NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 231/2013
ze dne 19. prosince 2012,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, pokud jde o výjimky, obecné podmínky provozování činnosti, depozitáře, pákový efekt, transparentnost a dohled
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010 (1), a zejména na čl. 3 odst. 6, čl. 4 odst. 3, čl. 9 odst. 9, čl. 12 odst. 3, čl. 14 odst. 4, čl. 15 odst. 5, čl. 16 odst. 3, článek 17, čl. 18 odst. 2, čl. 19 odst. 11, čl. 20 odst. 7, čl. 21 odst. 17, čl. 22 odst. 4, čl. 23 odst. 6, čl. 24 odst. 6, čl. 25 odst. 9, čl. 34 odst. 2, čl. 35 odst. 11, čl. 36 odst. 3, čl. 37 odst. 15, čl. 40 odst. 11, čl. 42 odst. 3 a čl. 53 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2011/61/EU zmocňuje Komisi k přijetí aktů v přenesené pravomoci specifikujících zejména pravidla týkající se výpočtu prahové hodnoty, pákového efektu, podmínek provozování činnosti správců alternativních investičních fondů (dále jen „správci“), včetně řízení rizika a likvidity, oceňování a pověření jiné osoby úkoly správce, požadavků na úkoly a povinnosti depozitářů alternativních investičních fondů, pravidel ohledně transparentnosti a specifických požadavků týkajících se třetích zemí. Je důležité, aby se veškerá tato doplňující pravidla začala uplatňovat současně se směrnicí 2011/61/EU, aby bylo možné nové požadavky na správce účinně provádět. Ustanovení tohoto nařízení spolu úzce vzájemně souvisí, jelikož se zabývají povolováním, provozem a transparentností správců, kteří spravují, případně nabízejí alternativní investiční fondy v Unii, přičemž se jedná o pevně propojené aspekty související se zahájením činnosti správy aktiv a pokračování v ní. Za účelem zajištění souladu mezi uvedenými ustanoveními, která by měla vstoupit v platnost současně, a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se tyto povinnosti vztahují, včetně investorů, kteří nejsou rezidenty Unie, je žádoucí zařadit všechny akty v přenesené pravomoci požadované směrnicí 2011/61/EU do jediného nařízení.
(2)
Je důležité zajistit, aby bylo cílů směrnice 2011/61/EU v členských státech dosaženo jednotně v zájmu posílení integrity vnitřního trhu a právní jistoty pro jeho účastníky, včetně institucionálních investorů, příslušných orgánů a ostatních zúčastněných stran, přijetím nařízení. Forma nařízení zajišťuje soudržný rámec pro všechny tržní subjekty a je nejlepší možnou zárukou rovných podmínek, jednotných podmínek hospodářské soutěže a společného přiměřeného standardu ochrany investorů. Kromě toho zajišťuje přímou použitelnost podrobných jednotných pravidel týkajících se provozu správců AIF, která jsou ze své povahy přímo použitelná, a nevyžadují proto další transpozici na vnitrostátní úrovni. Použitím nařízení se dále zamezí zpoždění při uplatňování směrnice 2011/61/EU v členských státech.
(3)
Vzhledem k tomu, že nařízení v přenesené pravomoci specifikuje úkoly a povinnosti „řídícího orgánu“ a „vrcholného vedení“, je důležité vyjasnit význam těchto pojmů, zejména skutečnost, že řídící orgán může být složen z členů vrcholného vedení. Jelikož toto nařízení rovněž zavádí pojem „funkce dohledu“, měla by definice řídícího orgánu také jednoznačně stanovit, že se jedná o orgán zahrnující řídící funkci - pro případ, že je funkce dohledu v souladu s vnitrostátním právem obchodních společností oddělena od řídící funkce. Směrnice 2011/61/EU požaduje, aby správci poskytovali příslušným orgánům určité informace včetně procentního podílu aktiv alternativních investičních fondů, která podléhají zvláštním opatřením v důsledku jejich nelikvidnosti. Toto nařízení vyjasňuje význam zvláštních opatření, aby správci věděli přesně, jaké informace mají poskytovat příslušným orgánům.
(4)
Směrnice 2011/61/EU stanoví mírnější režim pro správce, kteří spravují portfolia alternativních investičních fondů, jejichž celková spravovaná aktiva nepřesahují příslušné prahové hodnoty. Je nezbytné jasně specifikovat, jak by se měla celková hodnota spravovaných aktiv vypočítat. V této souvislosti má zásadní význam definovat kroky nezbytné pro výpočet celkové hodnoty aktiv, jasně určit, která aktiva nejsou do výpočtu zahrnuta, vyjasnit, jak by se měla oceňovat aktiva nabytá za využití pákového efektu, a stanovit pravidla pro zacházení s případy vzájemného držení aktiv mezi alternativními investičními fondy spravovanými správcem.
(5)
Výpočet celkové hodnoty spravovaných aktiv musí být prováděn alespoň jednou ročně za použití aktuálních informací. Hodnota aktiv by proto měla být určena během dvanácti měsíců předcházejících datu výpočtu celkové hodnoty spravovaných aktiv a co možná nejblíže tomuto datu.
(6)
Aby se zajistilo, že si správce zachová způsobilost využívat mírnějšího režimu stanoveného směrnicí 2011/61/EU, měl by zavést postup umožňující průběžné sledování celkové hodnoty spravovaných aktiv. Správce může brát v úvahu typy spravovaných alternativních investičních fondů a různé třídy aktiv, do nichž investuje, aby posoudil pravděpodobnost překročení prahové hodnoty nebo potřeby dalšího výpočtu.
(7)
Pokud správce již nesplňuje podmínky související s prahovými hodnotami, měl by to oznámit svému příslušnému orgánu a do 30 kalendářních dnů požádat o povolení. Pokud však k pohybu nad nebo pod prahové hodnoty dochází během daného kalendářního roku pouze příležitostně a takové situace se považují za dočasné, neměli by mít správci povinnost žádat o povolení. V takových případech by správce měl příslušný orgán informovat o porušení prahové hodnoty a vysvětlit, proč je považuje za dočasné. Situaci trvající déle než tři měsíce nelze považovat za dočasnou. Při posuzování pravděpodobnosti toho, že je situace dočasná, by správce měl brát v úvahu očekávané upisování a zpětné odkupy, nebo případně čerpání a rozdělení kapitálu. Správce by do tohoto posouzení neměl zahrnovat předpokládané pohyby trhu.
(8)
Údaje použité správci k výpočtu celkové hodnoty spravovaných aktiv nemusí být zpřístupněny veřejnosti ani investorům. Příslušné orgány však musí být schopny ověřit, že správce správně provádí výpočet a sledování celkové hodnoty spravovaných aktiv, včetně posouzení případů, kdy celková hodnota spravovaných aktiv dočasně překročí příslušnou prahovou hodnotu, a měly by proto mít k těmto údajům na vyžádání přístup.
(9)
Je důležité, aby správci využívající mírnějšího režimu směrnice 2011/61/EU poskytli příslušným orgánům v době registrace aktuální informace. Ne všechny typy správců musí mít aktualizované nabídkové dokumenty odrážející nejnovější vývoj související s jimi spravovanými alternativními investičními fondy a pro takové správce může být praktičtější specifikovat požadované informace ve zvláštním dokumentu popisujícím investiční strategii uvedených fondů. Může to být případ fondů soukromého nebo rizikového kapitálu, které často získávají finanční prostředky vyjednáváním s potenciálními investory.
(10)
Alternativní investiční fond, který drží pouze akcie v kotovaných společnostech, by neměl být považován za fond využívající pákového efektu, pokud k nabytí těchto akcií nedochází z půjčky. Pokud tento stejný alternativní investiční fond zakoupí opce z akciového indexu, měl by být považován za fond využívající pákového efektu, protože zvýšil svou expozici vůči riziku z dané investice.
(11)
Pro zajištění jednotného uplatňování povinnosti správce zajistit objektivní přehled použitého pákového efektu je nezbytné stanovit dvě metody výpočtu pákového efektu. Z výsledků tržních studií vyplývá, že nejlepších výsledků lze dosáhnout kombinací tzv. „metody hrubé hodnoty aktiv“ a „závazkové metody“.
(12)
K získání vhodných informací pro sledování systémových rizik a úplného obrazu o používání pákového efektu správci by měly být příslušným orgánům a investorům poskytovány informace o expozici alternativního investičního fondu vůči riziku na základě metody hrubé hodnoty aktiv i závazkové metody, a všichni správci by proto měli provádět výpočet expozice vůči riziku za použití metody hrubé hodnoty aktiv i závazkové metody. Metoda hrubé hodnoty aktiv zachycuje celkovou expozici alternativního investičního fondu vůči riziku, zatímco závazková metoda nabízí náhled do zajišťovacích a nettingových technik používaných správcem; obě metody proto musí být kombinovány. Konkrétně míra, v níž se liší celková expozice vůči riziku mezi metodou hrubé hodnoty aktiv a závazkovou metodou, může poskytnout užitečné informace. Pokud to bude nezbytné k zajištění toho, aby jakékoli zvýšení expozice alternativního investičního fondu vůči riziku bylo řádně zachyceno, může Komise přijmout další akty v přenesené pravomoci týkající se dodatečné a nepovinné metody pro výpočet pákového efektu.
(13)
Při výpočtu expozice vůči riziku by na počátku měly být zahrnuty veškeré pozice alternativních investičních fondů, včetně krátkých a dlouhých aktiv a závazků, půjček, derivátových nástrojů a jakékoli jiné metody zvyšující expozici vůči riziku, kdy jsou v alternativním investičním fondu přítomna rizika a odměny aktiv nebo závazků, a veškeré ostatní pozice, které tvoří čistou hodnotu aktiv.
(14)
Dohody o půjčkách uzavřené alternativním investičním fondem by měly být vyloučeny, pokud jsou dočasné, týkají se kapitálových závazků od investorů a jsou jimi plně pokryty. Revolvingové úvěrové nástroje by neměly být považovány za dočasné.
