SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/55/EU
ze dne 20. listopadu 2013,
kterou se mění směrnice 2005/36/ES o uznávání odborných kvalifikací a nařízení (EU) č. 1024/2012 o správní spolupráci prostřednictvím systému pro výměnu informací o vnitřním trhu („nařízení o systému IMI“)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 46, čl. 53 odst. 1 a článek 62 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (3) sjednotila systém vzájemného uznávání kvalifikací, který byl původně založen na 15 směrnicích. Směrnice stanoví automatické uznávání u omezeného počtu povolání, které bylo založeno na harmonizovaných minimálních požadavcích na odbornou přípravu (odvětvová povolání), obecný systém uznávání dokladů o odborné přípravě a automatické uznávání odborné praxe. Směrnice 2005/36/ES také stanovila nový systém volného poskytování služeb. Je nutno připomenout, že rodinní příslušníci občanů Unie ze třetích zemí se v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (4) těší rovnému zacházení. Státní příslušníci třetích zemí mohou rovněž využívat výhod rovného zacházení, pokud jde o uznávání diplomů, osvědčení a dalších odborných kvalifikací v souladu s příslušnými vnitrostátními postupy, a to podle konkrétních právních aktů Unie, jako jsou předpisy o dlouhodobém pobytu, uprchlících, držitelích „modré karty“ a vědeckých výzkumných pracovnících.
(2)
Ve svém sdělení ze dne 27. října 2010 s názvem „Akt o jednotném trhu - Dvanáct nástrojů k podnícení hospodářského růstu a posílení důvěry - ‚Společně pro nový růst‘“ Komise konstatovala, že je potřeba modernizovat právní předpisy Unie v této oblasti. Dne 23. října 2011 Evropská rada ve svých závěrech takovouto modernizaci podpořila a naléhavě vyzvala Evropský parlament a Radu k dosažení politické dohody o přepracování směrnice 2005/36/ES do konce roku 2012. Ve svém usnesení ze dne 15. listopadu 2011 o provádění směrnice o odborných kvalifikacích (2005/36/ES) (5) vyzval Evropský parlament Komisi, aby předložila návrh. Zpráva o občanství EU za rok 2010 ze dne 27. října 2010 s názvem „Odstranit překážky pro výkon práv občanů EU“ zdůrazňuje potřebu ulehčit administrativní zátěž spojenou s uznáváním odborných kvalifikací.
(3)
Notáři, kteří jsou jmenováni úředním aktem vlády, by měli být z působnosti směrnice 2005/36/ES vyňati, s ohledem na specifické a odlišné režimy, které se na ně v jednotlivých členských státech vztahují, pokud jde o přístup k jejich profesi a její výkon.
(4)
Pro účely posílení vnitřního trhu a podpory volný pohyb odborníků při současném zajištění efektivnějšího a transparentnějšího uznávání odborných kvalifikací by evropský profesní průkaz představoval přidanou hodnotu. Tento průkaz by byl zejména užitečný pro usnadnění dočasné mobility, uznávání v rámci systému automatického uznávání kvalifikací a podporu zjednodušeného uznávání v rámci obecného systému. Cílem evropského profesního průkazu je zjednodušit proces uznávání a zavést účinné nákladové a provozní postupy, které budou přínosné pro odborníky a příslušné orgány. Zavedení evropského profesního průkazu by mělo zohlednit názory zástupců daného povolání a mělo by mu předcházet posouzení vhodnosti pro dané povolání a jeho dopadu na členské státy. Posouzení by se mělo případně provádět spolu s členskými státy. Evropský profesní průkaz by měl být vydáván na základě žádosti odborníka, po předložení nutných dokladů a provedení souvisejících přezkumných a ověřovacích postupů příslušnými orgány. Pokud je evropský profesní průkaz vydán za účelem usazení, měl by představovat rozhodnutí o uznání a mělo by se s ním zacházet jako s kterýmkoli jiným rozhodnutím o uznání podle směrnice 2005/36/ES. Měl by doplňovat, a nikoli nahrazovat, případné požadavky na registraci spojené s přístupem ke konkrétnímu povolání. Není třeba zavádět evropský profesní průkaz pro právnická povolání, v jejichž případě už se profesní průkazy uplatňují v rámci systému stanoveného směrnicí Rady 77/249/EHS ze dne 22. března 1977 o usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb advokátů (6) a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/5/ES ze dne 16. února 1998 o usnadnění trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace (7).
(5)
Fungování evropského profesního průkazu by mělo být podporováno systémem pro výměnu informací o vnitřním trhu (dále jen systém „IMI“) vytvořeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1024/2012 (8). Tento průkaz a systém IMI by měly zlepšovat synergie a důvěru mezi příslušnými orgány a zároveň odstranit zdvojování administrativní práce a postupů uznávání příslušných orgánů a odborníkům vytvořit transparentnější a jistější prostředí.
(6)
Postup při podávání žádostí a vydávání evropského profesního průkazu by měl být jasně strukturován a obsahovat záruky a odpovídající práva žadatele na podání odvolání. Prováděcí akty by měly specifikovat požadavky na překlad a způsoby platby případných poplatků, které má žadatel uhradit, aby nebyly přerušovány nebo narušeny pracovní procesy v systému IMI a zpracování žádosti se nezpožďovalo. Stanovení výše poplatků je záležitostí členských států. Členské státy by však měly o výši stanovených poplatků informovat Komisi. Evropský profesní průkaz a související pracovní toky v rámci systému IMI by měly zajistit integritu, pravost a důvěrnost uchovávaných dat a zabránit protiprávnímu a nepovolenému přístupu k informacím v nich obsažených.
(7)
Směrnice 2005/36/ES se vztahuje pouze na příslušníky povolání, kteří chtějí pokračovat ve výkonu stejného povolání v jiném členském státě. Existují případy, kdy jsou v hostitelském členském státě na rozdíl od domovského členského státu dotyčné činnosti součástí výkonu povolání se širší škálou činností. Jsou-li rozdíly mezi oblastmi činnosti tak velké, že by se po odborníkovi ve skutečnosti požadovalo na vyrovnání nedostatků absolvování úplného programu vzdělání a odborné přípravy, a pokud o to odborník požádá, měl by mu členský stát za těchto zvláštních okolností poskytnout částečný přístup. V případě naléhavých důvodů obecného zájmu, jak je definoval Soudní dvůr Evropské unie ve své judikatuře týkající se článků 49 a 56 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“), jež se může dál vyvíjet, by členský stát ovšem měl mít možnost částečný přístup odmítnout. To může platit zejména pro zdravotnická povolání, pokud mají dopad na veřejné zdraví nebo na bezpečnost pacientů. Poskytováním částečného přístupu by nemělo být dotčeno právo sociálních partnerů na sebeorganizaci.
(8)
V zájmu ochrany místních spotřebitelů v hostitelském členském státě by mělo být dočasné a příležitostné poskytování služeb v členských státech podmíněno zárukami, a to zejména požadavkem na minimálně roční předchozí odbornou praxi v posledních deseti letech předcházejících poskytování služeb, pokud povolání není regulováno v domovském členském státě. V případě sezónních činností by měly členské státy mít možnost vykonávat kontroly, aby ověřily dočasnou a příležitostnou povahu služeb poskytovaných na jejich území. Za tímto účelem by měl mít hostitelský členský stát možnost jednou ročně vyžadovat informace o službách, které jsou na jeho území skutečně poskytovány, v případě, že tyto informace již na dobrovolném základě nesdělil poskytovatel služeb.
(9)
Směrnice 2005/36/ES umožňuje členským státům v případě regulovaných povolání, která mají důsledky pro veřejné zdraví či bezpečnost, ověřovat odborné kvalifikace poskytovatele služeb před prvním poskytnutím služby. Tato možnost vedla k právní nejistotě, protože ponechávala rozhodnutí o potřebě provést tuto předběžnou kontrolu na volném uvážení příslušného orgánu. V zájmu zajištění právní jistoty by měli odborníci od počátku vědět, zda je předběžná kontrola odborných kvalifikací nutná a kdy mohou očekávat rozhodnutí v této věci. Podmínky pro takovéto předběžné kontroly odborných kvalifikací v rámci volného poskytování služeb by však v žádném případě neměly být přísnější než v rámci pravidel pro usazování. V případě regulovaných povolání, která mají dopad na veřejné zdraví nebo bezpečnost, by směrnicí 2005/36/ES neměla být dotčena možnost členských států vyžadovat povinné pojištění vztahující se na profesní zákroky v souladu s platnými pravidly podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/24/EU ze dne 9. března 2011 o uplatňování práv pacientů na přeshraniční zdravotní péči (9) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (10).
(10)
Systémy odborného vzdělávání a přípravy se ukázaly být užitečným nástrojem pro zajišťování zaměstnanosti mladých lidí a hladkého přechodu z odborného vzdělávání do pracovního života. Přezkum směrnice 2005/36/ES by měl tudíž plně zohlednit jejich specifičnost.
(11)
Aby bylo možné uplatňovat mechanismus uznávání kvalifikace v rámci obecného systému, je nutno seskupit různé vnitrostátní programy vzdělávání a odborné přípravy do různých úrovní. Tyto úrovně jsou vytvořeny pouze pro účely fungování obecného systému a neměly by mít účinek na vnitrostátní systémy vzdělávání a odborné přípravy a ani na pravomoc členských států v této oblasti, a to včetně vnitrostátní politiky provádění evropského rámce kvalifikací. Evropský rámec kvalifikací je nástroj určený na podporu transparentnosti a srovnatelnosti odborných kvalifikací a může být použit jako užitečný dodatečný zdroj informací pro příslušné orgány, které posuzují odborné kvalifikace získané v jiných členských státech. Vysokoškolská zařízení upravila v návaznosti na boloňský proces strukturu svých programů tak, že sestávají ze dvou cyklů - bakalářského a magisterského. Aby se zajistilo, že pět úrovní stanovených ve směrnici 2005/36/ES bude s touto novou strukturou cyklů v souladu, měl by být bakalářský cyklus klasifikován jako úroveň d a magisterský cyklus jako úroveň e. Pět úrovní vytvořených pro fungování obecného systému by nemělo být v zásadě nadále používáno jako kritérium pro vyloučení občanů Unie z působnosti směrnice 2005/36/ES, jestliže by to bylo v rozporu se zásadou celoživotního učení.
(12)
Se žádostmi o uznání kvalifikací podanými odborníky pocházejícími z neregulujících členských států, kteří mají jeden rok odborné praxe, by se mělo zacházet stejným způsobem jako se žádostmi podanými odborníky pocházejícími z regulujících členských států. Porovnání jejich odborných kvalifikací s odbornými kvalifikacemi požadovanými v hostitelském členském státě by mělo být prováděno na základě úrovní odborných kvalifikací uvedených ve směrnici 2005/36/ES. V případě zásadních rozdílů by měl mít příslušný orgán možnost uložit vyrovnávací opatření. Mechanismy ověřování teoretických znalostí a praktických schopností a dovedností, které mohou být jako vyrovnávací opatření požadovány pro přístup k výkonu daných povolání, musí zaručovat a dodržovat zásady transparentnosti a nestrannosti.
(13)
Pokud neexistuje harmonizace minimálních požadavků na odbornou přípravu pro přístup k povoláním, na něž se vztahuje obecný systém, hostitelský členský stát by měl mít i nadále možnost uložit vyrovnávací opatření. Toto opatření by mělo být přiměřené a mělo by zejména zohlednit znalosti, dovednosti a schopnosti nabyté žadatelem během jeho odborné praxe nebo celoživotního učení, jež byly za tímto účelem potvrzeny příslušným orgánem. Rozhodnutí o uložení vyrovnávacího opatření by mělo být řádně odůvodněno, aby žadatel mohl lépe pochopit svou situaci a požádat u vnitrostátních soudů o soudní přezkum na základě směrnice 2005/36/ES.
(14)
Přezkum směrnice 2005/36/ES ukázal na potřebu aktualizovat a ujasnit s větší pružností seznamy průmyslových, obchodních a řemeslných činností uvedených v příloze IV, ale zároveň by měl pro tyto činnosti zůstat zachován systém automatického uznávání kvalifikací založený na odborné praxi. Příloha IV vychází v současné době z Mezinárodní standardní klasifikace všech ekonomických činností (ISIC) z roku 1958 a nadále již neodpovídá současné struktuře ekonomických činností. Klasifikace ISIC prošla od roku 1958 několikrát přezkumem. Komise by proto měla mít možnost přílohu IV upravit tak, aby systém automatického uznávání zůstal nedotčen.
(15)
Nepřetržitý profesní rozvoj přispívá k bezpečné a účinné praxi odborníků, kteří využívají automatické uznávání svých odborných kvalifikací. U těchto povolání je důležité podporovat posilování nepřetržitého profesního rozvoje. Členské státy by měly zejména podporovat nepřetržitý profesní rozvoj lékařů, specializovaných lékařů, všeobecných lékařů, zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči, zubních lékařů, specializovaných zubních lékařů, veterinárních lékařů, porodních asistentek, farmaceutů a architektů. Opatření přijatá členskými státy na podporu nepřetržitého profesního rozvoje v těchto povoláních by měla být sdělena Komisi a členské státy by si měly v této oblasti vyměňovat osvědčené postupy. Nepřetržitý profesní rozvoj by se měl vztahovat na technický, vědecký, regulační a etický vývoj a motivovat odborníky, aby se účastnili celoživotního vzdělávání ve svém povolání.
(16)
Systém automatického uznávání na základě harmonizovaných minimálních požadavků na odbornou přípravu je závislý na včasném oznamování nových nebo změněných dokladů o dosažených kvalifikacích členskými státy a jejich zveřejnění Komisí. V opačném případě nemají držitelé těchto kvalifikací žádnou záruku, že mohou využít automatické uznání. Za účelem zvýšení transparentnosti a usnadnění přezkumu nově oznámených titulů by měly členské státy poskytnout informace o trvání a obsahu vzdělávacích programů, které musí být v souladu se základními požadavky odborné přípravy stanovenými ve směrnici 2005/36/ES.
(17)
Kredity evropského systému přenosu a shromažďování kreditů (ECTS) jsou již používány ve velké většině vysokoškolských zařízení Unie a jejich používání se stává také stále běžnější v oborech zajišťujících kvalifikace požadované pro výkon regulovaného povolání. Je proto nutno zavést možnost vyjádřit délku programu rovněž v kreditech ECTS. Tato možnost by neměla mít vliv na ostatní požadavky pro automatické uznání. Jeden kredit ECTS odpovídá 25 až 30 hodinám studia a pro ukončení akademického roku se obvykle požaduje 60 kreditů.
(18)
V zájmu zajištění vysoké úrovně veřejného zdraví a bezpečnosti pacientů v rámci Unie a modernizace směrnice 2005/36/ES je nezbytné upravit kritéria používaná k definování základního lékařského vzdělávání tak, aby se podmínky týkající se minimálního počtu let a hodin staly kumulativními. Cílem této úpravy není snížit odborné požadavky základního lékařského vzdělávání.
(19)
V zájmu zvýšení mobility specializovaných lékařů, kteří již lékařskou specializovanou kvalifikaci získali a kteří si pokračují v jiné specializované odborné přípravě, by měly mít členské státy možnost osvobodit lékaře od určité části specializované odborné přípravy, pokud lékař tuto část odborné přípravy již úspěšně ukončil během programu své předchozí lékařské specializované odborné přípravy v některém členském státě. Členské státy by měly mít možnost takové výjimky do určité míry udělovat pro ty lékařské obory, na něž se vztahuje systém automatického uznávání.
(20)
Povolání zdravotní sestry prošlo v posledních třech desetiletích značným vývojem: komunitní zdravotní péče, využívání složitých terapií a neustále se rozvíjející technologie předpokládají schopnost nezávislejší práce zdravotních sester a ošetřovatelů. Odborná příprava zdravotních sester a ošetřovatelů, jejíž organizace se stále liší v závislosti na vnitrostátních tradicích, by se měla více zaměřovat na výsledky a poskytovat větší jistotu, že odborník během své odborné přípravy získal určité znalosti a dovednosti a je schopen alespoň některé dovednosti uplatňovat při výkonu činností v rámci svého povolání.
(21)
Aby bylo možné připravit porodní asistentky na splnění složitých potřeb vyplývajících ze zdravotní péče v oblasti jejich činnosti, měly by budoucí porodní asistentky, dříve než zahájí vlastní odbornou přípravu, získat pevný základ všeobecného školního vzdělání. Proto by podmínky pro přijetí do odborné přípravy pro porodní asistentky měly být zpřísněny a vyžadovat 12 let všeobecného školního vzdělávání nebo úspěšné složení zkoušky na rovnocenné úrovni, s výjimkou odborníků, kteří jsou již kvalifikováni jako zdravotní sestry či ošetřovatelé odpovědní za všeobecnou péči. Odborná příprava porodních asistentek by měla poskytovat větší jistotu, že odborník získal určité znalosti a dovednosti nezbytné pro výkon činností porodní asistentky podle směrnice 2005/36/ES.
(22)
V zájmu zjednodušení systému automatického uznávání specializačních oborů lékařství a zubního lékařství by měly být tyto specializační obory zahrnuty do působnosti směrnice 2005/36/ES, pokud jsou společné nejméně dvou pětinám členských států.
(23)
Významný počet členských států se rozhodl umožnit přístup ke všem činnostem v oblasti farmacie a povolit výkon těchto činností na základě uznání kvalifikací farmaceutů získaných v jiném členském státě po vstupu v platnost směrnice 2005/36/ES. Uznání odborné kvalifikace získané v jiném členském státě by však členskému státu nemělo bránit v dodržování nediskriminačních pravidel pro případné zeměpisné rozložení lékáren, protože směrnice 2005/36/ES taková pravidla nekoordinuje. Avšak žádná výjimka z automatického uznávání kvalifikace, která je pro určitý členský stát ještě nezbytná, by neměla nadále vylučovat farmaceuty, kteří jsou již uznáni členským státem, jenž takovou výjimku využívá, a kteří již po určitou dobu v souladu se zákonem a účinně pracují jako farmaceuti na území tohoto členského státu.
(24)
Fungování systému automatického uznávání závisí na důvěryhodnosti podmínek odborné přípravy, na které jsou postaveny kvalifikace odborníků. Je proto důležité, aby se v minimálních požadavcích na odbornou přípravu architektů odrážely nové vývojové směry ve vzdělávání architektů, a to zejména pokud jde o uznávanou potřebu doplnit akademickou odbornou přípravu odbornou praxí pod dohledem kvalifikovaných architektů. Minimální požadavky na odbornou přípravu by měly být zároveň dostatečně pružné, aby se zabránilo přílišnému omezování způsobilosti členských států organizovat vlastní vzdělávací systémy.
(25)
Směrnice 2005/36/ES by měla prostřednictvím zavádění společných zásad odborného vzdělání prosazovat automatičtější povahu uznávání odborných kvalifikací u těch povolání, která této možnosti zatím nevyužívají. Měla by se při tom zohlednit pravomoc členských států určit odborné kvalifikace požadované pro výkon povolání na jejich území, stejně jako obsah a organizaci jejich systémů vzdělávání a odborné přípravy. Společné zásady odborného vzdělávání by měly mít podobu společných rámců odborného vzdělávání založených na společném souboru znalostí, schopností a dovedností nebo společných zkoušek odborné přípravy. Společné zásady odborného vzdělávání by měly rovněž zahrnovat specializační obory, které se v současnosti netěší automatickému uznávání podle směrnice 2005/36/ES a které souvisejí s povoláními uvedenými v hlavě III kapitole III, u nichž jsou jasně definovány konkrétní činnosti, jež jim jsou vyhrazeny. Společné rámce odborné přípravy pro takové specializační obory, zejména lékařské specializační obory, by měly poskytnout vyšší úroveň ochrany veřejného zdraví a bezpečnosti pacientů. Odborné kvalifikace získané podle společných rámců odborné přípravy by členské státy měly automaticky uznávat. Profesní organizace, které jsou zastoupeny na úrovni Unie, a - za určitých podmínek - vnitrostátní profesní organizace nebo příslušné orgány by měly mít možnost předkládat ke společným zásadám odborného vzdělávání připomínky Komisi, aby bylo možné spolu s vnitrostátními koordinátory posoudit možné dopady těchto zásad na vnitrostátní systémy vzdělávání a odborné přípravy i na vnitrostátní pravidla pro přístup k regulovaným povoláním.
(26)
Směrnice 2005/36/ES již pro odborníky stanovila povinnost mít nutné jazykové znalosti. Přezkum uplatňování této povinnosti ukázal na potřebu vyjasnit úlohu příslušných orgánů a zaměstnavatelů, a to zejména v zájmu lepšího zajištění bezpečnosti pacientů. Příslušné orgány by měly mít možnost provést kontrolu jazykových znalostí po uznání odborných kvalifikací. Zejména u povolání, která mají dopad na bezpečnost pacientů, je důležité, aby byly kontroly jazykových znalostí podle směrnice 2005/36/ES provedeny předtím, než odborníci začnou vykonávat své povolání v hostitelském členském státě. Kontroly jazykových znalostí by ale měly zůstat přiměřené a nutné pro výkon dotyčných povolání a jejich cílem by nemělo být vyloučení odborníků z trhu práce hostitelského členského státu. Aby se zajistilo dodržení zásady přiměřenosti a v zájmu posílení mobility odborníků v rámci Unie, by kontroly prováděné příslušným orgánem nebo pod jeho dohledem měly být omezeny na znalost jednoho úředního nebo správního jazyka hostitelského členského státu, za předpokladu, že je tento správní jazyk také úředním jazykem Unie. To by hostitelským členským státům nemělo bránit v tom, aby odborníky vyzývaly k tomu, aby se později naučili další jazyk, pokud je to pro výkon dané odborné činnosti nezbytné. Také zaměstnavatelé by měli i nadále plnit důležitou úlohu při ověřování jazykových znalostí nezbytných pro výkon odborných činností na jejich pracovištích.
(27)
Vnitrostátní pravidla pro přístup k regulovaným povoláním by neměla představovat překážku pro mobilitu mladých absolventů. Když tedy absolvent dokončí odborný výcvik v jiném členském státě, měl by tento výcvik být uznán, když absolvent požádá o přístup k regulovanému povolání v domovském členském státě. Uznání odborného výcviku dokončeného v jiném členském státě by mělo být založeno na jasném písemném popisu studijních cílů a přidělených úkolů stanovených vedoucím odborného výcviku. Odborný výcvik dokončený ve třetích zemích by měl být členskými státy zohledněn při posuzování žádosti o přístup k regulovanému povolání.
(28)
Směrnice 2005/36/ES vytváří systém vnitrostátních kontaktních míst. Vzhledem ke vstupu v platnost směrnice 2006/123/ES a vzniku jednotných kontaktních míst podle této směrnice existuje riziko překrývání činností. Vnitrostátní kontaktní místa vytvořená směrnicí 2005/36/ES by se proto měla stát centry pomoci, jež zaměří svou činnost na poskytování poradenských a asistenčních služeb občanům, a to i formou osobního jednání, aby se zajistilo, že každodenní uplatňování pravidel vnitřního trhu ve složitých individuálních případech občanů je kontrolováno na vnitrostátní úrovni. V případě potřeby by byla centra pomoci v kontaktu s příslušnými orgány a centry pomoci ostatních členských států. Pokud jde o evropský profesní průkaz, měly by mít členské státy možnost rozhodnout, zda mají centra pomoci jednat jako příslušné orgány v domovském členském státě nebo podporovat příslušný orgán při zpracovávání žádostí o evropský profesní průkaz a zpracování individuálního souboru žadatele vytvořeného v systému IMI. V rámci volného poskytování služeb se mohou centra pomoci v případě, že daná profese není v domovském členském státě regulována, také zapojit do výměny informací určených k administrativní spolupráci.
(29)
Tato směrnice přispívá k zajištění vysoké úrovně ochrany zdraví a spotřebitelů. Směrnice 2005/36/ES již stanoví podrobné povinnosti členských států v oblasti výměny informací. Tyto povinnosti by se měly posílit. V budoucnu by členské státy neměly pouze reagovat na žádosti o informace, ale jejich příslušné orgány by také měly mít pravomoc v rámci své působnosti aktivně upozorňovat příslušné orgány ostatních členských států na odborníky, kteří již nemají právo vykonávat své povolání. Zvláštní výstražný systém je nutný v případě odborníků ve zdravotnictví podle směrnice 2005/36/ES. Totéž by mělo platit i pro veterinární lékaře a pro odborníky vykonávající činnosti týkající se vzdělávání nezletilých, včetně péče o děti a předškolní výchovy. Povinnost upozorňovat by měla platit pouze pro ty členské státy, kde jsou tato povolání regulovaná. Všechny členské státy by měly být upozorněny v případě, kdy odborník nemá nadále právo v důsledku disciplinárního opatření nebo trestněprávního rozhodnutí vykonávat svou odbornou činnost v některém členském státě, i kdyby se jednalo o dočasné opatření. Upozornění by mělo obsahovat všechny dostupné údaje o časově omezeném nebo neomezeném období, na něž se omezení nebo zákaz vztahuje. Toto upozornění by se mělo vydávat přes systém IMI bez ohledu na to, zda odborník uplatnil jakékoliv z práv podle směrnice 2005/36/ES nebo požádal o uznání svých odborných kvalifikací vydáním evropského profesního průkazu či jakýmkoliv jiným způsobem stanoveným v uvedené směrnici. Postup upozorňování by měl být v souladu s právními předpisy Unie o ochraně osobních údajů a základních práv. Cílem postupu upozorňování by nemělo být nahrazení nebo přizpůsobení jakýchkoli ujednání mezi členskými státy o spolupráci v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí. Příslušné orgány podle směrnice 2005/36/ES by k této spolupráci prostřednictvím upozorňování podle uvedené směrnice také neměly být povinny přispívat.
(30)
Jednou z největších potíží, s nimiž se potýká občan, který má zájem o práci v jiném členském státě, jsou složitost a nejistota administrativních postupů, které je nutno dodržet. Směrnice 2006/123/ES již ukládá členským státům povinnost zajistit prostřednictvím jednotných kontaktních míst snadný přístup k informacím a umožnit vyřizování postupů. Občané, kteří usilují o uznání svých odborných kvalifikací podle směrnice 2005/36/ES, již mohou využívat jednotných kontaktních míst, pokud spadají do působnosti směrnice 2006/123/ES. Do působnosti směrnice 2006/123/ES ovšem nespadají uchazeči o zaměstnání a odborníci ze zdravotnictví a dostupné informace jsou nedostatečné. Je proto potřeba tyto informace z pohledu uživatele přesně vymezit a zajistit, aby byly snadno dostupné. Je také důležité, aby členské státy pouze nepřebíraly odpovědnost na vnitrostátní úrovni, ale také spolupracovaly mezi sebou navzájem i s Komisí s cílem zajistit, že odborníci v celé Unii budou mít přes jednotná kontaktní místa snadný přístup k uživatelsky vstřícným a vícejazyčným informacím a budou moci prostřednictvím těchto jednotných kontaktních míst nebo příslušných odpovědných orgánů snadno vyřizovat dané postupy. Odkazy by měly být dostupné přes jiné internetové stránky, jako je například portál „Vaše Evropa“ („Your Europe“).
(31)
Za účelem doplnění nebo změny jiných než podstatných prvků směrnice 2005/36/ES by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o aktualizaci znalostí a dovedností uvedených v čl. 21 odst. 6, aktualizaci přílohy I, aktualizaci a upřesnění seznamu činností uvedeného v příloze IV, úpravy přílohy V bodů 5.1.1 až 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 a 5.7.1, úpravy minimální délky odborné přípravy lékařů a zubních lékařů, začlenění nových lékařských oborů do přílohy V bodu 5.1.3, změny na seznamu uvedeném v příloze V bodech 5.2.1, 5.3.1, 5.4.1, 5.5.1 a 5.6.1 a začlenění nových oborů zubních lékařů do přílohy V bodu 5.3.3, určení podmínek provádění společných rámců odborné přípravy a určení podmínek provádění společných zkoušek v rámci odborné přípravy. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravných činností vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(32)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení směrnice 2005/36/ES by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci musí být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (11).
(33)
Vzhledem k technické povaze uvedených prováděcích aktů by měl být použit přezkumný postup pro přijetí prováděcích aktů týkajících se zavedení evropského profesního průkazu pro konkrétní povolání, formátu evropského profesního průkazu, zpracování písemných žádostí, překladů nutných pro podání žádosti o jakýkoli evropský profesní průkaz poskytovaných žadateli, údajů o dokladech podle směrnice 2005/36/ES nutných k podání kompletní žádosti, postupů pro provádění zpracování plateb za tento průkaz, pravidel stanovujících jak, kdy a v případě kterých dokladů mohou příslušné orgány žádat o ověřené kopie pro dotčená povolání, technických specifikací a opatření pro zajištění integrity, důvěrnosti a přesnosti informací uvedených v evropském profesním průkazu a souboru systému IMI, podmínek a postupů pro vystavení evropského profesního průkazu, pravidel týkajících se podmínek přístupu k souboru systému IMI, technických prostředků a postupů pro ověření pravosti a platnosti evropského profesního průkazu a uplatňování výstražného mechanismu.
(34)
Komise by měla prostřednictvím prováděcích aktů a vzhledem k jejich zvláštní povaze bez použití nařízení (EU) č. 182/2011 přijmout rozhodnutí o zamítnutí aktualizace přílohy I, pokud nejsou splněny podmínky stanovené ve směrnici 2005/36/ES, a požádat příslušný členský stát, aby neuplatňoval výjimku v souvislosti s možností vybrat si mezi adaptačním obdobím nebo zkouškou způsobilosti, pokud je takováto výjimka nevhodná nebo není v souladu s předpisy Unie, a měla by zamítnout požadované změny bodů 5.1.1 až 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 nebo 5.7.1 přílohy V, jestliže nejsou splněny podmínky stanovené v směrnici 2005/36/ES, vytvořit seznam vnitrostátních odborných kvalifikací a profesních označení, které jsou v rámci společného rámce odborné přípravy automaticky uznávány, vytvořit seznam členských států, v nichž budou pořádány společné zkoušky odborné přípravy, stanovit četnost těchto zkoušek během kalendářního roku a další podmínky nezbytné pro organizaci společných zkoušek odborné přípravy, a měla by dotčeným členským státům umožnit, aby po omezené období uplatňovaly výjimku z příslušných ustanovení směrnice 2005/36/ES.
(35)
V návaznosti na kladnou zkušenost se vzájemným hodnocením podle směrnice 2006/123/ES by měl být do směrnice 2005/36/ES zahrnut podobný systém hodnocení. Členské státy by měly oznamovat, která povolání regulují a z jakých důvodů, a měly by mezi sebou projednávat vlastní zjištění. Tento systém by tak přispěl k větší transparentnosti na trhu s odbornými povoláními.
(36)
Komise by měla v patřičnou dobu posoudit systém uznávání vztahující se na doklady o dosažené kvalifikaci zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči vydávané v Rumunsku. Takovéto hodnocení by se mělo zakládat na výsledcích zvláštního programu pro kariérní postup, který by mělo Rumunsko vytvořit v souladu se svými vnitrostátními právními a správními předpisy a v úzké spolupráci s dalšími členskými státy a Komisí. Tento zvláštní program kariérního postupu by měl účastníkům umožnit, aby si zvýšili svou odbornou kvalifikace a splňovali veškeré minimální požadavky na odbornou přípravu stanovené ve směrnici 2005/36/ES.
(37)
Jelikož cílů této směrnice, totiž racionalizace, zjednodušení a zlepšení pravidel uznávání odborných kvalifikací, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, neboť by to nevyhnutelně vedlo k rozdílným požadavkům a režimům postupu, což by zvětšilo regulační složitost a vytvořilo neoprávněné překážky bránící mobilitě odborníků, ale spíše jich z důvodů soudržnosti, transparentnosti a slučitelnosti může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů.
(38)
Členské státy se v souladu se Společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech (12) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. S ohledem na tuto směrnici považuje normotvůrce předání těchto dokumentů za odůvodněné.
(39)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (13) a dne 8. března 2012 vydal stanovisko (14).
(40)
Směrnice 2005/36/ES a nařízení (EU) č. 1024/2012 by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny směrnice 2005/36/ES
Směrnice 2005/36/ES se mění takto:
1)
V článku 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Tato směrnice rovněž stanoví pravidla pro částečný přístup k regulovaným povoláním a uznávání odborného výcviku vykonané v jiném členském státě.“
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Tato směrnice se vztahuje rovněž na každého státního příslušníka členského státu, který vykonával odborný výcvik mimo domovský členský stát.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„4. Tato směrnice se nevztahuje na notáře, kteří byli jmenováni úředním aktem vlády.“
3)
Článek 3 se mění takto:
a)
odstavec 1 se mění takto:
i)
písmena f) a h) se nahrazují tímto:
„f)
„odbornou praxí“ skutečný a dovolený výkon dotyčného povolání na plný nebo odpovídající částečný úvazek v členském státě;
h)
„zkouškou způsobilosti“ zkouška odborných znalostí, dovedností a schopností žadatele, kterou pořádají či uznávají příslušné orgány hostitelského členského státu s cílem ohodnotit schopnost žadatele vykonávat regulované povolání v uvedeném členském státě.
K této zkoušce připraví příslušné orgány seznam oblastí, na které se na základě srovnání vzdělání a odborné přípravy vyžadovaných hostitelským členským státem a vzdělání a odborné přípravy získaných žadatelem nevztahuje diplom nebo jiný doklad o dosažené kvalifikaci žadatele.
Zkouška způsobilosti musí vzít v úvahu skutečnost, že žadatel je kvalifikovaný příslušník povolání v domovském členském státě nebo v členském státě, odkud přichází. Zkouška zahrnuje oblasti vybrané z těch, které jsou na seznamu a jejichž znalost je základním předpokladem pro výkon daného povolání v hostitelském členském státě. Zkouška také může zahrnovat znalost profesních pravidel, která se použijí pro výkon dotyčných činností v hostitelském členském státě.
Podrobné podmínky zkoušky způsobilosti a postavení žadatele v hostitelském členském státě, který si přeje připravit se na zkoušku způsobilosti v tomto členském státě, stanoví příslušné orgány tohoto hostitelského členského státu;“,
ii)
doplňují se nová písmena, která znějí:
„j)
„odborným výcvikem“, aniž je dotčen čl. 46 odst. 4, doba odborné praxe vykonané pod dohledem, pokud to představuje podmínku přístupu k regulovanému povolání, přičemž tuto praxi je možné absolvovat v průběhu vzdělávání završeného získáním diplomu nebo po jeho skončení;
k)
„evropským profesním průkazem“ elektronické osvědčení, které buď potvrzuje, že daný příslušník povolání splnil všechny nutné podmínky pro dočasné nebo příležitostné poskytování služeb v hostitelském členském státě nebo dokládá uznání odborné kvalifikace pro usazení v hostitelském členském státě;
l)
„celoživotním učením“ veškeré všeobecné vzdělávání, odborné vzdělávání a příprava, neformální vzdělávání a informální učení absolvované během života a vedoucí ke zlepšení znalostí, dovedností a schopností, což může zahrnovat i profesní etiku;
m)
„naléhavými důvody obecného zájmu“ důvody, které byly jako takové uznány v judikatuře Soudního dvora Evropské unie;
n)
„evropským systémem přenosu a shromažďování kreditů“ nebo „kredity ECTS“ kreditní systém ve vysokoškolském vzdělávání používaný v evropském prostoru vysokoškolského vzdělávání.“;
b)
v odstavci 2 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
„Pokaždé, když členský stát uzná sdružení nebo organizaci podle prvního pododstavce, uvědomí o tom Komisi. Komise posoudí, zda toto sdružení nebo organizace splňuje podmínky stanovené v druhém pododstavci. S cílem náležitě zohlednit regulační vývoj ve členských státech je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c za účelem aktualizace přílohy I, pokud jsou splněny podmínky stanovené v druhém pododstavci.
Pokud nejsou splněny podmínky stanovené v druhém pododstavci, Komise přijme prováděcí akt za účelem zamítnutí požadované aktualizace přílohy I.“
4)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Uznání odborné kvalifikace hostitelským členským státem umožňuje, aby oprávněné osoby měly v tomto členském státě přístup ke stejnému povolání, pro které získaly kvalifikaci v domovském členském státě, a vykonávaly je v hostitelském členském státě za stejných podmínek jako jeho státní příslušníci.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„3. Odchylně od odstavce 1 je částečný přístup k povolání v hostitelském členském státě povolen za podmínek stanovených v článku 4f.“
5)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 4a
Evropský profesní průkaz
1. Za podmínky, že Komise přijala příslušné prováděcí akty uvedené v odstavci 7, vydají členské státy držitelům odborné kvalifikace na jejich žádost evropský profesní průkaz.
2. V případě, že byl evropský profesní průkaz zaveden pro určité povolání prostřednictvím příslušného prováděcího aktu přijatého podle odstavce 7, se držitel dotčené odborné kvalifikace může rozhodnout, že o tento průkaz požádá, nebo může využít postupů stanovených v hlavách II a III.
