov nekomerčným používateľom sa povoľuje počas jedného roka od zaradenia druhu do zoznamu Únie pod podmienkou, že tieto jedince sa držia a prepravujú v držbe so zamedzením šírenia a že sú zavedené všetky vhodné opatrenia, aby sa zabezpečilo, že nie je možné ich rozmnožovanie ani únik.
3. V prípade, že bolo vydané povolenie v súlade s článkom 6 nariadenia (ES) č. 708/2007 pre akvakultúrny druh, ktorý sa následne zaradí do zoznamu Únie, pričom platnosť takéhoto povolenia prekračuje lehotu uvedenú v odseku 1 tohto článku, členský štát odníme toto povolenie v súlade s článkom 12 nariadenia (ES) č. 708/2007 do konca lehoty uvedenej v odseku 1 tohto článku.
Článok 33
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť 1. januára 2015.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Štrasburgu 22. októbra 2014