(15)
Kromě výpočtu expozice vůči riziku za použití metody hrubé hodnoty aktiv by všichni správci měli provádět výpočet expozice vůči riziku za použití závazkové metody. Podle závazkové metody by se měly derivátové finanční nástroje převést na rovnocenné pozice plynoucí z podkladového aktiva. Pokud však alternativní investiční fond investuje do určitých derivátů, aby kompenzoval tržní riziko jiných aktiv, do nichž investoval, uvedené deriváty by za určitých podmínek neměly být převáděny na rovnocennou pozici v podkladových aktivech, jelikož expozice vůči riziku těchto dvou investic se vzájemně vyrovnávají. Mělo by tomu tak být například, pokud portfolio alternativního investičního fondu investuje do určitého indexu a drží derivátový nástroj, který výsledky uvedeného indexu swapuje s výsledky jiného indexu - to by mělo odpovídat držbě expozice vůči riziku druhého indexu v portfoliu, a čistá hodnota alternativního investičního fondu by proto nezávisela na výsledcích prvního indexu.
(16)
Při výpočtu expozice vůči riziku podle závazkové metody deriváty, které splňují kritéria stanovená tímto nařízením, nevytvářejí dodatečnou expozici vůči riziku. Proto pokud alternativní investiční fond investuje do indexových futures a drží hotovostní pozici rovnající se celkové podkladové tržní hodnotě futures, odpovídalo by to přímé investici do akciových indexů, a indexová futures by se proto nebrala v úvahu pro účely výpočtu expozice alternativního investičního fondu vůči riziku.
(17)
Při výpočtu expozice vůči riziku podle závazkové metody by správci měli mít možnost vzít v úvahu mechanismy zajištění a mechanismy výpočtu čistých pozic, pokud splňují kritéria týkající se závazkové metody.
(18)
Požadavek, aby mechanismy výpočtu čistých pozic odkazovaly na stejné podkladové aktivum, by měl být vykládán striktně, takže aktiva, která správce považuje za rovnocenná nebo úzce související, jako jsou různé třídy akcií nebo dluhopisů vydané stejným emitentem, by neměla být pro účely mechanismů výpočtu čistých pozic považována za identická. Cílem definice mechanismů výpočtu čistých pozic je zajistit, aby se braly v úvahu pouze obchody, které kompenzují rizika spojená s jinými obchody, přičemž nezůstává žádné podstatné zbytkové riziko. Kombinace obchodů, jejichž cílem je generovat výnos, jakkoliv nízký, zmenšením některých rizik a ponecháním jiných, by se neměly považovat za mechanismy výpočtu čistých pozic, stejně jako investiční strategie založené na cenové arbitráži, jejichž cílem je generovat výnos využitím cenových rozdílů mezi derivátovými nástroji se stejným podkladovým nástrojem, ale různou splatností.
(19)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je snížit riziko durace kombinací investice do dluhopisu s dlouhou splatností s úrokovým swapem nebo snížit duraci dluhopisového portfolia alternativního investičního fondu uzavřením krátké pozice na dluhopisových futures představujících úrokové riziko portfolia (zajištění durace) by měla být považována za mechanismus zajištění, pokud splňuje kritéria pro zajištění.
(20)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je kompenzovat významná rizika spojená s investicí do řádně diverzifikovaného portfolia akcií zaujetím krátké pozice na future na indexu akciového trhu, kde je složení akciového portfolia velmi blízké složení indexu akciového trhu a jeho výnos úzce souvisí s výnosem indexu akciového trhu a kde krátká pozice na future na indexu akciového trhu umožňuje nezpochybnitelné snížení obecného tržního rizika spojeného s akciovým portfoliem a specifické riziko je nevýznamné, jako například beta-zajištění (beta-hedging) řádně diverzifikovaného akciového portfolia, kde se specifické riziko považuje za nevýznamné, by měla být považována za splňující kritéria pro zajištění.
(21)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je kompenzovat rizika spojená s investicí do dluhopisu s pevnou úrokovou sazbou kombinací dlouhé pozice na swapu úvěrového selhání a na úrokovém swapu, který uvedenou pevnou úrokovou sazbu swapuje úrokovou sazbou rovnající se příslušné referenční sazbě peněžního trhu plus rozpětí, by měla být považována za mechanismus zajištění, pokud jsou v zásadě splněna veškerá zajišťovací kritéria závazkové metody.
(22)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je kompenzovat riziko dané akcie zaujetím krátké pozice prostřednictvím derivátové smlouvy na akcii, která se od první akcie liší, avšak silně s ní souvisí, by neměla být považována za splňující kritéria pro zajištění. Přestože je taková strategie založena na zaujetí opačných pozic na stejné třídě aktiv, nezajišťuje specifické riziko spojené s investicí do určité akcie. Neměla by proto být považována za mechanismus zajištění, jak je uveden v kritériích pro závazkovou metodu.
(23)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je udržet hodnotu alfa koše akcií (zahrnujícího omezený počet akcií) kombinací investice do uvedeného koše akcií s beta-přizpůsobenou (beta-adjusted) krátkou pozicí na future na indexu akciového trhu, by neměla být považována za splňující kritéria pro zajištění. Cílem takové strategie není kompenzovat významná rizika spojená s investicí do koše akcií, ale kompenzovat hodnotu beta (tržní riziko) uvedené investice a udržet hodnotu alfa. Složka alfa koše akcií může dominovat nad složkou beta, a vést tak ke ztrátám na úrovni alternativního investičního fondu. Z tohoto důvodu by neměla být považována za mechanismus zajištění.
(24)
Strategie fúzové arbitráže je strategie kombinující krátkou pozici na akciích s dlouhou pozicí na jiných akciích. Cílem takové strategie je zajistit hodnotu beta (tržní riziko) pozic a generovat výnos spojený s relativními výsledky obou skupin akcií. Podobně složka alfa koše akcií může dominovat nad složkou beta, a vést tak ke ztrátám na úrovni alternativního investičního fondu. Neměla by být považována za mechanismus zajištění, jak je uveden v kritériích pro závazkovou metodu.
(25)
Strategie, jejímž cílem je zajistit dlouhou pozici na akciích nebo dluhopisech se zakoupeným zajištěním úvěrového rizika vůči stejnému emitentovi, se týká dvou různých tříd aktiv, a proto by neměla být považována za mechanismus zajištění.
(26)
Správce by při využívání metod, které zvyšují expozici alternativního investičního fondu vůči riziku, měl dodržovat obecné zásady, jako je zohlednění podstaty transakce vedle její právní formy. Konkrétně pokud jde o repo obchody, měl by správce zvážit, zda alternativní investiční fond rizika a odměny příslušných aktiv posílá dál nebo si je ponechává. Správce by rovněž měl v případě derivátových nástrojů nebo jiných smluvních ujednání analyzovat příslušná podkladová aktiva a stanovit možné budoucí závazky alternativního investičního fondu vyplývající z těchto transakcí.
(27)
Jelikož podle závazkové metody se úrokové sazby s různou splatností považují za různá podkladová aktiva, správci, kteří v souladu se svou hlavní investiční politikou převážně investují do úrokových derivátů, mohou použít specifická pravidla pro netting různých durací, aby vzali v úvahu souvislost mezi rozsahy splatnosti úrokové křivky. Při stanovení své investiční politiky a rizikového profilu by správce měl být schopen definovat míru úrokového rizika a následně určit jeho cílovou dobu trvání. Správce by měl při výběru svých investic zohlednit předem definovanou cílovou dobu trvání. Pokud se doba trvání portfolia odchýlí od cílové doby trvání, neměla by se strategie považovat za mechanismus výpočtu čistých pozic na dobu trvání, jak je uvedena v kritériích pro závazkovou metodu.
(28)
Pravidla pro netting různých durací umožňují netting dlouhých pozic s krátkými pozicemi, jejichž podkladovými aktivy jsou různé úrokové sazby. Lhůty splatnosti sloužící jako prahové hodnoty pro rozsahy splatnosti jsou dva roky, sedm let a 15 let. V rámci každého rozsahu splatnosti by měly být umožněny nettingové pozice.
(29)
Nettingové pozice mezi dvěma různými rozsahy splatnosti by měly být umožněny částečně. Na pozice, jež jsou předmětem nettingu, musí být uplatněny sankce umožňující pouze částečný netting. Měly by být vyjádřeny prostřednictvím procentních podílů vycházejících z průměrných korelací mezi rozsahy splatnosti pro dva roky, pět let, deset let a 30 let úrokové křivky. Čím větší je rozdíl mezi splatností pozic, tím větší sankci musí podléhat jejich netting, a procentní podíl se proto musí zvýšit.
(30)
Pozice, jejichž modifikovaná doba trvání je podstatně delší než modifikovaná doba trvání celého portfolia, nejsou v souladu s investiční strategií alternativního investičního fondu a plné spárování by nemělo být umožněno. Nemělo by tedy být přijatelné spárovat krátkou pozici s 18měsíční splatností (nacházející se v rozsahu splatnosti 1) s dlouhou pozicí s 10letou splatností (v rozsahu splatnosti 3), pokud je cílová doba trvání alternativního investičního fondu okolo dvou let.
(31)
Při výpočtu expozice vůči riziku mohou alternativní investiční fondy nejprve identifikovat mechanismy zajištění. Deriváty zahrnuté v těchto mechanismech jsou poté vyloučeny z výpočtu celkové expozice vůči riziku. Alternativní investiční fondy by měly v mechanismech zajištění používat přesný výpočet. Neměly by pro výpočet zajištění využívat pravidla pro netting různých durací. Tato pravidla lze použít pro převod zbývajících úrokových derivátů na jejich rovnocenné pozice v podkladových aktivech.
(32)
Podle směrnice 2011/61/EU musí správce zajistit, aby rizika spojená s profesní odpovědností plynoucí z jeho činnosti byla přiměřeně kryta buď dodatečným kapitálem nebo pojištěním odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání. Pro jednotné uplatňování tohoto ustanovení je nezbytné společné chápání rizik spojených s profesní odpovědností, jež mají být kryta. Obecná specifikace rizik plynoucích ze škody způsobené při výkonu povolání správce by měla určit vlastnosti příslušných rizikových událostí a identifikovat rozsah možné profesní odpovědnosti, včetně škody nebo ztrát způsobených osobami, které přímo vykonávají činnosti, za něž správce nese právní odpovědnost, mezi něž patří ředitelé, úředníci nebo zaměstnanci správce a osoby vykonávající činnosti v rámci pověření ze strany správce. V souladu s ustanoveními směrnice 2011/61/EU by odpovědnost správce neměla být dotčena pověřením nebo dalším pověřením a správce by měl zajistit řádné krytí rizik spojených s profesní odpovědností týkajících se třetích osob, za něž nese právní odpovědnost.