3. Členské státy zajistí, aby držitel evropského profesního průkazu mohl využívat všech práv uvedených v článcích 4b až 4e.
4. Pokud má držitel odborné kvalifikace v úmyslu poskytovat podle hlavy II jiné služby než služby uvedené v čl. 7 odst. 4, vystaví mu příslušný orgán domovského členského státu v souladu s články 4b a 4c evropský profesní průkaz. Evropský profesní průkaz představuje v příslušných případech ohlášení podle článku 7.
5. Pokud má držitel odborné kvalifikace úmysl usadit se v jiném členském státě podle hlavy III kapitol I až IIIa nebo poskytovat služby podle čl. 7 odst. 4, příslušný orgán domovského členského státu dokončí veškeré přípravné kroky v souvislosti s individuálním souborem žadatele vytvořeným v systému pro výměnu informací o vnitřním trhu (dále jen „soubor systému IMI“), jak stanoví články 4b a 4d. Příslušný orgán hostitelského členského státu vydá evropský profesní průkaz v souladu s články 4b a 4d.
Pro účely usazení nezakládá vydání evropského profesního průkazu automatické právo na vykonávání určitého povolání, pokud existující registrační požadavky nebo jiné kontrolní postupy, které již byly v platnosti v hostitelském členském státě před tím, než byl pro toto povolání zaveden evropský profesní průkaz.
6. Členské státy určí příslušné orgány pro práci se soubory systému IMI a pro vystavování evropských profesních průkazů. Tyto orgány zajistí nestranné, objektivní a včasné vyřizování žádostí o evropské profesní průkazy. Centra pomoci uvedená v článku 57b mohou rovněž plnit funkci příslušných orgánů. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány a centra pomoci informovaly občany včetně možných zájemců o smyslu a přidané hodnotě evropského profesního průkazu v případě povolání, pro něž je k dispozici.
7. Při zohlednění zvláštností každého dotčeného povolání přijme Komise prostřednictvím prováděcích aktů opatření, která zajistí jednotné používání ustanovení týkajících se evropských profesních průkazů pro ta povolání, která splňují podmínky stanovené v druhém pododstavci tohoto odstavce, včetně opatření týkajících se formátu evropského profesního průkazu, zpracování písemných žádostí, překladů nutných pro každou žádost o evropský profesní průkaz dodaných žadateli, údajů o dokladech požadovaných podle čl. 7 odst. 2 nebo přílohy VII k předložení úplné žádosti a postupů pro provádění a zpracování plateb za evropský profesní průkaz. Komise u dotčeného povolání rovněž upřesní prostřednictvím prováděcích aktů jak, kdy a v případě kterých dokladů mohou příslušné orgány požadovat ověřené kopie v souladu s druhým pododstavcem čl. 4b odst. 3, čl. 4d odst. 2 a čl. 4d odst. 3.
Zavedení evropského profesního průkazu u konkrétního povolání přijetím příslušných prováděcích aktů uvedených v prvním pododstavci podléhá všem následujícím podmínkám:
a)
v případě dotčeného povolání existuje velká mobilita nebo potenciál velké mobility;
b)
dotčené zúčastněné subjekty vyjádřily dostatečný zájem;
c)
povolání nebo vzdělávání a odborná příprava potřebné k výkonu povolání jsou regulovány ve značném počtu členských států.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 58 odst. 2.
8. Všechny poplatky, které mohou žadatelům vzniknout v souvislosti se správními postupy při vydávání evropského profesního průkazu, musí být opodstatněné, přiměřené a úměrné nákladům vzniklým domovskému a hostitelskému členskému státu a nesmí odrazovat od podání žádosti o evropský profesní průkaz.
Článek 4b
Žádost o evropský profesní průkaz a vytvoření souboru systému IMI
1. Domovský členský stát umožní, aby držitel odborné kvalifikace mohl požádat o evropský profesní průkaz prostřednictvím on-line nástroje poskytovaného Komisí, který automaticky vytvoří soubor systému IMI pro konkrétního žadatele. Pokud domovský členský stát umožňuje používání písemných žádostí, přijme také veškerá nezbytná opatření k vytvoření souboru systému IMI, k zajištění toho, aby žadateli byly zaslány veškeré informace, a k vydání evropského profesního průkazu.
2. Žádosti jsou doloženy doklady požadovanými v prováděcích aktech přijímaných podle čl. 4a odst. 7.
3. Do jednoho týdne od přijetí žádosti příslušný orgán domovského členského státu potvrdí příjem žádosti a informuje žadatele o každém chybějícím dokladu.
V případě potřeby příslušný orgán domovského členského státu vydá veškerá podpůrná osvědčení požadovaná podle této směrnice. Příslušný orgán domovského členského státu ověří, zda je žadatel v domovském členském státě oprávněně usazen a zda jsou veškeré potřebné doklady, které byly vydány v domovském členském státě, platné a pravé. V případě důvodných pochybností příslušný orgán domovského členského státu konzultuje příslušný subjekt a může po žadateli požadovat ověřené kopie dokladů. V případě následných žádostí od stejného žadatele nesmí příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu vyžadovat opětovné předložení dokladů, které jsou již obsaženy v souboru systému IMI a které jsou stále platné.
4. Komise může přijímat prostřednictvím prováděcích aktů technické specifikace, opatření nutná pro zajištění integrity, důvěrnosti a správnosti údajů obsažených v evropském profesním průkazu a v souboru systému IMI, podmínky a postupy pro vydávání evropského profesního průkazu jeho držiteli, a to včetně možnosti stáhnout si soubor systému IMI nebo ho aktualizovat. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 58 odst. 2.
Článek 4c
Evropský profesní průkaz pro dočasné a příležitostné poskytování jiných služeb než služeb uvedených v čl. 7 odst. 4
1. Příslušný orgán domovského členského státu do tří týdnů ověří žádost a podpůrné doklady v souboru systému IMI a vydá evropský profesní průkaz pro dočasné a příležitostné poskytování jiných služeb než služeb uvedených v čl. 7 odst. 4. Tato lhůta začíná okamžikem obdržení chybějících dokladů uvedených v čl. 4b odst. 3 prvním pododstavci, nebo pokud žádné další doklady nebyly požadovány, okamžikem, kdy uplyne jednotýdenní lhůta zmíněná v uvedeném pododstavci. Příslušný orgán domovského členského států poté neprodleně předá evropský profesní průkaz příslušným orgánům v každém dotčeném hostitelském členském státě a vyrozumí o tom žadatele. Po následujících 18 měsíců nesmí hostitelský členský stát vyžadovat žádné další ohlášení podle článku 7.
2. Proti rozhodnutí příslušného orgánu domovského členského státu nebo proti tomu, že nebylo vydáno ve lhůtě tří týdnů uvedené v odstavci 1, musí být přípustný opravný prostředek podle vnitrostátních právních předpisů.
3. Pokud chce držitel evropského profesního průkazu poskytovat služby v jiných členských státech než ve státech, které byly původně zmíněny v žádosti uvedené v odstavci 1, může požádat o rozšíření. Pokud chce držitel pokračovat v poskytování služeb po dobu delší, než je 18 měsíců stanovených v odstavci 1, uvědomí o tom příslušné orgány. V obou případech držitel rovněž poskytne veškeré informace o podstatných změnách situace doložené v souboru systému IMI, které může příslušný orgán domovského členského státu požadovat v souladu s prováděcími akty přijatými podle čl. 4a odst. 7. Příslušný orgán domovského členského státu předá aktualizovaný evropský profesní průkaz dotčeným hostitelským členským státům.
4. Evropský profesní průkaz zůstává v platnosti na celém území všech dotčených hostitelských členských států po dobu, po kterou má jeho držitel na základě podkladů a informací obsažených v souboru systému IMI právo vykonávat svou činnost.
Článek 4d
Evropský profesní průkaz pro usazení a pro dočasné a příležitostné poskytování služeb podle čl. 7 odst. 4
1. Příslušný orgán domovského členského státu do jednoho měsíce ověří pravost a platnost podpůrných dokladů v souboru systému IMI za účelem vystavení evropského profesního průkazu pro usazení či pro dočasné a příležitostné poskytování služeb podle čl. 7 odst. 4. Tato lhůta začíná okamžikem obdržení chybějících dokladů uvedených v čl. 4b odst. 3 prvním pododstavci, nebo pokud žádné další doklady nebyly požadovány, okamžikem, kdy uplyne jednotýdenní lhůta zmíněná v uvedeném pododstavci. Příslušný orgán domovského členského státu poté žádost neprodleně předá příslušnému orgánu hostitelského členského státu. Domovský členský stát uvědomí žadatele o stavu žádosti současně s předáním této žádosti hostitelskému členskému státu.
2. U případů uvedených v článcích 16, 21, 49a a 49b rozhodne hostitelský členský stát o tom, zda vystaví evropský profesní průkaz podle odstavce 1 do jednoho měsíce od přijetí žádosti předané domovským členským státem. V případě oprávněných pochyb si hostitelský členský stát může od domovského členského státu vyžádat dodatečné informace nebo může požádat, aby domovský členský stát přiložil ověřenou kopii dokladu, a domovský členský stát této žádosti vyhoví nejpozději dva týdny od jejího podání. S výhradou odst. 5 druhého pododstavce se bez ohledu na takový požadavek i nadále použije lhůta jednoho měsíce.
3. U případů uvedených v čl. 7 odst. 4 a v článku 14 rozhodne hostitelský členský stát ve lhůtě dvou měsíců od přijetí žádosti předané domovským členským státem o tom, zda vystaví evropský profesní průkaz či zda držiteli odborné kvalifikace uloží vyrovnávací opatření. V případě oprávněných pochyb si hostitelský členský stát může od domovského členského státu vyžádat dodatečné informace nebo může požádat, aby domovský členský stát přiložil ověřenou kopii dokladu, a domovský členský stát tomuto požadavku vyhoví nejpozději do dvou týdnů. S výhradou odst. 5 druhého pododstavce se bez ohledu na takový požadavek i nadále použije lhůta dvou měsíců
4. V případě, že hostitelský členský stát neobdrží nezbytné informace, jež může v souladu s touto směrnicí vyžadovat od domovského členského státu nebo od žadatele za účelem přijetí rozhodnutí o vystavení evropského profesního průkazu, může vystavení tohoto průkazu zamítnout. Toto zamítnutí musí být řádně odůvodněno.
5. Pokud hostitelský členský stát nevydá rozhodnutí ve lhůtách stanovených v odstavcích 2 a 3 tohoto článku nebo neuspořádá zkoušku způsobilosti podle čl. 7 odst. 4, je evropský profesní průkaz považován za vystavený a je prostřednictvím systému IMI automaticky zaslán držiteli odborné kvalifikace.
Hostitelský členský stát má možnost prodloužit lhůty pro automatické vystavení evropského profesního průkazu stanovené v odstavcích 2 a 3 o dva týdny. Důvody prodloužení odpovídajícím způsobem vysvětlí a informuje žadatele. Toto prodloužení může být jednou opakováno, a to pouze tehdy, je-li to naprosto nezbytné, zejména z důvodů souvisejících s veřejným zdravím nebo bezpečností příjemců služeb.
6. Opatření přijatá domovským členským státem na základě odstavce 1 nahrazují všechny žádosti o uznání odborných kvalifikací podle vnitrostátních právních předpisů hostitelského členského státu.
7. Proti rozhodnutí domovského a hostitelského členského státu přijatým podle odstavců 1 až 5 nebo proti tomu, že rozhodnutí nebylo domovským členským státem vydáno, musí být přípustný opravný prostředek podle vnitrostátních právních předpisů dotyčného členského státu.
Článek 4e
Zpracování a přístup k údajům týkajícím se evropského profesního průkazu
1. Aniž je dotčena presumpce neviny, příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu aktualizují včas odpovídající soubor systému IMI informacemi o disciplinárních opatřeních nebo trestněprávních sankcích, které souvisejí se zákazem nebo omezením a mají důsledky pro další výkon činností držitele evropského profesního průkazu vystaveného podle této směrnice. Přitom dodržují pravidla pro ochranu osobních údajů, která stanoví směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (15), a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (16). K těmto aktualizacím patří vymazání informací, které nejsou nadále požadovány. Držitel evropského profesního průkazu a příslušné orgány, které mají přístup k odpovídajícímu souboru systému IMI, jsou neprodleně informováni o každé aktualizaci. Touto povinností nejsou dotčeny povinnosti výstrahy, které členské státy mají podle článku 56a.
2. Obsah aktualizací informací podle odstavce 1 je omezen na informace o:
a)
totožnosti odborníka;
b)
dotyčném povolání;
c)
vnitrostátním orgánu nebo soudu, který přijal rozhodnutí o omezení nebo zákazu;
d)
rozsah omezení nebo zákazu a
e)
dobu, po kterou omezení nebo zákaz platí.
3. V souladu se směrnicí 95/46/ES je přístup k informacím obsaženým v souboru systému IMI omezen na příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu. Příslušné orgány informují držitele evropského profesního průkazu na jeho žádost o obsahu souboru systému IMI.
4. Informace obsažené v evropském profesním průkazu se omezují na údaje nezbytné pro zjištění práva jeho držitele na výkon povolání, pro které byl vydán, a to příjmení, jméno, datum a místo narození, povolání, dosaženou kvalifikaci žadatele a platný režim, dotyčné příslušné orgány, číslo průkazu, bezpečnostní prvky a platný průkaz totožnosti. Informace týkající se odborné praxe, kterou držitel evropského profesního průkazu získal, nebo o vyrovnávacích opatřeních, které absolvoval, jsou zahrnuty v souboru systému IMI.
5. Osobní údaje obsažené v souboru systému IMI mohou být zpracovávány tak dlouho, jak je zapotřebí pro účely postupu uznávání jako takového, a jako důkaz uznání nebo předání prohlášení vyžadovaného podle článku 7. Členské státy zajistí, aby držitel evropského profesního průkazu měl právo požádat kdykoliv a bez toho, aby mu tím vznikly jakékoli náklady, o opravu nepřesných či neúplných údajů nebo o odstranění nebo zablokování dotyčného souboru systému IMI. Držitel je o tomto právu informován v okamžiku vystavení evropského profesního průkazu a toto právo je mu poté připomínáno každé dva roky. V případě, že původní žádost o evropský profesní průkaz byla podána on-line, by tato připomínka měla být zasílána automaticky prostřednictvím systému IMI.
V případě žádosti o odstranění souboru systému IMI spojeného s evropským profesním průkazem vystaveným za účelem usazení či dočasného a příležitostného poskytování služeb podle čl. 7 odst. 4 vystaví příslušné orgány hostitelského členského státu držiteli odborné kvalifikace doklad potvrzující uznání jeho odborné kvalifikace.
6. V souvislosti se zpracováním osobních údajů v evropském profesním průkazu a ve všech souborech systému IMI jsou příslušné orgány členských států považovány za správce ve smyslu čl. 2 písm. d) směrnice 95/46/ES. V souvislosti se svou odpovědností podle odstavců 1 až 4 tohoto článku a se zpracováním osobních údajů, které k nim patří, je Komise považována za správce ve smyslu čl. 2 písm. d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (17)
7. Aniž je dotčen odstavec 3, hostitelské členské státy zajistí, že zaměstnavatelé, zákazníci, pacienti, veřejné orgány a ostatní zúčastněné strany mohou ověřovat pravost a platnost evropského profesního průkazu, který jim jeho držitel předloží.
Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví pravidla týkající se přístupu k souboru systému IMI, technické prostředky a postupy pro ověření uvedené v prvním pododstavci. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 58 odst. 2.
Článek 4f
Částečný přístup
1. Příslušný orgán hostitelského členského státu poskytne případ od případu částečný přístup k výkonu odborné činnosti na svém území, pouze pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
odborník je plně způsobilý vykonávat v domovském členském státě odbornou činnost, k jejímuž výkonu se v hostitelském členském státě snaží získat částečný přístup;
b)
rozdíly mezi odbornou činností vykonávanou v souladu se zákonem v domovském členském státě a regulovaným povoláním v hostitelském členském státě jako takovým jsou tak velké, že by uplatnění vyrovnávacích opatření znamenalo požadovat po žadateli absolvování celého programu vzdělávání a odborné přípravy v hostitelském členském státě, aby v něm měl přístup k celému regulovanému povolání;
c)
odbornou činnost lze objektivně oddělit od ostatních činností, které v hostitelském členském státě spadají pod regulované povolání.
Pro účely písmene c) zohlední příslušný orgán hostitelského členského státu, zda tato odborná činnost může být samostatně prováděna v domovském členském státě.
2. Částečný přístup je možno odmítnout, pokud je toto odmítnutí zdůvodněno naléhavými důvody obecného zájmu, které jsou přiměřené pro dosažení sledovaného cíle a nepřesahují míru nezbytně nutnou pro dosažení tohoto cíle.
3. Žádosti, jež jsou podány za účelem usazení v hostitelském členském státě, se posuzují v souladu s hlavou III kapitolami I a IV.
4. Žádosti, jež jsou podány za účelem poskytování dočasných a příležitostných služeb v hostitelském členském státě, které se týkají odborných činností s důsledky pro ochranu zdraví nebo bezpečnost, se posuzují v souladu s hlavou II.
5. Odchylně od čl. 7 odst. 4 šestého pododstavce a čl. 52 odst. 1 se po poskytnutí částečného přístupu odborná činnost vykonává pod profesním označením domovského členského státu. Hostitelský členský stát může požadovat používání tohoto profesního označení v jazycích hostitelského členského státu. Odborníci, kteří využívají částečný přístup, příjemcům služeb jasně sdělí rozsah své odborné činnosti.
6. Tento článek se nevztahuje na odborníky, kteří využívají automatické uznávání svých odborných kvalifikací podle hlavy III kapitol II, III a IIIa.
6)
V čl. 5 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
pokud se poskytovatel služby přestěhuje, vykonával-li toto povolání v jednom nebo několika členských státech po dobu nejméně jednoho roku během deseti let předcházejících poskytování služeb a není-li povolání v členském státě usazení regulováno. Podmínka výkonu povolání po dobu jednoho roku se neuplatňuje v případě, že se povolání nebo vzdělání a odborná příprava, které k tomuto povolání vedou, regulují.“
7)
Článek 7 se mění takto:
a)
odstavec 2 se mění takto:
i)
písmena d) a e) se nahrazují tímto:
„d)
v případech uvedených v čl. 5 odst. 1 písm. b) jakýkoli důkaz o tom, že poskytovatel služeb vykonával dotyčnou činnost po dobu nejméně jednoho roku v předcházejících deseti letech;
e)
pro povolání související s bezpečností a veřejným zdravím a pro povolání týkající se vzdělávání nezletilých, včetně péče o děti a předškolní výchovy, jestliže to členský stát vyžaduje od svých vlastních státních příslušníků, osvědčení potvrzující, že jim nebyl dočasně ani trvale zakázán výkon povolání a že nebyli odsouzeni za spáchání trestného činu;“,
ii)
doplňují se nová písmena, která znějí:
„f)
pro povolání, jejichž výkon může mít důsledky pro bezpečnost pacientů, prohlášení o žadatelově znalosti jazyka nezbytné pro vykonávání tohoto povolání v hostitelském členském státě;
g)
pro povolání zahrnující činnosti uvedené v článku 16, která členský stát oznámil v souladu s čl. 59 odst. 2, osvědčení o povaze a době trvání činnosti vystavené příslušným orgánem nebo subjektem členského státu, ve kterém je poskytovatel služby usazen.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„2a. Podání požadovaného ohlášení poskytovatelem služby v souladu s odstavcem 1 jej opravňuje k přístupu k činnosti poskytování služeb nebo k výkonu této činnosti na celém území dotyčného členského státu. Členský stát může vyžadovat dodatečné informace uvedené v odstavci 2 týkající se odborné kvalifikace poskytovatele služeb, pokud:
a)
se jedná o povolání, které je v některých částech území daného členského státu regulováno jiným způsobem;
b)
se tato regulace vztahuje rovněž na všechny státní příslušníky tohoto členského státu;
c)
jsou rozdíly v této regulaci zdůvodněny naléhavými důvody obecného zájmu týkajícími se veřejného zdraví nebo bezpečnosti příjemců služeb a
d)
neexistuje jiný způsob, kterým by členský stát mohl tyto informace získat.“;
c)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. V případě prvního poskytnutí služeb u regulovaných povolání, která mají důsledky pro veřejné zdraví nebo bezpečnost a která nevyužívají automatického uznávání podle hlavy III kapitoly II, III nebo IIIa, může příslušný orgán hostitelského členského státu zkontrolovat odbornou kvalifikaci poskytovatele služeb před tímto prvním poskytnutím služeb. Tato předběžná kontrola je možná pouze tehdy, je-li jejím účelem předejít vážnému poškození zdraví nebo bezpečnosti příjemce služby kvůli nedostatečné odborné kvalifikaci poskytovatele služeb a pokud tato kontrola nepřesahuje to, co je za tímto účelem nezbytné.
Příslušný orgán nejpozději jeden měsíc po obdržení ohlášení a průvodních dokladů uvedených v odstavcích 1 a 2 uvědomí poskytovatele služby o svém rozhodnutí:
a)
jeho odborné kvalifikace neověřovat;
b)
poté, co ověřil jeho odbornou kvalifikaci:
i)
vyžadovat od poskytovatele služeb, aby složil zkoušku způsobilosti, nebo
ii)
umožnit poskytování služeb.
Existují-li obtíže, které by mohly vést k prodlení s přijetím rozhodnutí podle druhého pododstavce, uvědomí příslušný orgán poskytovatele služeb o důvodech prodlení ve stejné lhůtě. Obtíže musí být vyřešeny do jednoho měsíce od tohoto uvědomění a konečné rozhodnutí přijato nejpozději dva měsíce po vyřešení obtíží.
Pokud existuje podstatný rozdíl mezi odbornou kvalifikací poskytovatele služeb a odbornou přípravou, která je vyžadována v hostitelském členském státě, a to v takovém rozsahu, že by tento rozdíl mohl poškodit veřejné zdraví nebo bezpečnost a nelze ho vyrovnat odbornou praxí poskytovatele služeb nebo znalostmi, dovednostmi a schopnostmi, které poskytovatel služeb nabyl celoživotním učením a které za tímto účelem potvrdil příslušný subjekt, poskytne hostitelský členský stát poskytovateli služeb možnost, aby prokázal, zejména formou zkoušky způsobilosti podle druhého pododstavce písm. b), že nabyl chybějící znalosti, dovednosti nebo schopnosti. Hostitelský členský stát přijme na uvedeném základě rozhodnutí o tom, zda povolí poskytování služeb. V každém případě musí být možné poskytovat služby do jednoho měsíce po vydání rozhodnutí podle druhého pododstavce.
Službu je možno poskytovat, pokud příslušný orgán nereaguje ve lhůtách stanovených ve druhém a třetím pododstavci.
V případech, kdy odborná kvalifikace byla ověřena podle tohoto odstavce, poskytuje se služba pod profesním označením hostitelského členského státu.“
8)
V článku 8 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Příslušné orgány hostitelského členského státu mohou v případě oprávněných pochybností požádat příslušné orgány členského státu usazení, aby jim poskytly informace o usazení poskytovatele služeb v souladu s právními předpisy, o jeho bezúhonnosti a o tom, že neexistují žádné disciplinární nebo trestněprávní sankce profesní povahy. V případě, že se příslušné orgány hostitelského členského státu rozhodnou ověřit odbornou kvalifikaci poskytovatele služeb, mohou požádat příslušné orgány členského státu usazení, aby jim poskytly informace o odborné přípravě poskytovatele služeb v rozsahu nutném pro posouzení podstatného rozdílu, který by mohl poškodit veřejné zdraví nebo bezpečnost. Příslušné orgány členského státu usazení poskytnou tyto informace v souladu s článkem 56. V případě povolání, která nejsou v domovském členském státě regulována, mohou tyto informace poskytnout rovněž centra pomoci uvedená v článku 57b.“
9)
Článek 11 se mění takto:
a)
první pododstavec se mění takto:
i)
návětí se nahrazuje tímto:
„Pro účely uplatňování článku 13 a čl. 14 odst. 6 jsou odborné kvalifikace rozděleny do těchto úrovní:“,
ii)
v písmenu c) se bod ii) nahrazuje tímto:
„ii)
regulovaného vzdělávání a odborné přípravy nebo v případě regulovaných povolání odborné přípravy se zvláštní strukturou s kompetencemi přesahujícími kompetence stanovené pro úroveň b, které jsou rovnocenné úrovni odborné přípravy podle bodu i), pokud tato odborná příprava zajišťuje srovnatelnou odbornou úroveň a připravuje uchazeče o vzdělání na srovnatelnou úroveň povinností a funkcí, a to za podmínky, že diplom provází osvědčení vystavené domovským členským státem;“,
iii)
písmena d) a e) se nahrazují tímto:
„d)
diplom, který potvrzuje, že držitel úspěšně ukončil odbornou přípravu na postsekundární úrovni v délce nejméně tří a nejvýše čtyř let nebo v odpovídající délce v případě rozvolněného studia, a který může být navíc vyjádřen odpovídajícím počtem kreditů ECTS, na univerzitě, vysoké škole nebo jiném zařízení podobné úrovně, a v případě potřeby rovněž potvrzení, že úspěšně ukončil odbornou přípravu, která může být požadována navíc k uvedenému postsekundárnímu studiu;
e)
diplom, který potvrzuje, že držitel úspěšně ukončil postsekundární studium v délce nejméně čtyř let nebo v odpovídající délce v případě rozvolněného studia, a který může být navíc vyjádřen odpovídajícím počtem kreditů ECTS, na univerzitě, vysoké škole nebo jiném zařízení podobné úrovně, a v případě potřeby rovněž potvrzení, že úspěšně ukončil odbornou přípravu, která může být požadována navíc k uvedenému postsekundárnímu studiu.“;
b)
druhý pododstavec se zrušuje.
10)
V článku 12 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„Jakýkoli doklad o dosažené kvalifikaci nebo jakýkoli soubor dokladů o dosažené kvalifikaci, který byl vydán příslušným orgánem v členském státě a který prokazuje, že jeho držitel úspěšně dokončil odbornou přípravu v Unii v rámci řádného nebo rozvolněného studia a v rámci nebo mimo rámec formálních studijních programů, kterou tento členský stát uznává jako rovnocennou odbornou přípravu a která uděluje držiteli stejná práva na přístup k povolání nebo jeho výkon nebo připravuje na výkon tohoto povolání, se považuje za doklad o dosažené kvalifikaci uvedený v článku 11, včetně dotyčné úrovně.“
11)
Článek 13 se nahrazuje tímto:
„Článek 13
Podmínky uznávání
1. Pokud je v hostitelském členském státě přístup k regulovanému povolání nebo jeho výkon podmíněn držením zvláštní odborné kvalifikace, povolí příslušný orgán tohoto členského státu přístup k tomuto povolání a jeho výkon žadatelům za stejných podmínek, jaké se vztahují na jeho vlastní státní příslušníky, pokud jsou držiteli osvědčení způsobilosti nebo dokladu o dosažené kvalifikaci podle článku 11, který jiný členský stát požaduje k získání přístupu k tomuto povolání a jeho výkonu na svém území.
Osvědčení o způsobilosti nebo doklad o dosažené kvalifikaci vystavuje příslušný orgán členského státu, který byl určen v souladu s právními a správními předpisy tohoto členského státu.
2. Přístup k povolání a jeho výkon podle odstavce 1 se přizná rovněž žadatelům, kteří v průběhu předchozích 10 let vykonávali dotčené povolání na plný úvazek po dobu jednoho roku nebo na zkrácený úvazek po dobu, jež v celkovém souhrnu odpovídá ročnímu plnému úvazku, v jiném členském státě, v němž toto povolání není regulováno, a kteří jsou držiteli jednoho nebo více osvědčení způsobilosti nebo dokladů o dosažené kvalifikaci, které vystavil jiný členský stát, v němž toto povolení není regulováno.
Osvědčení způsobilosti a doklady o dosažené kvalifikaci splňují tyto podmínky:
a)
byly vydány příslušným orgánem členského státu určeným v souladu s právními a správními předpisy tohoto členského státu;
b)
prokazují, že držitel byl připraven na výkon dotyčného povolání.
Roční odbornou praxi podle prvního pododstavce však nelze vyžadovat, pokud doklad o dosažené kvalifikaci, jehož je žadatel držitelem, potvrzuje regulované vzdělávání a odbornou přípravu.
3. Hostitelský členský stát uzná úroveň potvrzenou podle článku 11 domovským členským státem i osvědčení, kterým domovský členský stát dokládá, že regulované vzdělání a odborná příprava nebo odborná příprava se zvláštní strukturou, jak jsou uvedeny v čl. 11 písm. c) bodě ii), odpovídají úrovni stanovené v čl. 11 písm. c) bodě i).
4. Odchylně od odstavců 1 a 2 tohoto článku a od článku 14 může příslušný orgán hostitelského členského státu odmítnout přístup k regulovanému povolání a jeho výkon držitelům osvědčení způsobilosti zařazeným do kategorie uvedené v čl. 11 písm. a), pokud je vnitrostátní odborná kvalifikace požadovaná pro výkon tohoto povolání na jeho území zařazena do kategorií uvedených v čl. 11 písm. e).“
12)
Článek 14 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Bez ohledu na článek 13 může hostitelský stát požadovat, aby žadatel absolvoval adaptační období nepřesahující tři roky nebo složil zkoušku způsobilosti, pokud:
a)
odborná příprava, kterou žadatel absolvoval, se podstatně liší od obsahu osvědčeného dokladem o dosažené kvalifikaci, který je požadován hostitelským členským státem;
b)
regulované povolání v hostitelském členském státě zahrnuje jednu nebo více regulovaných odborných činností, které nejsou součástí příslušného povolání v domovském členském státě žadatele, a náplň odborné přípravy vyžadované v hostitelském členském státě se podstatně liší od obsahu zahrnutého v osvědčení způsobilosti nebo dokladu o dosažené kvalifikaci žadatele.“;
b)
v odstavci 2 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
„Pokud se Komise domnívá, že odchylka uvedená v druhém pododstavci není přiměřená nebo neodpovídá právu Unie, přijme ve lhůtě tří měsíců od obdržení všech nezbytných informací prováděcí akt, kterým požádá dotčený členský stát, aby od plánovaného opatření upustil. Neodpoví-li Komise ve výše uvedené lhůtě, lze odchylku použít.“;
c)
v odstavci 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Odchylně od zásady, že žadatel má právo zvolit si mezi adaptačním obdobím a zkouškou způsobilosti, jak je stanoveno v odstavci 2, může hostitelský členský stát jednu z těchto možností stanovit v případě:
a)
držitele odborné kvalifikace uvedené v čl. 11 písm. a) žádajícího o uznání své odborné kvalifikace, pokud je požadovaná vnitrostátní odborná kvalifikace zařazena do kategorií uvedených v čl. 11 písm. c), nebo
b)
držitele odborné kvalifikace uvedené v čl. 11 písm. b) žádajícího o uznání své odborné kvalifikace, pokud je požadovaná vnitrostátní odborná kvalifikace zařazena do kategorií uvedených v čl. 11 písm. d) nebo e).
V případě držitele odborné kvalifikace uvedené v čl. 11 písm. a) žádajícího o uznání své odborné kvalifikace, pokud je požadovaná vnitrostátní odborná kvalifikace zařazena do kategorií uvedených v čl. 11 písm. d), může hostitelský členský stát uložit adaptační období i zkoušku způsobilosti.“;
d)
odstavce 4 a 5 se nahrazují tímto:
„4. Pro účely uplatňování odstavců 1 a 5 se „podstatně se lišícím obsahem“ rozumí záležitosti, jejichž znalost a související získané dovednosti a schopnosti jsou nezbytným předpokladem pro výkon povolání a u kterých odborná příprava migrující osoby vykazuje značné rozdíly oproti odborné přípravě vyžadované hostitelským členským státem, pokud jde o obsah.
5. Odstavec 1 se použije při řádném zohlednění zásady proporcionality. Zejména pokud hostitelský členský stát zamýšlí vyžadovat od žadatele absolvování adaptačního období nebo složení zkoušky způsobilosti, musí nejprve zjistit, zda znalosti, dovednosti a schopnosti, které žadatel nabyl během odborné praxe nebo celoživotního učení v jakémkoli členském státě nebo třetí zemi a které byly za tímto účelem potvrzeny příslušným orgánem, nemohou zcela nebo částečně vyrovnat podstatné rozdíly vymezené v odstavci 4.“;
e)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„6. Rozhodnutí o uložení adaptačního období nebo zkoušky způsobilosti se řádně zdůvodňuje. Žadateli jsou poskytnuty zejména tyto informace:
a)
úroveň odborné kvalifikace požadovaná v hostitelském členském státě a úroveň odborné kvalifikace dosažená žadatelem v souladu s klasifikací stanovenou v článku 11, a
b)
podstatné rozdíly uvedené v odstavci 4 a důvody, pro které znalosti, dovednosti a schopnosti, které žadatel nabyl během odborné praxe nebo celoživotního učení a které byly za tímto účelem potvrzeny příslušným orgánem, nemohou tyto rozdíly vyrovnat.
7. Členské státy zajistí, aby měli žadatelé možnost absolvovat zkoušku způsobilosti uvedenou v odstavci 1 nejpozději šest měsíců od data vydání původního rozhodnutí o povinnosti složit zkoušku způsobilosti.“
13)
Článek 15 se zrušuje.
14)
Článek 20 se nahrazuje tímto:
„Článek 20
Úprava seznamů činností v příloze IV
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c, pokud jde o úpravy seznamů činností v příloze IV, pro které se uznává odborná praxe podle článku 16, za účelem aktualizace nebo vyjasnění činností uvedených na seznamu v příloze IV, a to zejména s cílem blíže upřesnit jejich rozsah a zohlednit nejnovější vývoj v oblasti klasifikace podle činností, za předpokladu, že to nepředstavuje zúžení rozsahu činností týkajících se jednotlivých kategorií a že nedojde k převodu činností mezi stávajícími seznamy I, II a III přílohy IV.“
15)
Článek 21 se mění takto:
a)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Pro provozování lékáren, na něž se nevztahují územní omezení, může členský stát rozhodnout odchylně, že neuzná doklady o dosažené kvalifikaci uvedené v bodu 5.6.2 přílohy V pro účely zřízení nových veřejně přístupných lékáren. Za účelem tohoto odstavce se za nové lékárny považují rovněž lékárny, které jsou otevřeny po dobu kratší než tři roky.
Tuto odchylku nelze uplatnit v případě farmaceutů, jejichž odborná kvalifikace již byla uznána příslušnými orgány hostitelského členského státu pro jiné účely a kteří skutečně v souladu se zákonem odbornou činnost farmaceuta v daném členském státě již vykonávali po dobu nejméně tří po sobě následujících let.“;
b)
odstavec 6 se nahrazuje tímto:
„6. Každý členský stát podmíní přístup k odborné činnosti lékařů, zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči, zubních lékařů, veterinárních lékařů, porodních asistentek a farmaceutů a jejich výkon získáním dokladu o dosažené kvalifikaci uvedeného v příloze V bodech 5.1.1, 5.1.2, 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2 a 5.6.2, který potvrzuje, že dotyčný odborník získal během své odborné přípravy znalosti, dovednosti a schopnosti uvedené v čl. 24 odst. 3, čl. 31 odst. 6, čl. 31 odst. 7, čl. 34 odst. 3, čl. 38 odst. 3, čl. 40 odst. 3 a čl. 44 odst. 3.
V zájmu zohlednění obecně uznávaného vědecko-technického pokroku je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c, kterými aktualizuje znalosti a dovednosti uvedené v čl. 24 odst. 3, čl. 31 odst. 6, čl. 34 odst. 3, čl. 38 odst. 3, čl. 40 odst. 3, čl. 44 odst. 3 a čl. 46 odst. 4, aby odrážely vývoj práva Unie mající přímý dopad na dotčená povolání.
Tyto změny nesmí vyžadovat změnu stávajících základních legislativních zásad členských států týkajících se struktury povolání, co se týče odborné přípravy a podmínek pro přístup fyzických osob. Tyto změny musí respektovat odpovědnost členských států za organizaci svých vzdělávacích systémů dle čl. 165 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.“;
c)
odstavec 7 se zrušuje.
16)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 21a
Postup oznamování
1. Každý členský stát sdělí Komisi znění právních a správních předpisů, které přijme s ohledem na vydávání dokladů o dosažené kvalifikaci v povoláních, na něž se vztahuje tato kapitola.
V případě dokladu o dosažené kvalifikaci uvedeného v oddílu 8 se oznámení v souladu s prvním pododstavcem zasílá rovněž ostatním členským státům.