(33)
Pro zajištění společného chápání obecné specifikace by měl jako reference pro identifikaci rizikových událostí spojených s profesní odpovědností sloužit seznam příkladů. Tento seznam by měl zahrnovat širokou škálu událostí vzniklých nedbalostí, chybou nebo opomenutím, jako je ztráta dokumentů dokládajících nárok na investice, vědomé poskytnutí nesprávných informací nebo porušení různých povinností správce. Rovněž by měl zahrnovat selhání prevence podvodného jednání v rámci organizace správce prostřednictvím řádných systémů vnitřní kontroly. Škoda vzniklá nedodržením patřičné opatrnosti vůči investici, u níž vyšlo najevo, že šlo o podvod, by zavdala vznik profesní odpovědnosti správce a měla by být přiměřeně kryta. Neměly by však být kryty ztráty vzniklé proto, že investice ztratila hodnotu v důsledku nepříznivých podmínek na trhu. Seznam by měl rovněž zahrnovat nesprávně provedená ocenění, jež je třeba chápat jako nesplnění povinnosti oceňování porušující článek 19 směrnice 2011/61/EU a odpovídající akty v přenesené pravomoci.
(34)
V souladu se svými povinnostmi ohledně řízení rizika by správci měli mít řádné kvalitativní mechanismy vnitřní kontroly pro prevenci nebo zmírnění provozních selhání včetně rizik spojených s profesní odpovědností. Správci by proto v rámci své politiky řízení rizik měli mít řádné postupy a procedury pro provozní řízení rizika, odpovídající povaze, rozsahu a složitosti jejich podnikatelské činnosti. Tyto postupy a procedury by měly v každém případě umožnit vytvoření interní databáze ztrát sloužící účelům posuzování rizikového profilu v oblasti operačního rizika.
(35)
Pro zajištění toho, aby dodatečný kapitál a pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání řádně kryly rizika spojená s profesní odpovědností, měly by být stanoveny minimální kvantitativní referenční hodnoty k určení vhodné úrovně krytí. Tyto kvantitativní referenční hodnoty by měl správce určit jako specifický procentní podíl hodnoty portfolií spravovaných alternativních investičních fondů, vypočítané jako součet absolutní hodnoty veškerých aktiv všech spravovaných alternativních investičních fondů, bez ohledu na to, zda byla nabyta využitím pákového efektu nebo finančních prostředků investorů. V této souvislosti by měly být derivátové nástroje oceněny za jejich tržní cenu, jelikož mohou být za uvedenou cenu nahrazeny. Jelikož je krytí prostřednictvím pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání z podstaty méně jisté, než krytí zajištěné dodatečným kapitálem, měly by se na tyto dva různé nástroje používané ke krytí rizika spojeného s profesní odpovědností vztahovat různé procentní podíly.
(36)
Aby pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání účinně krylo ztráty vzniklé z pojistných událostí, mělo by být sjednáno u pojišťovny oprávněné k poskytování pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání. To zahrnuje pojišťovny z EU a mimounijní pojišťovny, pokud jsou oprávněny poskytovat takové pojistné služby na základě práva Unie nebo vnitrostátního práva.
(37)
V zájmu umožnění určité flexibility při koncipování vhodného pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání by mělo být možné, aby se správce a pojišťovna dohodly na ustanovení, že správce jako první část jakékoli ztráty uhradí předem definovanou částku (definovaná spoluúčast). Pokud je taková definovaná spoluúčast dohodnuta, měl by správce zajistit kapitál odpovídající definované výši ztráty, kterou má správce nést. Takový kapitál by měl existovat navíc k počátečnímu kapitálu správce a ke kapitálu, jejž má správce zajistit podle čl. 9 odst. 3 směrnice 2011/61/EU.
(38)
Přiměřenost krytí prostřednictvím dodatečného kapitálu nebo pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání by měla být v zásadě revidována nejméně jednou ročně. Správci by však měli mít zavedené postupy zajišťující průběžné sledování celkové hodnoty spravovaných portfolií alternativních investičních fondů a průběžnou úpravu výše krytí rizika spojeného s profesní odpovědností, pokud bude identifikován významný nesoulad. Příslušný orgán domovského členského státu správce navíc může snížit nebo zvýšit minimální požadavek na dodatečný kapitál po zohlednění rizikového profilu správce, jeho historie ztrát a přiměřenosti jeho dodatečného kapitálu nebo pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
(39)
Směrnice 2011/61/EU požaduje, aby správci jednali v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů, jejich investorů a integrity trhu. Správci by proto měli uplatňovat vhodné postupy a procedury, které jim umožní předcházet nekalým praktikám, jako je „market timing“ nebo „late trading“. Market timing spočívá ve využití zastaralých cen cenných papírů v portfoliu, které mají vliv na výpočet čisté hodnoty aktiv alternativního investičního fondu, nebo v koupi a zpětném odkupu podílových jednotek fondu během několika dnů, čímž se využívá způsobu, jakým fond provádí výpočet čisté hodnoty aktiv. Late trading je založen na umisťování pokynů ke koupi nebo zpětnému odkupu podílových jednotek alternativních investičních fondů po určené lhůtě pro rozhodnutí, kdy obdržená cena je však cenou z momentu pro rozhodnutí. Obě tyto nekalé praktiky poškozují zájmy dlouhodobých investorů, protože rozřeďují jejich výnos, a poškozují výnosy alternativních investičních fondů, protože zvyšují transakční náklady a narušují správu portfolia. Správci by měli rovněž zavést vhodné procedury pro zajištění efektivního řízení alternativního investičního fondu a měli by jednat způsobem, který předchází tomu, aby alternativní investiční fond a jeho investoři nesli nepřiměřené náklady.
(40)
V souladu s přístupem uplatňovaným na správce SKIPCP by měli správci zajistit vysoký standard péče při výběru a sledování investic. Měli by mít řádné odborné znalosti aktiv, do nichž alternativní investiční fondy investují. Aby bylo zajištěno, že budou investiční rozhodnutí prováděna v souladu s investiční strategií a popřípadě s omezeními rizik spravovaných alternativních investičních fondů, by správci měli zavést a provádět písemné postupy a procedury týkající se patřičné opatrnosti. Tyto postupy a procedury by měly být pravidelně přezkoumávány a aktualizovány. Pokud správci investují do specifických druhů aktiv s dlouhou dobou trvání a nižší likviditou, jako jsou nemovitosti nebo partnerské podíly, měly by se požadavky patřičné opatrnosti uplatnit i na fázi vyjednávání. Činnosti, které správce provádí před uzavřením smlouvy, by měly být řádně zdokumentovány s cílem prokázat, že jsou v souladu s hospodářským a finančním plánem, a tím i s dobou trvání alternativního investičního fondu. Správci by měli vést zápisy ze všech příslušných jednání, přípravnou dokumentaci a hospodářské a finanční analýzy provedené pro posouzení proveditelnosti projektu a smluvního závazku.
(41)
Požadavek, aby správci jednali s patřičnou dovedností, péčí a opatrností, by se měl uplatnit, i pokud správce jmenuje hlavního makléře nebo protistranu. Správce by měl vybrat a jmenovat pouze ty hlavní makléře a protistrany, kteří podléhají průběžnému dohledu, jsou finančně zdraví a mají nezbytnou a vhodnou organizační strukturu pro služby, které mají správci a alternativnímu investičnímu fondu poskytovat. V zájmu zajištění řádné ochrany zájmů investorů je důležité objasnit, že jedním z kritérií pro posouzení finančního zdraví je to, zda hlavní makléři nebo protistrany podléhají příslušným obezřetnostním právním předpisům, včetně požadavků na kapitálovou přiměřenost, a účinnému dohledu.
(42)
V souladu se směrnicí 2011/61/EU, která vyžaduje, aby správci jednali čestně, spravedlivě a s patřičnou dovedností, by osoby, které fakticky řídí podnikatelskou činnost správce, které jsou členy řídícího orgánu nebo vrcholného vedení v případě subjektů, které řídící orgán nemají, měly disponovat patřičnými znalostmi, dovednostmi a zkušenostmi pro výkon svých úkolů, a zejména by měly chápat rizika spojená s činností správce. V souladu se zelenou knihou Komise o správě a řízení podniku ve finančních institucích (2) by osoby, které fakticky řídí podnikatelskou činnost správce, měly výkonu svých funkcí ve správci rovněž věnovat dostatečný čas a jednat čestně, bezúhonně a nezávisle, aby byly schopny mimo jiné účinně posoudit rozhodnutí vrcholného vedení a případně je podrobit kritice.
(43)
S cílem zajistit řádný výkon příslušných činností by správci měli zaměstnávat pracovníky s nezbytnými dovednostmi, znalostmi a zkušenostmi pro provádění úkolů, jež jsou jim přidělovány.
(44)
Správci, kteří poskytují služby individuální správy portfolia, musí dodržovat pravidla pro materiální stimuly stanovená směrnicí Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (3). Z důvodů jednotného uplatňování by tyto zásady měly platit i pro správce, kteří poskytují služby kolektivní správy portfolia a marketingu. Existence, povaha a výše odměny, provize nebo výhody (nebo pokud tuto výši nelze určit, metoda jejího výpočtu), by měla být uvedena ve výroční zprávě správce.
(45)
Investoři do alternativních investičních fondů by měli požívat ochrany podobné ochraně klientů správců, jimž správci poskytují služby individuální správy portfolia, jelikož v takovém případě musí dodržovat pravidla nejlepšího způsobu provedení stanovená směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (4) a směrnicí 2006/73/ES. Měly by však být zohledněny rozdíly mezi různými druhy aktiv, do nichž alternativní investiční fondy investují, protože nejlepší způsob provedení není relevantní, pokud například správce investuje do nemovitostí nebo partnerských podílů a k investici dochází po rozsáhlém vyjednávání o podmínkách smlouvy. Pokud neexistuje volba různých převodních míst, správce by měl být schopen prokázat příslušným orgánům a auditorům, že taková volba neexistuje.
(46)
Z důvodu souladu s požadavky platnými pro správce SKIPCP by se na správce při zajišťování kolektivní správy portfolia měla uplatnit pravidla pro zpracování pokynů a pro slučování a přidělování pokynů k obchodování. Tato pravidla by se však neměla uplatnit, pokud k investici do aktiv dochází po rozsáhlém vyjednávání o podmínkách smlouvy - jedná se například o investice do nemovitostí, partnerských podílů nebo do nekotovaných společností -, jelikož v takových případech se neprovádí žádný pokyn.
(47)
Je důležité specifikovat situace, v nichž je pravděpodobný vznik střetu zájmů, zejména v nichž existuje vyhlídka na finanční zisk nebo zamezení finanční ztrátě nebo kde jsou poskytnuty finanční nebo jiné materiální stimuly s cílem vést jednání správce způsobem, který upřednostňuje konkrétní zájmy na úkor zájmů jiných osob, například jiného alternativního investičního fondu, jeho klientů, subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) nebo jiných klientů správce.
(48)
Postup k omezení možnosti střetu zájmů zavedený správcem by měl identifikovat situace, v nichž by činnosti prováděné správcem mohly představovat střet zájmů, ať už vede k možnému riziku poškození zájmů alternativního investičního fondu nebo zájmů jeho investorů, nebo nikoli. Správce by za účelem jejich identifikace měl vzít v úvahu nejen činnost kolektivní správy portfolia, ale také jiné činnosti, jež je oprávněn provádět, včetně činností jím pověřených nebo dále pověřených osob, externího znalce nebo protistrany.
(49)
V souladu s přístupem obsaženým ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/65/EC ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (5) pro správcovské společnosti SKIPCP a ve směrnici 2004/39/ES pro investiční podniky by měli správci přijmout procedury a opatření zajišťující, aby příslušné osoby zapojené do různých obchodních činností, při nichž by mohl vzniknout střet zájmů, tyto činnosti prováděly na nezávislé úrovni přiměřené velikosti a činnostem správce.
(50)
Je nezbytné stanovit obecný rámec, podle něhož by byly střety zájmů, pokud k nim dojde, řízeny a oznamovány. Podrobné kroky a procedury, jež je třeba v takových situacích dodržovat, by měly být uvedeny v postupu k omezení možnosti střetu zájmů, který správce zavede.
(51)
Jednou z klíčových složek systému řízení rizik je stálá funkce řízení rizik. V zájmu jednotného uplatňování by její úkoly a odpovědnost měly být podobné, jako ty, jež stanoví směrnice Komise 2010/43/EU ze dne 1. července 2010, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES, pokud jde o organizační požadavky, střety zájmů, pravidla jednání, řízení rizik a obsah smlouvy mezi depozitářem a správcovskou společností (6) pro stálou funkci řízení rizik správcovských společností SKIPCP. Tato funkce by měla mít hlavní roli při formování politiky řízení rizik alternativního investičního fondu a při sledování a měření rizik, aby se zajistilo, že úroveň rizika stále odpovídá rizikovému profilu fondu. Stálá funkce řízení rizik by měla mít nezbytné pravomoci, přístup ke všem relevantním informacím a pravidelný kontakt s vrcholným vedením a řídícím orgánem správce, aby jim podávala informace, na jejichž základě mohou v případě potřeby podniknout okamžitá nápravná opatření.
(52)
Politika řízení rizik tvoří další pilíř systému řízení rizik. Měla by být řádně zdokumentovaná a měla by zejména vysvětlit opatření a procedury použité k měření a řízení rizik, záruky pro nezávislý výkon funkce řízení rizik, metody použité k řízení rizik a podrobnosti rozdělení odpovědnosti za řízení rizik a provozní procedury v rámci správce. Za účelem zajištění efektivity politiky řízení rizik by ji mělo vrcholné vedení nejméně jednou ročně přezkoumat.
(53)
Podle požadavku směrnice 2011/61/EU by funkce řízení rizik měla být funkčně a hierarchicky oddělena od provozních jednotek. Mělo by se proto objasnit, že toto oddělení by mělo být zajištěno až do úrovně řídícího orgánu správce a že osoby plnící funkci řízení rizik by neměly vykonávat žádné činnosti, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, a neměl by na ně dohlížet nikdo, kdo odpovídá za funkce, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů.
(54)
Je nezbytné specifikovat záruky, které má správce využívat přinejmenším v zájmu zajištění nezávislého výkonu funkce řízení rizik a zejména to, že osoby plnící funkci řízení rizik by neměly vykonávat žádné činnosti, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, že by měly rozhodovat na základě údajů, které mohou řádně posoudit, a že by mělo být možné podrobit rozhodovací proces přezkumu.
(55)
Přestože směrnice 2011/61/EU alternativním investičním fondům neukládá žádná investiční omezení, rizika, která každému fondu vznikají, není možné efektivně řídit, pokud správce předem nestanovil omezení rizik. Omezení rizik by měla být v souladu s rizikovým profilem alternativního investičního fondu a měla by být sdělena investorům v souladu se směrnicí 2011/61/EU.
(56)
Z důvodu jednotného uplatňování vycházejí požadavky na identifikaci, měření a sledování rizik z podobných ustanovení směrnice 2010/43/EU. Správci by měli řádně řešit možnou zranitelnost svých metod a modelů měření rizik prováděním zátěžových testů, záložních testů a analýz scénářů. Pokud zátěžové testy a analýza scénářů odhalí obzvláštní zranitelnost za určitých okolností, měli by správci podniknout okamžité kroky a nápravná opatření.
(57)
Směrnice 2011/61/EU požaduje, aby Komise specifikovala systémy a postupy řízení likvidity, které správci umožní sledovat rizika likvidity alternativního investičního fondu, s výjimkou případů, kdy se jedná o uzavřený alternativní investiční fond nevyužívající pákového efektu, a zajistit, aby povaha investic fondu z hlediska likvidity odpovídala jeho souvisejícím závazkům. Je proto důležité stanovit základní obecné požadavky pro všechny správce, jejichž uplatňování by se mělo přizpůsobit velikosti, struktuře a povaze alternativních investičních fondů spravovaných dotčeným správcem.
(58)
Správci by měli být schopni prokázat svým příslušným orgánům, že mají zavedeny přiměřené a účinné postupy a procedury řízení likvidity. To vyžaduje, aby byla náležitě zohledněna povaha alternativního investičního fondu, včetně druhu podkladových aktiv a výše rizik likvidity, jimž je fond vystaven, rozsah a složitost fondu nebo složitost procesu likvidace či prodeje aktiv.
(59)
Systémy a postupy řízení likvidity mohou správcům umožnit používat nástroje a opatření nezbytné k tomu, aby se vyrovnali s nelikvidními aktivy a se souvisejícími problémy s oceňováním, a mohli tak reagovat na žádosti o odkup. Mezi tyto nástroje a opatření mohou patřit, jsou-li povoleny podle vnitrostátního práva, omezení odkupovat (gates), částečný odkup, dočasné půjčky, výpovědní lhůty a zásoby likvidních aktiv. Vyčleněná aktiva (side pockets) a další mechanismy, kde některá aktiva alternativního investičního fondu podléhají podobným mechanismům mezi fondem a jeho investory, by se měla považovat za „zvláštní opatření“, jelikož mají vliv na specifická práva na odkup investorů do fondu. Pozastavení alternativního investičního fondu by nemělo být považováno za zvláštní opatření, protože se vztahuje na veškerá aktiva fondu a všechny jeho investory. Použití nástrojů a zvláštních opatření pro řízení likvidity by mělo záviset na konkrétních okolnostech a mělo by se lišit podle povahy, rozsahu a investiční strategie alternativního investičního fondu.
(60)
Požadavek na sledování řízení likvidity podkladových subjektů kolektivního investování, do nichž alternativní investiční fond investuje, spolu s požadavkem zavést nástroje a mechanismy pro řízení rizika likvidity a identifikovat, řídit a sledovat střety zájmů mezi investory, by se neměl uplatnit na správce spravující uzavřené fondy, bez ohledu na to, zda jsou považovány za fondy využívající pákový efekt, či nikoli. Výjimka z požadavků na řízení likvidity, které se týkají zpětného odkupu, by měla odrážet rozdíly v obecných podmínkách zpětného odkupu investorů do uzavřeného alternativního investičního fondu ve srovnání s investory do otevřeného fondu.
(61)
Použití minimálních limitů ohledně likvidity nebo nelikvidity alternativního investičního fondu by mohlo některým typům správců zajistit účinný nástroj sledování. Překročení limitu nemusí samo o sobě vyžadovat opatření ze strany správce, jelikož ta závisejí na příslušných skutečnostech a okolnostech a na tolerancích stanovených správcem. Limity by tak bylo možné v praxi použít v souvislosti se sledováním průměrného denního zpětného odkupu vůči denní likviditě fondu za stejné období. To by bylo možné rovněž využít pro sledování koncentrace investorů na podporu scénářů zátěžových testů. Uvedené limity by podle okolností mohly fungovat jako spouštěcí mechanismy trvalého sledování nebo nápravných opatření.
(62)
Zátěžové testy by tam, kde je to na místě, měly simulovat nedostatek likvidity aktiv, stejně jako typické žádosti o zpětný odkup. Nedávné a očekávané úpisy a zpětné odkupy by se měly vzít v úvahu spolu s dopadem předpokládaných výsledků alternativního investičního fondu na podobné fondy provádějící stejnou činnost. Správci by měli v simulovaných zátěžových scénářích analyzovat časové období nutné k uspokojení žádostí o zpětný odkup. Správci by měli rovněž provádět zátěžové testy vycházející z tržních faktorů, například pohyby na devizovém trhu, které by mohly podstatně ovlivnit úvěrový profil správce nebo alternativního investičního fondu a následně i požadavky na zajištění. Správci by měli ve svém přístupu k zátěžovým testům nebo analýzám scénářů zohlednit citlivosti ocenění za podmínek finančního tlaku.
(63)
Četnost provádění zátěžových testů by měla záviset na povaze alternativního investičního fondu, investiční strategii, povaze investic z hlediska likvidity, typu investora a pravidlech fondu pro zpětný odkup. Očekává se však, že se uvedené testy budou provádět alespoň jednou ročně. Pokud zátěžové testy naznačí výrazně vyšší než očekávané riziko likvidity, měl by správce jednat v nejlepším zájmu všech investorů do alternativního investičního fondu se zohledněním povahy investic fondu z hlediska likvidity, objemu žádostí o zpětný odkup a popřípadě přiměřenosti postupů a procedur řízení likvidity.
(64)
Směrnice 2011/61/EU požaduje, aby Komise vymezila vzájemný soulad investiční strategie, povahy investic z hlediska likvidity a pravidel pro zpětný odkup. Konzistence mezi těmito třemi prvky je zajištěna, pokud mohou investoři odkoupit své investice v souladu s pravidly alternativního investičního fondu pro zpětný odkup, která by měla zahrnovat podmínky pro zpětný odkup za běžných i výjimečných okolností v souladu se spravedlivým zacházením s investory.