2. Oznámení uvedené v odstavci 1 zahrnuje informace o trvání a obsahu vzdělávacích programů.
3. Oznámení uvedené v odstavci 1 je předáno prostřednictvím systému IMI.
4. V zájmu řádného zohlednění legislativního a správního vývoje v členských státech a pod podmínkou, že právní a správní předpisy oznámené podle odstavce 1 tohoto článku jsou v souladu s podmínkami stanovenými v této kapitole, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c za účelem změny přílohy V bodů 5.1.1 až 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 a 5.7.1, pokud jde o aktualizaci označení přijatých členskými státy pro doklady o dosažené kvalifikaci a případně subjektu, který vydává doklady o dosažené kvalifikaci, osvědčení, jež je provází, a odpovídajícího profesního označení.
5. Pokud právní a správní ustanovení oznámená podle odstavce 1 nejsou v souladu s podmínkami stanovenými v této kapitole, přijme Komise prováděcí akt, kterým zamítne požadované změny přílohy V bodů 5.1.1 až 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 nebo 5.7.1.“
17)
Článek 22 se mění takto:
a)
v prvním odstavci se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
Členské státy v souladu se svými specifickými postupy zajistí prostřednictvím podpory nepřetržitého profesního rozvoje, aby odborníci, jejichž odborná kvalifikace je uvedena v kapitole III této hlavy, mohli své znalosti, schopnosti a dovednosti průběžně doplňovat v zájmu zachování bezpečného a účinného výkonu jejich povolání a udržení kroku s vývojem v dané oblasti.“;
b)
doplňuje se nový pododstavec, který zní:
„Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá podle prvního odstavce písm. b) do 18. ledna 2016.“
18)
V článku 24 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Celková doba základní lékařské odborné přípravy zahrnuje nejméně pět let studia, což lze vyjádřit rovněž v odpovídajících kreditech ECTS, a spočívá v nejméně 5 500 hodinách teoretické a praktické výuky na vysoké škole nebo pod dohledem vysoké školy.
Pro příslušníky povolání, kteří zahájili studium před 1. lednem 1972, může odborná příprava uvedená v prvním pododstavci zahrnovat šestiměsíční praktickou výuku na vysokoškolské úrovni vykonanou pod dohledem příslušných orgánů v rámci řádné odborné přípravy.“
19)
Článek 25 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Přijetí na specializovanou lékařskou odbornou přípravu je podmíněno dokončením a potvrzením základní lékařské odborné přípravy uvedené v čl. 24 odst. 2, v jejímž průběhu získal uchazeč o odborné vzdělání náležité základní lékařské znalosti.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„3a. Členské státy mohou ve vnitrostátních právních předpisech stanovit osvobození od částí specializované lékařské odborné přípravy uvedené na seznamu přílohy V bodu 5.1.3, přičemž bude toto osvobození stanoveno případ od případu, pokud byla tato část již úspěšně ukončena během absolvování jiné specializované odborné přípravy uvedené na seznamu přílohy V bodu 5.1.3, za níž odborný pracovník již získal odbornou kvalifikaci v jednom z členských států. Členské státy zajistí, že poskytnuté osvobození nepřesáhne polovinu minimální délky dotčené specializované lékařské odborné přípravy.
Každý členský stát oznámí Komisi a ostatním členským státům dotyčné vnitrostátní předpisy pro každé částečné osvobození.“;
c)
odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Komisi se svěřuje pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c, pokud jde o úpravu minimálních délek odborné přípravy uvedených v příloze V bodě 5.1.3 za účelem jejich přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku.“
20)
V článku 26 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Za účelem zohlednění změn ve vnitrostátních právních předpisech a s cílem aktualizovat tuto směrnici je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c, pokud jde o zařazení nových lékařských specializačních oborů, jež jsou zastoupeny nejméně ve dvou pětinách členských států, do přílohy V bodu 5.1.3.“
21)
V článku 27 se vkládá nový odstavec, který zní:
„2a. Členské státy uznávají kvalifikaci specializovaných lékařů získanou v Itálii a uvedenou na seznamu přílohy V bodech 5.1.2 a 5.1.3 u těch lékařů, kteří započali svou odbornou přípravu v období mezi 31. prosincem 1983 a 1. lednem 1991, ačkoli daná příprava neodpovídá všem požadavkům na odbornou přípravu stanoveným v článku 25, pokud je tato kvalifikace doplněna potvrzením vydaným příslušnými italskými orgány a osvědčujícím, že dotyčný lékař v Itálii skutečně v souladu se zákony vykonával činnost specializovaného lékaře v tomtéž specializovaném oboru po dobu nejméně sedmi po sobě následujících let v průběhu deseti let předcházejících dni vydání tohoto osvědčení.“
22)
V článku 28 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Přijetí na zvláštní odbornou přípravu ve všeobecném lékařství je podmíněno dokončením a potvrzením základní lékařské odborné přípravy uvedené v čl. 24 odst. 2, v jejímž průběhu získal uchazeč o odborné vzdělání náležité základní lékařské znalosti.“
23)
Článek 31 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Přijetí na odbornou přípravu zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči je podmíněno buď:
a)
ukončením všeobecného školního vzdělání v trvání 12 let potvrzeného diplomem, osvědčením nebo jiným dokladem vydaným příslušnými orgány nebo subjekty členského státu nebo osvědčením o složení přijímací zkoušky na rovnocenné úrovni, jež umožňuje přístup ke studiu na vysoké škole nebo v zařízeních vyššího vzdělávání na úrovni uznané za rovnocennou, nebo
b)
ukončením všeobecného školního vzdělání v trvání alespoň 10 let potvrzeného diplomem, osvědčením nebo jiným dokladem vydaným příslušnými orgány nebo subjekty členského státu nebo osvědčením o složení přijímací zkoušky na rovnocenné úrovni, jež umožňuje přístup ke studiu ve škole nebo programu pro odborné vzdělávání zdravotních sester a ošetřovatelů.“;
b)
v odstavci 2 se druhý a třetí pododstavec nahrazují tímto:
„Komisi se svěřuje pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c, pokud jde o úpravy seznamu uvedeného v příloze V bodě 5.2.1 za účelem jeho přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku.
Úpravy uvedené v druhém pododstavci nesmí mít za důsledek změnu stávajících základních legislativních zásad členských států týkajících se struktury povolání, pokud jde o odbornou přípravu a podmínky pro přístup fyzických osob. Tyto úpravy musí respektovat odpovědnost členských států za organizaci svých vzdělávacích systémů dle čl. 165 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.“;
c)
v odstavci 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„Odborná příprava zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči zahrnuje celkem nejméně tři roky studia, což lze vyjádřit rovněž v odpovídajících kreditech ECTS, a čítá nejméně 4 600 hodin teoretického a klinického výcviku, přičemž délka teoretického výcviku představuje alespoň jednu třetinu a délka klinického výcviku alespoň jednu polovinu minimální délky odborné přípravy. Členské státy mohou poskytnout částečnou výjimku odborníkům, kteří absolvovali část výuky formou jiného výcviku, který má alespoň rovnocennou úroveň.“;
d)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Teoretická výuka je součástí vzdělávání zdravotních sester a ošetřovatelů, ve které uchazeč o odborné vzdělání získává odborné znalosti, schopnosti a dovednosti požadované podle odstavců 6 a 7. Výuka je zajištěna učiteli ošetřovatelství a jinými kvalifikovanými osobami na vysoké škole, ve vyšším vzdělávacím zařízení s uznanou vysokoškolskou úrovní nebo na školách či v programech pro odborné vzdělávání zdravotních sester a ošetřovatelů.“;
e)
v odstavci 5 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„5. Klinická výuka je součástí vzdělávání zdravotních sester a ošetřovatelů, ve které se uchazeč o odborné vzdělání učí jako součást týmu a v přímém kontaktu se zdravými nebo nemocnými jednotlivci nebo skupinou organizovat, poskytovat a vyhodnocovat požadovanou komplexní ošetřovatelskou péči na základě znalostí, schopností a dovedností, které získal. Uchazeč o vzdělání se učí nejen jak pracovat v týmu, ale také jak tým vést a organizovat celkovou zdravotní péči, včetně zdravotnické výchovy pro jednotlivce a malé skupiny v rámci zdravotnických zařízení nebo ve skupině.“;
f)
odstavec 6 se nahrazuje tímto:
„6. Odborná příprava zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči zaručí, že dotyčná osoba získala tyto znalosti a dovednosti:
a)
komplexní znalosti z věd, o které se opírá všeobecné ošetřovatelství, včetně dostatečného pochopení anatomie, fyziologie a chování zdravých a nemocných osob, ale i poznatky o vztahu mezi zdravotním stavem a fyzickým i sociálním prostředím člověka;
b)
znalosti o povaze a etice tohoto povolání a o obecných zásadách zdraví a ošetřovatelství;
c)
přiměřené klinické zkušenosti; tyto zkušenosti, které by měly být zvoleny s ohledem na svou studijní hodnotu, by měly být získány pod dohledem kvalifikovaného ošetřovatelského personálu a v místech, kde počet kvalifikovaných pracovníků a vybavení vyhovuje z hlediska ošetřovatelské péče o pacienty;
d)
schopnost účastnit se praktického výcviku zdravotnického personálu a získávat zkušenosti z práce s tímto personálem;
e)
zkušenosti z práce s příslušníky jiných profesí ve zdravotnictví.“;
g)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„7. Dosažená kvalifikace zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči dokládá, že daný odborný pracovník je schopen uplatnit alespoň níže uvedené schopnosti bez ohledu na to, zda výuka proběhla na vysoké škole, ve vyšším vzdělávacím zařízení s uznanou vysokoškolskou úrovní nebo na školách či v rámci programů pro odborné vzdělávání zdravotních sester a ošetřovatelů:
a)
schopnost samostatně stanovit potřebnou ošetřovatelskou péči za využití současných teoretických a klinických poznatků a plánovat, organizovat a poskytovat ošetřovatelskou péči při léčbě pacientů na základě znalostí a dovedností získaných v souladu s odst. 6 písm. a), b) a c) v zájmu zlepšení odborné praxe;
b)
schopnost účinně spolupracovat s dalšími osobami ve zdravotnictví, včetně účasti na praktické odborné přípravě zdravotnických pracovníků, na základě znalostí a dovedností získaných v souladu s odst. 6 písm. d) a e);
c)
schopnost motivovat jednotlivce, rodiny a skupiny k přijetí zdravého životního stylu a k péči o sebe na základě znalostí a dovedností získaných v souladu s odst. 6 písm. a) a b);
d)
schopnost samostatně zahájit okamžitá opatření na záchranu života a provádět opatření v případě krizí či katastrof;
e)
schopnost samostatně radit, dávat pokyny a poskytovat podporu osobám, které potřebují péči, a jejich blízkým;
f)
schopnost samostatně zajistit kvalitu ošetřovatelské péče a její hodnocení;
g)
schopnost komplexně odborně komunikovat a spolupracovat s příslušníky jiných profesí ve zdravotnictví;
h)
schopnost analyzovat kvalitu péče s cílem zlepšit vlastní odbornou praxi jako zdravotní sestry či ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči.“
24)
Článek 33 se mění takto:
a)
odstavec 2 se zrušuje;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Členské státy uznávají doklady o dosažené kvalifikaci, které:
a)
byly vydané v Polsku zdravotním sestrám a ošetřovatelům, jejichž odborná příprava skončila před 1. květnem 2004 a nesplňuje minimální požadavky na odbornou přípravu podle článku 31, a
b)
jsou doložené diplomem „bakalář“, které byly získány na základě speciálního programu pro kariérní postup podle:
i)
článku 11 zákona ze dne 20. dubna 2004 o změně zákona o povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky a některých jiných právních předpisů (Úřední věstník Polské republiky, ročník 2004, č. 92, pol. 885 a ročník 2007, č. 176, pol. 1237) a nařízení ministra zdravotnictví ze dne 11. května 2004 o podmínkách vzdělávání zdravotních sester, ošetřovatelů a porodních asistentek, kteří jsou držiteli dokladu o ukončeném středoškolském vzdělání (maturita - matura) a absolvovali střední zdravotnickou školu a další zdravotní odbornou přípravu pro povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky (Úřední věstník Polské republiky, ročník 2004, č. 110, pol. 1170 a ročník 2010, č. 65, pol. 420), nebo
ii)
čl. 52.3 odst. 2 zákona ze dne 15. července 2011 o povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky (Úřední věstník Polské republiky, ročník 2011, č. 174, pol. 1039) a nařízení ministra zdravotnictví ze dne 14. června 2012, kterým se stanoví podrobné podmínky pro poskytování vyššího vzdělávání zdravotním sestrám, ošetřovatelům a porodním asistentkám, kteří jsou držiteli dokladu o ukončeném středoškolském vzdělání (maturita - matura) a absolvovali střední zdravotnickou školu nebo další zdravotní odbornou přípravu pro povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky (Úřední věstník Polské republiky, ročník 2012, pol. 770),
za účelem ověření, zda dotyčná zdravotní sestra nebo ošetřovatel mají úroveň znalostí a dovedností srovnatelnou se zdravotními sestrami a ošetřovateli, kteří jsou držiteli kvalifikací uvedených pro Polsko v příloze V bodě 5.2.2.“
25)
Článek 33a se nahrazuje tímto:
„V případě rumunských dokladů o kvalifikaci zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči se uplatňují pouze tato ustanovení o nabytých právech:
V případě státních příslušníků členských států, kteří v Rumunsku obdrželi odbornou přípravu jako zdravotní sestry a ošetřovatelé odpovědní za všeobecnou péči a jejichž vzdělání nesplňuje minimální požadavky na odbornou přípravu stanovené v článku 31, členské státy uznávají jako dostatečný důkaz doklad o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, je-li doplněn potvrzením osvědčujícím, že tito státní příslušníci členských států vykonávali skutečně a v souladu se zákonem činnosti zdravotní sestry či ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči v Rumunsku po dobu nejméně tří po sobě jdoucích let v průběhu pěti let před datem vydání potvrzení:
a)
„Certificat de competențe profesionale de asistent medical generalist“ s postsekundárním vzděláním získaným na škole typu „școală postliceală“ jako potvrzení o tom, že odborná příprava byla zahájena před 1. lednem 2007;
b)
„Diplomă de absolvire de asistent medical generalist“ s krátkodobým vyšším vzděláváním jako potvrzení, že odborná příprava byla zahájena před 1. říjnem 2003;
c)
„Diplomă de licență de asistent medical generalist“ s dlouhodobým vyšším vzděláváním jako potvrzení, že odborná příprava byla zahájena před 1. říjnem 2003.“
26)
V článku 34 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Celková doba základní odborné přípravy v oboru zubního lékařství zahrnuje nejméně pět let výuky předmětů vyjmenovaných v příloze V bodě 5.3.1, spočívají v nejméně 5 000 hodinách řádné teoretické a praktické výuky, a to na vysoké škole, ve vyšším vzdělávacím zařízení s uznanou vysokoškolskou úrovní nebo pod dohledem vysoké školy, přičemž tuto výuku lze vyjádřit rovněž v odpovídajícím počtu kreditů ECTS.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c, pokud jde o úpravy seznamu uvedeného v příloze V bodě 5.3.1 za účelem jeho přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku.
Změny uvedené v druhém pododstavci nesmí mít za důsledek změnu stávajících základních legislativních zásad členských států týkajících se struktury povolání, pokud jde o odbornou přípravu a podmínky pro přístup fyzických osob. Tyto změny musí respektovat odpovědnost členských států za organizaci svých vzdělávacích systémů podle čl. 165 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.“
27)
Článek 35 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Přijetí na specializovanou odbornou přípravu v oboru zubního lékařství je podmíněno dokončením a potvrzením základní lékařské odborné přípravy v oboru zubního lékařství uvedené v článku 34 nebo získáním dokladů uvedených v článcích 23 a 37.“;
b)
odstavec 2 se mění takto:
i)
druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
„Jedná se o řádné denní studium po dobu alespoň tří let, na něž dohlíží příslušné orgány nebo subjekty. Zahrnuje osobní účast zubního lékaře uchazeče o odborné vzdělání na činnosti a povinnostech dotyčných zařízení.“,
ii)
třetí pododstavec se zrušuje;
c)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c, pokud jde o úpravu minimální délky odborné přípravy uvedené v odstavci 2 za účelem přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku.
5. Za účelem zohlednění změn ve vnitrostátních právních předpisech a s cílem aktualizovat tuto směrnici je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c, pokud jde o zařazení nových specializací zubního lékařství, jež jsou zastoupeny nejméně ve dvou pětinách členských států, do přílohy V bodu 5.3.3.“
28)
V článku 37 se doplňují nové odstavce, které znějí:
„3. Pokud jde o doklady o dosažené kvalifikaci zubních lékařů, členské státy uznávají tyto doklady podle článku 21, pokud žadatelé zahájili svou odbornou přípravu dne 18. ledna 2016 nebo dříve.
4. Každý členský stát uznává doklady o dosažené kvalifikaci lékaře vydané ve Španělsku osobám, které zahájily vysokoškolskou lékařskou odbornou přípravu po 1. lednu 1986 a nejpozději 31. prosince 1997, doplněné osvědčením vydaným španělskými příslušnými orgány.
Toto osvědčení potvrzuje, že byly splněny tyto podmínky:
a)
dotyčný odborník úspěšně dokončil nejméně tři roky studia, které jsou na základě potvrzení španělských příslušných orgánů rovnocenné odborné přípravě uvedené v článku 34;
b)
dotyčný odborník skutečně, v souladu se zákonem a převážně vykonával ve Španělsku činnosti podle článku 36 po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání tohoto osvědčení;
c)
dotyčný odborník je oprávněn k výkonu činností uvedených v článku 36 za stejných podmínek jako držitelé dokladu o dosažené kvalifikaci uvedených pro Španělsko v příloze V bodu 5.3.2 nebo je skutečně, v souladu se zákonem a převážně vykonává.“
29)
Článek 38 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Délka odborné přípravy v oboru veterinárního lékařství celkem zahrnuje nejméně pět let řádné denní teoretické a praktické výuky předmětů, které jsou vyjmenovány v příloze V bodě 5.4.1, na vysoké škole, ve vyšším vzdělávacím zařízení s uznanou vysokoškolskou úrovní nebo pod dohledem vysoké školy, přičemž tato výuka může být dodatečně vyjádřena rovněž odpovídajícími kredity ECTS.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c, pokud jde o úpravy seznamu stanoveného v příloze V bodě 5.4.1 za účelem jeho přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku.
Změny uvedené v druhém pododstavci nesmí mít za důsledek změnu stávajících základních legislativních zásad členských států týkajících se struktury povolání, pokud jde o odbornou přípravu a podmínky pro přístup fyzických osob. Tyto změny musí respektovat odpovědnost členských států za organizaci svých vzdělávacích systémů dle čl. 165 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Odborná příprava veterinárního lékaře zaručí, že dotyčný příslušník povolání získal tyto znalosti a dovednosti:
a)
přiměřené znalosti z věd, o které se opírá činnost veterinárního lékaře, a znalosti právních předpisů Unie vztahujících se na tyto činnosti;
b)
přiměřené znalosti o anatomii, fyziologii, chování a fyziologických potřebách zvířat, jakož i o obecné schopnosti a dovednosti pro jejich chov, krmení, dobré životní podmínky, reprodukci a hygieně;
c)
přiměřené klinické, epidemiologické a analytické dovednosti a schopnosti pro prevenci, diagnostiku a nemocí zvířat jednotlivě i skupinově, včetně anestezie, aseptické chirurgie a bezbolestné smrti, včetně zvláštních znalostí o nemocích přenosných na člověka;
d)
přiměřené znalosti, dovednosti a schopnosti pro preventivní medicínu, včetně schopností v oblasti vyšetřování a certifikace;
e)
přiměřené znalosti o hygieně a technologii získávání, výroby a uvádění do oběhu živočišných krmiv nebo potravin živočišného původu určených k lidské spotřebě, včetně dovedností a schopností potřebných pro pochopení a vysvětlení osvědčených postupů v tomto ohledu;
f)
znalosti, dovednosti a schopnosti potřebné pro odpovědné a rozumné používání veterinárních léčiv k léčbě zvířat a zajištění bezpečnosti potravinového řetězce a ochrany životního prostředí.“
30)
Článek 40 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se třetí a čtvrtý pododstavec nahrazují tímto:
„Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c, pokud jde o úpravy seznamu stanoveného v příloze V bodě 5.5.1 za účelem jeho přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku.
Změny uvedené ve třetím pododstavci nesmí mít za důsledek změnu stávajících základních legislativních zásad členských států týkajících se struktury povolání, pokud jde o odbornou přípravu a podmínky pro přístup fyzických osob. Tyto změny musí respektovat odpovědnost členských států za organizaci svých vzdělávacích systémů dle čl. 165 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.“;
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Přijetí k odborné přípravě pro porodní asistentky je vázán na splnění jedné z těchto podmínek:
a)
dokončení nejméně 12 let povinné školní docházky nebo získání osvědčení o složení přijímací zkoušky na rovnocenné úrovni do školy pro vzdělávání porodních asistentek pro směr I;
b)
získání dokladu o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou zdravotní péči uvedeného v příloze V bodě 5.2.2 pro směr II.“;
c)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Odborná příprava porodních asistentek zaručí, že dotyčný příslušník povolání získal tyto znalosti a dovednosti:
a)
podrobné znalosti z věd, o které se opírá činnost porodní asistentky, zejména z porodnictví a gynekologie;
b)
přiměřené znalosti profesní etiky a právní úpravy týkající se výkonu povolání;
c)
přiměřené znalosti z všeobecného lékařství (biologické funkce, anatomie a fyziologie), znalosti z farmakologie v oblasti porodnictví a znalosti o novorozencích a rovněž znalosti o vztahu mezi zdravotním stavem a fyzickým a sociálním prostředím člověka a znalosti o jeho chování;
d)
přiměřené klinické zkušenosti nabyté ve schválených institucích, díky nimž může porodní asistentka nezávisle a na vlastní zodpovědnost v nezbytném rozsahu, s vyloučením patologických situací, řídit předporodní péči, vést porod a jeho následky ve schválených institucích a dohlížet na první a druhou dobu porodní, poporodní péči a resuscitaci novorozenců před příchodem lékaře;
e)
přiměřené znalosti vzdělání zdravotníků a zkušenosti ze spolupráce s nimi.“
31)
V článku 41 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Doklady o dosažené kvalifikaci porodní asistentky uvedené v příloze V bodě 5.5.2 jsou automaticky uznávány podle článku 21, pokud splňují jedno z těchto kritérií:
a)
řádná odborná příprava pro porodní asistentky po dobu nejméně tří let sestávající nejméně z 4 600 hodin teoretické a praktické výuky, z čehož nejméně jednu třetinu musí představovat klinický výcvik, přičemž tuto přípravu lze navíc vyjádřit rovněž v odpovídajících kreditech ECTS;
b)
řádná odborná příprava pro porodní asistentky po dobu nejméně dvou let sestávající z nejméně 3 600 hodin podmíněná získáním dokladů o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči uvedených v příloze V bodě 5.2.2, přičemž tuto přípravu lze navíc popřípadě vyjádřit rovněž v odpovídajících kreditech ECTS;
c)
řádná odborná příprava pro porodní asistentky po dobu nejméně 18 měsíců sestávající z nejméně 3 000 hodin, kterou lze navíc vyjádřit rovněž v odpovídajících kreditech ECTS, podmíněná získáním dokladů o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči uvedených v příloze V bodě 5.2.2, po níž následuje jednoletá odborná praxe, o níž bylo vydáno osvědčení v souladu s odstavcem 2.“
32)
Článek 43 se mění takto:
a)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Pokud jde o doklady o dosažené kvalifikaci porodních asistentek, členské státy uznávají automaticky kvalifikace, pokud žadatelka zahájila odbornou přípravu před 18. lednem 2016 a požadavkem pro přijetí bylo 10 let všeobecného vzdělání nebo odpovídající úroveň pro směr I či ukončená odborná příprava pro zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědné za všeobecnou péči doložená dokladem o dosažené kvalifikaci uvedeným v bodě 5.2.2 přílohy V před zahájením odborné přípravy pro porodní asistentky pro směr II.“;
b)
odstavec 3 se zrušuje;
c)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Členské státy uznávají doklady o dosažené kvalifikaci porodní asistentky, které:
a)
byly vydané v Polsku porodním asistentkám, jejichž odborná příprava skončila před 1. květnem 2004 a nesplňuje minimální požadavky na odbornou přípravu podle článku 40, a
b)
jsou doložené diplomem „bakalář“, které byly získány na základě speciálního programu pro kariérní postup podle:
i)
článku 11 zákona ze dne 20. dubna 2004 o změně zákona o povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky a některých jiných právních předpisů (Úřední věstník Polské republiky, ročník 2004, č. 92, pol. 885 a ročník 2007, č. 176, pol. 1237) a nařízení ministra zdravotnictví ze dne 11. května 2004 o podmínkách vzdělávání zdravotních sester, ošetřovatelů a porodních asistentek, kteří jsou držiteli dokladu o ukončeném středoškolském vzdělání (maturita - matura) a absolvovali střední zdravotnickou školu a další zdravotní odbornou přípravu pro povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky (Úřední věstník Polské republiky, ročník 2004, č. 110, pol. 1170 a ročník 2010, č. 65, pol. 420), nebo
ii)
čl. 53.3 odst. 3 zákona ze dne 15. července 2011 o povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky (Úřední věstník Polské republiky, ročník 2011, č. 174, pol. 1039) a nařízení ministra zdravotnictví ze dne 14. června 2012, kterým se stanoví podrobné podmínky pro poskytování vyššího vzdělávání zdravotním sestrám, ošetřovatelům a porodním asistentkám, kteří jsou držiteli dokladu o ukončeném středoškolském vzdělání (maturita - matura) a absolvovali střední zdravotnickou školu nebo další zdravotní odbornou přípravu pro povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky (Úřední věstník Polské republiky, ročník 2012, pol. 770),
za účelem ověření, zda dotyčná porodní asistentka má úroveň znalostí a dovedností srovnatelnou s porodními asistentkami, které jsou držiteli kvalifikací uvedených pro Polsko v příloze V bodě 5.5.2.“
33)
V článku 44 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Doklad o dosažené kvalifikaci farmaceuta musí potvrzovat absolvování odborné přípravy v trvání nejméně pěti let, kterou lze navíc vyjádřit v odpovídajících kreditech ECTS a která zahrnuje:
a)
nejméně čtyři roky řádné denní teoretické a praktické výuky na vysoké škole, ve vyšším vzdělávacím zařízení s uznanou vysokoškolskou úrovní nebo pod dohledem vysoké školy;
b)
v průběhu nebo na konci teoretické a praktické výuky nejméně šest měsíců praktického výcviku v lékárně otevřené pro veřejnost nebo v nemocnici pod dohledem farmaceutického oddělení uvedené nemocnice.
Studium uvedené v tomto odstavci zahrnuje alespoň program uvedený v příloze V bodě 5.6.1. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c, pokud jde o změny seznamu stanoveného v příloze V bodě 5.6.1 za účelem jeho přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku, včetně vývoje farmakologické praxe.
Úpravy uvedené v druhém pododstavci nesmí mít za důsledek změnu stávajících základních legislativních zásad členských států týkajících se struktury povolání, pokud jde o odbornou přípravu a podmínky pro přístup fyzických osob. Tyto změny musí respektovat odpovědnost členských států za organizaci svých vzdělávacích systémů dle čl. 165 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.“
34)
V článku 45 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Členské státy zajistí, aby držitelé dokladu o vysokoškolském vzdělání ve farmacii nebo vzdělání, které je uznáváno jako rovnocenné vysokoškolskému vzdělání ve farmacii, vyhovujícího podmínkám stanoveným v článku 44 měli právo na přístup alespoň k těmto činnostem a na výkon těchto činností, s výhradou případného uložení povinnosti doplnit si odborné zkušenosti:
a)
příprava farmaceutické formy léčiv;
b)
výroba a testování léčiv;
c)
testování léčiv v laboratoři pro zkoušení léčiv;
d)
skladování, uchovávání a distribuce léčiv na úrovni velkoobchodů;
e)
zásobování, příprava, testování, skladování, distribuce a výdej bezpečných a účinných léčiv požadované kvality v lékárnách pro veřejnost;
f)
příprava, testování, skladování, distribuce a výdej bezpečných a účinných léčiv požadované kvality v nemocnicích;
g)
poskytování informací a poradenství ohledně léčiv jako takových, včetně jejich vhodného užívání;
h)
ohlašování nežádoucích účinků farmaceutických výrobků příslušným orgánům;
i)
individuální podpora pacientů, kteří si sami podávají léky;
j)
podpora místních nebo celostátních kampaní v oblasti veřejného zdraví.“
35)
Článek 46 se nahrazuje tímto:
„Článek 46
Odborná příprava architektů
1. Odborná příprava architekta zahrnuje:
a)
celkem nejméně pět let řádného denního studia na vysoké škole nebo ve srovnatelném vzdělávacím zařízení s úspěšným složením závěrečné zkoušky vedoucí k získání titulu, nebo
b)
nejméně čtyři roky řádného denního studia na vysoké škole nebo ve srovnatelném vzdělávacím zařízení s úspěšným složením závěrečné zkoušky vedoucí k získání titulu a osvědčení o absolvování odborného výcviku v délce dvou let v souladu s odstavcem 4.
2. Architektura musí být hlavní složkou studia uvedeného v odstavci 1. Studium musí být vyvážené, pokud jde o teoretickou a praktickou stránku přípravy v architektuře, a musí zaručit získání nejméně těchto znalostí, dovedností a schopností:
a)
schopnost vytvářet architektonické projekty splňující jak estetické, tak technické požadavky;
b)
odpovídající znalost historie a teorie architektury a souvisejících umění, technologií a humanitních věd;
c)
znalost výtvarného umění jako jednoho z vlivů na kvalitu architektonického díla;
d)
odpovídající znalosti týkající se urbanistiky, územního plánování a dovedností spojených s procesem plánování;
e)
schopnost porozumět vztahu mezi lidmi a architektonickými díly a mezi architektonickými díly a jejich prostředím, potřebě propojit architektonická díla a prostory mezi nimi s lidskými potřebami a měřítky;
f)
schopnost chápat povolání architekta a jeho úlohu ve společnosti, zejména při přípravě návrhů, které zohledňují společenské faktory;
g)
znalost metod průzkumu a přípravy zadání pro návrh projektu;
h)
schopnost pochopit projektování stavby a konstrukční a stavebně technické problémy spojené s projektováním stavby;
i)
odpovídající znalost fyzikálních otázek a technologií a funkce staveb, aby poskytovaly vnitřní podmínky pro pohodlí a ochranu před vlivy počasí v rámci udržitelného rozvoje;
j)
nezbytné dovednosti pro projektování, aby byly uspokojeny požadavky uživatelů stavby v rámci omezení daných nákladovými faktory a stavebními předpisy;
k)
odpovídající znalost průmyslových odvětví, organizací, předpisů a postupů, které souvisejí s převáděním projektů do staveb a s integrací plánů do celkového plánování.
3. Počet let vysokoškolského studia uvedeného v odstavcích 1 a 2 může být navíc vyjádřen rovněž v odpovídajících kreditech ECTS.
4. Odborný výcvik uvedený v odst. 1 písm. b) se musí konat až po dokončení prvních tří let studia. Nejméně jeden rok odborného výcviku musí vycházet ze znalostí, dovedností a schopností nabytých v průběhu studia uvedeného v odstavci 2. Za tímto účelem se odborný výcvik provádí pod dohledem osob nebo orgánů oprávněných příslušným orgánem domovského členského státu. Tento výcvik s dohledem může proběhnout v kterékoli zemi. Odborný výcvik vyhodnotí příslušný orgán v domovském členském státě.“
36)
Článek 47 se nahrazuje tímto:
„Článek 47
Odchylky od požadavků na odbornou přípravu architektů
Odchylně od článku 46 se za vyhovující článku 21 uznává rovněž odborná příprava v rámci programů zvyšování odbornosti nebo v rámci rozvolněného vysokoškolského studia, která odpovídá požadavkům stanoveným v čl. 46 odst. 2 a kterou zakončil úspěšně složenou zkouškou z architektury odborník, jež již sedm nebo více let pracuje v oboru architektury pod dohledem architekta nebo architektonického ateliéru. Tato zkouška musí být na úrovni vysokoškolské zkoušky a musí být rovnocenná závěrečné zkoušce podle čl. 46 odst. 1 písm. b).“
37)
Článek 49 se mění takto:
a)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Odstavec 1 se rovněž použije na doklady o dosažené kvalifikaci architektů uvedených na seznamu v příloze V, pokud byla odborná příprava zahájena před 18. lednem 2016.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„3. Každý členský stát přiznává následujícím dokladům na svém území stejné účinky, jaké mají doklady o dosažené kvalifikaci, které sám vydává pro účely přístupu k odborným činnostem architekta a jejich výkonu: doklad o ukončené přípravě na „Fachhochschulen“ ve Spolkové republice Německo v délce tří let ve formě, která existovala k 5. srpnu 1985 a byla nejpozději zahájena do 17. ledna 2014, pokud odpovídá požadavkům stanoveným v čl. 46 odst. 2 a umožňuje přístup k činnostem uvedeným v článku 48 v dotyčném členském státu s profesním označením „architekt“, za předpokladu, že tato příprava byla doplněna čtyřletou dobou odborné praxe ve Spolkové republice Německo doložené osvědčením vydaným příslušným orgánem, na jehož seznamu je architekt, který chce využít této směrnice, zapsán.“
38)
V hlavě III se vkládá nová kapitola, která zní:
„Kapitola IIIA
Automatické uznávání na základě společných zásad odborné přípravy
Článek 49a
Společný rámec odborné přípravy
1. Pro účely tohoto článku se „společným rámcem odborné přípravy“ rozumí společný soubor minimálních znalostí, dovedností a schopností nutných pro výkon konkrétního povolání. Společný rámec odborné přípravy nenahrazuje vnitrostátní programy odborné přípravy, nerozhodne-li členský stát jinak podle vnitrostátních právních předpisů. Za účelem přístupu k tomuto povolání a jeho výkonu v členských státech, které toto povolání regulují, přiznává členský stát na svém území dokladu o odborné kvalifikaci získané na základě tohoto rámce stejné účinky jako dokladům o získané kvalifikaci, které sám vystavuje, za podmínky, že tento rámec splňuje podmínky stanovené v odstavci 2.
2. Společný rámec odborné přípravy splňuje tyto podmínky:
a)
společný rámec odborné přípravy umožňuje pohybovat se po členských státech většímu počtu odborníků;
b)
povolání, na které se společný rámec odborné přípravy vztahuje, nebo vzdělávání a odborná příprava na toto povolání jsou regulovány nejméně v jedné třetině všech členských států;
c)
společný soubor znalostí, dovedností a schopností kombinuje znalosti, dovednosti a schopnosti požadované v systémech vzdělávání a odborné přípravy nejméně jedné třetiny členských států; nezáleží na tom, zda se tyto znalosti, dovednosti a schopnosti získávají v rámci všeobecného vzdělávání na vysoké škole nebo v zařízeních vyššího vzdělávání nebo v rámci odborné přípravy;
d)
společný rámec odborné přípravy vychází z úrovně evropského rámce kvalifikací stanoveného v příloze II doporučení Evropského parlamentu a Rady ze dne 23. dubna 2008 o zavedení evropského rámce kvalifikací pro celoživotní učení (18);
e)
dotyčné povolání není zahrnuto v žádném jiném společném rámci odborné přípravy ani nepodléhá automatickému uznávání podle hlavy III kapitoly III;
f)
společný rámec odborné přípravy je vypracován řádným transparentním postupem, včetně zapojení příslušných zúčastněných subjektů z členských států, v nichž povolání není regulováno;
g)
společný rámec odborné přípravy umožňuje státním příslušníkům každého členského státu, aby byli způsobilí k získání odborné kvalifikace podle tohoto rámce, aniž by napřed museli být členy jakékoliv profesní organizace nebo touto organizací zaregistrování.
3. Reprezentativní profesní organizace na úrovni Unie i vnitrostátní profesní organizace nebo příslušné orgány nejméně z jedné třetiny členských států mohou Komisi předkládat návrhy na společné rámce odborné přípravy, které splňují podmínky stanovené v odstavci 2.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c za účelem stanovení společného rámce odborné přípravy zaměřené na výkon určitého povolání za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
5. Členskému státu nevzniká povinnost zavést na svém území společný rámec odborné přípravy uvedený v odstavci 4 ani povinnost automaticky uznávat odborné kvalifikace nabyté v daném společném rámci odborné přípravy, pokud je splněna jedna z těchto podmínek:
a)
na jeho území není k dispozici vzdělávací zařízení nebo zařízení odborné přípravy, které by poskytovalo takové vzdělávání pro dané povolání;
b)
zavedení společného rámce odborné přípravy by mohlo mít nepříznivý dopad na strukturu jeho systému vzdělávání a odborné přípravy;
c)
mezi společným rámcem odborné přípravy a vzděláváním vyžadovaným na území členského státu existují podstatné rozdíly, z nichž vyplývají závažná rizika pro veřejný pořádek, veřejnou bezpečnost, ochranu zdraví, bezpečnost příjemců služby nebo ochranu životního prostředí.
6. Do šesti měsíců od vstupu aktu v přenesené pravomoci uvedeného v odstavci 4 v platnost členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům:
a)
zda je vnitrostátní kvalifikace, případně vnitrostátní profesní označení, v souladu se společným rámcem odborné přípravy, nebo
b)
zda bude uplatněna výjimka uvedená v odstavci 5 spolu s odůvodněním, jaké podmínky podle tohoto odstavce byly splněny. Komise může do tří měsíců požádat o další vyjasnění, pokud se domnívá, že členský stát nepodal odůvodnění, že byla splněna jedna z těchto podmínek, nebo že toto odůvodnění nebylo dostatečné. Členský stát odpoví na tuto žádost do tří měsíců.
Komise může přijmout prováděcí akt obsahující seznam vnitrostátních odborných kvalifikací a profesních označení, které jsou v rámci společného rámce odborné přípravy přijatého v souladu s odstavcem 4 automaticky uznávány.
7. Tento článek se rovněž použije na obory u povolání, pokud se tyto obory týkají odborných činností, v jejichž případě je v členských státech přístup a výkon regulován, a to tehdy, vztahuje-li se na toto povolání, avšak nikoli na dotčený obor, automatické uznávání podle kapitoly III hlavy III.
Článek 49b
Společné závěrečné zkoušky odborné přípravy
1. Pro účely tohoto článku se „společnou závěrečnou zkouškou odborné přípravy“ rozumí standardizovaná zkouška způsobilosti dostupná ve všech zúčastněných členských státech a vyhrazená držitelům zvláštní odborné kvalifikace. Úspěšné vykonání této zkoušky v členském státě opravňuje držitele zvláštní odborné kvalifikace k výkonu povolání v jakémkoli hostitelském členském státě za stejných podmínek, jaké platí pro držitele odborných kvalifikací, kteří jich nabyli v tomto členském státě.
2. Společná závěrečná zkouška odborné přípravy splňuje tyto podmínky:
a)
společná závěrečná zkouška odborné přípravy umožňuje většímu počtu odborníků pohybovat se po členských státech;
b)
povolání, na něž se použije společná závěrečná zkouška, nebo vzdělávání a odborná příprava vedoucí k daným povoláním jsou regulovány nejméně v jedné třetině členských států;
c)
společná závěrečná zkouška odborné přípravy je vypracována řádným transparentním postupem včetně zapojení příslušných zúčastněných subjektů z členských států, v nichž povolání není regulováno;
d)
společná závěrečná zkouška odborné přípravy umožňuje státním příslušníkům každého členského státu, aby se této zkoušky účastnili a podíleli se na praktické organizaci těchto zkoušek v členských státech, aniž by museli nejprve být členy jakékoliv profesní organizace nebo touto organizací zaregistrováni.
3. Reprezentativní profesní organizace na úrovni Unie i vnitrostátní profesní organizace nebo příslušné orgány nejméně z jedné třetiny členských států mohou Komisi předkládat návrhy na společné závěrečné zkoušky odborné přípravy, které splňují podmínky stanovené v odstavci 2.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 57c za účelem stanovení obsahu společných závěrečných zkoušek odborné přípravy a podmínek pro připuštění ke zkoušce a její absolvování.
5. Členský stát nemá povinnost pořádat na svém území společné závěrečné zkoušky odborné přípravy uvedené v odstavci 4 ani povinnost automaticky uznávat odborné kvalifikace osob, které úspěšně složily společnou závěrečnou zkoušku odborné přípravy, pokud je splněna jedna z těchto podmínek:
a)
dané povolání není na jeho území regulováno;
b)
obsah společných závěrečných zkoušek odborné přípravy dostatečně nezmírňuje závažná rizika pro veřejné zdraví nebo bezpečnosti příjemců služby, které jsou relevantní na jeho území;
c)
obsah společných závěrečných zkoušek odborné přípravy ve srovnání s vnitrostátními požadavky podstatně sníží zájem o dané povolání.
6. Do šesti měsíců od vstupu aktu v přenesené pravomoci uvedeného v odstavci 4 v platnost členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům:
a)
dostupnou kapacitu pro pořádání těchto zkoušek, nebo
b)
zda bude uplatněna výjimka uvedená v odstavci 5 spolu s odůvodněním, jaké podmínky podle tohoto odstavce byly splněny. Komise může do tří měsíců požádat o další vyjasnění, pokud se domnívá, že členský stát nepodal odůvodnění, že byla splněna jedna z těchto podmínek, nebo že toto odůvodnění nebylo dostatečné. Členský stát odpoví na tuto žádost do tří měsíců.
Komise může přijmout prováděcí akt obsahující seznam členských států, v nichž mají být pořádány společné závěrečné zkoušky odborné přípravy přijaté v souladu s odstavcem 4, jejich četnost v průběhu kalendářního roku a ostatní ustanovení nezbytná pro pořádání společných závěrečných zkoušek odborné přípravy v různých členských státech.
39)
V článku 50 se vkládají nové odstavce, které znějí:
„3a. V případě důvodných pochybností může hostitelský členský stát požádat příslušné orgány členského státu o potvrzení, že žadateli nebyl pozastaven nebo zakázán výkon povolání následkem závažného nesprávného počínání nebo spáchání trestného činu v souvislosti s jeho výkonem.
3b. Výměna informací mezi příslušnými orgány různých členských států podle tohoto článku probíhá prostřednictvím systému IMI.“
40)
V článku 52 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„3. Členský stát nemůže vyhradit používání profesního označení držitelům odborné kvalifikace, pokud Komisi a ostatní členské státy o sdružení nebo organizaci v souladu s čl. 3 odst. 2 neuvědomí.“
41)
Článek 53 se nahrazuje tímto:
„Článek 53
Jazykové znalosti
1. Příslušníci povolání, kteří využijí uznávání odborných kvalifikací, musí mít jazykové znalosti nezbytné k výkonu povolání v hostitelském členském státě.
2. Členský stát zajistí, že veškeré kontroly prováděné orgánem příslušným pro kontrolu splnění povinností podle odstavce 1 nebo pod jeho dohledem se omezují na znalost jednoho úředního jazyka hostitelského členského státu nebo jednoho správního jazyka hostitelského členského státu, pokud je tento jazyk rovněž úředním jazykem Unie.
3. Kontroly prováděné v souladu s odstavcem 2 jsou uloženy tehdy, má-li vykonávané povolání důsledky pro bezpečnost pacientů. Kontroly mohou být uloženy i s ohledem na jiná povolání, pokud existují vážné a konkrétní pochybnosti o dostatečnosti jazykových znalostí daného příslušníka povolání ve vztahu k odborným činnostem, které tato osoba zamýšlí vykonávat.
Kontroly mohou být prováděny pouze po vydání evropského profesního průkazu v souladu s článkem 4d nebo případně po uznání odborné kvalifikace.
4. Každá kontrola jazykových znalostí je přiměřená činnosti, jež má být vykonávána. Dotyčný příslušník povolání má právo podat při těchto kontrolách odvolání podle vnitrostátního práva.“
42)
V hlavě IV se vkládá nový článek, který zní:
„Článek 55a
Uznávání odborných výcviků
1. Pokud je přístup k regulovanému povolání v domovském členském státě podmíněn dokončením odborného výcviku, uzná příslušný orgán domovského členského státu při posuzování žádosti o povolení výkonu tohoto regulovaného povolání odborný výcvik absolvovaný v jiném členském státě, pokud je tento výcvik v souladu se zveřejněnými pokyny uvedenými v odstavci 2, a zohlední odborný výcvik absolvovaný ve třetí zemi. Členské státy však mohou ve vnitrostátních právních předpisech stanovit přiměřené omezení délky části odborného výcviku, jež může být prováděna v zahraničí.
2. Uznání odborného výcviku nenahrazuje platné požadavky na absolvování zkoušky, kterou je podmíněn přístup k danému povolání. Příslušné orgány zveřejní pokyny k organizaci a uznávání odborných výcviků absolvovaných v jiném členském státě nebo ve třetí zemi, zejména úlohu osoby dohlížející na odborný výcvik.“
43)
Název hlavy V se nahrazuje tímto:
44)
Článek 56 se mění takto:
a)
v odstavci 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„2. Příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu si vyměňují informace o disciplinárním opatření nebo trestněprávních sankcích nebo jiných závažných zvláštních okolnostech, které by mohly mít důsledky na výkon činností podle této směrnice. Přitom musí dodržovat ustanovení o ochraně osobních údajů obsažených ve směrnicích 95/46/ES a 2002/58/ES.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„2a. Pro účely odstavců 1 a 2 používají příslušné orgány systém IMI.“;
c)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Každý členský stát jmenuje koordinátora pro činnosti příslušných orgánů uvedených v odstavci 1 a uvědomí o tom ostatní členské státy a Komisi.
Úkolem koordinátora je:
a)
podporovat jednotné uplatňování této směrnice;
b)
shromažďovat všechny informace podstatné pro její uplatňování v členských státech, např. o podmínkách pro přístup k regulovaným povoláním v členských státech;
c)
posuzovat návrhy společných rámců odborné přípravy a společných závěrečných zkoušek odborné přípravy;
d)
vyměňovat si informace a osvědčené postupy pro účely optimalizace nepřetržitého profesního rozvoje v členských státech;
e)
vyměňovat si informace a osvědčené postupy o uplatňování vyrovnávacích opatření uvedených v článku 14.
Za účelem splnění úkolu uvedeného v písmenu b) tohoto odstavce mohou koordinátoři požádat o pomoc centra pomoci uvedená v článku 57b.“
45)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 56a
Výstražný mechanismus
1. Příslušné orgány členského státu uvědomí příslušné orgány všech ostatních členských států o příslušníkovi povolání, kterému vnitrostátní orgány nebo soudy úplně nebo částečně omezily nebo zakázaly, byť dočasně, na území tohoto členského státu výkon těchto odborných činností:
a)
lékař a všeobecný lékař s dokladem o dosažené kvalifikaci uvedeným v příloze V bodech 5.1.1 a 5.1.4;
b)
specializovaný lékař s titulem uvedeným v příloze V bodě 5.1.3;
c)
zdravotní sestra a ošetřovatel odpovědní za všeobecnou péči s dokladem o dosažené kvalifikaci uvedeným v příloze V bodě 5.2.2;
d)
zubní lékař s dokladem o dosažené kvalifikaci uvedeným v příloze V bodě 5.3.2;
e)
specializovaný zubní lékař s dokladem o dosažené kvalifikaci uvedeným v příloze V bodě 5.3.3;
f)
veterinární lékař s dokladem o dosažené kvalifikaci uvedeným v příloze V bodě 5.4.2;
g)
porodní asistentka s dokladem o dosažené kvalifikaci uvedeným v příloze V bodě 5.5.2;
h)
farmaceut s dokladem o dosažené kvalifikaci uvedeným v příloze V bodě 5.6.2;
i)
držitelé osvědčení uvedených v příloze VII bodě 2, jež potvrzuje, že držitel úspěšně ukončil odbornou přípravu, která splňuje minimální požadavky uvedené v článcích 24, 25, 31, 34, 35, 38, 40 nebo 44, která však začala před referenčními dny kvalifikací uvedenými v příloze V bodech 5.1.3, 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2 a 5.6.2;
j)
držitelé osvědčení o nabytých právech podle článků 23, 27, 29, 33, 33a, 37, 43 a 43a;
k)
ostatní příslušníci povolání vykonávající činnosti, které mají důsledky pro bezpečnost pacientů, pokud vykonávají povolání, které je v tomto členském státě regulováno;
l)
příslušníci povolání vykonávající činnosti týkající se vzdělávání nezletilých, včetně péče o děti a předškolní výchovy, pokud vykonávají povolání, které je v daném členském státě regulováno.
2. Příslušné orgány zašlou informace uvedené v odstavci 1 prostřednictvím výstražného upozornění v systému IMI do tří dnů ode dne přijetí rozhodnutí, kterým se dotčenému příslušníkovi povolání úplně nebo částečně omezuje nebo zakazuje výkon odborné činnosti. Jsou poskytovány pouze tyto údaje:
a)
totožnost příslušníka povolání;
b)
dotyčné povolání;
c)
informace o vnitrostátním orgánu nebo soudu, který přijal rozhodnutí o omezení nebo zákazu;
d)
rozsah omezení nebo zákazu a
e)
doba platnosti omezení nebo zákazu.
3. Příslušné orgány daného členského státu do tří dnů ode dne přijetí rozhodnutí soudu sdělí příslušným orgánům všech ostatních členských států prostřednictvím výstražného upozornění v systému IMI totožnost příslušníků povolání, kteří požádali o uznání určité odborné kvalifikace podle této směrnice a kteří byli poté soudem usvědčeni z padělání dokladů o odborné kvalifikaci v této souvislosti.
4. Zpracování osobních údajů pro účely výměny informací uvedené v odstavcích 1 a 3 se provádí v souladu se směrnicemi 95/46/ES a 2002/58/ES. Komise zpracovává osobní údaje v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
5. Příslušné orgány všech členských států jsou neprodleně informovány o ukončení zákazu nebo omezení uvedených v odstavci 1. Za tímto účelem je příslušný orgán členského státu, který poskytuje informace v souladu s odstavcem 1, rovněž povinen sdělit datum ukončení platnosti a informovat o jakýchkoli pozdějších změnách uvedeného data.
6. Členské státy zajistí, že příslušníci povolání, o nichž bylo zasláno ostatním členským státům výstražné upozornění, jsou o rozhodnutích o upozornění písemně informováni v okamžiku jeho odeslání, mohou podle vnitrostátního práva podat proti tomuto rozhodnutí odvolání nebo požádat o opravení těchto rozhodnutí, mají přístup k náhradám za škody utrpěné nepravdivým upozorněním zaslaným ostatním členským státům a v těchto případech rozhodnutí o upozornění uvádí, že je předmětem řízení ze strany příslušníka povolání.
7. Údaje týkající se upozornění mohou být v systému IMI zpracovávány pouze po dobu jejich platnosti. Upozornění jsou vymazána tři dny po dni přijetí zrušujícího rozhodnutí nebo po ukončení zákazu nebo omezení uvedených v odstavci 1.
8. Komise přijímá pro provádění výstražného mechanismu prováděcí akty. Tyto prováděcí akty zahrnují ustanovení o orgánech pověřených vysíláním nebo přijímáním výstražných upozornění a o odvolávání a uzavírání výstražných upozornění a opatření k zajištění bezpečnosti údajů během doby jejich zpracování. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 58 odst. 2.“
46)
Článek 57 se nahrazuje tímto:
„Článek 57
Centrální on-line přístup k informacím
1. Členské státy zajistí, aby byly prostřednictvím jednotných kontaktních míst, uvedených v článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (19), on-line přístupné a pravidelně aktualizované tyto informace:
a)
seznam všech regulovaných povolání v daném členském státě včetně kontaktních údajů orgánů příslušných pro každé regulované povolání a center pomoci uvedených v článku 57b;
b)
seznam povolání, pro která existuje evropský profesní průkaz, jeho fungování včetně veškerých souvisejících poplatků, které hradí daný odborník, a příslušné orgány, které ho vystavují;
c)
seznam všech povolání, u kterých členský stát používá ve svých vnitrostátních právních a správních předpisech čl. 7 odst. 4;
d)
seznam regulovaného vzdělávání a odborné přípravy se zvláštní strukturou podle čl. 11 písm. c) bodu ii);
e)
požadavky a postupy uvedené v článcích 7, 50, 51 a 53 pro každé povolání, které členský stát reguluje, včetně všech souvisejících poplatků, které občané musí uhradit, a dokladů, které musí předložit příslušným orgánům;
f)
způsob odvolání proti rozhodnutím příslušných orgánů přijatým podle této směrnice podle vnitrostátních právních a správních předpisů.
2. Členské státy zajistí, že se informace uvedené v odstavci 1 poskytují jasným a srozumitelným způsobem, že jsou snadno dálkově a elektronickými prostředky dostupné a že jsou aktuální.
3. Členské státy zajistí, aby každá žádost o informace zaslaná jednotnému kontaktnímu místu byla zodpovězena co nejdříve.
4. Členské státy a Komise přijímají doprovodná opatření s cílem vybídnout k tomu, aby jednotná kontaktní místa zpřístupnila informace stanovené v odstavci 1 v ostatních úředních jazycích Unie. Právní předpisy členských států o používání jazyků na jejich území tím nejsou dotčeny.
5. Členské státy spolupracují mezi sebou a s Komisí pro účely provádění odstavců 1, 2 a 4.
47)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 57a
Postupy s využitím elektronických prostředků
1. Členské státy zajistí, že všechny požadavky, postupy a formality spojené se záležitostmi spadajícími do působnosti této směrnice je možno snadno vyřídit přes příslušné jednotné kontaktní místo na dálku a pomocí elektronických prostředků nebo prostřednictvím příslušných odpovědných orgánů. To by nemělo odpovědným orgánům členského státu bránit, aby v pozdější fázi v případě odůvodněných pochybností a pokud je to nezbytně nutné, vyžadovaly potvrzené kopie.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na adaptační období či na provedení zkoušky způsobilosti.
3. Je-li z hlediska členských států odůvodněné, aby pro vyřízení postupů uvedených v odstavci 1 tohoto článku vyžadovaly zaručené elektronické podpisy ve smyslu čl. 2 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy (20), přijímají členské státy elektronické podpisy v souladu s rozhodnutím Komise 2009/767/ES ze dne 16. října 2009, kterým se stanovují opatření pro usnadnění užití postupů s využitím elektronických prostředků prostřednictvím jednotných kontaktních míst podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES o službách na vnitřním trhu (21) a zajistí technické prostředky pro zpracování formátů zaručeného elektronického podpisu stanovené rozhodnutím Komise 2011/130/EU ze dne 25. února 2011, kterým se stanoví minimální požadavky na přeshraniční zpracování dokumentů elektronicky podepsaných příslušnými orgány podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES o službách na vnitřním trhu (22).
4. Všechny postupy se provádějí v souladu s článkem 8 směrnice 2006/123/ES o jednotném kontaktním místu. Procesní lhůty stanovené v čl. 7 odst. 4 a v článku 51 této směrnice začínají od okamžiku, kdy občan podá žádost nebo předloží kterýkoli chybějící doklad u jednotného kontaktního místa nebo přímo u příslušného orgánu. Vyžadování potvrzených kopií uvedené v odstavci 1 tohoto článku se nepovažuje za vyžadování chybějících dokladů.
Článek 57b
Centra pomoci
1. Každý členský stát určí nejpozději do 18. ledna 2016 centrum pomoci, jehož posláním je poskytovat občanům a také střediskům ostatních členských států pomoc při uznávání odborných kvalifikací uvedených v této směrnici, včetně informací o vnitrostátních právních předpisech, kterými se řídí povolání a jejich výkon, o právních předpisech v sociální oblasti a případně o etických pravidlech.
2. Centra pomoci v hostitelských členských státech pomáhají občanům při výkonu práv, které pro ně vyplývají z této směrnice, a to případně ve spolupráci s centrem pomoci v domovském členském státě a příslušnými orgány a jednotným kontaktním místem v hostitelském členském státě.
3. Každý příslušný orgán v domovském nebo hostitelském členském státě musí plně spolupracovat s centrem pomoci v hostitelském členském státě a případně v domovském členském státě a poskytovat všechny důležité informace o jednotlivých případech těmto centrům na jejich žádost a podle pravidel týkajících se ochrany údajů v souladu se směrnicemi 95/46/ES a 2002/58/ES.
4. Na žádost Komise ji centra pomoci ve lhůtě dvou měsíců od obdržení této žádosti informují o výsledcích žádostí, které právě řeší.
Článek 57c
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 2 třetím pododstavci, článku 20, čl. 21 odst. 6 druhém pododstavci, čl. 21a odst. 4, čl. 25 odst. 5, čl. 26 odst. 2, čl. 31 odst. 2 druhém pododstavci, čl. 34 odst. 2 druhém pododstavci, čl. 35 odst. 4 a 5, čl. 38 odst. 1 druhém pododstavci, čl. 40 odst. 1 třetím pododstavci, čl. 44 odst. 2 druhém pododstavci, čl. 49a odst. 4 a čl. 49b odst. 4 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 17. ledna 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 2 třetím pododstavci, článku 20, čl. 21 odst. 6 druhém pododstavci, čl. 21a odst. 4, čl. 25 odst. 5, čl. 26 odst. 2, čl. 31 odst. 2 druhém pododstavci, čl. 34 odst. 2 druhém pododstavci, čl. 35 odst. 4 a 5, čl. 38 odst. 1 druhém pododstavci, čl. 40 odst. 1 třetím pododstavci, čl. 44 odst. 2 druhém pododstavci, čl. 49a odst. 4 a čl. 49b odst. 4 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce, článku 20, čl. 21 odst. 6 druhého pododstavce, čl. 21a odst. 4, čl. 25 odst. 5, čl. 26 odst. 2, čl. 31 odst. 2 druhého pododstavce, čl. 34 odst. 2 druhého pododstavce, čl. 35 odst. 4 a 5, čl. 38 odst. 1 druhého pododstavce, čl. 40 odst. 1 třetího pododstavce, čl. 44 odst. 2 druhého pododstavce, čl. 49a odst. 4 a čl. 49b odst. 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
48)
Článek 58 se nahrazuje tímto:
„Článek 58
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro uznávání odborných kvalifikací. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.“
49)
Článek 59 se nahrazuje tímto:
„Článek 59
Transparentnost
1. Členské státy Komisi do 18. ledna 2016 oznámí seznam povolání, která na svém území regulují, přičemž tento seznam uvádí činnosti, jež každé povolání pokrývá, a obsahuje seznam regulovaného vzdělávání a odborné přípravy a odborné přípravy se zvláštní strukturou uvedené v čl. 11 písm. c) bodě ii). Jakákoli změna těchto seznamů se bez zbytečného odkladu oznámí Komisi. Komise vytvoří a spravuje veřejně přístupnou databázi regulovaných povolání, která obsahuje i obecný popis činností zahrnutých v rámci každého povolání.
2. Členské státy do 18. ledna 2016 oznámí Komisi seznam povolání, u nichž je podle čl. 7 odst. 4 nutná předběžná kontrola kvalifikací. Členské státy předloží Komisi u každého z těchto povolání konkrétní odůvodnění, proč bylo na uvedený seznam zařazeno.
3. Členské státy přezkoumají, zda jsou požadavky v rámci jejich právního systému omezující přístup k určitému povolání nebo jeho výkonu pouze na držitele konkrétní odborné kvalifikace, a to včetně používání profesních označení a odborných činností povolených v rámci takového označení, - které tento článek označuje za „požadavky“ - slučitelné s těmito zásadami:
a)
požadavky nesmí být přímo ani nepřímo diskriminační na základě státní příslušnosti nebo bydliště;
b)
požadavky musejí být opodstatněné naléhavým důvodem obecného zájmu;
c)
požadavky musejí být vhodné pro bezpečné dosažení sledovaného cíle a nesmějí překračovat rámec toho, co je pro dosažení daného cíle nezbytné.
4. Odstavec 1 se rovněž použije na povolání regulovaná v členském státě sdružením nebo organizací ve smyslu čl. 3 odst. 2 a na každý požadavek týkající se členství v těchto sdruženích nebo organizacích.
5. Členské státy do 18. ledna 2016 informují Komisi o požadavcích, které mají v úmyslu zachovat, a o důvodech, proč se domnívají, že tyto požadavky jsou v souladu s odstavcem 3. Členské státy informují o požadavcích, které následně zavedly, a o důvodech se domnívat, že tyto požadavky jsou v souladu s odstavcem 3, ve lhůtě šesti měsíců od přijetí opatření.
6. Do 18. ledna 2016 a následně každé dva roky členské státy dále Komisi předloží zprávu o požadavcích, které byly zrušeny nebo zmírněny.
7. Komise postupuje zprávy uvedené v odstavci 6 ostatním členským státům, které k nim do šesti měsíců vyjádří své připomínky. V tomtéž šestiměsíčním období Komise tyto zprávy projedná se zúčastněnými stranami, a to včetně dotčených povolání.
8. Komise předá souhrnnou zprávu založenou na informacích poskytnutých členskými státy skupině koordinátorů zřízené rozhodnutím Komise 2007/172/ES ze dne 19. března 2007, kterým se zřizuje skupina koordinátorů pro uznávání odborných kvalifikací (23), která se ke zprávě vyjádří.
9. S ohledem na připomínky podle odstavců 7 a 8 předloží Komise do 18. ledna 2017 souhrnnou zprávu Evropskému parlamentu a Radě, případně doplněnou o návrhy na dodatečné iniciativy.
50)
Článek 60 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se doplňuje pododstavec, který zní:
„Ke dni 18. ledna 2016 obsahuje statistické shrnutí přijatých rozhodnutí uvedených v prvním pododstavci podrobné informace o počtu a typech rozhodnutí, která byla přijata v souladu s touto směrnicí, včetně typů rozhodnutí o částečném přístupu, která přijaly příslušné orgány v souladu s článkem 4f, a popisu hlavních problémů, které vznikly na základě provádění této směrnice.“;
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Do 18. ledna 2019 a poté každých pět let zveřejní Komise zprávu o provádění této směrnice.
První zpráva se zaměří především na nové prvky, které zavedla tato směrnice, a vyhodnotí zejména tyto otázky:
a)
fungování evropského profesního průkazu;
b)
modernizace znalostí, dovedností a schopností u povolání, která spadají do působnosti hlavy III kapitoly III, včetně seznamu schopností uvedených v čl. 31 odst. 7;
c)
fungování společných rámců odborné přípravy a společných závěrečných zkoušek odborné přípravy;
d)
výsledky speciálního programu pro kariérní postup stanoveného rumunskými právními a správními předpisy platnými pro držitele dokladu o dosažené kvalifikaci na základě článku 33a a pro držitele dokladu o dosažené kvalifikaci na postsekundární úrovni s cílem vyhodnotit, zda je třeba revidovat platná ustanovení upravující režim nabytých, který se uplatňuje na rumunské doklady o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči.
Členské státy poskytnou veškeré informace nezbytné pro vypracování této zprávy.“
51)
V článku 61 se druhý odstavec nahrazuje tímto:
„Komise případně přijme prováděcí akt, kterým dotyčnému členskému státu povolí, aby se po omezenou dobu odchýlil od příslušného ustanovení.“
52)
Přílohy II a III se zrušují.
53)
V příloze VII bodě 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
„g)
pokud to členský stát požaduje od svých státních příslušníků, potvrzení o tom, že žadateli nebyl výkon povolání dočasně ani zcela pozastaven ani že nebyl odsouzen za spáchání trestného činu.“
Článek 2
Změna nařízení (EU) č. 1024/2012
V příloze nařízení (EU) č. 1024/2012 se bod 2 nahrazuje tímto:
„2.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES (24): články 4a až 4e, články 8, 21a, 50, 56 a 56a.
Článek 3
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18. ledna 2016.
2. Členský stát, jenž dne 17. ledna 2014 podle čl. 40 odst. 2 směrnice 2005/36/ES poskytuje přístup k odborné přípravě porodních asistentek pro směr I po dokončení nejméně deseti let povinné školní docházky, uvede v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s požadavky pro přijetí k odborné přípravě porodních asistentek podle čl. 40 odst. 2 písm. a) této směrnice do 18. ledna 2020.
3. Členské státy neprodleně oznámí Komisi znění předpisů uvedených v odstavci 1 a 2.
4. Předpisy uvedené v odstavcích 1 a 2, přijaté členskými státy, musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
5. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 20. listopadu 2013.
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2013/55/EÚ
z 20. novembra 2013,
ktorou sa mení smernica 2005/36/ES o uznávaní odborných kvalifikácií a nariadenie (EÚ) č. 1024/2012 o administratívnej spolupráci prostredníctvom informačného systému o vnútornom trhu (nariadenie o IMI)
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej články 46, 53 ods. 1 a 62,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií (3) sa zjednotil systém vzájomného uznávania, ktorý bol pôvodne založený na 15 smerniciach. Ustanovuje automatické uznávanie kvalifikácií pre obmedzený počet povolaní založené na harmonizovaných minimálnych požiadavkách na odbornú prípravu (sektorové povolania), všeobecnom systéme uznávania dokladov o odbornej príprave a automatickom uznávaní odbornej praxe. V smernici 2005/36/ES sa zavádza aj nový systém voľného poskytovania služieb. Treba pripomenúť, že na rodinných príslušníkov občanov Únie z tretích krajín sa vzťahujú výhody rovnakého zaobchádzania v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov (4). Štátni príslušníci tretích krajín môžu využívať aj výhody rovnakého zaobchádzania, ak ide o uznávanie diplomov, osvedčení a ostatných odborných kvalifikácií, v súlade s príslušnými vnútroštátnymi postupmi, podľa osobitných právnych aktov Únie, ako sú akty o dlhodobom pobyte, utečencoch, držiteľoch „modrej karty“ a výskumných pracovníkoch.
(2)
Komisia v oznámení z 27. októbra 2010 s názvom Akt o jednotnom trhu, Dvanásť hybných síl podnecovania rastu a posilňovania dôvery „Spoločne za nový rast“ určila potrebu modernizovať právo Únie v tejto oblasti. Európska rada vo svojich záveroch dňa 23. októbra 2011 podporila túto modernizáciu a vyzvala Európsky parlament a Radu na dosiahnutie politickej dohody o revízii smernice 2005/36/ES do konca roka 2012. Európsky parlament vo svojom uznesení z 15. novembra 2011 o uplatňovaní smernice o uznávaní odborných kvalifikácií (2005/36/ES) (5) takisto vyzval Komisiu, aby predložila návrh. V správe o občianstve za rok 2010 z 27. októbra 2010 s názvom Odstránenie prekážok vykonávania práv občanov EÚ sa zdôrazňuje potreba zmierniť administratívnu záťaž spojenú s uznávaním odborných kvalifikácií.
(3)
Notári, ktorí sa vymenúvajú úradným aktom vlády, by sa mali vyňať z pôsobnosti smernice 2005/36/ES vzhľadom na špecifické a rozdielne režimy, ktoré pre nich platia v jednotlivých členských štátoch na začatie a vykonávanie povolania.
(4)
Na účely posilňovania vnútorného trhu a podpory voľného pohybu odborníkov pri súčasnom zabezpečení väčšej efektívnosti a transparentnosti uznávania kvalifikácií by európsky profesijný preukaz bol prínosom. Tento preukaz by bol užitočný predovšetkým na uľahčenie dočasnej mobility a uznávania kvalifikácií v systéme automatického uznávania kvalifikácií, ako aj na podporu zjednodušeného procesu uznávania v rámci všeobecného systému. Účelom európskeho profesijného preukazu je zjednodušenie procesu uznávania a zavedenie nákladovej a prevádzkovej úspornosti, ktorá bude prínosom pre odborníkov aj príslušné orgány. Pri zavedení európskeho profesijného preukazy by sa mali zohľadniť stanoviská príslušného povolania a malo by mu predchádzať hodnotenie jeho vhodnosti pre príslušné povolanie a vplyvu na členské štáty. Hodnotenie by sa malo podľa potreby uskutočniť spolu s členskými štátmi. Európsky profesijný preukaz by sa mal vydať na žiadosť odborníka a po predložení potrebných dokladov a dokončení súvisiacich postupov overovania príslušnými orgánmi. Ak sa európsky profesijný preukaz vydáva na účely usadenia sa, malo by to znamenať rozhodnutie o uznaní a malo by sa k nemu pristupovať ako ku každému inému rozhodnutiu o uznaní podľa smernice 2005/36/ES. Mal by dopĺňať, a nie nahrádzať registračné požiadavky súvisiace so získaním konkrétneho povolania. Nie je potrebné zaviesť európsky profesijný preukaz pre právnické povolania, pre ktoré sa už profesijné preukazy vydávajú podľa systému zakotveného v smernici Rady 77/249/EHS z 22. marca 1977 na uľahčenie účinného výkonu slobody právnikov poskytovať služby (6) a smernici Európskeho parlamentu a Rady 98/5/ES zo 16. februára 1998 o uľahčení trvalého výkonu právnického povolania v inom členskom štáte ako v tom, kde bola získaná kvalifikácia (7).
(5)
Fungovanie európskeho profesijného preukazu by sa malo podporovať informačným systémom o vnútornom trhu (IMI) zriadeným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1024/2012 (8). Preukaz a IMI by mali zlepšiť synergiu a dôveru medzi príslušnými orgánmi, a zároveň odstrániť duplicitu administratívnej práce a postupov príslušných orgánov pri uznávaní kvalifikácie a posilniť transparentnosť a istotu pre odborníkov.
(6)
Proces podávania žiadostí a vydávania európskeho profesijného preukazu by mal mať jasnú štruktúru a obsahovať záruky a zodpovedajúce práva žiadateľa na odvolanie. Vykonávacie akty by mali konkretizovať požiadavky na preklad a metódy platenia všetkých platieb, ktoré ma žiadateľ zabezpečiť, aby sa nenarušila práca v IMI a aby sa nespomalilo spracovanie žiadosti. Stanovenie výšky poplatkov je vecou členských štátov. Členské štáty by však mali informovať Komisiu o stanovenej výške poplatkov. Európsky profesijný preukaz a súvisiace práce v rámci IMI by mali zabezpečiť integritu, autenticitu a dôvernosť uložených údajov a zabrániť nezákonnému a neoprávneného prístupu k informáciám v ňom obsiahnutých.
(7)
Smernica 2005/36/ES sa vzťahuje len na odborníkov, ktorí chcú vykonávať to isté povolanie v inom členskom štáte. Existujú prípady, keď sú príslušné činnosti v hostiteľskom členskom štáte súčasťou povolania s väčším rozsahom činností ako v domovskom členskom štáte. Ak sú rozdiely v oblastiach činnosti také veľké, že by sa vyžadovalo, aby odborník absolvoval úplný program vzdelávania a odbornej prípravy na kompenzáciu nedostatkov, a ak o to odborník požiada, hostiteľský členský štát by mu mal za týchto konkrétnych okolnosti udeliť čiastočný prístup. Ak však ide o závažné dôvody všeobecného záujmu, ako ich Súdny dvor Európskej únie definuje v judikatúre týkajúcej sa článkov 49 a 56 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) a ktoré sa môžu ďalej rozvíjať, členský štát by mal mať možnosť na zamietnutie čiastočného prístupu. Môže ísť najmä o zdravotnícke povolania, ak môžu vplývať na verejné zdravie alebo bezpečnosť pacienta. Čiastočný prístup by sa mal udeľovať tak, aby sa neporušilo právo sociálnych partnerov na organizovanie sa.
(8)
V záujme ochrany miestnych spotrebiteľov v hostiteľskom členskom štáte by malo dočasné a príležitostné poskytovanie služieb v členských štátoch podliehať zárukám, najmä požiadavke minimálne ročnej odbornej praxe počas desiatich rokov predchádzajúcich poskytovaniu služieb v prípadoch, keď povolanie nie je v domovskom členskom štáte regulované. V prípade sezónnych aktivít by členské štáty mali mať možnosť na vykonávanie kontrol s cieľom overovania dočasnej a príležitostnej povahy služieb poskytovaných na ich území. Hostiteľský členský štát by mal mať na tento účel možnosť požadovať raz do roka informácie o službách, ktoré sa naozaj poskytujú na jeho území, v prípadoch, keď poskytovateľ služieb ešte tieto informácie dobrovoľne neposkytol.
(9)
V smernici 2005/36/ES sa členským štátom povoľuje skontrolovať odbornú kvalifikáciu poskytovateľa služieb pred prvým poskytnutím služby v prípade regulovaných povolaní, ktoré majú vplyv na verejné zdravie alebo bezpečnosť. Toto viedlo k právnej neistote, pretože rozhodnutie o potrebe predchádzajúcej kontroly sa ponechalo na voľné uváženie príslušnému orgánu. Na zabezpečenie právnej istoty by mali odborníci od samého začiatku vedieť, či je nutná predchádzajúca kontrola odbornej kvalifikácie a kedy môžu rozhodnutie očakávať. V každom prípade by podmienky na tieto predchádzajúce kontroly odbornej kvalifikácie podľa predpisov na voľné poskytovanie služieb nemali byt prísnejšie ako podmienky podľa predpisov na usadenie sa. V prípade regulovaných povolaní, ktoré majú vplyv na verejné zdravie a bezpečnosť, smernica 2005/36/ES by sa nemala dotknúť možnosti členských štátov na ukladanie povinnosti poistenia súvisiacej s odbornými úkonmi v súlade s predpismi platnými podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/24/EÚ z 9. marca 2011 o uplatňovaní práv pacientov pri cezhraničnej zdravotnej starostlivosti (9) a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (10).
(10)
Systémy odborného vzdelávania a odbornej prípravy sa osvedčili ako užitočné nástroje na zabezpečovanie zamestnanosti mladých ľudí a na plynulý prechod od prípravy do pracovného života. V preskúmaní smernice 2005/36/ES by sa preto mali v plnej miere zohľadniť ich osobitosti.