(65)
Směrnice 2011/61/EU požaduje zajištění souladu v celém odvětví a odstranění nesouladu mezi zájmy původců, kteří transformují úvěry na obchodovatelné cenné papíry, a správců, kteří do těchto cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů investují jménem alternativních investičních fondů. K dosažení uvedeného cíle byla zohledněna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (7), která stanoví kvantitativní a kvalitativní požadavky, jež mají splnit investoři vystavení úvěrovému riziku ze sekuritizace provedené původci a sponzory. Jelikož toto nařízení sleduje stejný cíl jako příslušná ustanovení směrnice 2006/48/ES - sladění zájmů původce nebo sponzora a zájmů investorů -, je nezbytné používat v obou právních aktech jednotnou terminologii, a proto jsou formou odkazu převzaty definice stanovené směrnicí 2006/48/ES. Vzhledem k tomu, že Evropský výbor orgánů bankovního dohledu, předchůdce Evropského orgánu pro bankovnictví, vydal podrobné pokyny pro výklad příslušných ustanovení směrnice 2006/48/ES (8), vyžaduje zajištění souladu v celém odvětví, aby byla aktuální ustanovení, jejichž cílem je sladit zájmy původců, sponzorů a správců, vykládána s ohledem na uvedené pokyny.
(66)
Je důležité, aby transakce, které transformují úvěry na obchodovatelné cenné papíry, nebyly strukturovány tak, aby znemožnily uplatnění požadavků na investování do sekuritizačních pozic. Odkazy na investování do obchodovatelných cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů založených na transformovaných úvěrech by proto neměly být vykládány striktně jako právně platný a závazný převod vlastnického práva ve vztahu k takovým nástrojům, ale jako investice provedená v materiálně ekonomickém smyslu, takže by se specifické požadavky měly vztahovat i na jakékoli jiné formy syntetických investic. V zájmu vyhnutí se nedorozuměním a sladění terminologie s terminologií používanou v právních předpisech v oblasti bankovnictví by se namísto pojmu „investování do obchodovatelných cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů založených na transformovaných úvěrech“ měl používat pojem „vstup do expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace“.
(67)
Požadavky, které mají splnit instituce jednající jako původci, sponzoři nebo původní věřitelé sekuritizace, jim přímo ukládá směrnice 2006/48/ES. Je proto důležité stanovit odpovídající povinnosti správce, který se vystavuje expozici vůči riziku ze sekuritizace. Správce by tak měl vstoupit do expozice vůči riziku ze sekuritizace, pouze pokud původce, sponzor nebo původní věřitel správci výslovně sdělil, že si v podkladovém aktivu ponechal významný ekonomický podíl, což se označuje jako požadavek na ponechání expozice. Správce by měl dále zajistit splnění různých kvalitativních požadavků, které sponzorovi a původci ukládá směrnice 2006/48/ES. Kromě toho by sám správce měl splňovat kvalitativní požadavky, aby komplexně a důkladně porozuměl sekuritizační investici a její podkladové expozici. Za tímto účelem by správci měli přijímat své investiční rozhodnutí až poté, kdy provedli důkladnou hloubkovou analýzu, z níž by měli získat řádné informace a znalosti o dotyčných sekuritizacích.
(68)
Existují okolnosti, kdy subjekty splňují definici původce nebo sponzora, nebo vykonávají úlohu původního věřitele; nicméně jiný subjekt, který ani nesplňuje definici sponzora nebo původce, ani nevykonává úlohu původního věřitele, ale jehož zájmy jsou neoptimálněji sladěny se zájmy investorů, může usilovat o splnění požadavku na ponechání expozice. Z důvodů právní jistoty by se od takového jiného subjektu nemělo požadovat, aby splnil požadavek na ponechání expozice, pokud jej splňuje původce, sponzor nebo původní věřitel.
(69)
V případě porušení požadavku na ponechání expozice nebo kvalitativních požadavků by správce měl zvážit přijetí určitých nápravných opatření, jako je zajištění, prodej nebo snížení expozice vůči riziku nebo kontaktování osoby, která požadavek na ponechání expozice porušuje, s cílem obnovit jeho dodržování. Taková nápravná opatření by měla být vždy v zájmu investorů a neměla by zahrnovat žádnou přímou povinnost prodat aktiva ihned potom, co vyšlo porušení najevo, aby nedošlo k rozprodávání pod cenou. Správce by měl vzít porušení v úvahu při zvažování jiných investic v další transakci, do níž je zapojena osoba, která uvedený požadavek porušuje.
(70)
Aby splnili požadavky směrnice 2011/61/EU na specifikování vnitřních postupů a organizačních opatření, které má každý správce uplatňovat, měla by být správcům uložena povinnost zavést řádně zdokumentovanou organizační strukturu, která jasně přiděluje odpovědnost, definuje kontrolní mechanismy a zajišťuje kvalitní tok informací mezi všemi zúčastněnými stranami. Správci by měli rovněž zavést systémy pro ochranu informací a zajištění kontinuity činnosti. Při zavádění uvedených postupů a struktur by měli správci brát v úvahu zásadu přiměřenosti, která umožňuje, aby byly postupy, mechanismy a organizační struktura přizpůsobeny povaze, rozsahu a složitosti podnikatelské činnosti správce a povaze a rozsahu činností prováděných v jejím rámci.
(71)
Informování investorů má zásadní důležitost pro jejich ochranu, takže by správci měli zavést vhodné postupy a procedury zajišťující, aby podmínky zpětného odkupu týkající se konkrétního alternativního investičního fondu byly investorům sděleny dostatečně podrobně a výrazně předtím, než investici provedou, jakož i v případě podstatných změn. Mohou sem patřit informace o výpovědních lhůtách v souvislosti se zpětným odkupem, podrobnosti o obdobích bez možnosti odkoupení (lock-up periods) a uvedení okolností, za nichž se běžné mechanismy zpětného odkupu nemusí uplatnit nebo mohou být pozastaveny, a podrobnosti o jakýchkoli opatřeních, která může řídící orgán zvážit, jako jsou omezení odkupovat (gates), vyčleněná aktiva (side pockets), jelikož mají vliv na specifická práva na odkup investorů do konkrétního alternativního investičního fondu.
(72)
Pro zajištění řádného výkonu příslušných činností by správci měli zejména využívat vhodné elektronické systémy s cílem splnit požadavky na evidenci ve vztahu k transakcím portfolia nebo pokynům k upisování nebo k vyplacení a měli by zavést, provádět a udržovat účetní zásady a postupy, aby bylo zajištěno, že výpočet čisté hodnoty aktiv je prováděn v souladu s požadavky směrnice 2011/61/EU a tohoto nařízení.
(73)
Pro zajištění souladu s požadavky, které směrnice 2009/65/ES ukládá správcům SKIPCP, by měly být řídícímu orgánu, vrcholnému vedení nebo případně funkci dohledu správce svěřeny podobné druhy úkolů, jimž by měla být přidělena odpovídající odpovědnost. Takové přidělení odpovědnosti by nicméně mělo odpovídat úloze a odpovědnostem řídícího orgánu, vrcholného vedení a funkce dohledu podle použitelného vnitrostátního práva. Členy vrcholného vedení mohou být někteří nebo všichni členové řídícího orgánu.
(74)
Požadavek na zavedení stálé a účinné funkce zajišťování souladu s předpisy by měl vždy plnit správce, bez ohledu na rozsah a složitost své podnikatelské činnosti. Podrobnosti technické a personální organizace funkce zajišťování souladu s předpisy by však měly být přizpůsobeny povaze, rozsahu a složitosti podnikatelské činnosti správce a povaze a rozsahu činností prováděných v jejím rámci. Správci by neměli mít povinnost zřizovat nezávislý útvar zajišťování souladu s předpisy, pokud by takový požadavek byl nepřiměřený s ohledem na velikost správce nebo na povahu, rozsah a složitost jeho podnikatelské činnosti.
(75)
Standardy oceňování se liší napříč jurisdikcemi a třídami aktiv. Toto nařízení by mělo doplnit společná obecná pravidla a stanovit pro správce referenční hodnoty pro vypracování a provedení jejich vhodných a soudržných postupů a procedur pro řádné a nezávislé ocenění aktiv alternativních investičních fondů. Tyto postupy a procedury by měly popisovat povinnosti, úlohy a odpovědnost všech osob zapojených do oceňování, včetně externích znalců.
(76)
Hodnotu aktiv lze určit různými způsoby, například odkazem na pozorovatelné ceny na aktivním trhu nebo odhadem za použití jiných technik oceňování podle vnitrostátního práva, statutu alternativního investičního fondu nebo jeho zakládacích dokumentů. Jelikož lze hodnotu jednotlivých aktiv a závazků určit různými metodikami a lze ji získat z různých zdrojů, měl by správce určit a popsat metodiky oceňování, které používá.
(77)
Pokud se k ocenění aktiv používá model, měly by postupy a procedury oceňování uvádět hlavní vlastnosti tohoto modelu. Než bude použit, měl by model projít validačním procesem, který provede interní nebo externí fyzická osoba, která se nepodílela na koncipování modelu. Osoba se považuje za kvalifikovanou k provedení validačního procesu pro model použitý k oceňování aktiv, pokud disponuje řádnými schopnostmi a zkušenostmi při oceňování aktiv za použití takových modelů; takovou osobou může být auditor.
(78)
Jelikož alternativní investiční fondy provozují činnost v dynamickém prostředí, v němž se mohou investiční strategie postupem času změnit, měly by se postupy a procedury oceňování přezkoumávat alespoň jednou ročně a v každém případě předtím, než fond přijme závazek s novou investiční strategií nebo novým druhem aktiv. Jakákoli změna postupů a procedur oceňování, včetně metodik oceňování, by měla dodržovat předem určený proces.
(79)
Správce musí zajistit řádné ocenění jednotlivých aktiv alternativního investičního fondu v souladu s postupy a procedurami oceňování. U některých aktiv, zejména u složitých a nelikvidních finančních nástrojů, existuje vyšší riziko nesprávného ocenění. Správce by měl takovou situaci řešit zavedením dostatečných kontrol zajišťujících, že lze hodnotu aktiv alternativního investičního fondu stanovit s přiměřenou mírou objektivity.
(80)
Výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii se řídí vnitrostátním právem a případně statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu. Toto nařízení se vztahuje pouze na proceduru pro výpočet a nikoli na metodiku výpočtu. Správce může provést výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii sám v rámci administrativních funkcí, které pro alternativní investiční fond vykonává. Alternativně může být pro výkon administrativních funkcí, včetně výpočtu čisté hodnoty aktiv, jmenována třetí osoba. Třetí osoba, která pro správce provádí výpočet čisté hodnoty aktiv, by neměla být pro účely směrnice 2011/61/EU považována za externího znalce, pokud neprovádí oceňování jednotlivých aktiv, včetně aktiv vyžadujících subjektivní úsudek, nýbrž zadává do procesu výpočtu hodnoty získané od správce, zdrojů ocenění nebo externího znalce.