(11)
Na uplatňovanie mechanizmu uznávania kvalifikácií v rámci všeobecného systému treba zoskupiť rôzne vnútroštátne vzdelávacie systémy a programy odbornej prípravy do rôznych úrovní. Tieto úrovne, ktoré sa vytvoria len na účel použitia všeobecného systému, nemajú vplyv na vnútroštátne systémy vzdelávania a odbornej prípravy ani na právomoc členských štátov v tejto oblasti vrátane vnútroštátnej politiky na uplatňovanie európskeho kvalifikačného rámca. Európsky kvalifikačný rámec je nástrojom určeným na podporu transparentnosti a porovnateľnosti odborných kvalifikácií a môže byť užitočným zdrojom informácií pre príslušné orgány skúmajúce odborné kvalifikácie vydané v iných členských štátoch. Vysoké školy na základe bolonského procesu prispôsobili štruktúru programov na dvojstupňový systém so stupňom bakalára a stupňom magistra. V záujme zabezpečenia toho, aby päť úrovní opísaných v smernici 2005/36/ES bolo v zhode s touto novou štruktúrou vysokoškolského vzdelávania, by sa stupeň bakalára mal zaradiť na úroveň d a stupeň magistra na úroveň e. Päť úrovní stanovených na fungovanie všeobecného systému by sa v zásade už nemalo ďalej používať ako kritérium na vylúčenie občanov Únie z rozsahu pôsobnosti smernice 2005/36/ES, ak by to bolo v rozpore so zásadou celoživotného vzdelávania.
(12)
So žiadosťami o uznanie kvalifikácie odborníkov, ktorí pochádzajú z neregulujúcich členských štátov a ktorí majú rok odbornej praxe, by sa malo zaobchádzať rovnako ako so žiadosťami odborníkov, ktorí pochádzajú z regulujúceho členského štátu. Ich odborné kvalifikácie by sa mali porovnávať s odbornými kvalifikáciami, ktoré sa vyžadujú v hostiteľskom členskom štáte na základe úrovní odborných kvalifikácií stanovených v smernici 2005/36/ES. V prípade podstatných rozdielov by príslušný orgán mal mať možnosť na uloženie kompenzačných opatrení. Mechanizmy overovania teoretických vedomostí a praktických zručností, ktoré by sa mohli vyžadovať ako kompenzačné opatrenia pre prístup k povolaniu, musia zaručovať a dodržiavať zásady transparentnosti a nestrannosti.
(13)
Ak neexistuje harmonizácia minimálnych podmienok odbornej prípravy, ktorými sa podmieňuje prístup k povolaniam, ktorý upravuje všeobecný systém, hostiteľský členský štát by mal mať naďalej možnosť uložiť kompenzačné opatrenie. Každé také opatrenie by malo byť primerané, a malo by brať najmä do úvahy znalosti, zručnosti a spôsobilosti, ktoré žiadateľ získal počas svojej odbornej praxe alebo celoživotného vzdelávania, čo na tento účel potvrdil príslušný orgán. Rozhodnutie o uložení kompenzačného opatrenia by malo byť riadne odôvodnené, aby žiadateľ mohol lepšie pochopiť svoju situáciu a požiadať vnútroštátne súdy o súdne preskúmanie podľa smernice 2005/36/ES.
(14)
Preskúmanie smernice 2005/36/ES ukázalo potrebu flexibilnejšie aktualizovať a vysvetľovať zoznamy priemyselných, obchodných a remeselných činností v prílohe IV, pričom by sa zachoval systém automatického uznávania pre tieto činnosti na základe odbornej praxe. Príloha IV v súčasnosti vychádza z Medzinárodnej štandardnej odvetvovej klasifikácie ekonomických činností (ISIC) z roku 1958 a neodráža už súčasnú štruktúru ekonomických činností. Klasifikácia ISIC bola od roku 1958 revidovaná niekoľkokrát. Komisia by preto mala mať možnosť prispôsobiť prílohu IV tak, aby sa to nedotklo systému automatického uznávania kvalifikácií.
(15)
Kontinuálny odborný rozvoj prispieva k bezpečnej a efektívnej praxi odborníkov, ktorí majú výhodu automatického uznávania odborných kvalifikácií. Je dôležité podporovať ďalšie posilňovanie kontinuálneho odborného rozvoja pre tieto povolania. Členské štáty by mali predovšetkým podporovať kontinuálny odborný rozvoj pre lekárov, zdravotníckych odborníkov, všeobecných lekárov, zdravotných sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť, zubných lekárov, špecializovaných zubných lekárov, veterinárnych lekárov, pôrodných asistentiek, lekárnikov a architektov. Opatrenia, ktoré členské štáty prijmú na podporu kontinuálneho odborného rozvoja pre tieto povolania, by sa mali oznamovať Komisii a členské štáty by si mali vymieňať osvedčené postupy v tejto oblasti. Kontinuálny odborný rozvoj by mal zahrnovať technický, vedecký, regulačný a etický rast a motivovať odborníkov, aby sa zapájali do celoživotného vzdelávania dôležitého pre ich povolanie.
(16)
Systém automatického uznávania kvalifikácií založený na harmonizovaných minimálnych požiadavkách na odbornú prípravu závisí od včasného oznamovania nových alebo zmenených dokladov o formálnej kvalifikácii členskými štátmi a ich zverejnenia Komisiou. Držitelia takýchto kvalifikácií inak nemajú žiadne záruky, že môžu využiť výhody automatického uznávania kvalifikácií. Na účely zvýšenia transparentnosti a uľahčenia preskúmavania novo oznámených titulov by členské štáty mali poskytovať informácie o trvaní a obsahu programov odbornej prípravy, ktoré musia byť v súlade s minimálnymi požiadavkami na odbornú prípravu stanovenými v smernici 2005/36/ES.
(17)
Európsky systém prenosu a zhromažďovania kreditov (ECTS) už používa veľká väčšina inštitúcií vysokoškolského vzdelávania v Únii a používanie kreditov sa stáva čoraz bežnejšie aj pri študijných odboroch vedúcich ku kvalifikáciám potrebným na výkon regulovaného povolania. Preto treba zaviesť možnosť na uvádzanie trvania študijných programov aj pomocou ECTS. Uvedená možnosť by nemala mať vplyv na ostatné požiadavky automatického uznávania. Jeden kredit ECTS zodpovedá 25 až 30 hodinám štúdia, kým 60 kreditov sa obvykle vyžaduje na absolvovanie jedného akademického roka.
(18)
V záujme zabezpečenia vysokej úrovne bezpečnosti verejného zdravia a pacientov vnútri Únie a aktualizovania smernice 2005/36/ES treba upraviť kritériá na definovanie základnej zdravotníckej odbornej prípravy tak, aby sa podmienky týkajúce sa minimálneho počtu rokov a hodín stali kumulatívne. Cieľom tejto úpravy nie je oslabenie požiadaviek odbornej prípravy pre základné zdravotnícke vzdelávanie.
(19)
V záujme rozšírenia mobility lekárov špecialistov, ktorí už získali jednu kvalifikáciu lekára špecialistu a potom absolvujú inú odbornú prípravu, by členské štáty mali mať možnosť udeľovať výnimky z niektorej časti odbornej prípravy, ak už tieto prvky neskoršej odbornej prípravy absolvovali počas predchádzajúceho programu špecializovanej odbornej prípravy lekárov špecialistov v členskom štáte. Členské štáty by mali mať možnosť na udeľovanie týchto výnimiek, v určitých medziach, pre lekárske špecializácie, na ktoré sa vzťahuje systém automatického uznávania.
(20)
Povolanie zdravotnej sestry v uplynulých troch desaťročiach prešlo výrazným vývojom. Komunitne založená zdravotná starostlivosť, využívanie komplexnejších terapií a neustále sa vyvíjajúca technológia predpokladajú schopnosť zdravotných sestier prevziať väčšiu zodpovednosť. Odborná príprava zdravotných sestier, ktorej organizácia sa stále líši v závislosti od vnútroštátnych tradícií, by sa mala viac zameriavať na výsledky a poskytovať väčšiu istotu, že odborník počas svojej odbornej prípravy získal určité znalosti a zručnosti a je schopný aspoň niektoré kompetencie uplatňovať pri výkone činností v rámci svojho povolania.
(21)
Na to, aby boli pôrodné asistentky pripravené na plnenie náročných potrieb zdravotníckej starostlivosti, pred začatím odbornej prípravy by mali mať kvalitné všeobecné vzdelanie. Preto by sa podmienka pre prijatie na odbornú prípravu pôrodnej asistentky mala zvýšiť na 12 rokov všeobecného vzdelania alebo úspešné zloženie skúšky na rovnocennej úrovni okrem prípadov, keď ide o odborníčky, ktoré už majú kvalifikáciu ako zdravotné sestry zodpovedné za všeobecnú starostlivosť. Odborná príprava pôrodných asistentiek mala zabezpečovať lepšiu záruku, že odborníčka nadobudla určité znalosti a zručnosti potrebné na výkon činností pôrodnej asistentky uvedené v smernici 2005/36/ES.
(22)
V snahe zjednodušiť systém automatického uznávania špecializácií všeobecného a zubného lekárstva, by sa na tie odbory mala vzťahovať smernica 2005/36/ES, keď sú spoločné aspoň pre dve pätiny členských štátov.
(23)
Veľký počet členských štátov sa rozhodol umožniť prístup ku všetkým činnostiam v oblasti farmácie a vykonávanie týchto činností na základe uznania kvalifikácií lekárnikov vyžadovaných v iných členských štátoch od nadobudnutia účinnosti smernice 2005/36/ES. Toto uznanie odbornej kvalifikácie vyžadované v inom členskom štáte by však nemalo brániť členským štátom, aby dodržiavali predpisy zabraňujúce diskriminácii, ktoré upravujú zemepisné rozdelenie lekární na ich území, pretože tieto predpisy sa v smernici 2005/36/ES nekoordinujú. Derogácia z automatického uznania kvalifikácií, ktorú členský štát potrebuje, by však už nemala vylučovať lekárnikov, ktorých už členský štát uznal využijúc túto derogáciu a ktorí už legálne a skutočne pracujú ako lekárnici určitý čas na území tohto členského štátu.
(24)
Fungovanie systému automatického uznávania kvalifikácií závisí od dôvery v podmienky odbornej prípravy, ktorá vedie ku kvalifikácii odborníkov. Preto je dôležité, aby minimálne podmienky na odbornú prípravu architektov odrážali nový vývoj v oblasti vzdelávania architektov, najmä v súvislosti s uznanou potrebou doplniť akademickú odbornú prípravu odbornou praxou pod dohľadom kvalifikovaných architektov. Minimálne podmienky odbornej prípravy by zároveň mali byť dostatočne flexibilné, aby sa predišlo zbytočnému obmedzovaniu možnosti členských štátov organizovať si svoje vzdelávacie systémy.
(25)
Smernica 2005/36/ES by preto mala prostredníctvom spoločných zásad odbornej prípravy viac podporovať charakter automatického uznávania odborných kvalifikácií tých povolaní, ktoré ho v súčasnosti nemôžu využívať. Mal by sa pritom brať ohľad na právomoc členských štátov rozhodovať o tom, aká odborná kvalifikácia sa vyžaduje na výkon povolaní na ich území, ako aj o obsahu a organizácii ich systémov vzdelávania a prípravy. Spoločné zásady odbornej prípravy by mali mať formu spoločného rámca pre odbornú prípravu vychádzajúcu zo spoločného súboru znalostí, zručností a spôsobilostí alebo spoločných skúšok v rámci odbornej prípravy. Spoločné rámce pre odbornú prípravu by mali mať tiež možnosť zahrňovať špecializácie, na ktoré sa v súčasnosti nevzťahujú ustanovenia automatického uznávania podľa smernice 2005/36/ES a ktoré sa týkajú povolaní obsiahnutých v hlave III kapitoly III a ktoré jasne definovali konkrétne činnosti vyhradené pre ne. Spoločný rámec pre odbornú prípravu pre tieto špecializácie, najmä lekárske špecializácie, by mal zabezpečovať vysokú úroveň verejného zdravia a bezpečnosti pacienta. Odborné kvalifikácie získané v rámci spoločných programov odbornej prípravy by mali členské štáty uznávať automaticky. Profesijné organizácie, ktoré sú zastúpené na úrovni Únie, a za určitých okolností vnútroštátne profesijné organizácie alebo príslušné orgány by mali mať možnosť predkladať k spoločným zásadám odbornej prípravy pripomienky Komisii, aby bolo možné spolu s vnútroštátnymi koordinátormi posúdiť možné dôsledky týchto zásad na vnútroštátne systémy vzdelávania a odbornej prípravy, ako aj na vnútroštátne predpisy upravujúce prístup k regulovaným povolaniam.
(26)
V smernici 2005/36/ES sa už odborníkom stanovuje povinnosť mať potrebné jazykové znalosti. Preskúmanie uplatňovania tejto povinnosti ukázalo, že je potrebné objasniť úlohu príslušných orgánov a zamestnávateľov, najmä v záujme lepšieho zaistenia bezpečnosti pacientov. Príslušné orgány by mali mať možnosť na uplatňovanie kontrol jazykových znalostí po uznaní odborných kvalifikácií. Pre povolania, ktoré majú vplyv na bezpečnosť pacienta, je dôležité to, aby sa kontroly jazykových znalostí podľa smernice 2005/36/ES uplatňovali ešte predtým, ako odborník začne vykonávať povolanie v hostiteľskom členskom štáte. Kontrola znalosti jazyka by však mala byť primeraná a potrebná pre príslušné povolania a nemala by sa zameriavať na vylúčenie odborníkov z trhu práce v hostiteľskom členskom štáte. Na zabezpečenie dodržiavania zásady proporcionality a v záujme zlepšovania mobility odborníkov v Únii by sa kontroly vykonávané príslušným orgánom alebo pod jeho dohľadom mali obmedzovať na znalosť jedného úradného jazyka hostiteľského členského štátu alebo jedného administratívneho jazyka hostiteľského členského štátu pod podmienkou, že je zároveň úradným jazykom Únie. Toto by nemalo hostiteľským členským štátom brániť v tom, aby podporovali odborníkov v štúdiu ďalšieho jazyka v neskoršej fáze, ak je potrebný na výkon odbornej činnosti. Zamestnávatelia by takisto mali mať dôležitú úlohu pri zisťovaní jazykových znalostí potrebných na výkon odborných činností na ich pracoviskách.
(27)
Vnútroštátne pravidlá upravujúce prístup k regulovaným povolaniam by nemali byť prekážkou mobility mladých absolventov. Preto, ak absolvent skončí odbornú stáž v inom členskom štáte, predmetná stáž by sa mala uznať, keď absolvent požiada o prístup k regulovanému povolaniu v domovskom členskom štáte. Uznanie odbornej stáže skončenej v inom členskom štáte by malo vychádzať z jasného písomného opisu študijných cieľov a pridelených úloh, ktoré má určiť školiteľ v hostiteľskom členskom štáte. Členské štáty by mali zohľadňovať odborné stáže skončené v tretích krajinách, keď posudzujú žiadosť o prístup k regulovanému povolaniu.
(28)
V smernici 2005/36/ES sa ustanovuje systém národných kontaktných miest. V dôsledku nadobudnutia účinnosti smernice 2006/123/ES a zriadenia miest jednotného kontaktu podľa uvedenej smernice existuje riziko prekrývania. Preto by sa národné kontaktné centrá zriadené smernicou 2005/36/ES mali stať asistenčnými centrami, ktoré by mali zamerať svoju činnosť na poskytovanie poradenstva a pomoci občanom vrátane osobného poradenstva, na účely zabezpečenia dodržiavania každodenného uplatňovania pravidiel vnútorného trhu v zložitých jednotlivých prípadoch občanov na vnútroštátnej úrovni. V prípade potreby by sa asistenčné centrá spojili s príslušnými orgánmi a asistenčnými centrami ostatných členských štátov. Čo sa týka európskeho profesijného preukazu, členské štáty by mali samy rozhodovať o tom, či asistenčné centrá majú konať ako príslušný orgán v domovskom členskom štáte alebo podporovať relevantný príslušný orgán pri vybavovaní žiadostí o európsky profesijný preukaz a pri spracúvaní individuálneho súboru žiadateľa vytvoreného v rámci informačného systému o vnútornom trhu (IMI) (súbor IMI). Pokiaľ ide o voľné poskytovanie služieb, ak dotknuté povolanie nie je regulované v domovskom členskom štáte, asistenčné centrá sa môžu podieľať aj na výmene informácií plánovanej na účely administratívnej spolupráce.
(29)
Táto smernica prispieva k zabezpečovaniu vysokej úrovne ochrany zdravia a spotrebiteľa. Smernica 2005/36/ES už stanovuje podrobné povinnosti členských štátov vymieňať si informácie. Tieto povinnosti by sa mali posilniť. Členské štáty by mali nielen reagovať na žiadosti o informácie, ale ich príslušné orgány by mali byť poverené v rámci právomocí aktívne upozorňovať príslušné orgány iných členských štátov na odborníkov, ktorí už nemajú oprávnenie na výkon povolania. Je potrebný osobitný výstražný mechanizmus pre zdravotníckych pracovníkov podľa smernice 2005/36/ES. Mal by sa uplatňovať aj na veterinárnych lekárov, ako aj na odborníkov vykonávajúcich činnosti súvisiace so vzdelávaním mladistvých vrátane odborníkov pracujúcich v oblasti starostlivosti o deti a predškolského vzdelávania. Povinnosť vysielania výstrahy by sa mala vzťahovať iba na členské štáty, kde sú tieto povolania regulované. Všetky členské štáty by mali byť varované, ak odborník už nie je oprávnený v dôsledku disciplinárneho konania alebo odsúdenia za spáchanie trestného činu vykonávať, dokonca ani dočasne, odborné činnosti v členskom štáte. Výstraha by mala obsahovať všetky existujúce podrobnosti o určitom alebo neurčitom období, na ktoré sa obmedzenie alebo zákaz vzťahuje. Táto výstraha by sa mala aktivovať prostredníctvom IMI bez ohľadu na to, či si odborník už uplatnil niektoré z práv podľa smernice 2005/36/ES alebo požiadal o uznanie svojej odbornej kvalifikácie prostredníctvom vydania európskeho profesijného preukazu alebo prostredníctvom iného spôsobu ustanoveného v tejto smernici. Výstražný mechanizmus by mal byť v súlade s právnymi predpismi Únie o ochrane osobných údajov a základných práv. Postup výstrahy by nemal byť určený na nahradenie alebo úpravu opatrení na spoluprácu medzi členskými štátmi v oblasti spravodlivosti a vnútorných vecí. Príslušné orgány podľa smernice 2005/36/ES by takisto nemali prispievať do tejto spolupráce prostredníctvom výstrah stanovených v uvedenej smernici.
(30)
Jedným z hlavných problémov, s ktorým sa stretáva občan, ktorý má záujem pracovať v inom členskom štáte, je zložitosť administratívnych postupov, ktoré musí splniť, a neistota s nimi spojená. Smernica 2006/123/ES už zaväzuje členské štáty, aby poskytovali ľahký prístup k informáciám a umožňovali dokončenie postupov prostredníctvom miest jednotného kontaktu. Občania, ktorí sa usilujú o uznanie svojich odborných kvalifikácií podľa smernice 2005/36/ES, už môžu využívať miesta jednotného kontaktu, ak sa na nich vzťahuje smernica 2006/123/ES. Na uchádzačov o zamestnanie a zdravotníckych pracovníkov sa však smernica 2006/123/ES nevzťahuje a stále nie je dostatok dostupných informácií. Preto treba z hľadiska používateľa konkretizovať tieto informácie a zabezpečiť, aby boli tieto informácie ľahko dostupné. Takisto je dôležité, aby členské štáty preberali zodpovednosť nielen na vnútroštátnej úrovni, ale aby spolupracovali aj navzájom a s Komisiou, aby odborníkom v celej Únii zabezpečili ľahký prístup k zrozumiteľným a viacjazyčným informáciám a aby mohli jednoducho dokončiť postupy prostredníctvom miest jednotného kontaktu alebo prostredníctvom príslušných relevantných orgánov. Odkazy na ne by mali byť dostupné prostredníctvom ďalších internetových stránok, ako je portál Vaša Európa.
(31)
S cieľom doplnenia alebo zmeny určitých nepodstatných prvkov smernice 2005/36/ES by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o aktualizáciu znalostí a zručností uvedených v článku 21 ods. 6, aktualizáciu prílohy I, aktualizáciu a objasňovanie činností uvedených v prílohe IV, úpravy prílohy V bodov 5.1.1 až 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 a 5.7.1, prispôsobovanie minimálneho trvania odbornej prípravy lekárov špecialistov a zubných lekárov, zahrnutie nových lekárskych špecializácií do prílohy V bodu 5.1.3, zmeny zoznamov uvedených v prílohe V bodoch 5.2.1, 5.3.1, 5.4.1, 5.5.1 a 5.6.1, zahrnutie nových odborov zubného lekárstva do prílohy V bodu 5.3.3, vymedzenie podmienok uplatňovania spoločných rámcov odbornej prípravy a vymedzenie podmienok uplatňovania spoločných skúšok odbornej prípravy. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(32)
Na účely zabezpečenia jednotných podmienok na uplatňovanie smernice 2005/36/ES by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (11).
(33)
Z dôvodu technickej povahy uvedených vykonávacích aktov by sa mal na prijímanie vykonávacích aktov týkajúcich sa zavedenia európskeho profesijného preukazu pre konkrétne povolania, formátu európskeho profesijného preukazu, spracovania písomných žiadostí, prekladov, ktoré má poskytnúť žiadateľ na podporu každej žiadosti o európsky profesijný preukaz, podrobností dokumentov požadovaných podľa smernice 2005/36/ES na predloženie úplnej žiadosti, postupov na uskutočňovanie a spracúvanie platieb za preukaz, pravidiel na to, ako a kedy môžu príslušné orgány požadovať overené kópie potrebných dokladov pre príslušné povolanie, technických špecifikácií a opatrení potrebných na zabezpečenie integrity, dôvernosti a presnosti informácií uvedených v európskom profesijnom preukaze a v súbore IMI, podmienok a postupov vydávania európskeho profesijného preukazu, predpisov týkajúcich sa podmienok prístupu k súboru IMI, technických prostriedkov a postupov overovania pravosti a platnosti európskeho profesijného preukazu a implementácie výstražného mechanizmu používať postup preskúmania.
(34)
Komisia by, prostredníctvom vykonávacích aktov a vzhľadom na ich špecifické črty, konajúc bez uplatňovania nariadenia (EÚ) č. 182/2011, mala rozhodnúť o zamietnutí požadovanej aktualizácie prílohy I, ak sa nesplnia podmienky stanovené v smernici 2005/36/ES, požiadať príslušné členské štáty, aby sa zriekli uplatňovania odchýlky, čo sa týka výberu medzi adaptačným obdobím a skúškou spôsobilosti, ak odchýlka nie je vhodná alebo nie je v súlade s právom Únie, o zamietnutí požadovaných zmien prílohy V bodov 5.1.1 až 5.1.4. 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 alebo 5.7.1, ak sa nesplnia podmienky stanovené v smernici 2005/36/ES, zoznamu vnútroštátnych odborných kvalifikácií a vnútroštátnych odborných titulov, ktoré majú výhodu automatického uznávania na základe spoločného rámca pre odbornú prípravu, zoznamu členských štátov, v ktorých sa majú organizovať spoločné skúšky odbornej prípravy, frekvencie počas kalendárneho roka a ďalších opatrení potrebných na organizovanie spoločných skúšok odbornej prípravy, a o povolení príslušnému členskému štátu, aby využil odchýlku od príslušných ustanovení smernice 2005/36/ES na obmedzené časové obdobie.
(35)
Po pozitívnych skúsenostiach so vzájomným hodnotením podľa smernice 2006/123/ES by sa mal podobný systém hodnotenia zahrnúť aj do smernice 2005/36/ES. Členské štáty by mali oznamovať povolania, ktoré regulujú, z akých dôvodov ich regulujú a diskutovať navzájom svoje zistenia. Takýto systém by prispel k väčšej transparentnosti na trhu s odbornými službami.
(36)
Komisia by mala v riadnom termíne prehodnotiť režim uznávania vzťahujúci sa na doklady o formálnych kvalifikáciách zdravotných sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť vydaných v Rumunsku. Takéto hodnotenie by malo vychádzať z výsledkov osobitného rozširujúceho programu, ktorý by Rumunsko malo vytvoriť v súlade s jeho vnútroštátnymi zákonmi, inými právnymi predpismi a správnymi opatreniami a pre ktorý by sa malo spojiť s inými členskými štátmi a Komisiou. Účelom tohto osobitného rozširujúceho programu by malo byť to, aby si účastníci tohto programu mohli rozšíriť odborné kvalifikácie a tak úspešne splniť všetky požiadavky na odbornú prípravu stanovené v smernici 2005/36/ES.
(37)
Keďže ciele tejto smernice, konkrétne racionalizácia, zjednodušenie a zlepšenie pravidiel pre uznávanie odborných kvalifikácií nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, pretože by to nevyhnutne viedlo k rozdielnym požiadavkám a procesným režimom, čím by sa zvýšila zložitosť regulačného rámca a spôsobilo by to bezdôvodné prekážky pre mobilitu odborníkov, ale z dôvodov súdržnosti, transparentnosti a zlučiteľnosti ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.
(38)
V súlade so spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie z 28. septembra 2011 k vysvetľujúcim dokumentom (12) sa členské štáty zaväzujú pripojiť v odôvodnených prípadoch k svojim oznámeniam o transpozičných opatreniach jeden dokument alebo viacero dokumentov vysvetľujúcich vzťah medzi prvkami smernice a príslušnými časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov. Pokiaľ ide o túto smernicu, zákonodarca sa domnieva, že zasielanie týchto dokumentov je odôvodnené.
(39)
Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov bol konzultovaný v súlade s článkom 28 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi Spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (13) a vydal stanovisko 8. marca 2012 (14).
(40)
Smernica 2005/36/ES a nariadenie (EÚ) č. 1024/2012 by sa preto mali zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Zmeny smernice 2005/36/ES
Smernica 2005/36/ES sa mení takto:
1.
V článku 1 sa dopĺňa tento odsek:
„V tejto smernici sa stanovujú aj pravidlá týkajúce sa čiastočného prístupu k regulovaným povolaniam a uznávaniu odborných stáží absolvovaných v inom členskom štáte.“
2.
Článok 2 sa mení takto:
a)
v odseku 1 sa dopĺňa tento pododsek:
„Táto smernica sa vzťahuje aj na všetkých štátnych príslušníkov členského štátu, ktorí absolvovali odbornú stáž mimo domovského členského štátu.“;
b)
dopĺňa sa tento odsek:
„4. Táto smernica sa nevzťahuje na notárov, ktorí sú vymenúvaní úradným aktom vlády.“
3.
Článok 3 sa mení takto:
a)
odsek 1 sa mení takto:
i)
písmená f) a h) sa nahrádzajú takto:
„f) ‚odborná prax‘: skutočné a zákonné vykonávanie príslušného povolania na plný úväzok alebo rovnocenné trvanie čiastočného úväzku v členskom štáte;
h) ‚skúška spôsobilosti‘: skúška obmedzená na žiadateľove odborné znalosti, zručnosti a spôsobilosti vykonávaná alebo uznávaná príslušnými orgánmi hostiteľského členského štátu s cieľom vyhodnotiť schopnosť žiadateľa vykonávať regulované povolanie v uvedenom členskom štáte.
Aby sa umožnilo vykonať tento test, príslušné orgány vypracujú zoznam predmetov, na ktoré sa na základe porovnania vzdelávania a prípravy požadovaných v hostiteľskom členskom štáte získaných uchádzačom nevzťahuje diplom alebo iný doklad o odbornej kvalifikácii uchádzača.
Pri skúške odbornej spôsobilosti treba vziať do úvahy, že žiadateľ je v domovskom členskom štáte alebo v členskom štáte, odkiaľ pochádza, kvalifikovaným odborníkom. Skúška zahŕňa predmety, ktoré sa vyberajú z predmetov na zozname, ktorých znalosť je nevyhnutná na výkon daného povolania v hostiteľskom členskom štáte. Skúška sa môže tiež vzťahovať aj na znalosti odborných predpisov uplatniteľných na príslušné činnosti v hostiteľskom členskom štáte.
Podrobné uplatňovanie skúšky spôsobilosti a postavenie žiadateľa v hostiteľskom členskom štáte, ktorý si želá pripravovať sa na túto skúšku spôsobilosti v uvedenom členskom štáte, určujú príslušné orgány v tomto členskom štáte;“;
ii)
dopĺňajú sa tieto body:
„j) ‚odborná stáž‘: bez toho, aby bol dotknutý článok 46 ods. 4, obdobie odbornej praxe vykonanej pod dohľadom za predpokladu, že predstavuje podmienku na prístup k regulovanému povolaniu, a ktorá sa môže uskutočniť počas alebo po skončení vzdelávania, na záver ktorého sa vydáva diplom;
k) ‚európsky profesijný preukaz‘: elektronické potvrdenie preukazujúce buď, že odborník splnil všetky potrebné podmienky na účely dočasného a príležitostného poskytovania služieb v hostiteľskom členskom štáte, alebo uznanie odborných kvalifikácií na účely usadenia sa v hostiteľskom členskom štáte;
l) ‚celoživotné vzdelávanie‘: každé všeobecné vzdelávanie, odborné vzdelávanie a príprava, neformálne vzdelávanie a informálne učenie sa uskutočňované po celý život, ktoré vedie k rozšíreniu kompetencií z hľadiska znalostí, zručností a spôsobilostí, čo môže zahrňovať aj profesionálnu etiku;
m) ‚závažné dôvody všeobecného záujmu‘: dôvody uznané ako také v judikatúre Súdneho dvora Európskej únie;
n) ‚európsky systém prenosu a zhromažďovania kreditov alebo kredity ECTS‘: systém kreditov vo vysokoškolskom vzdelávaní využívaný v európskom priestore vysokoškolského vzdelávania.“;
b)
v odseku 2 sa tretí pododsek nahrádza takto:
„Vždy, keď členský štát uzná združenie alebo organizáciu uvedenú v prvom pododseku, informuje o tom Komisiu. Komisia preskúma, či združenie alebo organizácia spĺňa podmienky uvedené v druhom pododseku. V záujme riadneho zohľadnenia regulačného vývoja v členských štátoch je Komisia splnomocnená prijať v súlade s článkom 57 písm. c) delegované akty na aktualizáciu prílohy I, ak sa splnia podmienky uvedené v druhom pododseku.
Ak sa podmienky uvedené v druhom pododseku nesplnia, Komisia príjme vykonávací akt s cieľom zamietnuť požadovanú aktualizáciu prílohy I.“
4.
Článok 4 sa mení takto:
a)
odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Uznanie odbornej kvalifikácie zo strany hostiteľského členského štátu umožňuje príslušným osobám získať v tomto členskom štáte prístup k rovnakému povolaniu, ako je povolanie, pre ktoré sú kvalifikovaní v domovskom členskom štáte, a vykonávať ho v hostiteľskom členskom štáte za tých istých podmienok ako ich štátni príslušníci“;
b)
dopĺňa sa tento odsek:
„3. Odchylne od odseku 1 sa čiastočný prístup k povolaniu v hostiteľskom členskom štáte udeľuje pod podmienkami uvedenými v článku 4f.“
5.
Vkladajú sa tieto články:
„Článok 4a
Európsky profesijný preukaz
1. Členské štáty poskytnú držiteľom odbornej kvalifikácie európsky profesijný preukaz na ich žiadosť a za podmienky, že Komisia prijala príslušné vykonávacie akty uvedené v odseku 7.
2. Keď sa zaviedol európsky profesijný preukaz na základe príslušných vykonávacích aktov podľa odseku 7, príslušný držiteľ odbornej kvalifikácie si vyberie medzi požiadaním o tento preukaz alebo využitím postupu uvedeného v hlavách II a III.
3. Členské štáty zabezpečia, aby držiteľ európskeho profesijného preukazu mohol uplatňovať všetky práva priznané v článkoch 4b až 4e.
4. Keď má držiteľ odbornej kvalifikácie v úmysle poskytovať služby podľa hlavy II iné ako sú služby, na ktoré sa vzťahuje článok 7 ods. 4, príslušný orgán domovského členského štátu vystaví európsky profesijný preukaz v súlade s článkami 4b a 4c. Európsky profesijný preukaz predstavuje, podľa možnosti, vyhlásenie podľa článku 7.
5. Keď má držiteľ odbornej kvalifikácie v úmysle usadiť sa v inom členskom štáte podľa hlavy III kapitol I až IIIa alebo poskytovať služby podľa článku 7 ods. 4, príslušný orgán domovského členského štátu dokončí všetky prípravné kroky v súvislosti s individuálnym spisom žiadateľa vytvoreným v rámci informačného systému na vnútornom trhu (IMI) (súbor IMI) v súlade s článkami 4b a 4d. Príslušný orgán hostiteľského členského štátu vydáva európsky profesijný preukaz v súlade s článkami 4b a 4d.
Na účely usadenia sa vydanie európskeho profesijného preukazu neposkytuje automatické právo na výkon konkrétneho povolania, ak sa realizujú registračné požiadavky alebo iné kontrolné postupy v hostiteľskom členskom štáte skôr, ako sa vydá európsky profesijný preukaz na toto povolanie.
6. Členské štáty určia príslušné orgány na spracúvanie súborov IMI a vydávanie európskeho profesijného preukazu. Tieto orgány zabezpečia nestranné, objektívne a včasné spracovanie žiadostí o európske profesijné preukazy. Asistenčné centrá uvedené v článku 57b môžu takisto konať v pôsobnosti príslušného orgánu. Členské štáty zabezpečia, aby príslušné orgány a asistenčné centrá informovali občanov vrátane perspektívnych žiadateľov o fungovaní a pridanej hodnote európskeho profesijného preukazu pre povolania, pre ktoré je k dispozícii.
7. Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov prijíma opatrenia potrebné na jednotné uplatňovanie ustanovení o európskom profesijnom preukaze pre tie povolania, ktoré spĺňajú podmienky stanovené v druhom pododseku tohto odseku, vrátane opatrení týkajúcich sa formátu európskeho profesijného preukazu, spracovania písomných žiadostí, prekladov, ktoré má zabezpečiť žiadateľ na podporenie každej žiadosti o európsky profesijný preukaz, podrobností dokumentov požadovaných podľa článku 7 ods. 2 alebo prílohy VII na predloženie úplnej žiadosti a postupov na realizáciu a spracovanie platieb za európsky profesijný preukaz, berúc do úvahy osobitosti príslušného povolania. Komisia ďalej konkretizuje pomocou vykonávacích aktov ako, kedy a pre ktoré dokumenty môžu príslušné orgány požadovať overené kópie v súlade s článkom 4b ods. 3 druhým pododsekom, článkom 4d ods. 2 a 3 pre príslušné povolanie.
Zavedenie európskeho profesijného preukazu pre konkrétne povolanie prostredníctvom prijatia príslušných vykonávacích aktov uvedených v prvom pododseku sa riadi všetkými nasledujúcimi podmienkami:
a)
existuje značná mobilita alebo potenciál značnej mobility v príslušnom povolaní;
b)
existuje dostatočný záujem, ktorý vyjadrili príslušné zainteresované subjekty;
c)
povolanie alebo vzdelanie a odborná príprava, ktoré sú zamerané na výkon povolania, sú regulované v mnohých členských štátoch.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 58 ods. 2.
8. Všetky poplatky, ktoré môžu žiadatelia vynaložiť v súvislosti s administratívnym postupom na vydanie európskeho profesijného preukazu, majú byť primerané a úmerné nákladom vynaloženým domovským a hostiteľským členským štátom a nemajú pôsobiť ako demotivácia pri podávaní žiadosti o európsky profesijný preukaz.
Článok 4b
Žiadosť o európsky profesijný preukaz a vytvorenie súboru IMI
1. Domovský členský štát umožňuje držiteľovi odbornej kvalifikácie požiadať o európsky profesijný preukaz prostredníctvom online nástroja, ktorý zabezpečí Komisia a ktorý automaticky vytvára súbor IMI pre konkrétneho žiadateľa. Ak domovský členský štát počíta aj s písomnými žiadosťami, zavedie všetky opatrenia potrebné na vytvorenie súboru IMI, všetky informácie, ktoré sa majú zaslať žiadateľovi na vydanie európskeho profesijného preukazu.
2. K žiadostiam sa prikladajú dokumenty požadované vo vykonávacích aktoch, ktoré sa majú prijať podľa článku 4a ods. 7.
3. Príslušný orgán domovského členského štátu do jedného týždňa od doručenia žiadosti potvrdzuje prijatie žiadosti a informuje žiadateľa o všetkých chýbajúcich dokladoch bezodkladne po podaní žiadosti.