(81)
Existují procedury oceňování, které lze provádět denně, například oceňování finančních nástrojů, avšak existují také procedury oceňování, které nelze provádět se stejnou četností, s jakou probíhají emise, úpisy, zpětné odkupy a zrušení, například oceňování nemovitostí. Četnost oceňování aktiv v držení otevřeného fondu by měla zohledňovat rozdíly v procedurách oceňování ve vztahu k druhům aktiv v držení alternativního investičního fondu.
(82)
Striktní požadavky a omezení, jimž je nutné vyhovět, když má správce v úmyslu pověřit úkoly správce jinou osobu, jsou stanoveny ve směrnici 2011/61/EU. Správce zůstává vždy plně odpovědný za řádný výkon delegovaných úkolů a za to, že budou splňovat požadavky směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření. Správce by proto měl zajistit, že pověřená osoba vykonává a uplatňuje standardy kvality, které by uplatňoval sám správce. Je-li to nutné k zajištění toho, aby byly delegované úkoly soustavně vykonávány ve vysokém standardu, musí být správce rovněž schopen pověření ukončit, a pověření by proto správci mělo udělovat flexibilní právo na ukončení. Omezení a požadavky pověření by se měly vztahovat na činnosti spojené se správou uvedené v příloze I směrnice 2011/61/EU, zatímco podpůrné úkoly typu administrativních nebo technických funkcí napomáhajících výkonu činností spojených se správou, jako je logistická podpora v podobě úklidu, stravování a zajišťování základních služeb nebo produktů, by neměly být považovány za pověření jiné osoby úkoly správce. Dalšími příklady technických nebo administrativních funkcí jsou nákup standardního běžně komerčně dostupného softwaru a využívání příležitostné provozní podpory poskytovatelů softwaru v souvislosti s běžně komerčně dostupnými systémy nebo podpora v oblasti lidských zdrojů, jako je výběr dočasných zaměstnanců nebo zpracování výplatních pásek.
(83)
Aby byla kromě zvýšené efektivity provozování činnosti správce zajištěna i vysoká úroveň ochrany investorů, mělo by být celé pověření založeno na objektivních důvodech. Při posuzování těchto důvodů by příslušné orgány měly zvážit strukturu pověření a její dopad na strukturu správce a vzájemné působení delegovaných činností a činností ponechaných u správce.
(84)
Za účelem posouzení, zda osoba, která fakticky vykonává činnost pověřené osoby, má dostatečně dobrou pověst, by měl být ověřen výkon její činnosti a to, zda se nedopustila trestné činnosti v oblasti financí. Při posuzování požadavku dostatečně dobré pověsti by měly být zváženy veškeré další relevantní informace o osobních kvalitách, které by mohly nepříznivě ovlivnit výkon činnosti dané osoby, například pochybnosti o její čestnosti a integritě.
(85)
Investiční společnosti povolené podle směrnice 2009/65/ES se nepovažují za podniky povolené nebo registrované pro účely správy aktiv podléhající dohledu, protože na základě uvedené směrnice nesmějí provozovat jinou činnost než kolektivní správu portfolia. Podobně samosprávný alternativní investiční fond by neměl být považován za takový podnik, protože by neměl provozovat jinou činnost než vnitřní správu fondu.
(86)
Pokud se pověření týká správy portfolia nebo řízení rizik, jež představují hlavní podnikatelskou činnost správce a mají proto velký význam pro ochranu investorů a systémová rizika, měly by mít příslušný orgán domovského členského státu správce a orgán dohledu podniku třetí země uzavřenou písemnou dohodu o spolupráci, a to navíc k požadavkům čl. 20 odst. 1 písm. c) směrnice 2011/61/EU. Tato dohoda by měla existovat před pověřením jiné osoby. Její ustanovení by měla zohledňovat mezinárodní standardy.
(87)
Písemné dohody by měly příslušným orgánům udělovat právo provádět kontroly na místě, včetně případů, kdy požádají orgán dohledu podniku třetí země, jenž byl pověřen příslušnými úkoly, aby provedl kontroly na místě, i případů, kdy orgán dohledu třetí země požádají o povolení, aby mohly kontrolu provést samy nebo doprovodit pracovníky orgánu dohledu třetí země, aby jim pomohly při provedení kontrol na místě.
(88)
Na základě povinností stanovených směrnicí 2011/61/EU by správci měli vždy jednat v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů nebo investorů do fondů, které spravují. Pověření jiné osoby by proto mělo být přípustné, pouze pokud správcům nebrání v jednání nebo ve správě alternativních investičních fondů v nejlepším zájmu investorů.
(89)
Pro zachování vysokého standardu ochrany investorů musí být u každého pověření jiné osoby zohledněny možné střety zájmů. Několik kritérií by mělo stanovit referenční hodnoty pro identifikaci situací, které by vyústily v podstatný střet zájmů. Uvedená kritéria je třeba chápat jako nevyčerpávající a znamenají, že střety zájmů, jež nejsou podstatné, jsou pro účely směrnice 2011/61/EU rovněž relevantní. Provádění funkcí zajišťování souladu s předpisy nebo auditu by tak mělo být považováno za činnost ve střetu zájmů s úkoly správy portfolia, zatímco tvorba trhu nebo upisování by měly být chápány jako činnosti ve střetu zájmů se správou portfolia nebo řízením rizik. Uvedenou povinností není dotčena povinnost pověřené osoby funkčně a hierarchicky vzájemně oddělit úkoly správy portfolia a řízení rizik v souladu s ustanoveními článku 15 směrnice 2011/61/EU.
(90)
Požadavky na pověření jiné osoby úkoly správce by se měly uplatnit obdobně, pokud pověřená osoba jakýmikoli úkoly, jimiž byla pověřena, dále pověří jinou osobu, a rovněž v případě jakéhokoli dalšího pověření.
(91)
Aby bylo zajištěno, že správce v každém případě vykonává činnosti spojené se správou investic, neměl by delegovat své úkoly v takovém rozsahu, že ho nelze nadále považovat za správce, ale za subjekt typu „poštovní schránka“. Správce by si měl vždy zachovávat dostatečné zdroje, aby mohl účinně dohlížet nad delegovanými úkoly. Správce musí sám vykonávat činnosti spojené se správou investic, mít nezbytné odborné znalosti a zdroje, zachovat si pravomoc k přijímání rozhodnutí spadajících do odpovědnosti vrcholného vedení a vykonávat úkoly vrcholného vedení, mezi něž může patřit provádění obecné investiční politiky a investičních strategií.
(92)
Posouzení struktury pověření je složitý úkol, jenž musí být založen na souboru kritérií, aby si mohly příslušné orgány vytvořit úsudek. Kombinace je nezbytná, aby se zohlednily rozličné struktury fondů a rozličné investiční strategie v Unii. Evropský orgán pro cenné papíry může vypracovat pokyny k zajištění konzistentního posouzení struktur pověření po celé Unii.
(93)
Komise sleduje, jak jsou kritéria uplatňována a jaký mají dopad na trhy. Komise přezkoumá situaci po dvou letech a bude-li to nezbytné, přijme vhodná opatření, kterými podrobněji specifikuje podmínky, za nichž se má za to, že správce delegoval své činnosti v takovém rozsahu, že se stal subjektem typu „poštovní schránka“ a nelze jej dále považovat za správce alternativního investičního fondu.
(94)
Směrnice 2011/61/EU za účelem zajištění vysokého standardu ochrany investorů stanoví rozsáhlý soubor požadavků na depozitáře alternativního investičního fondu. Příslušné konkrétní práva a povinnosti depozitáře, správce, a případně alternativního investičního fondu a třetích osob by proto měly být jasně uvedeny. Písemná smlouva by měla obsahovat veškeré podrobnosti nezbytné pro řádnou úschovu veškerých aktiv alternativního investičního fondu depozitářem nebo třetí osobou, kteří byli pověřeni úkoly úschovy v souladu se směrnicí 2011/61/EU, a pro to, aby depozitář řádně plnil své úkoly v oblasti dohledu a kontroly. S cílem umožnit depozitáři posouzení a kontrolu rizik vyplývajících z opatrování by smlouva měla stanovit dostatečné podrobnosti o kategoriích aktiv, do nichž může alternativní investiční fond investovat, a o zeměpisných regionech, v nichž má fond v úmyslu investovat. Smlouva by rovněž měla obsahovat podrobnosti o postupu eskalace. Depozitář by tak měl správce upozornit na jakákoli podstatná rizika zjištěná v systému vypořádání obchodů s cennými papíry konkrétního trhu. Pokud jde o ukončení smlouvy, mělo by odrážet skutečnost, že ukončení smlouvy je poslední možností depozitáře, pokud není přesvědčen o tom, že jsou aktiva dostatečně chráněna. Mělo by rovněž zamezit morálnímu hazardu, kdy by správce přijímal investiční rozhodnutí bez ohledu na rizika opatrování, protože ve většině případů by nesl odpovědnost depozitář. Za účelem zachování vysokého standardu ochrany investorů by se měl požadavek na sledování třetích osob uplatnit na celý řetězec opatrování.
(95)
Depozitář usazený ve třetí zemi by měl podléhat veřejné obezřetnostní regulaci a obezřetnostnímu dohledu prováděnému orgánem dohledu příslušným pro průběžný dohled, vyšetřování a ukládání sankcí. Pokud uvedený dohled nad depozitářem zahrnuje několik orgánů dohledu, měl by jeden orgán dohledu působit jako kontaktní místo pro účely směrnice 2011/61/EU a veškerá opatření v přenesené pravomoci a prováděcí opatření přijatá na jejím základě.
(96)
Evropská komise by měla provést posouzení právních předpisů třetí země podle čl. 21 odst. 6 posledního pododstavce směrnice 2011/61/EU porovnáním kritérií pro povolení a průběžných podmínek provozování činnosti platných pro depozitáře ve třetí zemi s odpovídajícími požadavky platnými podle práva Unie pro úvěrové instituce, případně investiční podniky pro přístup k činnosti depozitáře a výkon úkolů depozitáře, aby zjistila, zda mají místní kritéria stejný účinek jako kritéria stanovená podle práva Unie. Evropská komise může depozitáře podléhajícího obezřetnostnímu dohledu a licencovanému ve třetí zemi v rámci místní kategorie jiné, než je úvěrová instituce nebo investiční podnik, posoudit, aby zjistila, zda mají příslušná ustanovení práva třetí země stejný účinek jako ustanovení práva Unie pro úvěrové instituce, případně investiční podniky.
(97)
Aby měl depozitář vždy jasný přehled o všech peněžních tocích vstupujících do alternativního investičního fondu i fond opouštějících, měl by správce zajistit, aby depozitář neprodleně obdržel přesné informace o všech peněžních tocích, včetně toků od jakékoli třetí osoby, u níž má fond otevřený hotovostní účet.
(98)
V zájmu řádného sledování peněžních toků alternativního investičního fondu spočívá povinnost depozitáře v zajištění toho, že budou zavedeny a účinně prováděny postupy pro řádné sledování peněžních toků fondu, a že tyto postupy budou pravidelně revidovány. Depozitář by měl konkrétně prozkoumat postup odsouhlasení, aby se přesvědčil, že je postup pro alternativní investiční fond vhodný a že je prováděn ve vhodných intervalech s ohledem na povahu, rozsah a složitost fondu. V rámci takového postupu by se například měl každý jednotlivý peněžní tok vykázaný v bankovních výpisech porovnat s bankovním tokem vykázaným na účtech alternativního investičního fondu. Pokud se odsouhlasení provádí denně, jako je tomu u většiny otevřených alternativních investičních fondů, měl by depozitář své odsouhlasení provádět rovněž denně. Depozitář by měl zejména sledovat případy nesouladu zjištěné v postupech odsouhlasení a nápravná opatření přijatá s cílem neprodleně správce informovat o jakékoli anomálii, která nebyla odstraněna, a provést úplný přezkum postupů odsouhlasení. Tento přezkum by měl být proveden alespoň jednou ročně. Depozitář by měl rovněž včas identifikovat významné peněžní toky, zejména takové, jež by nemusely být v souladu s operacemi alternativního investičního fondu, například změny pozic v aktivech fondu nebo v úpisech a zpětném odkupu, a měl by pravidelně dostávat výkazy hotovostních účtů a kontrolovat soulad svých vlastních záznamů hotovostních pozic se záznamy správce. Depozitář svou evidenci průběžně aktualizuje v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. b) směrnice 2011/61/EU.
(99)
Depozitář musí zajistit, aby veškeré platby provedené investory nebo jménem investorů při úpisu akcií nebo podílových jednotek alternativního investičního fondu byly obdrženy a zaevidovány na jednom nebo několika hotovostních účtech v souladu se směrnicí 2011/61/EU. Správce by proto měl zajistit, že budou depozitáři poskytnuty relevantní informace, které potřebuje k řádnému sledování příjmu plateb od investorů. Správce musí zajistit, že depozitář tyto informace obdrží neprodleně, když třetí osoba dostane pokyn odkoupit nebo emitovat akcie nebo podílové jednotky alternativního investičního fondu. Aby se zamezilo jakémukoli zneužití plateb od investorů, subjekt odpovědný za úpis a zpětný odkup akcií nebo podílových jednotek alternativního investičního fondu by proto měl tyto informace na konci pracovního dne předat depozitáři.
(100)
V závislosti na druhu aktiv, které mají být uschovány, jsou aktiva buď držena v opatrování, například finanční nástroje, které lze zaregistrovat na účtu finančních nástrojů, nebo které lze fyzicky doručit depozitáři v souladu se směrnicí 2011/61/EU, nebo které mohou podléhat ověření vlastnictví a vedení záznamů. Depozitář by měl držet v opatrování veškeré finanční nástroje alternativního investičního fondu nebo správce jednajícího jménem fondu, které lze zaregistrovat nebo držet na účtu přímo nebo nepřímo jménem depozitáře nebo třetí osoby, která je pověřena úkoly opatrování, zejména na úrovni centrálního depozitáře cenných papírů. Kromě uvedených situací je třeba držet v opatrování finanční nástroje, které jsou přímo zaregistrovány pouze u samotného emitenta nebo jeho zástupce jménem depozitáře nebo třetí osoby, která je pověřena úkoly opatrování. Finanční nástroje, které jsou v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy zaregistrovány u emitenta nebo jeho zástupce pouze jménem alternativního investičního fondu, jako jsou investice fondů soukromého a rizikového kapitálu do nekotovaných společností, by neměly být drženy v opatrování. Všechny finanční nástroje, které lze fyzicky doručit depozitáři, by měly být drženy v opatrování. Pokud jsou splněny podmínky ohledně toho, které finanční nástroje mají být drženy v opatrování, finanční nástroje, které se poskytují jako zajištění třetí osobě nebo je třetí osoba poskytuje ve prospěch alternativního investičního fondu, musí být rovněž drženy v opatrování, a to samotným depozitářem nebo třetí osobou, která je pověřena úkoly opatrování, pokud je vlastní alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu. Rovněž finanční nástroje ve vlastnictví alternativního investičního fondu nebo správce jménem fondu, u nichž fond nebo správce jménem fondu udělil souhlas s opětovným použitím ze strany depozitáře, zůstávají v opatrování, dokud není vykonáno právo na opětovné použití.
(101)
Finanční nástroje držené v opatrování by měly být vždy předmětem patřičné péče a ochrany. Aby bylo zajištěno řádné posouzení rizik opatrování, měl by depozitář v rámci výkonu patřičné péče zejména vědět, které třetí osoby představují řetězec opatrování, zajistit, aby byla v celém řetězci opatrování splněna povinnost patřičné opatrnosti a oddělení aktiv, zajistit, aby měl příslušná práva na přístup ke knihám a záznamům třetích osob, které jsou pověřeny úkoly opatrování, zajistit dodržení těchto požadavků, zdokumentovat veškeré tyto povinnosti a zpřístupnit tyto dokumenty správci a podávat mu zprávy.
(102)
Aby se zamezilo obcházení požadavků směrnice 2011/61/EU, měl by depozitář uplatnit povinnosti úschovy na podkladová aktiva finančních struktur, případně právních struktur kontrolovaných přímo nebo nepřímo alternativním investičním fondem nebo správcem jednajícím jménem fondu. Uvedený přístup se zohledněním by se neměl uplatnit na fondy fondů ani na řídící a podřízené fondy, pokud mají depozitáře, který provádí řádnou úschovu aktiv fondu.
(103)
Depozitář by měl mít vždy komplexní přehled o všech aktivech, která nejsou finančními nástroji, které mají být drženy v opatrování. Uvedená aktiva by měla podléhat povinnosti ověřování vlastnictví a vedení záznamů podle směrnice 2011/61/EU. Příklady takových aktiv jsou fyzická aktiva, která se nekvalifikují jako finanční nástroje podle směrnice 2011/61/EU nebo je nelze fyzicky doručit depozitáři, finanční smlouvy jako jsou deriváty, peněžní vklady nebo investice do soukromě vlastněných společností a partnerských podílů.
(104)
Aby bylo dosaženo dostatečné jistoty o tom, že alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu je skutečným vlastníkem aktiv, měl by depozitář zajistit, aby získal veškeré informace, jež považuje za nezbytné k tomu, aby se ujistil, že alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu je držitelem vlastnického práva k danému aktivu. Takové informace může představovat kopie úředního dokumentu dokládajícího, že alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu je vlastníkem aktiva, nebo jakékoli oficiální a spolehlivé důkazy, které depozitář považuje za vhodné. Pokud je to nezbytné, měl by si depozitář od alternativního investičního fondu nebo správce, případně od třetí osoby, vyžádat další důkazy.
(105)
Depozitář by si měl vést záznamy o všech aktivech, u nichž je přesvědčen, že je alternativní investiční fond jejich vlastníkem. Může zavést postup pro získávání informací od třetích osob, v jehož rámci mohou být realizovatelné postupy zajišťující, že aktiva nelze převést, aniž by o takové transakci byl informován depozitář nebo třetí osoba pověřená úkoly úschovy, a to v případě alternativních investičních fondů s málo častými transakcemi, případně transakcemi, u nichž před vypořádáním dochází k vyjednávání. U alternativních investičních fondů s častějšími obchody v rámci portfolia, jako jsou investice do kotovaných derivátů, může být na místě požadavek mít pro každou transakci přístup k listinným důkazům od třetí osoby.
(106)
Aby bylo zajištěno, že je depozitář schopen vykonávat své povinnosti, je nezbytné vyjasnit úkoly stanovené v čl. 21 odst. 9 směrnice 2011/61/EU, a zejména kontroly druhé úrovně, které má depozitář provádět. Takové úkoly by depozitáři neměly bránit v provádění ověřování ex ante, pokud to považuje za vhodné a po dohodě se správcem. Aby bylo zajištěno, že je schopen vykonávat své povinnosti, měl by depozitář zavést svůj vlastní postup eskalace pro řešení situací, v nichž byly zjištěny nesrovnalosti. Tento postup byl měl zajistit, aby bylo příslušným orgánům oznámeno jakékoli podstatné porušení. Povinností dohledu depozitáře vůči třetím osobám specifikovanou v tomto nařízení nejsou dotčeny povinnosti správce podle směrnice 2011/61/EU.
(107)
Depozitář by měl kontrolovat soulad mezi počtem emitovaných podílových jednotek nebo akcií a výnosy získanými z upisování. Kromě toho aby se zajistilo, že byly při upsání přijaty platby od investorů, měl by depozitář dále zajistit, aby bylo provedeno další odsouhlasení mezi pokyny k upsání a výnosy z upsání. Stejné odsouhlasení by mělo být provedeno ve vztahu k pokynům k vyplacení. Depozitář by měl rovněž ověřit, zda počet podílových jednotek nebo akcií na účtech alternativního investičního fondu odpovídá počtu podílových jednotek nebo akcií v oběhu zapsaných v registru fondu. Depozitář by měl své postupy příslušně upravit s ohledem na četnost upisování a zpětného odkupu.
(108)
Depozitář by měl podniknout veškeré nezbytné kroky k zajištění účinného provedení vhodných postupů a procedur oceňování aktiv alternativního investičního fondu, a to kontrolou vzorků nebo porovnáním konzistentnosti změn při výpočtu čisté hodnoty aktiv v průběhu času s referenční hodnotou. Při zavádění svých postupů by měl depozitář jasně chápat metodiky oceňování, které správce nebo externí znalec používá k ocenění aktiv alternativního investičního fondu. Četnost takových kontrol by měla odpovídat četnosti oceňování aktiv alternativního investičního fondu.