Príslušný orgán domovského členského štátu podľa potreby vydá potvrdenie požadované podľa tejto smernice. Príslušný orgán domovského členského štátu overí, či žiadateľ zákonne sídli v domovskom členskom štátu a či všetky potrebné dokumenty, ktoré sa vydali v domovskom členskom štáte, sú platné a vierohodné. V prípade riadne odôvodnených pochybností príslušný orgán domovského členského štátu konzultuje s príslušným úradom a môže od žiadateľa požiadať o overené kópie dokumentov. V prípade následných žiadostí toho istého žiadateľa nesmú príslušné orgány domovského a hostiteľského členského štátu požadovať opätovné predloženie dokladov, ktoré sú už v súbore IMI a ktoré sú stále platné.
4. Komisia môže prostredníctvom vykonávací aktov prijať technické špecifikácie, opatrenia potrebné na zabezpečenie integrity, dôvernosti a presnosti informácií uvedených v európskom profesijnom preukaze a v súbore IMI, a podmienky a postupy na vydanie európskeho profesijného preukazu jeho držiteľovi vrátane možnosti jeho stiahnutia z internetu alebo nahrávania aktualizácií do súboru IMI. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 58 ods. 2.
Článok 4c
Európsky profesijný preukaz pre dočasné a príležitostné poskytovanie služieb, na ktoré sa nevzťahuje článok 7 ods. 4
1. Príslušný orgán domovského členského štátu overí žiadosť a sprievodnú dokumentáciu v súbore IMI a vydá európsky profesijný preukaz na dočasné a príležitostné poskytovanie služieb, na ktoré sa nevzťahuje článok 7 ods. 4, a to do troch týždňov. Uvedená lehota začína plynúť prijatím chýbajúcej dokumentácie uvedenej v článku 4b ods. 3 prvom pododseku alebo, ak sa nepožadovali ďalšie dokumenty, uplynutím týždňového obdobia uvedeného v uvedenom pododseku. Následne bezodkladne pošle európsky profesijný preukaz príslušnému orgánu každého príslušného hostiteľského členského štátu a informuje o tom žiadateľa. Hostiteľský členský štát nesmie vyžadovať nijaké ďalšie vyhlásenie podľa článku 7 počas nasledujúcich 18 mesiacov.
2. Rozhodnutie príslušného orgánu domovského členského štátu alebo neprijatie rozhodnutia v rámci obdobia troch týždňov uvedeného v odseku 1 je predmetom práva na odvolanie podľa vnútroštátneho práva.
3. Ak držiteľ európskeho profesijného preukazu chce poskytovať služby v členských štátoch, ktoré sa pôvodne neuvádzali v žiadosti uvedenej v odseku 1, žiadateľ môže požiadať o toto rozšírenie. Ak držiteľ chce pokračovať v poskytovaní služieb dlhšie ako je obdobie 18 mesiacov uvedené v odseku 1, držiteľ informuje o tejto skutočnosti príslušný orgán. Držiteľ v každom prípade predkladá všetky informácie o podstatných zmenách skutočností doložených v súbore IMI, o ktoré môže požiadať príslušný orgán v domovskom členskom štáte v súlade s vykonávacími aktmi, ktoré sa majú prijať podľa článku 4a ods. 7. Príslušný orgán domovského členského štátu zašle aktualizovaný európsky profesijný preukaz príslušným hostiteľským členským štátom.
4. Európsky profesijný preukaz platí na celom území všetkých príslušných hostiteľských členských štátov tak dlho, kým si jeho držiteľ zachová právo vykonávať prax v domovskom členskom štáte na základe dokumentov a informácií uvedených v súbore IMI.
Článok 4d
Európsky profesijný preukaz na účely usadenia a dočasné a príležitostné poskytovanie služieb podľa článku 7 ods. 4
1. Príslušný orgán domovského členského štátu do mesiaca overí dôveryhodnosť a platnosť sprievodnej dokumentácie v súbore IMI na účely vydania európskeho profesijného preukazu na usadenie alebo na dočasné a príležitostné poskytovanie služieb podľa článku 7 ods. 4. Uvedená lehota začína plynúť prijatím chýbajúcej dokumentácie uvedenej v článku 4b ods. 3 prvom pododseku alebo, ak sa nepožadovali ďalšie dokumenty, uplynutím týždňového obdobia uvedeného v uvedenom pododseku. Následne bezodkladne pošle žiadosť príslušnému orgánu hostiteľského členského štátu. Domovský členský štát informuje žiadateľa o stave žiadosti zároveň s odoslaním žiadosti hostiteľskému členskému štátu.
2. V prípadoch uvedených v článkoch 16, 21, 49a a 49b hostiteľský členský štát rozhodne, či vydá európsky profesijný preukaz podľa odseku 1 do jedného mesiaca od prijatia žiadosti zaslanej domovským členským štátom. V prípade riadne odôvodnených pochybností hostiteľský členský štát môže požiadať domovský členský štát o ďalšie informácie alebo o priloženie overenej kópie dokumentu, pričom domovský členský štát tejto požiadavke vyhovie najneskôr do dvoch týždňov od jej predloženia. S výhradou druhého pododseku odseku 5 sa lehota jedného mesiaca uplatňuje bez ohľadu na takúto požiadavku.
3. V prípadoch uvedených v článku 7 ods. 4 a článku 14 hostiteľský členský štát rozhodne, či vydá európsky profesijný preukaz, alebo podrobí držiteľa odbornej kvalifikácie kompenzačným opatreniam do dvoch mesiacov od prijatia žiadosti zaslanej domovským členským štátom. V prípade riadne odôvodnených pochybnosti hostiteľský členský štát môže požiadať domovský členský štát o ďalšie informácie alebo o priloženie overenej kópie dokumentu, pričom domovský členský štát ju poskytne najneskôr do dvoch týždňov od vznesenia požiadavky. S výhradou druhého pododseku odseku 5 sa lehota dvoch mesiacov uplatňuje bez ohľadu na takúto požiadavku.
4. V prípade, keď hostiteľský členský štát nedostane potrebné informácie, ktoré v súlade s touto smernicou môže požadovať na prijatie rozhodnutia o vydaní európskeho profesijného preukazu od domovského členského štátu alebo od žiadateľa, môže odmietnuť vydanie preukazu. Toto odmietnutie sa riadne odôvodňuje.
5. Keď hostiteľský členský štát neprijme rozhodnutie v lehote stanovenej v odsekoch 2 a 3 tohto článku, alebo nezorganizuje skúšku spôsobilosti v súlade s článkom 7 ods. 4, európsky profesijný preukaz sa považuje za vydaný a zasiela sa automaticky prostredníctvom systému IMI držiteľovi odbornej kvalifikácie.
Hostiteľský členský štát má možnosť predĺžiť o dva týždne termíny stanovené v odsekoch 2 a 3 na automatické vydanie európskeho profesijného preukazu. Vysvetlí dôvody predĺženia a informuje o tom žiadateľa. Toto predĺženie sa môže opakovať raz a iba vtedy, keď je to naozaj nevyhnutné, najmä z dôvodov súvisiacich s verejným zdravím alebo bezpečnosťou príjemcov služieb.
6. Opatrenia prijaté domovským členským štátom v súlade s odsekom 1 nahradia akúkoľvek žiadosť o uznanie odbornej kvalifikácie podľa vnútroštátneho práva hostiteľského členského štátu.
7. Proti rozhodnutiam domovského a hostiteľského členského štátu prijatým podľa odsekov 1 až 5 alebo proti neprijatiu rozhodnutia domovským členským štátom sa možno odvolať podľa vnútroštátneho práva príslušného členského štátu.
Článok 4e
Spracovanie údajov týkajúcich sa európskeho profesijného preukazu a prístup k nim
1. Bez toho, aby bola dotknutá prezumpcia neviny, príslušné orgány domovského a hostiteľského členského štátu aktualizujú včas zodpovedajúci súbor s informáciami o disciplinárnom konaní alebo uložených trestnoprávnych sankciách, ktoré súvisia so zákazom alebo obmedzením a ktoré by mohli mať dôsledky na výkon činností držiteľa európskeho profesijného preukazu na základe tejto smernice. V takom prípade dodržiavajú pravidlá na ochranu osobných údajov uvedené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (15) a smernici Európskeho parlamentu a Rady 2002/58/ES z 12. júla 2002 týkajúcej sa spracovávania osobných údajov a ochrany súkromia v sektore elektronických komunikácií (smernica o súkromí a elektronických komunikáciách) (16). Tieto aktualizácie zahŕňajú vymazanie informácií, ktoré sa už nevyžadujú. Držiteľ európskeho profesijného preukazu a príslušné orgány, ktoré majú prístup k zodpovedajúcemu súboru IMI, dostávajú okamžite informácie o každej aktualizácii. Táto povinnosť neovplyvňuje povinnosť členských štátov na vyslanie výstrahy podľa článku 56a.
2. Obsah aktualizácií informácií podľa odseku 1 sa obmedzuje na tieto informácie:
a)
totožnosť odborníka;
b)
príslušné povolanie;
c)
informácie o vnútroštátnom orgáne alebo súde, ktorý prijal rozhodnutie o obmedzení alebo zákaze;
d)
rozsah obmedzenia alebo zákazu, ako aj
e)
obdobie, na ktoré sa vzťahuje obmedzenie alebo zákaz.
3. Prístup k informáciám v súbore IMI je obmedzený len pre príslušné orgány domovského a hostiteľského členského štátu v súlade so smernicou 95/46/ES. Príslušné orgány informujú držiteľa európskeho profesijného preukazu o obsahu súboru IMI na požiadanie držiteľa.
4. Informácie uvedené v európskom profesijnom preukaze sa obmedzujú na informácie, ktoré sú potrebné na zistenie práva jeho držiteľa na výkon povolania, na ktorý bol vydaný, a to priezvisko držiteľa, meno, dátum a miesto narodenia, povolanie, formálne kvalifikácie a platný režim, príslušné zainteresované orgány, číslo preukazu, bezpečnostné záležitosti a odkaz na platný dôkaz totožnosti. Informácie o získanej odbornej praxi alebo absolvovaných kompenzačných opatreniach držiteľa európskeho profesijného preukazu sa zahrňujú do súboru IMI.
5. Osobné údaje obsiahnuté v súbore IMI sa môžu spracúvať tak dlho, ako treba, na účely postupu uznávania ako takého a ako dôkaz uznania alebo odoslania vyhlásenia požadovaného podľa článku 7. Členské štáty zabezpečia, aby držiteľ európskeho profesijného preukazu mal právo kedykoľvek a bezplatne požiadať o opravu nesprávnych či neúplných údajov alebo vymazanie alebo zablokovanie príslušného súboru IMI. Držiteľ dostane informácie o tomto práve v čase vydania európskeho profesijného preukazu a potom pripomenutie tohto práva každé dva roky. Pripomienka sa posiela automaticky prostredníctvom systému IMI, kde sa podala online pôvodná žiadosť o európsky profesijný preukaz.
V prípade žiadosti o vymazanie súboru IMI súvisiaceho s európskym profesijným preukazom vydaným na účel usadenia alebo dočasného alebo príležitostného poskytovania služieb podľa článku 7 ods. 4 príslušné orgány dotknutého hostiteľského členského štátu vydajú držiteľovi odbornej kvalifikácie potvrdenie o uznaní jeho odborných kvalifikácií.
6. V súvislosti so spracovaním osobných údajov na európskom profesijnom preukaze a všetkých súborov IMI sa príslušné orgány členských štátov považujú za kontrolórov v zmysle článku 2 písm. d) smernice 95/46/ES. V súvislosti so zodpovednosťami podľa odsekov 1 až 4 tohto článku a so spracovaním osobných údajov uvedených v týchto odsekoch sa Komisia považuje za kontrolóra v zmysle článku 2 písm. d) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi Spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (17).
7. Bez toho, aby to malo vplyv na odsek 3, hostiteľské členské štáty zabezpečia, aby zamestnávatelia, zákazníci, pacienti, verejné orgány a ostatné zainteresované strany mohli overiť pravosť a platnosť európskeho profesijného preukazu, ktorý im predloží držiteľ preukazu.
Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov stanoví pravidlá týkajúce sa prístupu k súboru IMI, a technické prostriedky a postupy overovania uvedeného v prvom pododseku. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 58 ods. 2.
Článok 4f
Čiastočný prístup
1. Príslušný orgán hostiteľského členského štátu udelí na základe individuálneho posúdenia čiastočný prístup k odbornej činnosti na svojom území len vtedy, keď sú splnené tieto podmienky:
a)
odborník je plne odborne spôsobilý vykonávať v domovskom členskom štáte odbornú činnosť, pre ktorú sa v hostiteľskom členskom štáte žiada o čiastočný prístup;
b)
rozdiely medzi odbornou činnosťou vykonávanou podľa právnych predpisov v domovskom členskom štáte a regulovaným povolaním v hostiteľskom členskom štáte ako takým sú také veľké, že uplatnenie kompenzačných opatrení by viedlo k tomu, že by sa od žiadateľa vyžadovalo skončenie úplného programu vzdelávania a odbornej prípravy, ktorý sa vyžaduje v hostiteľskom členskom štáte, aby mali prístup k plne regulovanému povolaniu v hostiteľskom členskom štáte;
c)
odborná činnosť sa objektívne môže oddeliť od ostatných činností patriacich pod regulované povolanie v hostiteľskom členskom štáte.
Na účely písmena c) príslušný orgán hostiteľského členského štátu zohľadňuje, či sa odborná činnosť môže vykonávať ako nezávislá činnosť v domovskom členskom štáte.
2. Čiastočný prístup sa môže zamietnuť, ak je takéto zamietnutie opodstatnené závažnými dôvodmi všeobecného záujmu, vhodné na zabezpečenie dosiahnutia sledovaného cieľa, a nepresahuje rámec toho, čo je nevyhnutne potrebné na dosiahnutie tohto cieľa.
3. Žiadosti na účely usadenia v hostiteľskom členskom štáte sa preskúmajú v súlade s kapitolami I a IV hlavy III.
4. Žiadosti na účely poskytovania dočasných a príležitostných služieb v hostiteľskom členskom štáte týkajúce sa odborných činností, ktoré majú dôsledky na verejné zdravie alebo bezpečnosť, sa preskúmajú v súlade s hlavou II.
5. Odchylne od článku 7 ods. 4 šiesteho pododseku a článku 52 ods. 1 sa po udelení čiastočného prístupu odborná činnosť vykonáva pod profesijným titulom domovského členského štátu. Hostiteľský členský štát môže požadovať používanie tohto profesijného titulu v jazykoch hostiteľského členského štátu. Odborníci, ktorí využívajú čiastočný prístup, jasne naznačia príjemcom služieb rozsah svojej odbornej činnosti.
6. Tento článok sa nevzťahuje na odborníkov, ktorým sa automaticky uznali ich odborné kvalifikácie podľa hlavy III kapitol II, III a IIIa.
6.
V článku 5 ods. 1 sa písmeno b) nahrádza takto:
„b)
ak sa poskytovateľ služieb presťahuje, ak vykonával toto povolanie v jednom alebo niekoľkých členských štátoch najmenej jeden rok počas posledných desiatich rokov predchádzajúcich poskytovaniu služieb, ak toto povolanie nie je v členskom štáte usadenia regulované. Podmienka ročného výkonu povolania sa nevyužíva vtedy, keď je regulované buď povolanie, alebo vzdelanie a odborná príprava, ktorá k tomuto povolaniu vedie.“
7.
Článok 7 sa mení takto:
a)
odsek 2 sa mení takto:
i)
písmená d) a e) sa nahrádzajú takto:
„d)
v prípadoch uvedených v článku 5 ods. 1 písm. b), každá forma dôkazu o tom, že poskytovateľ služieb vykonával príslušnú činnosť počas predchádzajúcich desiatich rokov najmenej jeden rok;
e)
pre povolania v oblasti bezpečnosti, v zdravotníctve a povolania súvisiace so vzdelávaním mladistvých vrátane starostlivosti o deti a predškolského vzdelávania, kde členský štát vyžaduje od svojich štátnych príslušníkov potvrdenie o tom, že im nebol pozastavený výkon povolania, ani dočasne, ani s konečnou platnosťou, a že neboli odsúdení za spáchanie trestného činu;“;
ii)
dopĺňajú sa tieto body:
„f)
pre povolania, ktoré majú dôsledky na bezpečnosť pacienta, vyhlásenie o jazykových znalostiach žiadateľa potrebných na výkon povolania v hostiteľskom členskom štáte;
g)
pre povolania zahŕňajúce činnosti uvedené v článku 16 a na ktoré členský štát upozornil v súlade s článkom 59 ods. 2, osvedčenie o povahe a trvaní činnosti, ktoré vydá príslušný orgán alebo úrad členského štátu, kde má poskytovateľ služby sídlo.“;
b)
vkladá sa tento odsek:
„2a. Skutočnosť, že poskytovateľ služieb predloží požadované vyhlásenie v súlade s odsekom 1, oprávňuje uvedeného poskytovateľa služieb na prístup k služobnej činnosti alebo na výkon tejto činnosti na celom území príslušného členského štátu. Členský štát môže požadovať ďalšie informácie uvedené v odseku 2 týkajúce sa odborných kvalifikácií poskytovateľa služieb ak:
a)
povolanie je regulované v častiach územia uvedeného členského štátu inak;
b)
sa táto regulácia vzťahuje aj na všetkých štátnych príslušníkov tohto členského štátu;
c)
rozdiely v tejto regulácii sú odôvodnené závažnými dôvodmi všeobecného záujmu súvisiacimi s verejným zdravím alebo bezpečnosťou príjemcov služby, ako aj
d)
členský štát nemá iné možnosti na získanie týchto informácií.“;
c)
odsek 4 sa nahrádza takto:
„4. Pre prvé poskytovanie služieb v prípade regulovaných povolaní, ktoré majú dôsledky na verejné zdravie alebo bezpečnosť, na ktoré sa nevzťahuje automatické uznávanie podľa hlavy III kapitoly II, III alebo IIIa, príslušný orgán hostiteľského členského štátu môže pred prvým poskytnutím služieb skontrolovať odbornú kvalifikáciu poskytovateľa služieb. Táto predchádzajúca kontrola je možná len vtedy, keď je jej účelom zabrániť závažnému poškodeniu zdravia alebo bezpečnosti príjemcu týchto služieb v dôsledku nedostatočnej odbornej kvalifikácie poskytovateľa služieb a ak nepresahuje rámec toho, čo je potrebné na tento účel.
Najneskôr do jedného mesiaca od prijatia vyhlásenia a sprievodných dokladov, uvedených v odsekoch 1 a 2, sa príslušný orgán snaží informovať poskytovateľa služieb o svojom rozhodnutí:
a)
neoverovať jeho odborné kvalifikácie;
b)
potom, ako overil jeho odborné kvalifikácie:
i)
požadovať od poskytovateľa služieb, aby absolvoval skúšku spôsobilosti, alebo
ii)
umožniť poskytovanie služieb.
V prípade problému, ktorý by mal za následok oneskorenie pri prijatí rozhodnutia podľa druhého pododseku, príslušný orgán v tej istej lehote informuje poskytovateľa služieb o dôvode oneskorenia. Problém sa má vyriešiť do jedného mesiaca po uvedenom oznámení a rozhodnutie sa dokončí v priebehu dvoch mesiacov od vyriešenia problému.
Ak existuje podstatný rozdiel medzi odbornou kvalifikáciou poskytovateľa služieb a odbornou prípravou, ktorú vyžaduje hostiteľský členský štát, a tento rozdiel je taký, že by to mohlo byť škodlivé pre verejné zdravie alebo bezpečnosť, a keď tento rozdiel nemôže kompenzovať odborná prax alebo vedomosti, zručnosti a spôsobilosti poskytovateľa služieb získané v rámci celoživotného vzdelávania, oficiálne osvedčené na tento účel príslušným orgánom, hostiteľský členský štát umožní poskytovateľovi služieb preukázať formou skúšky spôsobilosti ako je to uvedené v písm. b) druhom pododseku, že si doplnil vedomosti, zručnosti alebo spôsobilosť, ktoré mu chýbali. Hostiteľský členský štát prijme na uvedenom základe rozhodnutie, či povolí poskytovanie služieb. V každom prípade musí byť možné poskytovať služby do jedného mesiaca po prijatí rozhodnutia podľa druhého odseku.
Ak príslušný orgán nezareaguje v lehotách stanovených v druhom a treťom pododseku, služby sa môžu poskytovať.
V prípade, keď sa odborná kvalifikácia overila podľa tohto pododseku, služby sa poskytujú na základe profesijného titulu hostiteľského členského štátu.“
8.
V článku 8 sa odsek 1 nahrádza takto:
„1. Príslušné orgány hostiteľského členského štátu môžu v prípade odôvodnených pochybností požiadať príslušné orgány členského štátu usadenia o poskytnutie všetkých informácií týkajúcich sa zákonnosti usadenia poskytovateľa služieb a bezúhonnosti, ako aj neexistencie disciplinárnych alebo trestnoprávnych sankcií súvisiacich s povolaním. V prípade, keď sa príslušné orgány hostiteľského členského štátu rozhodnú o kontrole odborných kvalifikácií poskytovateľa služieb, môžu požiadať príslušné orgány členského štátu usadenia o informácie o odbornej príprave poskytovateľa služieb, keď sú potrebné na posúdenie podstatných rozdielov, ktoré by mohli byť škodlivé pre verejné zdravie alebo bezpečnosť. Príslušné orgány členského štátu usadenia poskytnú tieto informácie v súlade s článkom 56. V prípade neregulovaných povolaní v domovskom členskom štáte môžu tieto informácie poskytovať aj asistenčné centrá uvedené v článku 57b.“
9.
Článok 11 sa mení takto:
a)
prvý odsek sa mení takto:
i)
úvodná časť sa nahrádza takto:
„Na účely uplatňovania článku 13 a článku 14 ods. 6 sú odborné kvalifikácie zoskupené do nižšie uvedených úrovní:“;
ii)
v písmene c) sa bod ii) nahrádza takto:
„ii)
regulovaného vzdelávania a odbornej prípravy alebo, v prípade regulovaných povolaní, odbornej prípravy s osobitnou štruktúrou, so spôsobilosťou nad rámec toho, čo je stanovené na úrovni b, rovnocennej úrovni odbornej prípravy uvedenej v bode i), ak táto odborná príprava poskytuje porovnateľný odborný štandard a pripravuje účastníka odbornej prípravy na porovnateľnú úroveň zodpovedností a funkcií pod podmienkou, že k diplomu je priložené osvedčenie domovského členského štátu;“;
iii)
písmená d) a e) sa nahrádzajú takto:
„d)
diplom potvrdzujúci, že držiteľ úspešne ukončil odbornú prípravu na úrovni vyššieho odborného vzdelania trvajúcu najmenej tri roky a najviac štyri roky alebo rovnocenné časové obdobie na čiastočnom základe, čo možno navyše vyjadriť rovnocenným počtom kreditov (ECTS), na univerzite alebo v inštitúcii vysokoškolského vzdelávania alebo v inej inštitúcii, ktorá poskytuje rovnocennú úroveň vzdelávania a odbornej prípravy a, kde to prichádza do úvahy, že úspešne ukončil odbornú prípravu, ktorá sa vyžaduje okrem tejto odbornej prípravy po štúdiu na úrovni vyššieho odborného vzdelania;
e)
diplom potvrdzujúci, že držiteľ úspešne ukončil vyššie odborné vzdelanie trvajúce aspoň štyri roky alebo rovnocenné časové obdobie na čiastočnom základe, čo možno navyše vyjadriť rovnocenným počtom kreditov (ECTS), na univerzite alebo inštitúcii vysokoškolského vzdelávania alebo inej inštitúcii rovnocennej úrovne, a v prípade potreby, že úspešne ukončil odbornú prípravu požadovanú po štúdiu na úrovni vyššieho odborného vzdelania.“;
b)
druhý odsek sa vypúšťa.
10.
V článku 12 sa prvý odsek nahrádza takto:
„Každý doklad o formálnej kvalifikácii alebo každá skupina dokladov o formálnej kvalifikácii, ktoré vydal príslušný orgán členského štátu, ktorým sa potvrdzuje úspešné ukončenie odbornej prípravy v Únii, v rámci formálnych programov denného alebo externého štúdia alebo mimo rámca formálnych programov denného alebo externého štúdia, ktoré tento členský štát uznal ako rovnocennú prípravu a ktorá poskytuje svojmu držiteľovi tie isté práva na prístup k povolaniu alebo na výkon povolania alebo pripravuje na výkon tohto povolania, sa považuje za doklad o formálnej kvalifikácii druhu uvedeného v článku 11, vrátane príslušnej úrovne.“
11.
Článok 13 sa nahrádza takto:
„Článok 13
Podmienky uznania
1. Ak je prístup k regulovanému povolaniu alebo výkon regulovaného povolania v hostiteľskom členskom štáte podmienený držaním osobitnej odbornej kvalifikácie, príslušný orgán tohto členského štátu povolí žiadateľom prístup k tomuto povolaniu alebo výkon tohto povolania za tých istých podmienok, aké sa vzťahujú na jeho štátnych príslušníkov, ak sú držiteľmi osvedčenia o odbornej spôsobilosti alebo dokladu o formálnej kvalifikácii podľa článku 11, ktorý vyžaduje iný členský štát na získanie prístupu a výkon tohto povolania na svojom území.
Osvedčenia o odbornej spôsobilosti alebo doklady o formálnej kvalifikácii vydáva príslušný orgán členského štátu určený podľa vnútroštátnych zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení uvedeného členského štátu.
2. Prístup k povolaniu a výkon povolania ako je opísaný v odseku 1 sa umožní aj žiadateľom, ktorí vykonávali toto povolanie na plný úväzok po dobu jedného roka alebo v ekvivalente celkového trvania na polovičný úväzok počas predchádzajúcich desiatich rokov v inom členskom štáte, ktorý toto povolanie nereguluje, a ktorí sú držiteľmi jedného alebo viacerých osvedčení o odbornej spôsobilosti alebo dokladov o formálnych kvalifikáciách, ktoré vydal iný členský štát, ktorý nereguluje povolanie.
Osvedčenia o odbornej spôsobilosti a doklady o formálnych kvalifikáciách spĺňajú tieto podmienky:
a)
sú vydané príslušným orgánom členského štátu určeným podľa vnútroštátnych zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení uvedeného členského štátu;
b)
potvrdzujú, že ich držiteľ je pripravený na výkon príslušného povolania.
Ročnú odbornú prax uvedenú v prvom pododseku však nemožno požadovať, ak sa dokladom o formálnych kvalifikáciách, ktoré žiadať vlastní, potvrdzuje regulované vzdelanie a odborná príprava.
3. Hostiteľský členský štát akceptuje úroveň osvedčenú podľa článku 11 domovským členským štátom, ako aj potvrdenie, ktorým domovský členský štát potvrdzuje, že regulované vzdelávanie a odborná príprava alebo odborná príprava s osobitnou štruktúrou podľa článku 11 písm. c) bodu ii) sa rovná úrovni podľa článku 11 písm. c) bodu i).
4. Odchylne od odsekov 1 a 2 tohto článku a od článku 14 príslušný orgán hostiteľského členského štátu môže odmietnuť prístup k povolaniu a jeho vykonávanie držiteľom osvedčenia o odbornej spôsobilosti zaradeným podľa článku 11 písm. a), keď je národná odborná kvalifikácia, ktorá sa vyžaduje na výkon povolania na jeho území, zaradená do článku 11 písm. e).“
12.
Článok 14 sa mení takto:
a)
odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Článok 13 nebráni hostiteľskému členskému štátu, aby za nasledujúcich podmienok požadoval od žiadateľa, aby dokončil lehotu na prispôsobenie, trvajúcu až tri roky, alebo aby zložil skúšku odbornej spôsobilosti, ak:
a)
odborná príprava, ktorou žiadateľ prešiel, pokrýva podstatne iné veci než sú veci, pokryté dokladom o formálnych kvalifikáciách, ktorý vyžaduje hostiteľský členský štát;
b)
regulované povolanie v hostiteľskom členskom štáte pokrýva jednu alebo viac regulovaných profesionálnych činností, ktoré v zodpovedajúcom povolaní v žiadateľovom domovskom členskom štáte neexistujú, a odborná príprava požadovaná v hostiteľskom členskom štáte pokrýva podstatne iné veci než sú veci, zahrnuté do žiadateľovho potvrdenia o odbornej spôsobilosti alebo dokladu o formálnych kvalifikáciách.“;
b)
v odseku 2 sa tretí pododsek nahrádza takto:
„Ak sa Komisia domnieva, že odchýlka uvedená v druhom pododseku je nevhodná alebo nie je v súlade s právom Únie, prijme vykonávací akt do troch mesiacov po získaní potrebných informácií a požiada príslušný členský štát, aby upustil od tohto plánovaného opatrenia. Ak Komisia vo vyššie uvedenej lehote neodpovie, odchýlku možno uplatniť.“;
c)
v odseku 3 sa dopĺňajú tieto pododseky:
„Odchylne od zásady práva žiadateľa na výber, ako je uvedené v odseku 2, hostiteľský členský štát môže stanoviť buď adaptačné obdobia, alebo skúšku spôsobilosti v prípade, keď:
a)
držiteľ odbornej kvalifikácie uvedenej v článku 11 písm. a), ktorý žiada o uznanie svojich odborných kvalifikácií, keď požadovaná vnútroštátna odborná kvalifikácia sa zaraďuje podľa článku 11 písm. c), alebo
b)
držiteľ odbornej kvalifikácie uvedenej v článku 11 písm. b), ktorý žiada o uznanie svojich odborných kvalifikácií, keď požadovaná vnútroštátna odborná kvalifikácia sa zaraďuje podľa článku 11 písm. d) alebo e).
V prípade, keď držiteľ odbornej kvalifikácie uvedenej v článku 11 písm. a), ktorý žiada o uznanie svojich odborných kvalifikácií, keď požadovaná vnútroštátna odborná kvalifikácia sa zaraďuje podľa článku 11 písm. d), hostiteľský členský štát môže určiť tak adaptačné obdobie, ako aj skúšku spôsobilosti.“;
d)
odseky 4 a 5 sa nahrádzajú takto:
„4. Na účely uplatňovania odsekov 1 a 5 „podstatne odlišné záležitosti“ sú záležitosti, ktorých znalosť, získané zručnosti a spôsobilosť sú podstatné pre výkon povolania a v prípade ktorých odborná príprava, ktorú migrant absolvoval, vzhľadom na jej trvanie alebo obsah vykazuje značné rozdiely oproti odbornej príprave, ktorú vyžaduje hostiteľský členský štát.
5. Odsek 1 sa uplatňuje s náležitým zohľadnením zásady proporcionality. Najmä ak má hostiteľský členský štát v úmysle vyžadovať od žiadateľa absolvovanie adaptačného obdobia alebo zloženie skúšky spôsobilosti, musí sa najprv uistiť, či znalosti, zručnosti a spôsobilosti, ktoré žiadateľ získal počas svojej odbornej praxe alebo celoživotného vzdelávania a ktoré na tento účel potvrdil príslušný orgán v každom členskom štáte alebo v tretej krajine, sú takej povahy, aby úplne alebo čiastočne pokryli podstatne odlišné záležitosti definované v odseku 4.“;
e)
dopĺňajú sa tieto odseky:
„6. Rozhodnutie ukladajúce adaptačné obdobie alebo skúšku spôsobilosti musí byť riadne odôvodnené. Konkrétne, žiadateľ dostane k dispozícii tieto informácie:
a)
úroveň odbornej kvalifikácie požadovanú v hostiteľskom členskom štáte a úroveň odbornej kvalifikácie, ktorú má žiadateľ v súlade s klasifikáciou uvedenou v článku 11, ako aj
b)
podstatné rozdiely uvedené v odseku 4 a dôvody, pre ktoré nemožno tieto rozdiely kompenzovať znalosťami, zručnosťami ani spôsobilosťami získanými počas odbornej praxe alebo v rámci celoživotného vzdelávania, čo na tento účel potvrdil príslušný orgán.
7. Členské štáty zabezpečia, aby žiadateľ mal možnosť absolvovať skúšku spôsobilosti uvedenú v odseku 1 najneskôr do šiestich mesiacov od pôvodného rozhodnutia o stanovení skúšky spôsobilosti žiadateľovi.“
13.
Článok 15 sa vypúšťa.
14.
Článok 20 sa nahrádza takto:
„Článok 20
Prispôsobenie zoznamov činností v prílohe IV
Komisia je v súlade s článkom 57c splnomocnená prijať delegované akty týkajúce sa prispôsobenia zoznamov činností uvedených v prílohe IV, ktoré podliehajú uznaniu odbornej praxe podľa článku 16 na účely aktualizácie alebo vyjasnenia činností uvedených v prílohe IV, najmä s cieľom ďalšej konkretizácie ich rozsahu, a riadne zohľadňovať najnovší vývoj v oblasti nomenklatúr na základe činnosť, za predpokladu, že tieto zmeny nezúžia rozsah činnosti týkajúcich sa jednotlivých kategórií a že medzi existujúcimi zoznamami I, II a III prílohy IV nie je posun.“
15.
Článok 21 sa mení takto:
a)
odsek 4 sa nahrádza takto:
„4. Pokiaľ ide o prevádzkovanie lekární, ktoré nepodliehajú územným obmedzeniam týkajúcim sa prevádzkovania lekárne, členský štát môže odchylne rozhodnúť, že neuznáva doklady o formálnych kvalifikáciách uvedené v bode 5.6.2 prílohy V pre zriadenie nových lekární otvorených verejnosti. Na účely tohto odseku sa za nové lekárne považujú aj lekárne, ktoré sú otvorené menej než tri roky.
Táto odchýlka sa nesmie uplatňovať v prípade farmaceutov, ktorých formálne kvalifikácie už uznali príslušné orgány v hostiteľskom členskom štáte na iné účely a ktorí skutočne a v súlade so zákonom už vykonávali odbornú činnosť farmaceuta v tomto členskom štáte minimálne tri po sebe idúce roky.“;
b)
odsek 6 sa nahrádza takto:
„6. Každý členský štát umožní prístup k odborným činnostiam a výkon odborných činností lekárom, sestrám zodpovedným za všeobecnú starostlivosť, zubným lekárom, veterinárnym lekárom, pôrodným asistentkám a farmaceutom na základe dokladu o formálnych kvalifikáciách uvedeného v prílohe V bodoch 5.1.1, 5.1.2, 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2 a 5.6.2 v tomto poradí, ktorý potvrdzuje, že príslušný odborník získal podľa potreby počas svojej odbornej prípravy znalosti, zručnosti a schopnosti uvedené v článku 24 ods. 3, článku 31 ods. 6, článku 31 ods. 7, článku 34 ods. 3, článku 38 ods. 3, článku 40 ods. 3 a článku 44 ods. 3.
V záujme zohľadňovania všeobecne uznávaného vedeckého a technického pokroku je Komisia splnomocnená v súlade s článkom 57c prijímať delegované akty s cieľom aktualizovať znalosti a zručností uvedené v článku 24 ods. 3, článku 31 ods. 6, článku 34 ods. 3, článku 38 ods. 3, článku 40 ods. 3, článku 44 ods. 3 a článku 46 ods. 4, aby odrážali vývoj v právnych predpisoch Únie, ktoré majú priamy vplyv na príslušných odborníkov.
Tieto aktualizácie si v žiadnom členskom štáte nesmú vyžadovať zmeny základných existujúcich legislatívnych zásad, pokiaľ ide o štruktúru povolaní v súvislosti s odbornou prípravou a podmienkami prístupu fyzických osôb. Tieto aktualizácie rešpektujú zodpovednosť členských štátov za organizáciu vzdelávacích systémov, ako je stanovené v článku 165 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ).“;
c)
odsek 7 sa vypúšťa.
16.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 21a
Postup oznamovania
1. Každý členský štát informuje Komisiu o vnútroštátnych zákonoch, iných právnych predpisoch alebo správnych opatreniach, ktoré prijal v súvislosti s vydávaním dokladov o formálnej kvalifikácii v povolaniach upravených v tejto kapitole.
V prípade dokladov o formálnej kvalifikácii uvedených v oddiele 8, sa oznámenie podľa prvého pododseku adresuje aj ostatným členským štátom.
2. Oznámenie uvedené v odseku 1 zahŕňa informácie o trvaní a obsahu programov odbornej prípravy.
3. Oznámenie uvedené v odseku 1 sa zasiela prostredníctvom informačného systému o vnútornom trhu.
4. V záujme toho, aby sa riadne zohľadnil legislatívny a právny vývoj v členských štátoch a pod podmienkou, že vnútroštátne zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia oznámené podľa odseku 1 tohto článku sú v súlade s podmienkami stanovenými v tejto kapitole, Komisia je v súlade s článkom 57c splnomocnená prijať delegované akty s cieľom zmeniť prílohu V body 5.1.1 až 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 a 5.7.1, pokiaľ ide o aktualizáciu titulov prijatých členskými štátmi ako dôkazu o formálnej kvalifikácii a v prípade potreby s uvedením orgánu, ktorý vydáva doklady o formálnej kvalifikácii, osvedčenia, ktoré sú k nim priložené, a zodpovedajúci profesijný titul.
5. Ak legislatívne, regulačné a správne ustanovenia oznámené podľa odseku 1 nie sú v súlade s podmienkami stanovenými v tejto kapitole, Komisia prijme vykonávací akt s cieľom zamietnuť požadovaný pozmeňujúci návrh prílohy V bodov 5.1.1 až 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 alebo 5.7.1.“
17.
Článok 22 sa mení takto:
a)
v prvom odseku sa písmeno b) nahrádza takto:
„b)
Členské štáty v súlade so svojimi špecifickými postupmi podporou kontinuálneho odborného rozvoja zaistia, aby pracovníci, ktorých odborná kvalifikácia je uvedená v hlave III v tejto kapitole, mohli svoje znalosti, zručnosti a schopnosti obnovovať s cieľom zachovania bezpečného a účinného výkonu povolania a udržania kroku s vývojom.“;
b)
dopĺňa sa tento odsek:
„Členské štáty oznamujú Komisii opatrenia prijaté podľa odseku 1 písm. b) do 18. januára 2016.“
18.
V článku 24 sa odsek 2 nahrádza takto:
„2. Základná lekárska odborná príprava pozostáva najmenej z päťročného štúdia, ktoré môže byť vyjadrené aj ako ekvivalent kreditov ECTS a pozostáva minimálne z 5 500 hodín teoretickej a praktickej odbornej prípravy, ktorú poskytuje univerzita alebo sa poskytuje pod dohľadom univerzity.
Pre odborníkov, ktorí začali štúdium pred 1. januárom 1972, môže sa kurz odbornej prípravy uvedený v prvom pododseku skladať zo šiestich mesiacov dennej praktickej odbornej prípravy na úrovni univerzity pod dohľadom príslušných orgánov.“
19.
Článok 25 sa mení takto:
a)
odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Prijatie na špecializovanú lekársku odbornú prípravu je podmienené ukončením a nostrifikáciou základnej lekárskej odbornej prípravy uvedenej v článku 24 ods. 2, v kurze, počas ktorého účastník odbornej prípravy získal príslušné znalosti základnej medicíny.“;
b)
vkladá sa tento odsek:
„3a. Členské štáty môžu vo svojich vnútroštátnych právnych predpisoch stanoviť čiastočné výnimky z častí špecializovanej lekárskej odbornej prípravy uvedenej na zozname prílohy V v bode 5.1.3, ak sa táto časť odbornej prípravy už absolvovala počas iného programu špecializovanej odbornej prípravy, ktorý je uvedený v prílohe V v bode 5.1.3 a za predpokladu, že daný odborník už získal predchádzajúcu odbornú kvalifikáciu v tomto členskom štáte, pričom sa tieto výnimky uplatňujú prípad od prípadu. Členské štáty zabezpečia, aby udelená výnimka nepredstavovala viac ako polovicu minimálneho trvania predmetnej špecializovanej lekárskej odbornej prípravy.
Každý členský štát oznámi Komisii a ostatným členským štátom príslušné vnútroštátne právne predpisy týkajúce sa všetkých takýchto čiastočných výnimiek.“;
c)
odsek 5 sa nahrádza takto:
„5. Komisia je v súlade s článkom 57c splnomocnená prijať delegované akty týkajúce sa prispôsobenia minimálnej dĺžky trvania odbornej prípravy uvedenej v bode 5.1.3 prílohy V vedecko-technickému pokroku.“
20.
V článku 26 sa druhý odsek nahrádza takto:
„V záujme toho, aby sa riadne zohľadnili zmeny vo vnútroštátnych právnych predpisoch a na účely aktualizácie tejto smernice je Komisia splnomocnená v súlade s článkom 57c prijímať delegované akty týkajúce sa zaradenia nových lekárskych špecializácií spoločných aspoň pre dve pätiny členských štátov do bodu 5.1.3 prílohy V.“
21.
V článku 27 sa vkladá tento odsek:
„2a. Členské štáty uznávajú kvalifikáciu odborných lekárov získanú v Taliansku a uvedenú v prílohe V na zozname v bode 5.1.2 a 5.1.3 v prípade lekárov, ktorí začali svoju odbornú prípravu po 31. decembri 1983 a pred 1. januárom 1991, napriek tomu, že dotknutá odborná príprava nezodpovedá všetkým požiadavkám odbornej prípravy stanoveným v článku 25, ak je kvalifikácia doplnená osvedčením vydaným príslušnými talianskymi orgánmi, podľa ktorého príslušný lekár už skutočne a v súlade so zákonom vykonával v Taliansku činnosť odborného lekára v rovnakom špecializovanom odbore minimálne sedem po sebe idúcich rokov počas desiatich rokov predchádzajúcich vydaniu tohto osvedčenia.“
22.
V článku 28 sa odsek 1 nahrádza takto:
„1. Prijatie na osobitnú odbornú prípravu v rámci všeobecnej lekárskej praxe je podmienené ukončením a nostrifikáciou základného programu lekárskej odbornej prípravy uvedeného v článku 24 ods. 2 v kurze, počas ktorého účastník odbornej prípravy získal príslušné znalosti základnej medicíny.“
23.
Článok 31 sa mení takto:
a)
odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Prijatie sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť na odbornú prípravu je podmienené:
a)
ukončením všeobecného vzdelania trvajúceho aspoň 12 rokov, ktoré je potvrdené diplomom, osvedčením alebo iným dokladom, ktorý vydali príslušné orgány alebo úrady v členskom štáte, alebo osvedčením potvrdzujúcim úspešné zloženie prijímacej skúšky na rovnocennej úrovni, ktoré umožňuje prístup k štúdiu na univerzitách alebo vysokých školách na úrovni uznanej ako rovnocennej, alebo
b)
ukončením všeobecného vzdelania trvajúceho aspoň 10 rokov, ktoré je potvrdené diplomom, osvedčením alebo iným dokladom, ktorý vydali príslušné orgány alebo úrady v členskom štáte, alebo osvedčením potvrdzujúcim úspešné zloženie prijímacej skúšky na rovnocennej úrovni, ktoré umožňuje prístup k štúdiu na školách pre odborné vzdelávanie alebo k programu odborného vzdelávania zdravotných sestier a ošetrovateľov.“;
b)
v odseku 2 sa druhý a tretí pododsek nahrádzajú takto:
„Komisia je v súlade s článkom 57c splnomocnená prijať delegované akty týkajúce sa zmien zoznamu uvedeného v bode 5.2.1 prílohy V na účely jeho prispôsobenia vedecko-technickému pokroku.
Zmeny uvedené v druhom pododseku si nesmú v členských štátoch vyžiadať žiadne zmeny existujúcich základných legislatívnych zásad týkajúcich sa štruktúry povolaní, pokiaľ ide o odbornú prípravu a podmienky prístupu fyzických osôb. Tieto zmeny musia rešpektovať zodpovednosť členských štátov za organizáciu vzdelávacích systémov, ako je uvedené v článku 165 ods. 1 ZFEÚ.“;
c)
v odseku 3 sa prvý pododsek nahrádza takto:
„Odborná príprava sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť predstavuje celkovo najmenej tri roky štúdia, ktoré sa môžu vyjadriť aj ako ekvivalent kreditov ECTS a ktoré obsahujú aspoň 4 600 hodín teoretickej a klinickej odbornej prípravy, z čoho teoretická odborná príprava predstavuje aspoň jednu tretinu a klinická odborná príprava predstavuje aspoň jednu polovicu trvania odbornej prípravy. Členské štáty môžu udeliť čiastočné výnimky odborníkom, ktoré získali časť odbornej prípravy v kurzoch, ktoré sú aspoň na rovnocennej úrovni.“;
d)
odsek 4 sa nahrádza takto:
„4. Teoretické vzdelávanie je tou časťou ošetrovateľskej odbornej prípravy, v ktorej vzdelávané zdravotné sestry získavajú odborné vedomosti, zručnosti a spôsobilosti požadované v odsekoch 6 a 7. Odbornú prípravu zabezpečujú učitelia ošetrovateľskej starostlivosti a iné spôsobilé osoby na univerzitách a vysokých školách, ktorých úroveň sa uznáva ako rovnocenná, alebo na stredných zdravotníckych školách alebo prostredníctvom programov odborného vzdelávania zdravotných sestier a ošetrovateľov.“;
e)
v odseku 5 sa prvý pododsek nahrádza takto:
„5. Klinická odborná príprava je tá časť ošetrovateľskej odbornej prípravy, v ktorej sa vzdelávané zdravotné sestry v rámci tímu a v priamom kontakte so zdravými alebo chorými osobami a komunitami učia organizovať, poskytovať a hodnotiť požadovanú komplexnú ošetrovateľskú starostlivosť na základe nadobudnutých vedomostí, zručností a spôsobilostí. Vzdelávané zdravotné sestry sa učia nielen pracovať v tíme, ale tiež viesť tím a organizovať celkovú ošetrovateľskú starostlivosť vrátane zdravotnej výchovy pre jednotlivcov alebo malé skupiny v ústavoch zdravotnej starostlivosti alebo v komunite.“;
f)
odsek 6 sa nahrádza takto:
„6. Odborná príprava pre zdravotné sestry zodpovedné za všeobecnú starostlivosť poskytuje záruku, že príslušný odborník získal tieto znalosti a zručnosti:
a)
komplexná znalosť vied, z ktorých vychádza všeobecná ošetrovateľská starostlivosť, vrátane dostatočného porozumenia štruktúre, fyziologickým funkciám a správaniu zdravých a chorých osôb a vzťahov medzi zdravotným stavom a fyzickým a sociálnym prostredím pre človeka;
b)
znalosť povahy a etiky povolania a všeobecných zásad zdravotníctva a ošetrovateľskej starostlivosti;
c)
primerané klinické skúsenosti; takéto skúsenosti, ktoré by mali byť zvolené s ohľadom na ich školiacu hodnotu, by sa mali získavať pod dohľadom kvalifikovaného ošetrovateľského personálu a na miestach personálne a technicky vybavených primerane na to, aby mohli poskytovať pacientovi ošetrovateľskú starostlivosť;
d)
schopnosť zúčastňovať sa na praktickej odbornej príprave zdravotníckeho personálu a skúsenosti s prácou s týmto personálom;
e)
skúsenosti so spoločnou prácou s členmi iných povolaní v zdravotníctve.“;
g)
dopĺňa sa tento odsek:
„7. Formálne kvalifikácie zdravotných sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť poskytuje doklad, že príslušný odborník je schopný uplatniť aspoň tieto vedomosti, zručnosti a základné spôsobilosti bez ohľadu na to, či odborná príprava prebiehala na univerzitách, vysokoškolských inštitúciách, ktorých úroveň sa uznáva ako rovnocenná, alebo na stredných zdravotníckych školách alebo prostredníctvom programov odborného vzdelávania pre zdravotné sestry a ošetrovateľov:
a)
spôsobilosť samostatne stanoviť potrebnú ošetrovateľskú starostlivosť za využitia súčasných teoretických a klinických poznatkov a plánovať, organizovať a poskytovať ošetrovateľskú starostlivosť pri ošetrovaní pacientov na základe vedomostí a zručností získaných v súlade s odsekom 6 písm. a), b) a c) v záujme zlepšenia odbornej praxe;
b)
spôsobilosť účinne spolupracovať s inými aktérmi v zdravotníckom odvetví vrátane účasti na praktickej odbornej príprave zdravotníckeho personálu na základe vedomostí a zručností získaných v súlade s odsekom 6 písm. d) a e);
c)
spôsobilosť prakticky učiť jednotlivcov, rodiny a skupiny ľudí zdravému životnému štýlu a starostlivosti o seba na základe vedomostí a zručností získaných v súlade s odsekom 6 písm. a) a b);
d)
schopnosť samostatne prijať okamžité opatrenia na záchranu života a vykonávať opatrenia v prípade krízy alebo katastrof;
e)
schopnosť samostatne poradiť, dať odporúčania a poskytovať pomoc osobám, ktoré potrebujú starostlivosť, a ich blízkym;
f)
schopnosť samostatne zabezpečiť kvalitu ošetrovateľskej starostlivosti a jej hodnotenie;
g)
schopnosť komplexne odborne komunikovať a spolupracovať s príslušníkmi iných profesií v zdravotníctve;
h)
schopnosť analyzovať kvalitu zdravotnej starostlivosti s cieľom zlepšiť si svoju vlastnú odbornú prax ako zdravotnej sestry alebo ošetrovateľa zodpovedného za všeobecnú starostlivosť.“.
24.
Článok 33 sa mení takto:
a)
odsek 2 sa vypúšťa;
b)
odsek 3 sa nahrádza takto:
„3. Členské štáty uznávajú doklad o formálnej kvalifikácii sestry:
a)
vydaný v Poľsku sestrám, ktoré ukončili odbornú prípravu pred 1. májom 2004, ktoré nespĺňajú minimálne požiadavky na odbornú prípravu uvedené v článku 31, a
b)
potvrdený bakalárskym diplomom získaným na základe osobitného rozširujúceho programu uvedeného v:
i)
článku 11 zákona z 20. apríla 2004 o zmene zákona o povolaní sestry a pôrodnej asistentky a niektorých ďalších právnych aktov (Úradný vestník Poľskej republiky z roku 2004, č. 92, položka 885 a z roku 2007, č. 176, položka 1237) a nariadení ministra zdravotníctva z 11. mája 2004 o podrobných podmienkach poskytovania štúdia sestrám a pôrodným asistentkám, ktoré majú maturitné vysvedčenie zo strednej školy a skončili zdravotné lýceum a strednú zdravotnícku školu v odbore sestra a pôrodná asistentka (Úradný vestník Poľskej republiky z roku 2004, č. 110, položka 1170 a z roku 2010, č. 65, položka 420), alebo
ii)
článku 52.3 ods. 2 zákona z 15. júla 2011 o povolaní sestry a pôrodnej asistentky (Úradný vestník Poľskej republiky z roku 2011, č. 174, položka 1039) a nariadení ministra zdravotníctva zo 14. júna 2012 o podrobných podmienkach poskytovania kurzov vysokoškolského štúdia sestrám a pôrodným asistentkám, ktoré majú maturitné vysvedčenie zo strednej školy a ukončili zdravotnícke stredné školy alebo vyššie odborné vzdelávanie v odbore sestra a pôrodná asistentka (Úradný vestník Poľskej republiky z roku 2012, položka 770),
na účely overenia, že príslušná zdravotná sestra má znalosti a kvalifikáciu na úrovni porovnateľnej so sestrami s kvalifikáciou, ktorá je pre Poľsko uvedená v prílohe V bode 5.2.2.“
25.
Článok 33a sa nahrádza takto:
„Článok 33a
Pokiaľ ide o rumunskú kvalifikáciu sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť, platia len tieto ustanovenia o nadobudnutých právach:
V prípade štátnych príslušníkov členských štátov, ktorí v Rumunsku absolvovali odbornú prípravu ako zdravotné sestry a ošetrovatelia zodpovední za všeobecnú starostlivosť a ktorých odborná príprava nespĺňa minimálne požiadavky na odbornú prípravu stanovené v článku 31, členské štáty uznávajú ako dostatočný dôkaz nasledujúci doklad o formálnych kvalifikáciách zdravotnej sestry a ošetrovateľa zodpovedných za všeobecnú starostlivosť, ak je doplnený osvedčením potvrdzujúcim, že títo štátni príslušníci členských štátov skutočne a v súlade so zákonom už vykonávali odbornú činnosť zdravotnej sestry a ošetrovateľa zodpovedných za všeobecnú starostlivosť v Rumunsku vrátane plnej zodpovednosti za plánovanie, organizovanie a vykonávanie ošetrovateľskej starostlivosti o pacientov, a to počas najmenej troch po sebe idúcich rokov v priebehu piatich rokov predchádzajúcich dňu vydania osvedčenia:
a)
„Certificat de competențe profesionale de asistent medical generalist“ s vyšším odborným vzdelaním získaným na škole typu școală postliceală potvrdzujúci, že odborná príprava sa začala pred 1. januárom 2007;
b)
„Diplomã de absolvire de asistent medical generalist“ s krátkodobým vyšším vzdelaním potvrdzujúci, že odborná príprava sa začala pred 1. októbrom 2003;
c)
„Diplomã de licență de asistent medical generalist“ s dlhodobým vyšším vzdelaním potvrdzujúci, že odborná príprava sa začala pred 1. októbrom 2003.“
26.
V článku 34 sa odsek 2 nahrádza takto:
„2. Základná odborná príprava zubného lekára zahŕňa spolu najmenej päť rokov štúdia, ktoré môže byť vyjadrené aj ako ekvivalent 300 kreditov ECTS, alebo aspoň 5 000 hodín dennej teoretickej a praktickej odbornej prípravy, ktorej súčasťou je aspoň program uvedený v prílohe V v bode 5.3.1, a poskytuje sa na univerzite, vo vysokoškolskej inštitúcii poskytujúcej odbornú prípravu, ktorej úroveň sa uznáva ako rovnocenná alebo pod dohľadom univerzity.
Komisia je v súlade s článkom 57c splnomocnená prijať delegované akty, ktoré sa týkajú zmeny zoznamu uvedeného v prílohe V bode 5.3.1 s cieľom prispôsobiť ho vedeckému a technickému pokroku.
Zmeny uvedené v druhom pododseku si nesmú v členských štátoch vyžiadať žiadne zmeny existujúcich základných legislatívnych zásad týkajúcich sa štruktúry povolaní, pokiaľ ide o odbornú prípravu a podmienky prístupu fyzických osôb. Tieto zmeny musia rešpektovať zodpovednosť členských štátov za organizáciu vzdelávacích systémov, ako sa stanovuje v článku 165 ods. 1 ZFEÚ.“
27.
Článok 35 sa mení takto:
a)
odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Prijatie na špecializovanú odbornú prípravu v odbore zubného lekárstva je podmienené ukončením a nostrifikáciou základnej odbornej prípravy v odbore zubného lekárstva uvedenej v článku 34, alebo získaním dokumentov uvedených v článkoch 23 a 37.“;
b)
odsek 2 sa mení takto:
i)
druhý pododsek sa nahrádza takto:
„Denné kurzy špecializovaného zubného lekárstva trvajú najmenej tri roky a sú pod dohľadom príslušných úradov alebo orgánov. Ich súčasťou je osobná účasť na odbornej príprave zubných lekárov zameranej na ich špecializáciu v príslušnej činnosti a zodpovedností príslušného zariadenia.“;
ii)
tretí pododsek sa vypúšťa;
c)
sa dopĺňajú tieto odseky:
„4. Komisia je v súlade s článkom 57c splnomocnená prijať delegované akty týkajúce sa prispôsobenia minimálnej dĺžky trvania odbornej prípravy uvedenej v prílohe V bode 5.1.3 vedecko-technickému pokroku.
5. V záujme toho, aby sa riadne zohľadnili zmeny vo vnútroštátnych právnych predpisoch a na účely aktualizácie tejto smernice je Komisia v súlade s článkom 57c splnomocnená prijať delegované akty, ktoré sa týkajú zaradenia do prílohy V bodu 5.3.3. nových lekárskych špecializácií spoločných aspoň pre dve pätiny členských štátov.“
28.
V článku 37 sa dopĺňajú tieto odseky:
„3. Pokiaľ ide o doklad o formálnych kvalifikáciách zubných lekárov, členské štáty uznávajú tento v súlade s článkom 21 v prípadoch, keď žiadatelia začali svoju odbornú prípravu dňa 18. januára 2016 alebo predtým.
4. Každý členský štát uzná doklad o formálnych kvalifikáciách ako lekár, vydaný v Španielsku odborníkom, ktorí začali svoju univerzitnú lekársku odbornú prípravu medzi 1. januárom 1986 a 31. decembrom 1997, doplnený osvedčením, ktoré vydali príslušné španielske orgány.
Osvedčenie potvrdzuje, že boli splnené tieto podmienky:
a)
príslušný odborník úspešne ukončil minimálne trojročné štúdium, ktoré je na základe osvedčenia španielskych orgánov rovnocenné odbornej príprave uvedenej v článku 34;
b)
príslušný odborník účinne, zákonne a zásadne vykonávala v Španielsku činnosti uvedené v článku 36 najmenej tri po sebe nasledujúce roky počas piatich rokov pred vydaním tohto osvedčenia;
c)
príslušný odborník má právo vykonávať alebo účinne, zákonne a zásadne vykonáva činnosti uvedené v článku 36, za tých istých podmienok ako držitelia dokladu o formálnej kvalifikácii uvedeného pre Španielsko v prílohe V bode 5.3.2.“
29.
Článok 38 sa mení takto:
a)
odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Odborná príprava veterinárnych lekárov sa skladá celkom najmenej z piatich rokov denného teoretického a praktického štúdia, ktoré môžu byť navyše vyjadrené aj ako ekvivalent kreditov ECTS, na univerzite alebo vo vysokoškolskej inštitúcii poskytujúcej odbornú prípravu, ktorej úroveň sa uznáva za rovnocennú, alebo pod dohľadom univerzity, ktorá zahŕňa aspoň študijný program uvedený v prílohe V bode 5.4.1.
Komisia je v súlade s článkom 57c splnomocnená prijať delegované akty týkajúce sa zmeny zoznamu stanoveného v prílohe V bode 5.4.1. na účely jeho prispôsobenia vedecko-technickému pokroku.
Zmeny uvedené v druhom pododseku neobsahujú zmenu existujúcich podstatných legislatívnych zásad v členských štátoch týkajúcich sa štruktúry povolaní, ak ide o odbornú prípravu a podmienky prístupu fyzických osôb. Tieto zmeny rešpektujú zodpovednosť členských štátov za organizáciu vzdelávacích systémov, ako sa stanovuje v článku 165 ods. 1 ZFEÚ.“;
b)
odsek 3 sa nahrádza takto:
„3. Odborná príprava veterinárneho lekára poskytuje záruku, že príslušný odborník získal tieto znalosti a zručnosti:
a)
primerané znalosti vied, o ktoré sa opierajú činnosti veterinárneho lekára, a právnych predpisov Únie súvisiacich s týmito činnosťami;
b)
primerané znalosti štruktúry, fungovania, správania a fyziologických potrieb zvierat, ako aj zručnosti a spôsobilosti potrebné na ich chov, kŕmenie, zdravie, reprodukciu a hygienu všeobecne;
c)
klinické, epidemiologické a analytické zručnosti a spôsobilosti požadované na prevenciu, diagnostiku a liečenie ochorení zvierat, vrátane anestézie, sterilných operácií a bezbolestnej smrti, či už uvažované individuálne alebo skupinovo, vrátane špecifických znalostí chorôb prenosných na človeka;
d)
primerané znalosti, zručnosti a spôsobilosti na preventívne lekárstvo vrátane spôsobilostí týkajúcich sa vyšetrovania a vydávania potvrdení;
e)
primerané znalosti hygieny a technológie použitej pri produkcii, výrobe a dávania do obehu krmív zvierat a potravín živočíšneho pôvodu, určených na ľudskú spotrebu, vrátane zručností a spôsobilostí potrebných na pochopenie a vysvetlenie osvedčených postupov v tejto oblasti;
f)
znalosti, zručnosti a spôsobilosti potrebné na zodpovedné a citlivé využívanie výrobkov veterinárneho lekárstva s cieľom liečenia zvierat a zaistenia bezpečnosti potravinového reťazca a ochrany životného prostredia.“
30.
Článok 40 sa mení takto:
a)
v odseku 1 sa tretí a štvrtý pododsek nahrádzajú takto:
„Komisia je v súlade s článkom 57c splnomocnená prijať delegované akty týkajúce sa zmeny zoznamu stanoveného v prílohe V bode 5.5.1 na účely jeho prispôsobenia vedecko-technickému pokroku.
Zmeny uvedené v treťom pododseku neobsahujú zmenu existujúcich podstatných legislatívnych zásad v členských štátoch týkajúcich sa štruktúry povolaní, ak ide o odbornú prípravu a podmienky prístupu fyzických osôb. Tieto zmeny rešpektujú zodpovednosť členských štátov za organizáciu vzdelávacích systémov, ako sa stanovuje v článku 165 ods. 1 ZFEÚ.“;
b)
odsek 2 sa nahrádza takto:
„2. Prijatie na odbornú prípravu pôrodnej asistentky je podmienené jednou z týchto podmienok:
a)
dokončením aspoň dvanásťročného všeobecného vzdelania alebo vlastníctvom osvedčenia potvrdzujúceho úspešné zloženie prijímacej skúšky alebo rovnocennej úrovne na prijatie do školy pôrodných asistentiek pre smer I;
b)
vlastníctvo dokladu o formálnej kvalifikácii sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť podľa prílohy V bodu 5.2.2 pre smer II.“;
c)
odsek 3 sa nahrádza takto:
„3. Odborná príprava pôrodnej asistentky poskytuje záruku, že príslušná odborníčka získala tieto znalosti a zručnosti:
a)
podrobné znalostí vied, o ktoré sa opiera činnosť pôrodnej asistentky, najmä pôrodníctva a gynekológie;
b)
primerané znalosti etiky povolania a právnych predpisov týkajúcich sa výkonu povolania;
c)
primerané znalosti všeobecného lekárstva (biologických funkcií, anatómie a fyziológie) a farmakológie v oblasti pôrodníctva a novorodencov, ako aj znalosti vzťahov medzi zdravotným stavom a fyzickým a sociálnym prostredím človeka a jeho správaním;
d)
primeranú klinickú prax získanú v schválených ústavoch, na základe ktorej pôrodná asistentka dokáže nezávisle a v rámci svojej vlastnej zodpovednosti, v potrebnom rozsahu a okrem patologických situácií, riadiť predpôrodnú starostlivosť, vykonávať pôrod a starostlivosť po ňom v schválených ústavoch, a ovládať pôrodné bolesti a samotné narodenie, starostlivosť po narodení a oživovanie novorodencov pred príchodom lekára;
e)
primerané chápanie odbornej prípravy zdravotníckeho personálu a skúsenosti s prácou s týmto personálom.“
31.
V článku 41 sa odsek 1 nahrádza takto:
„1. Doklad o formálnej kvalifikácii ako pôrodná asistentka uvedený v prílohe V bode 5.5.2 podlieha automatickému uznávaniu podľa článku 21, pokiaľ je splnené jedno z týchto kritérií:
a)
aspoň trojročná denná odborná príprava pôrodnej asistentky, ktorá môže byť navyše vyjadrená ako ekvivalent kreditov ECTS, zahŕňajúca aspoň 4 600 hodín teoretickej a praktickej výučby, s minimálne jednou tretinou trvania klinickej praxe;
b)
aspoň dvojročná denná odborná príprava pôrodnej asistentky, ktorá môže byť navyše vyjadrená ako ekvivalent kreditov ECTS, trvajúca aspoň 3 600 hodín, podmienená držbou dokladu o formálnej kvalifikácii sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť podľa prílohy V bodu 5.2.2;
c)
aspoň 18 mesiacov odbornej prípravy pôrodnej asistentky pozostávajúcej aspoň z 3 000 hodín, ktorá môže byť navyše vyjadrená ako ekvivalent kreditov ECTS, podmienenej držbou dokladu o formálnej kvalifikácii sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť podľa prílohy V bodu 5.2.2 s následnou ročnou odbornou praxou, na ktorú bolo vydané osvedčenie v súlade s odsekom 2.“
32.
Článok 43 sa mení takto:
a)
vkladá sa tento odsek:
„1a. Pokiaľ ide o doklad o formálnej kvalifikácii pôrodných asistentiek, členské štáty automaticky uznajú tie kvalifikácie, kde žiadateľka začala odbornú prípravu pred 18. januárom 2016 a na prijatie na túto odbornú prípravu sa vyžadovalo desať rokov všeobecného vzdelania alebo rovnocennej úrovne pre smer I, alebo ukončenie odbornej prípravy sestier v oblasti všeobecnej starostlivosti potvrdené dokladom o formálnej kvalifikácii uvedenom v prílohe V bode 5.2.2 pred začatím odbornej prípravy pre smer II.“;
b)
odsek 3 sa vypúšťa;
c)
odsek 4 sa nahrádza takto:
„4. Členské štáty uznávajú doklad o formálnej kvalifikácii pôrodnej asistentky:
a)
vydaný v Poľsku pôrodným asistentkám, ktoré ukončili odbornú prípravu pred 1. májom 2004, ktorá nespĺňala minimálne požiadavky na odbornú prípravu ustanovené v článku 40, a
b)
potvrdený bakalárskym diplomom získaným na základe osobitného rozširujúceho programu uvedeného v:
i)
článku 11 zákona z 20. apríla 2004 o zmenách zákona o povolaní sestry a pôrodnej asistentky a niektorých ďalších právnych aktov (Úradný vestník Poľskej republiky z roku 2004, č. 92, položka 885 a z roku 2007, č. 176, položka 1237) a nariadení ministra zdravotníctva z 11. mája 2004 o podrobných podmienkach poskytovania štúdia sestrám a pôrodným asistentkám, ktoré majú maturitné vysvedčenie zo strednej školy a ukončili lekárske lýceum a strednú zdravotnícku školu v odbore sestra a pôrodná asistentka (Úradný vestník Poľskej republiky z roku 2004, č. 110, položka 1170 a z roku 2010, č. 65, položka 420), alebo
ii)
článku 53.3 ods. 3 zákona z 15. júla 2011 o povolaní sestry a pôrodnej asistentky (Úradný vestník Poľskej republiky z roku 2011, č. 174, položka 1039) a nariadení ministra zdravotníctva zo 14. júna 2012 o podrobných podmienkach poskytovania vysokoškolského vzdelávania sestrám a pôrodným asistentkám, ktoré majú maturitné vysvedčenie zo strednej školy a ukončili lekárske lýceum a strednú zdravotnícku školu v odbore sestra a pôrodná asistentka (Úradný vestník Poľskej republiky z roku 2012, položka 770),
na účely overenia, že príslušná pôrodná asistentka má znalosti a kvalifikáciu na úrovni porovnateľnej s pôrodnými asistentkami s kvalifikáciou, ktorá je pre Poľsko uvedená v prílohe V bode 5.5.2.“
33.
V článku 44 sa odsek 2 nahrádza takto:
„2. Doklad o formálnej kvalifikácii farmaceuta potvrdzuje odbornú prípravu trvajúcu najmenej päť rokov, ktorá môže byť navyše vyjadrená ako ekvivalent kreditov ECTS, pričom zahŕňa najmenej:
a)
štyri roky dennej teoretickej a praktickej odbornej prípravy na univerzite alebo vo vysokoškolskej inštitúcii, ktorej úroveň sa uznáva za rovnocennú, alebo pod dohľadom univerzity;
b)
šesťmesačnú stáž v lekárni otvorenej pre verejnosť alebo v nemocnici pod dohľadom farmaceutického oddelenia tejto nemocnice počas teoretickej a praktickej odbornej prípravy alebo po jej skončení.
Cyklus odbornej prípravy uvedený v tomto odseku zahŕňa aspoň program opísaný v prílohe V bode 5.6.1. Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 57c prijímať delegované akty týkajúce sa úprav zoznamu stanoveného v prílohe V bode 5.6.1 na účely jeho prispôsobenia vedecko-technickému pokroku vrátane vývoja farmakologickej praxe.
Zmeny uvedené v druhom pododseku si nesmú v členských štátoch vyžiadať žiadne zmeny existujúcich základných legislatívnych zásad týkajúcich sa štruktúry povolaní, pokiaľ ide o odbornú prípravu a podmienky prístupu fyzických osôb. Tieto zmeny musia rešpektovať zodpovednosť členských štátov za organizáciu vzdelávacích systémov, ako je uvedené v článku 165 (1) Zmluvy o fungovaní EÚ.“
34.
V článku 45 sa odsek 2 nahrádza týmto:
„2. Členské štáty zabezpečia, aby držitelia dokladu o formálnej kvalifikácii ako farmaceut na univerzitnej úrovni alebo na úrovni, ktorá sa považuje za rovnocennú, ktorý spĺňa požiadavky článku 44, mohli získať prístup k týmto činnostiam a mohli ich vykonávať, v prípade potreby s podmienkou doplnkových odborných skúseností:
a)
príprava farmaceutických foriem liekov;
b)
výroba a testovanie liekov;
c)
testovanie liekov v laboratóriu na testovanie liekov;
d)
skladovanie, uchovávanie a distribúcia liekov v štádiu veľkoobchodného predaja;
e)
dodávky, príprava, testovanie, skladovanie a distribúcia a výdaj bezpečných a účinných liekov požadovanej kvality v lekárňach otvorených pre verejnosť;
f)
príprava, skúšanie, skladovanie a podávanie bezpečných a účinných liekov požadovanej kvality v nemocniciach;
g)
poskytovanie informácií a poradenstva o liekoch ako takých vrátane ich správneho použitia;
h)
ohlasovanie nežiaducich účinkov farmaceutických výrobkov príslušným orgánom;
i)
osobná asistencia pacientom, ktorí užívajú lieky;
j)
prispievanie k miestnym a celoštátnym kampaniam v oblasti verejného zdravia.“
35.
Článok 46 sa nahrádza takto:
„Článok 46
Odborná príprava architektov
1. Odborná príprava architekta pozostáva:
a)
aspoň z piatich rokov denného štúdia na univerzite alebo v porovnateľnej vzdelávacej inštitúcii, ktoré sa končí úspešným absolvovaním záverečných skúšok na univerzitnej úrovni, alebo
b)
najmenej zo štyroch rokov denného štúdia na univerzite alebo v porovnateľnej vzdelávacej inštitúcii, ktoré sa končí úspešným absolvovaním záverečných skúšok na univerzitnej úrovni s osvedčením potvrdzujúcim absolvovanie dvoch rokoch odbornej stáže v súlade s odsekom 4.
2. Architektúra musí byť hlavnou súčasťou štúdia uvedeného v odseku 1. Štúdium musí udržiavať rovnováhu medzi teoretickými a praktickými aspektmi odbornej prípravy architektov a musí zaručiť získanie aspoň týchto znalostí, zručností a spôsobilostí:
a)
schopnosť vypracovávať architektonické projekty, ktoré spĺňajú estetické, aj technické požiadavky;
b)
zodpovedajúce vedomosti z histórie a teórie architektúry a príbuzných umení, technológií a humanitných vied;
c)
vedomosti o výtvarnom umení ako vplyve na kvalitu architektonického projektu;
d)
dostatočné vedomosti o urbanistickom projektovaní, plánovaní a zručnostiach v procese plánovania;
e)
chápanie vzťahu medzi ľuďmi a budovami, medzi budovami a ich prostredím a potreby vytvárať vzťah medzi budovami a priestormi medzi nimi a podľa ľudských potrieb a rozmerov;
f)
chápanie povolania architekta a úlohy architekta v spoločnosti, najmä pri príprave podkladov, v ktorých sa berú do úvahy sociálne faktory;
g)
chápanie metód prieskumu a prípravy pokynov k projektovej dokumentácii;
h)
chápanie konštrukčného projektovania, konštrukčných a technických problémov spojených so stavebným projektom;
i)
primerané vedomosti o fyzikálnych problémoch, technológiách a o funkcii stavieb, aby poskytovali komfortné vnútorné podmienky a ochranou pred vplyvmi počasia v rámci udržateľného rozvoja;
j)
potrebné zručnosti pri projektovaní, aby sa splnili požiadavky používateľov stavieb v rámci obmedzení, ktoré sú určené cenovými faktormi a stavebnými predpismi;
k)
primerané vedomosti o priemyselných odvetviach, organizáciách, predpisoch a postupoch spojených s premietaním konceptov projektov do stavieb a s integrovaním plánov do celkového plánovania.
3. Počet rokov akademického štúdia uvedené v odsekoch 1 a 2, ktoré môže byť navyše vyjadrené ako ekvivalent kreditov ECTS.
4. Odborná stáž uvedená v odseku 1 písm. b) sa uskutoční až po dokončení prvých troch rokov štúdia. Najmenej jeden rok odbornej stáže sa zakladá na vedomostiach, zručnostiach a kompetenciách získaných v priebehu štúdia a uvedených v odseku 2. Na tento účel sa odborná stáž vykonáva pod dohľadom osoby alebo orgánu, ktoré schválil príslušný orgán domovského členského štátu. Takáto stáž pod dohľadom sa môže uskutočniť v ktorejkoľvek krajine. Odbornú stáž vyhodnotí príslušný orgán domovského členského štátu.“
36.
Článok 47 sa nahrádza takto:
„Článok 47
Odchýlky od podmienok odbornej prípravy architektov
Odchylne od článku 46 sa uznáva, že v súlade s článkom 21 je aj: odborná príprava ako súčasť programov sociálneho zlepšenia alebo externého univerzitného štúdia, ktorá spĺňa požiadavky uvedené v článku 46 ods. 2, potvrdená zložením skúšky z architektúry odborníkom, ktorý sedem alebo viac rokov pracoval v oblasti architektúry pod dohľadom architekta alebo architektonickej kancelárie. Táto skúška musí byť na univerzitnej úrovni a musí byť rovnocenná so záverečnou skúškou uvedenou v článku 46 ods. 1 písm. b).“
37.
Článok 49 sa mení takto:
a)
vkladá sa tento odsek:
„1a. Odsek 1 sa uplatní aj na doklad o formálnej kvalifikácii architekta uvedený v prílohe V, keď sa odborná príprava začala pred 18. januárom 2016.“;
b)
dopĺňa sa tento odsek:
„3. Každý členský štát uznáva na svojom území nasledujúce doklady rovnako ako doklady o formálnych kvalifikáciách, ktoré sám vydáva na účely prístupu a vykonávanie odborných činností architekta: doklad o absolvovaní odbornej prípravy, ktorá existuje od 5.augusta 1985 a začala sa najneskoršie 17. januára 2014, ktorú poskytujú „Fachhochschulen“ v Spolkovej republike Nemecko po dobu troch rokov, ktorá spĺňa požiadavky stanovené v článku 46 ods. 2 a umožňuje v tomto členskom štáte prístup k činnostiam uvedeným v článku 48 pod profesijným titulom „architekt“, ak po odbornej príprave nasledovalo štvorročné obdobie odbornej praxe v Spolkovej republike Nemecko, potvrdené osvedčením od príslušného orgánu, na ktorom je uvedené meno architekta, ktorý chce využívať ustanovenia tejto smernice.“
38.
V hlave III sa vkladá táto kapitola:
„Kapitola IIIA
Automatické uznávanie na základe spoločných zásad odbornej prípravy
Článok 49a
Spoločný rámec pre odbornú prípravu
1. Na účely tohto článku „spoločný rámec pre odbornú prípravu“ znamená spoločný súbor minimálnych znalostí, zručností a spôsobilostí potrebných na vykonávanie určitého povolania. Spoločný rámec pre odbornú prípravu nenahrádza vnútroštátne programy odbornej prípravy, ak členský štát nerozhodne inak podľa vnútroštátneho práva. Na účely prístupu k povolaniu a na jeho výkon v členskom štáte, ktorý danú profesiu reguluje, uznáva členský štát na svojom území doklad o odbornej kvalifikácii nadobudnutej na základe toho rámca rovnako ako doklad o formálnej kvalifikácii, ktorý sám vydáva, pod podmienkou, že takýto rámec spĺňa podmienky stanovené v odseku 2.
2. Spoločný rámec pre odbornú prípravu musí spĺňať tieto podmienky:
a)
spoločný rámec pre odbornú prípravu umožňuje viacerým odborníkom pohybovať sa medzi členskými štátmi;
b)
povolanie, na ktoré sa spoločný rámec pre odbornú prípravu vzťahuje, je regulované, alebo vzdelávanie a odborná príprava na toto povolanie sú regulované aspoň v jednej tretine členských štátov;
c)
spoločný súbor znalostí, zručností a spôsobilostí zahŕňa znalosti, zručnosti a spôsobilosti požadované v systémoch vzdelávania a odbornej prípravy platných aspoň v jednej tretine členských štátov; nezáleží na tom, či znalosti, zručnosti a spôsobilosti boli získané v rámci všeobecného vzdelávacieho programu na univerzite alebo vo vysokoškolskej inštitúcii, alebo v rámci programu odbornej prípravy;
d)
spoločný rámec pre odbornú prípravu je založený na úrovniach európskeho kvalifikačného rámca, ktorý je vymedzený v prílohe II odporúčania Európskeho parlamentu a Rady z 23. apríla 2008 o vytvorení európskeho kvalifikačného rámca pre celoživotné vzdelávanie (18);
e)
na príslušné povolanie sa nevzťahuje žiadny iný spoločný rámec pre odbornú prípravu a toto povolanie sa automaticky neuznáva podľa hlavy III kapitoly III;
f)
spoločný rámec pre odbornú prípravu bol pripravený v rámci riadneho transparentného procesu za účasti relevantných zainteresovaných strán z členských štátov, v ktorých nie je toto povolanie regulované;
g)
spoločný rámec pre odbornú prípravu povoľuje štátnym príslušníkom z ktoréhokoľvek členského štátu, aby boli oprávnení nadobudnúť odbornú kvalifikáciu v tomto rámci bez toho, aby sa od nich vyžadovalo predchádzajúce členstvo v akejkoľvek profesijnej organizácii, alebo aby boli v takej organizácii registrovaní.
3. Reprezentatívne profesijné organizácie na úrovni Únie, rovnako ako národné profesijné organizácie alebo príslušné orgány z aspoň jednej tretiny členských štátov môžu predložiť Komisii návrhy na spoločné rámce pre odbornú prípravu, ktoré spĺňajú podmienky uvedené v odseku 2.
4. Komisii sa udelí právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v článku 57c s cieľom stanoviť spoločný rámec pre odbornú prípravu na danú profesiu na základe podmienok stanovených v odseku 2 tohto článku.
5. Členský štát je oslobodený od povinnosti zaviesť spoločný rámec pre odbornú prípravu na svojom území uvedený v odseku 4 a od povinnosti automatického uznávania odborných kvalifikácií získaných podľa tohto spoločného rámca pre odbornú prípravu, ak je splnená jedna z nasledujúcich podmienok:
a)
na jeho území nie sú žiadne vzdelávacie inštitúcie alebo inštitúcie odbornej prípravy, ktoré poskytujú prípravu na danú profesiu;
b)
zavedenie spoločného rámca pre odbornú prípravu by malo nepriaznivý vplyv na organizáciu jeho systému vzdelávania a odbornej prípravy;
c)
na jeho území existujú podstatné rozdiely medzi spoločným rámcom pre odbornú prípravu a požadovanou odbornou prípravou, čo predstavuje vážne riziko pre verejnú politiku, verejnú bezpečnosť, verejné zdravie, bezpečnosť príjemcov služieb alebo ochranu životného prostredia.
6. Členské štáty do šiestich mesiacov od nadobudnutia účinnosti delegovaného aktu uvedeného v odseku 4 oznámia Komisii a ostatným členským štátom:
a)
národné kvalifikácie, prípadne národné profesionálne tituly, ktoré sú v súlade so spoločným rámcom pre odbornú prípravu, alebo
b)
každé použitie výnimky uvedenej v odseku 5, spolu s potrebným odôvodnením, ktoré podmienky podľa uvedeného odseku boli splnené. Komisia môže v lehote troch mesiacov požiadať o ďalšie vysvetlenie, ak sa domnieva, že členský štát neposkytol žiadne alebo poskytol nedostatočné odôvodnenie, že jedna z týchto podmienok bola splnená. Členský štát odpovie do troch mesiacov od každej takejto žiadosti.
Komisia môže prijať vykonávací akt s cieľom vytvoriť zoznam národných odborných kvalifikácií a národných profesijných titulov, ktoré sa automaticky uznávajú podľa spoločného rámca pre odbornú prípravu prijatého v súlade s odsekom 4.
7. Tento článok sa vzťahuje aj na špecializácie povolania, ak sa tieto špecializácie týkajú povolaní, prístup ku ktorým a výkon ktorých sú v členských štátoch regulované, keď sa na toto povolanie už vzťahuje automatické uznávanie podľa hlavy III kapitoly III, ale nie na danú špecializáciu.
Článok 49b
Spoločné skúšky odbornej prípravy
1. Na účely tohto článku spoločná skúška odbornej prípravy znamená štandardizovanú skúšku odbornej spôsobilosti dostupnú v zúčastnených členských štátoch a vyhradenú pre držiteľov určitej odbornej kvalifikácie. Absolvovanie takejto skúšky v niektorom členskom štáte umožní držiteľovi s konkrétnou odbornou kvalifikáciou vykonávať povolanie v ktoromkoľvek hostiteľskom členskom štáte za rovnakých podmienok, za akých ich vykonávajú držitelia odborných kvalifikácií nadobudnutých v tomto členskom štáte.
2. Spoločná skúška odbornej prípravy musí spĺňať tieto podmienky:
a)
spoločná skúška odbornej prípravy umožňuje viacerým odborníkom pohybovať sa medzi členskými štátmi;
b)
povolanie, na ktoré sa spoločná skúška odbornej prípravy vzťahuje, je regulované, alebo vzdelávanie a odborná príprava na toto povolanie sú regulované aspoň v jednej tretine členských štátov;
c)
spoločná skúška odbornej prípravy bola pripravená transparentným postupom za účasti relevantných zainteresovaných strán z členských štátov, v ktorých nie je toto povolanie regulované;
d)
spoločná skúška odbornej prípravy povoľuje štátnym príslušníkom z ktoréhokoľvek členského štátu zúčastniť sa na takejto skúške a na praktickej organizácii tejto skúšky v členských štátoch bez toho, aby boli povinní byť predtým členmi akejkoľvek profesijnej organizácie alebo aby boli v takej organizácii registrovaní.
3. Reprezentatívne profesijné organizácie na úrovni Únie, rovnako ako národné profesijné organizácie alebo príslušné orgány aspoň z jednej tretiny členských štátov môžu predložiť Komisii návrhy na spoločné skúšky odbornej prípravy, ktoré spĺňajú podmienky uvedené v odseku 2.
4. Komisia je v súlade s článkom 57c splnomocnená prijímať delegované akty s cieľom stanoviť obsah spoločnej skúšky z odbornej prípravy a podmienky účasti a absolvovania skúšky.
5. Členský štát je oslobodený od povinnosti pripravovať na svojom území spoločnú skúšku odbornej prípravy uvedenú v odseku 4 a od povinnosti automatického uznávania odborníkov, ktorí absolvovali spoločnú skúšku odbornej prípravy, ak je splnená jedna z nasledujúcich podmienok:
a)
dané povolanie na jeho území nie je regulované;
b)
spoločná skúška odbornej prípravy dostatočne nezmierni vážne riziká pre verejné zdravie alebo bezpečnosť príjemcov služieb, ktoré sú na jeho území významné;
c)
obsah spoločnej skúšky odbornej prípravy by urobil prístup k povolaniu podstatne menej atraktívnym v porovnaní s národnými požiadavkami.
6. Členské štáty do šiestich mesiacov od nadobudnutia účinnosti delegovaného aktu uvedeného v odseku 4 oznámia Komisii a ostatným členským štátom:
a)
dostupnú kapacitu pre organizovanie takýchto skúšok, alebo
b)
každé použitie výnimky uvedenej v odseku 5, spolu so zdôvodnením, ktorá z podmienok podľa uvedeného v odseku bola splnená. Komisia môže v lehote troch mesiacov požiadať o ďalšie vysvetlenie, ak sa domnieva, že členský štát neposkytol žiadne alebo poskytol nedostatočné odôvodnenie, že jedna z týchto podmienok bola splnená. Členský štát odpovie do troch mesiacov od každej takejto žiadosti.
Komisia môže prijať vykonávací akt s cieľom stanoviť zoznam členských štátov, v ktorých sa majú organizovať spoločné skúšky odbornej prípravy v súlade s odsekom 4, harmonogram skúšok v priebehu kalendárneho roka a ďalšie opatrenia potrebné na organizovanie spoločných skúšok odbornej prípravy vo všetkých členských štátoch.
39.
Do článku 50 sa vkladajú tieto odseky:
„3a. V prípade odôvodnených pochybností môže hostiteľský členský štát vyžiadať od príslušných orgánov iného členského štátu potvrdenie o skutočnosti, že žiadateľovi nebol pozastavený výkon povolania ani mu nebol uložený zákaz výkonu povolania v dôsledku vážneho porušenia odborných povinností alebo odsúdenia za trestný čin súvisiaci s výkonom ktorejkoľvek z jeho odborných činností.
3b. Výmena informácií medzi príslušnými orgánmi jednotlivých členských štátov sa podľa tohto článku uskutočňuje prostredníctvom informačného systému o vnútornom trhu (IMI).“
40.
V článku 52 sa dopĺňa tento odsek:
„3. Členský štát nesmie vyhradiť používanie profesijného titulu držiteľom odbornej kvalifikácie, ak neoznámil Komisii a ostatným členským štátom združenie alebo organizáciu v súlade s článkom 3 ods. 2.“
41.
Článok 53 sa nahrádza takto:
„Článok 53
Znalosť jazykov
1. Odborníci využívajúci uznávanie odbornej kvalifikácie majú znalosť jazykov potrebnú na výkon povolania v hostiteľskom členskom štáte.
2. Členský štát zabezpečí, aby všetky kontroly, ktoré vykonáva príslušný orgán pre kontrolu dodržiavania povinnosti podľa odseku 1, alebo ktoré sa vykonávajú pod jeho dohľadom, boli obmedzené na znalosť jedného úradného jazyka hostiteľského členského štátu alebo administratívneho jazyka hostiteľského členského štátu za predpokladu, že je aj úradným jazykom Únie.
3. Kontroly vykonávané v súlade s odsekom 2 možno používať vtedy, ak má výkon povolania súvislosť s bezpečnosťou pacientov. Kontroly sa môžu využiť v súvislosti s inými povolaniami v prípadoch, keď existujú vážne a konkrétne pochybnosti o dostatočných odborných jazykových znalostiach vo vzťahu k odborným činnostiam, ktoré zamýšľa vykonávať.
Kontroly sa môžu vykonávať len po vydaní európskeho profesijného preukazu v súlade s článkom 4d alebo podľa okolností po uznaní odbornej kvalifikácie.
4. Každé overovanie jazykov je primerané činnosti, ktorá sa má vykonávať. Príslušný odborník sa proti takýmto kontrolám môže odvolať podľa vnútroštátneho práva.“
42.
Do hlavy IV sa vkladá tento článok:
„Článok 55a
Uznávanie odbornej stáže
1. Ak je prístup k regulovanému povolaniu v domovskom členskom štáte podmienený ukončením odbornej stáže, príslušný orgán domovského členského štátu pri posudzovaní žiadosti o povolenie na výkon regulovaného povolania uznáva odborné stáže vykonávané v inom členskom štáte za predpokladu, že stáž je v súlade so zverejnenými pokynmi uvedenými v odseku 2, a berie do úvahy odborné stáže vykonávané v tretej krajine. Členské štáty však môžu vo vnútroštátnych právnych predpisoch stanoviť primerané obmedzenia na dĺžku trvania časti odbornej stáže, ktorú možno absolvovať v zahraničí.
2. Uznávanie odbornej stáže nenahrádza žiadne požiadavky na skúšku, ktorú je potrebné zložiť na získanie prístupu k danému povolaniu. Príslušné orgány uverejnia usmernenie o organizovaní a uznávaní odbornej stáže, ktorá sa vykonáva v inom členskom štáte alebo v tretej krajine, najmä pokiaľ ide o úlohu vedúceho odbornej stáže.“
43.
Názov hlavy V sa nahrádza takto:
44.
Článok 56 sa mení takto:
a)
v odseku 2 sa prvý pododsek nahrádza takto:
„2. Príslušné orgány domovského a hostiteľského členského štátu si navzájom vymieňajú informácie o disciplinárnom konaní alebo uložených trestnoprávnych sankciách, alebo akýchkoľvek iných vážnych osobitných okolnostiach, ktoré by mohli mať dôsledky na výkon činností podľa tejto smernice. Rešpektujú pritom predpisy o ochrane osobných údajov uvedené v smerniciach 95/46/ES a 2002/58/ES.“;
b)
vkladá sa tento odsek:
„2a. Na účely odsekov 1 a 2 príslušné orgány použijú systém IMI.“;
c)
odsek 4 sa nahrádza takto:
„4. Každý členský štát určí koordinátora pre činnosti príslušných orgánov uvedených v odseku 1 a informuje o tom ostatné členské štáty a Komisiu.
Úlohou koordinátorov je:
a)
podporovať jednotné uplatňovanie tejto smernice;
b)
zbierať všetky informácie relevantné pre uplatňovanie tejto smernice, napríklad informácie o podmienkach prístupu k regulovaným povolaniam v členských štátoch;
c)
skúmať návrhy spoločných rámcov pre odbornú prípravu a spoločných školiacich testov;
d)
vymieňať si informácie a najlepšie postupy na účely optimalizácie kontinuálneho odborného rozvoja v členských štátoch;
e)
vymieňať si informácie a najlepšie postupy v oblasti uplatňovania kompenzačných opatrení uvedených v článku 14.
Na účely vykonania úlohy stanovenej v písm. b) tohto odseku môžu koordinátori požiadať o pomoc asistenčných centier uvedených v článku 57b.“
45.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 56a
Výstražný mechanizmus
1. Príslušné orgány členského štátu informujú príslušné orgány všetkých ostatných členských štátov o odborníkovi, ktorému vnútroštátne orgány alebo súdy uložili obmedzenie alebo mu zakázali, aj ak len dočasne, vykonávať na území daného členského štátu v plnej miere alebo čiastočne tieto odborné činnosti:
a)
všeobecný lekár vykonávajúci všeobecnú lekársku prax, ktorý má doklad o formálnej kvalifikácii uvedený v prílohe V bodoch 5.1.1 a 5.1.4;
b)
špecializovaný lekár, ktorý má titul uvedený v prílohe V bode 5.1.3;
c)
sestra zodpovedná za všeobecnú starostlivosť, ktorá má doklad o formálnej kvalifikácii uvedený prílohe V bode 5.2.2;
d)
zubný lekár, ktorý má doklad o formálnej kvalifikácii uvedený v prílohe V bode 5.3.2;
e)
špecializovaný zubný lekár, ktorý má doklad o formálnej kvalifikácii uvedený v prílohe V bode 5.3.3;
f)
veterinárny lekár, ktorý má doklad o formálnej kvalifikácii uvedený v prílohe V bode 5.4.2;
g)
pôrodná asistentka, ktorá má doklad o formálnej kvalifikácii uvedený v prílohe V bode 5.5.2;
h)
farmaceut, ktorý má doklad o formálnej kvalifikácii uvedený v prílohe V bode 5.6.2;
i)
držitelia osvedčení uvedených v prílohe VII bode 2 potvrdzujúcich, že držiteľ absolvoval odbornú prípravu spĺňajúcu minimálne požiadavky uvedené v článkoch 24, 25, 31, 34, 35, 38, 40 alebo 44, ale ktorá sa začala pred referenčnými dátumami kvalifikácií uvedenými v prílohe V bodoch 5.1.3, 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2 a 5.6.2;
j)
držitelia osvedčení o nadobudnutých právach uvedených v článkoch 23, 27, 29, 33, 33a, 37, 43 a článku 43a;
k)
ďalší odborníci, ktorí vykonávajú činnosti, ktoré majú dôsledky na bezpečnosť pacientov, ak príslušný odborník vykonáva povolanie regulované v danom členskom štáte;
l)
odborníci, ktorí vykonávajú činnosti súvisiace so vzdelávaním maloletých osôb, a to aj v oblasti starostlivosti o deti a predškolského vzdelávania, ak príslušný odborník vykonáva povolanie regulované v danom členskom štáte.
2. Príslušné orgány pošlú prostredníctvom upozornenia cez IMI informácie uvedené v prvom odseku najneskôr do troch dní odo dňa prijatia rozhodnutia obmedzujúceho alebo zakazujúceho príslušnému odborníkovi v plnej miere alebo čiastočne vykonávať odbornú činnosť. Tieto informácie sa obmedzujú na tieto prvky:
a)
totožnosť odborníka;
b)
dotknuté povolanie;
c)
informácie o vnútroštátnom orgáne alebo súde prijímajúcom rozhodnutie o obmedzení alebo zákaze;
d)
rozsah pôsobnosti obmedzenia alebo zákazu, a
e)
obdobie, počas ktorého sa uplatňuje obmedzenie alebo zákaz.
3. Príslušné orgány členského štátu najneskôr do troch dní odo dňa prijatia rozhodnutia súdu informujú prostredníctvom upozornenia cez IMI príslušné orgány všetkých ostatných členských štátov o totožnosti odborníkov, ktorí požiadali o uznanie kvalifikácie v rámci tejto smernice a v súvislosti s ktorými súdy konštatovali, že v tejto súvislosti použili falšované doklady o odbornej kvalifikácii.
4. Spracovanie osobných údajov na účely výmeny informácií uvedených v odsekoch 1 a 3 sa vykonáva v súlade so smernicami 95/46/ES a 2002/58/ES. Spracovanie osobných údajov Komisiou sa vykonáva v súlade s nariadením (ES) č. 45/2001.
5. Príslušné orgány všetkých členských štátov sú bezodkladne informované o uplynutí platnosti zákazu alebo obmedzenia uvedeného v odseku 1. Na tento účel je príslušný orgán členského štátu, ktorý poskytuje informácie v súlade s odsekom 1, takisto povinný poskytnúť dátum uplynutia platnosti, ako aj všetky následné zmeny uvedeného dátumu.
6. Členské štáty zabezpečia, aby odborníci, o ktorých sú zaslané výstrahy ostatným členským štátom, boli písomne informovaní o rozhodnutiach o výstrahách súčasne so zaslaním výstrahy ako takej, aby sa mohli odvolať podľa vnútroštátneho práva proti tomuto rozhodnutiu alebo požiadať o nápravu takýchto rozhodnutí a aby mali prístup k nápravným opatreniam v súvislosti s akoukoľvek škodou spôsobenou nepravdivými výstrahami zaslanými ostatným členským štátom a v takých prípadoch sa má toto rozhodnutie o výstrahe označiť tak, aby bolo jasné, že podlieha konaniu zo strany odborníka.
7. Údaje o výstrahách možno spracúvať v rámci IMI len tak dlho, pokým sú platné. Výstrahy sa rušia do troch dní odo dňa prijatia rozhodnutia o zrušení alebo od uplynutia platnosti zákazu alebo obmedzenia uvedených v odseku 1.
8. Komisia prijme vykonávacie akty na uplatňovanie výstražného mechanizmu. Uvedené vykonávacie akty majú obsahovať ustanovenia o orgánoch oprávnených zasielať alebo prijímať výstrahy a o sťahovaní a ukončovaní výstrah a o opatreniach na zaistenie bezpečnosti spracovania. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 58 ods. 2.“
46.
Článok 57 sa nahrádza takto:
„Článok 57
Centrálny online prístup k informáciám
1. Členské štáty zabezpečia, aby sa prostredníctvom miest jednotného kontaktu uvedených v článku 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (19) poskytovali online a pravidelne aktualizovali tieto informácie:
a)
zoznam všetkých regulovaných povolaní v členskom štáte obsahujúci kontaktné údaje príslušných orgánov pre každé regulované povolanie a asistenčné centrá uvedené v článku 57b;
b)
zoznam povolaní, pre ktoré je k dispozícii európsky profesijný preukaz, fungovanie uvedeného preukazu vrátane všetkých súvisiacich poplatkov, ktoré majú odborníci uhradiť, a príslušné orgány pre vydávanie uvedeného preukazu;
c)
zoznam všetkých povolaní, na ktoré členský štát vo svojich vnútroštátnych zákonoch, iných právnych predpisoch a správnych opatreniach uplatňuje článok 7 ods. 4;
d)
zoznam regulovaného vzdelávania a odbornej prípravy, ako aj odbornej prípravy s osobitnou štruktúrou, podľa článku 11 písm. c) bodu ii);
e)
požiadavky a postupy uvedené v článkoch 7, 50, 51 a 53 pre povolania regulované v danom členskom štáte vrátane všetkých súvisiacich poplatkov, ktoré majú platiť občania, a doklady, ktoré majú predložiť občania príslušným orgánom;
f)
ako sa odvolávať podľa vnútroštátnych zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení proti rozhodnutiam príslušných orgánov prijatým podľa tejto smernice.
2. Členské štáty zabezpečia, aby sa informácie uvedené v odseku 1 poskytovali používateľom jasným a zrozumiteľným spôsobom, aby boli ľahko prístupné na diaľku a elektronickými prostriedkami a aby sa priebežne aktualizovali.
3. Členské štáty zabezpečia, aby sa na každú žiadosť o informácie adresovanú miestu jednotného kontaktu poskytla odpoveď čo najrýchlejšie.
4. Členské štáty a Komisia prijmú doplňujúce opatrenia s cieľom nabádať miesta jednotného kontaktu, aby sprístupňovali informácie stanovené v odseku 1 vo všetkých ostatných úradných jazykoch Únie. Nemá to vplyv na právne predpisy členských štátov o používaní jazykov na ich území.
5. Členské štáty spolupracujú medzi sebou a s Komisiou na účely vykonávania odsekov 1, 2 a 4.
47.
Vkladajú sa tieto články:
„Článok 57a
Postupy elektronickými prostriedkami
1. Členské štáty zabezpečia, aby sa všetky požiadavky, postupy a formality týkajúce sa záležitostí, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, dali ľahko uskutočniť na diaľku a elektronickými prostriedkami prostredníctvom miest jednotného kontaktu alebo relevantných príslušných orgánov. To nezabráni príslušným orgánom členských štátov v tom, aby neskôr v prípade odôvodnených pochybností a len v prípade potreby požadovali overené kópie.
2. Odsek 1 sa neuplatňuje na adaptačné obdobie alebo na vykonanie skúšky spôsobilosti.
3. Keď je odôvodnené, aby na uskutočnenie postupov uvedených v odseku 1 tohto článku členské štáty vyžadovali zaručené elektronické podpisy v zmysle článku 2 bodu 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady1999/93/ES z 13. decembra 1999 o rámci Spoločenstva pre elektronické podpisy (20), členské štáty akceptujú elektronické podpisy v súlade s rozhodnutím Komisie 2009/767/ES zo 16. októbra 2009, ktorým sa ustanovujú opatrenia na uľahčenie postupov elektronickými spôsobmi prostredníctvom ‚miest jednotného kontaktu‘ podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES o službách na vnútornom trhu (21), a stanovia technické prostriedky na spracovanie dokumentov zaručených elektronických podpisov vo formátoch vymedzených v rozhodnutí Komisie 2011/130/EÚ z 25. februára 2011, ktorým sa ustanovujú minimálne požiadavky na cezhraničné spracovanie dokumentov elektronicky podpísaných príslušnými orgánmi v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES o službách na vnútornom trhu (22).
4. Všetky postupy sa uskutočnia v súlade s článkom 8 smernice 2006/123/ES týkajúcimi sa miest jednotného kontaktu. Procesné lehoty stanovené v článku 7 ods. 4 a článku 51 tejto smernice začínajú plynúť v okamihu podania žiadosti alebo akéhokoľvek chýbajúceho dokumentu občanom v mieste jednotného kontaktu alebo priamo relevantnému príslušnému orgánu. Žiadna žiadosť o overené kópie uvedené v odseku 1 tohto článku sa nepovažuje za žiadosť o chýbajúce dokumenty.
Článok 57b
Asistenčné centrá
1. Každý členský štát určí najneskôr do 18. januára 2016 asistenčné centrum, ktoré má poskytovať občanom, ako aj asistenčným centrám ostatných členských štátov pomoc týkajúcu sa uznávania odborných kvalifikácií stanovených v tejto smernici vrátane informácií o vnútroštátnych právnych predpisoch upravujúcich tieto povolania a výkone týchto povolaní vrátane sociálnych právnych predpisov a v prípade potreby aj vrátane etických pravidiel.
2. Asistenčné centrá v hostiteľských členských štátoch pomáhajú občanom pri uplatňovaní práv, ktoré sú im udelené na základe tejto smernice, v prípade potreby v spolupráci s asistenčným centrom v domovskom členskom štáte a príslušnými orgánmi a miestami jednotného kontaktu v hostiteľskom členskom štáte.
3. Od každého príslušného orgánu v domovskom alebo hostiteľskom členskom štáte sa vyžaduje, aby v plnom rozsahu spolupracoval s asistenčným centrom v hostiteľskom členskom štáte a v náležitých prípadoch i v domovskom členskom štáte a poskytoval na požiadanie a v súlade s pravidlami o ochrane údajov podľa smerníc 95/46/ES a 2002/58/ES všetky príslušné informácie o jednotlivých prípadoch asistenčným centrám.
4. Asistenčné centrá na žiadosť Komisie informujú Komisiu o výsledku žiadostí o informácie, ktoré práve riešia, do dvoch mesiacov od prijatia takejto žiadosti.
Článok 57c
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 3 ods. 2 treťom pododseku, článku 20, článku 21 ods. 6 druhom pododseku, článku 21a ods. 4, článku 25 ods. 5, článku 26 druhom odseku, článku 31 ods. 2 druhom pododseku, článku 34 ods. 2 druhom pododseku, článku 35 ods. 4 a 5, článku 38 ods. 1 druhom pododseku, článku 40 ods. 1 treťom pododseku, článku 44 ods. 2 druhom pododseku, článku 49a ods. 4 a článku 49b ods. 4 sa Komisii udeľuje na obdobie piatich rokov od 17. januára 2014. Komisia vypracuje správu týkajúcu sa delegovania právomoci najneskôr deväť mesiacov pred uplynutím tohto päťročného obdobia. Delegovanie právomoci sa automaticky predlžuje na rovnako dlhé obdobia, pokiaľ Európsky parlament alebo Rada nevznesú voči takémuto predĺženiu námietku najneskôr tri mesiace pred koncom každého obdobia.
3. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 3 ods. 2 treťom pododseku, článku 20, článku 21 ods. 6 druhom pododseku, článku 21a ods. 4, článku 25 ods. 5, článku 26 druhom odseku, článku 31 ods. 2 druhom pododseku, článku 34 ods. 2 druhom pododseku, článku 35 ods. 4 a 5, článku 38 ods. 1 druhom pododseku, článku 40 ods. 1 treťom pododseku, článku 44 ods. 2 druhom pododseku, článku 49a ods. 4 a článku 49b ods. 4 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 3 ods. 2 tretieho pododseku, článku 20, článku 21 ods. 6 druhého pododseku, článku 21a ods. 4, článku 25 ods. 5, článku 26 druhého odseku, článku 31 ods. 2 druhého pododseku, článku 34 ods. 2 druhého pododseku, článku 35 ods. 4 a 5, článku 38 ods. 1 druhého pododseku, článku 40 ods. 1 tretieho pododseku, článku 44 ods. 2 druhého pododseku, článku 49a ods. 4 a článku 49b ods. 4 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote dvoch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.
48.
Článok 58 sa nahrádza takto:
„Článok 58
Postup výboru
1. Komisii pomáha Výbor pre uznávanie odborných kvalifikácií. Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.“
49.
Článok 59 sa nahrádza takto:
„Článok 59
Transparentnosť
1. Členské štáty oznámia Komisii zoznam existujúcich regulovaných povolaní, v ktorom podrobnejšie uvedú činnosti v rámci každého povolania, a zoznam regulovaného vzdelávania a odbornej prípravy a odbornej prípravy s osobitnou štruktúrou, ktoré sa uvádzajú v článku 11 písm. c) bode ii), na ich území do 18. januára 2016. Komisii bez zbytočného odkladu oznámia aj každú zmenu týchto zoznamov. Komisia vytvorí a vedie verejne dostupnú databázu regulovaných povolaní vrátane všeobecného popisu činností, ktoré každé povolanie pokrýva.
2. Členské štáty do 18. januára 2016 oznámia Komisii zoznam povolaní, v prípade ktorých je potrebná predchádzajúca kontrola kvalifikácií podľa článku 7 ods. 4. Členské štáty poskytnú Komisii osobitné odôvodnenie zahrnutia každého z týchto povolaní do uvedeného zoznamu.
3. Členské štáty preskúmajú, či sú požiadavky ich právnych systémov obmedzujúce prístup k povolaniu alebo jeho vykonávaniu držiteľmi osobitnej odbornej kvalifikácie vrátane používania profesijných titulov a odborných činností povolených pre tento titul, ktoré sa v tomto článku uvádzajú ako „požiadavky“, v súlade s týmito zásadami:
a)
požiadavky nesmú byť ani priamo ani nepriamo diskriminačné na základe štátnej príslušnosti alebo bydliska;
b)
požiadavky musia byť opodstatnené závažnými dôvodmi všeobecného záujmu;
c)
požiadavky musia byť vhodné na zabezpečenie dosiahnutia sledovaných cieľov a nesmú presahovať rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľa.
4. Odsek 1 sa uplatňuje aj na povolania regulované v členskom štáte združením alebo organizáciou v zmysle článku 3 ods. 2 a na akékoľvek požiadavky na členstvo v týchto združeniach alebo organizáciách.
5. Členské štáty poskytnú Komisii do 18. januára 2016 informácie o požiadavkách, ktoré majú v úmysle ponechať, a dôvody, prečo sa domnievajú, že uvedené požiadavky sú v súlade s odsekom 3. Členské štáty poskytnú informácie o požiadavkách, ktoré následne zavedú a o dôvodoch, prečo sa domnievajú, že tieto informácie spĺňajú požiadavky odseku 3, do šiestich mesiacov od prijatia opatrenia.
6. Členské štáty predložia Komisii do 18. januára 2016 a každé dva roky po tomto dátume aj správu o požiadavkách, ktoré boli zrušené alebo sú menej prísne.
7. Komisia pošle správy uvedené v odseku 6 ostatným členským štátom, ktoré k nim predložia svoje pripomienky do šiestich mesiacov. Počas rovnakého obdobia šiestich mesiacov Komisia uskutoční konzultácie so zainteresovanými stranami vrátane príslušných povolaní.
8. Komisia poskytne súhrnnú správu vypracovanú na základe informácií poskytnutých členskými štátmi skupine koordinátorov zriadenej podľa rozhodnutia Komisie 2007/172/ES z 19. marca 2007, ktorým sa zakladá skupina koordinátorov na uznávanie odbornej kvalifikácie (23), ktorá k nej môže vyjadriť pripomienky.
9. Na základe pripomienok uvedených v odsekoch 7 a 8 Komisia najneskôr do 18. januára 2017 predloží Európskemu parlamentu a Rade súhrnnú správu, v prípade potreby doplnenú návrhmi na ďalšie iniciatívy.
50.
Článok 60 sa mení takto:
a)
v odseku 1 sa dopĺňa tento pododsek:
„Od 18. januára 2016 štatistické zhrnutie prijatých rozhodnutí uvedených v prvom pododseku obsahuje podrobné informácie o počte a druhoch rozhodnutí prijatých v súlade s touto smernicou vrátane druhov rozhodnutí o čiastočnom prístupe, ktoré prijali príslušné orgány v súlade s článkom 4f, a opis hlavných problémov vyplývajúcich z uplatňovania tejto smernice.“
b)
odsek 2 sa nahrádza takto:
„2. Komisia do 18. januára 2019 a potom každých päť rokov uverejní správu o vykonávaní tejto smernice.
Prvá takáto správa sa zameria najmä na nové prvky zavedené v tejto smernici a preskúmajú sa v nej hlavne tieto problémy.
a)
fungovanie európskeho profesijného preukazu;
b)
modernizácia vedomostí, zručností a kompetencií pre povolania v rámci hlavy III kapitoly III vrátane zoznamu kompetencií uvedených v článku 31 ods. 7;
c)
fungovanie spoločných rámcov pre odbornú prípravu a spoločných školiacich testov;
d)
výsledky osobitného programu modernizácie stanoveného v rámci rumunských zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení pre držiteľov dokladu o formálnych kvalifikáciách uvedených v článku 33a, ako aj pre držiteľov dokladu o formálnych kvalifikáciách na úrovni vyššieho odborného vzdelania s cieľom vyhodnotiť potrebu preskúmania súčasných ustanovení, ktorými sa upravuje systém nadobudnutých práv vzťahujúci sa na rumunský doklad o formálnych kvalifikáciách, ako je zdravotná sestra zodpovedná za všeobecnú starostlivosť.
Členské štáty poskytnú všetky potrebné informácie na prípravu tejto správy.“
51.
V článku 61 sa druhý odsek nahrádza takto:
„Komisia prijme podľa potreby vykonávací akt, ktorým povolí príslušným členským štátom odchýliť sa od príslušného ustanovenia počas obmedzeného časového obdobia.“
52.
Prílohy II a III sa vypúšťajú.
53.
V bode 1 prílohy VII sa dopĺňa toto písmeno:
„g)
keď to členský štát vyžaduje od svojich štátnych príslušníkov, potvrdenie o tom, že im nebol dočasne ani úplne pozastavený výkon povolania, ani neboli odsúdení za spáchanie trestného činu.“
Článok 2
Zmena nariadenia (EÚ) č. 1024/2012
Bod 2 prílohy k nariadeniu (EÚ) č. 1024/2012 sa nahrádza takto:
„2.
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES (24): články 4a až 4e, článok 8, článok 21a, článok 50,článok 56 a článok 56a.
Článok 3
Transpozícia
1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 18. januára 2016.
2. Každý členský štát, ktorý 17. januára 2014 poskytne prístup k odbornej príprave pôrodnej asistentky pre smer I podľa článku 40 ods. 2 smernice 2005/36/ES po ukončení najmenej prvých 10 rokov všeobecného školského vzdelania, uvedie do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s požiadavkami na prijatie na odbornú prípravu pôrodnej asistentky podľa článku 40 ods. 2 písm. a) uvedenej smernice do 18. januára 2020.
3. Členské štáty oznámia Komisii znenie opatrení uvedených v odsekoch 1 a 2.
4. Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach uvedených v odsekoch 1 a 2 alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
5. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných opatrení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica.
Článok 4
Nadobudnutie účinnosti
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 5
Adresáti
Táto smernica je určená členským štátom.
V Štrasburgu 20. novembra 2013