(109)
Depozitář by měl na základě své povinnosti dohledu podle směrnice 2011/61/EU zavést postup pro ex post ověření toho, že alternativní investiční fond dodržuje příslušné právní a správní předpisy a svůj statut a zakládací dokumenty. Patří sem například kontrola toho, že investice alternativního investičního fondu jsou v souladu s jeho investičními strategiemi popsanými ve statutu a nabídkových dokumentech fondu, a zajištění toho, aby fond neporušil svá případná investiční omezení. Depozitář by měl sledovat transakce alternativního investičního fondu a jakékoli nezvyklé transakce vyšetřit. Pokud jsou limity nebo omezení stanovené v příslušných vnitrostátních právních a správních předpisech nebo ve statutu a zakládacích dokumentech alternativního investičního fondu porušeny, depozitář by měl například od správce získat pokyn zastavit transakci, která limity nebo omezení porušuje, na náklady správce. Toto nařízení depozitáři nebrání v tom, aby přijal přístup ex ante, pokud to považuje za vhodné a po dohodě se správcem.
(110)
Depozitář by měl zajistit, aby byly příjmy správně vypočítány v souladu se směrnicí 2011/61/EU. Za tímto účelem musí zajistit, aby byly příjmy řádně rozděleny, a pokud zjistí chybu, aby správce přijal vhodná nápravná opatření. Poté, co depozitář výše uvedené zajistí, měl by ověřit úplnost a správnost rozdělení příjmů a zejména plateb dividend.
(111)
Při delegování úkolů správy souvisejících s jinými aktivy podle směrnice 2011/61/EU se bude pověření ve většině případů pravděpodobně týkat administrativních úkolů. Pokud depozitář deleguje úkoly vedení evidence, bude tedy mít povinnost zavést a uplatňovat vhodný a zdokumentovaný postup zajišťující, že pověřená osoba bude vždy splňovat požadavky čl. 21 odst. 11 písm. d) směrnice 2011/61/EU. Pro zajištění dostatečné úrovně ochrany aktiv je nezbytné stanovit určité zásady, které by se měly uplatňovat na delegování úkolů správy. Pro delegování povinností opatrování je důležité stanovit několik klíčových zásad, které musí být v průběhu procesu pověření účinně uplatňovány. Tyto zásady by neměly být považovány za vyčerpávající, ať už jde o uvedení všech podrobností jednání s patřičnou dovedností, péčí a opatrností ze strany depozitáře, nebo o uvedení všech kroků, které by depozitář měl podniknout ve vztahu k samotným těmto zásadám. Povinnost průběžně sledovat třetí osobu pověřenou úkoly správy by měla spočívat v ověřování toho, že tato třetí osoba správně provádí veškeré delegované úkoly a dodržuje smlouvu o pověření. Třetí osoba by měla jednat čestně, v dobré víře s ohledem na nejlepší zájmy alternativního investičního fondu a jeho investorů, v souladu s regulačními požadavky a požadavky dohledu a měla by jednat s dovedností, péčí a opatrností, jež se za srovnatelných podmínek obvykle očekávají od velmi obezřetného subjektu uvedené finanční profese. Depozitář by měl přezkoumat mimo jiné prvky posouzené v průběhu procesu výběru a jmenování a postavit tyto prvky do perspektivy jejich porovnáním s vývojem na trhu. Forma pravidelného přezkumu by měla odrážet okolnosti, aby byl depozitář schopen řádně posoudit rizika spojená s rozhodnutím svěřit aktiva třetí osobě. Četnost přezkumu by měla být přizpůsobena, aby byla vždy v souladu s tržními podmínkami a souvisejícími riziky. Aby mohl depozitář účinně reagovat na možnou platební neschopnost třetí osoby, měl by provádět krizové plánování včetně případného koncipování alternativních strategií nebo možného výběru alternativních poskytovatelů. Taková opatření mohou sice snížit riziko opatrování pro depozitáře, nemění však povinnost vrátit finanční nástroje nebo uhradit odpovídající částku v případě jejich ztráty, což závisí na tom, zda jsou splněny požadavky čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU či nikoli.
(112)
Při delegování úkolů úschovy by měl depozitář zajistit, aby byly splněny požadavky čl. 21 odst. 11 písm. d) bodu iii) směrnice 2011/61/EU a aby aktiva klientů alternativního investičního fondu depozitáře byla řádně oddělena. Tato povinnost by měla zejména zajistit, aby nedošlo ke ztrátě aktiv alternativního investičního fondu v důsledku platební neschopnosti třetí osoby, která je pověřena úkoly úschovy. Za účelem minimalizace tohoto rizika v zemích, kde insolvenční právo účinky oddělení neuznává, by měl depozitář podniknout další kroky. Depozitář by mohl informovat alternativní investiční fond a správce jednajícího jménem fondu, aby byly takovéto aspekty rizik opatrování řádně zohledněny v investičním rozhodnutí, nebo podniknout opatření, která jsou možná v místních jurisdikcích, aby byla aktiva maximálně chráněna proti platební neschopnosti podle místních právních předpisů. Depozitář by dále mohl zakázat dočasné schodky v aktivech klientů, využít rezervy nebo zavést mechanismy zakazující využití debetního zůstatku pro jednoho klienta na kompenzaci kreditního zůstatku jiného klienta. Taková opatření mohou sice snížit riziko opatrování pro depozitáře při delegování úkolů opatrování, nemění však povinnost vrátit finanční nástroje nebo uhradit odpovídající částku v případě jejich ztráty, což závisí na tom, zda jsou splněny požadavky směrnice 2011/61/EU či nikoli.
(113)
Odpovědnost depozitáře podle čl. 21 odst. 12 druhého pododstavce směrnice 2011/61/EU nastává v případě ztráty finančního nástroje, který drží v opatrování sám depozitář nebo třetí osoba pověřená úkoly opatrování, neprokáže-li depozitář, že ke ztrátě došlo vlivem vnějších okolností, jež nebylo možné ovlivnit a jejichž důsledky by i přes veškeré vynaložené úsilí, které lze spravedlivě požadovat, byly nevyhnutelné. Takováto ztráta by se měla rozlišovat od investiční ztráty pro investory, k níž dojde snížením hodnoty aktiv v důsledku investičního rozhodnutí.
(114)
Pro určení ztráty je důležité, aby byla uznána za definitivní, kdy neexistuje vyhlídka na opětovné získání finančního aktiva. Situace, kdy je finanční nástroj pouze dočasně nedostupný nebo zmrazený, by se proto neměly považovat za ztrátu ve smyslu čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU. Naproti tomu lze stanovit tři situace, kdy by ztráta měla být považována za definitivní: pokud finanční nástroj již neexistuje nebo nikdy neexistoval; pokud finanční nástroj existuje, ale alternativní investiční fond k němu definitivně ztratil vlastnické právo; a pokud alternativní investiční fond má vlastnické právo, avšak již jej není schopen převádět nebo trvale vytvářet omezená vlastnická práva
(115)
Má se za to, že finanční nástroj již neexistuje, například pokud se ztratil v důsledku účetní chyby, kterou nelze opravit, nebo že nikdy neexistoval, pokud bylo vlastnictví alternativního investičního fondu zaregistrováno na základě zfalšovaných dokumentů. Situace, kdy je ztráta finančních nástrojů způsobena podvodným jednáním, by měla být považována za ztrátu.
(116)
Ztrátu nelze konstatovat, pokud byl finanční nástroj nahrazen jiným finančním nástrojem nebo na něj převeden, například v situacích, kdy jsou v rámci reorganizace společnosti zrušeny akcie a nahrazeny emisí nových akcií. Alternativní investiční fond by neměl být považován za trvale zbavený svého vlastnického práva na finanční nástroj, pokud fond nebo správce jednající jménem fondu legitimně převedl vlastnictví na třetí osobu. Pokud existuje rozdíl mezi právním vlastnictvím a skutečným vlastnictvím aktiv, měla by definice ztráty odkazovat na ztrátu skutečného vlastnictví.
(117)
Pouze v případě vnějších okolností, které nemohl depozitář ovlivnit, a jejichž důsledky i přes veškeré vynaložené úsilí, které lze spravedlivě požadovat, byly nevyhnutelné, se může depozitář vyhnout odpovědnosti podle čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU. Aby byl depozitář zproštěn odpovědnosti, měl by prokázat kumulativní splnění uvedených podmínek.
(118)
Nejprve je třeba určit, zda okolnosti, které vedly ke ztrátě, byly vnější. Odpovědnost depozitáře by neměla být dotčena pověřením, a okolnost by proto měla být považována za vnější, pokud k ní nedojde v důsledku jednání nebo opomenutí depozitáře nebo třetí osoby, jež byla pověřena úkoly opatrování finančních nástrojů držených v opatrování. Poté by se mělo posuzovat, zda bylo nemožné okolnost ovlivnit, a to ověřením, že nebylo nic, co by obezřetný depozitář mohl přiměřeně učinit, aby zabránil vzniku dané okolnosti. V této fázi lze za vnější okolnosti, jež nebylo možné ovlivnit, považovat přírodní jevy a jednání veřejného orgánu. Proto jsou v situaci platební neschopnosti třetí osoby pověřené úkoly opatrování právní předpisy země, v níž jsou nástroje drženy v opatrování a která neuznává účinky řádně provedeného oddělení aktiv, považovány za vnější okolnost, již není možné ovlivnit. Naproti tomu ztrátu způsobenou neprovedením požadavků na oddělení aktiv stanovených v čl. 21 odst. 11 písm. d) bodu iii) směrnice 2011/61/EU nebo ztrátu aktiv v důsledku narušení činnosti třetí osoby v souvislosti s její platební neschopností nelze považovat za vnější okolnosti, jež není možné ovlivnit.
(119)
Depozitář by měl také prokázat, že ztráta byla i přes veškeré vynaložené úsilí, které lze spravedlivě požadovat, nevyhnutelná. Depozitář by měl v této souvislosti informovat správce a přijmout vhodná opatření v závislosti na okolnostech. Například v situaci, kdy se depozitář domnívá, že jediným vhodným opatřením je zcizení finančních nástrojů, měl by řádně informovat správce, jenž musí následně depozitáři dát písemný pokyn, zda má finanční nástroje nadále držet, nebo je zcizit. O jakémkoli pokynu, aby depozitář aktiva nadále držel, by měli být neprodleně informováni investoři alternativního investičního fondu. Správce nebo alternativní investiční fond by měli náležitě brát v úvahu doporučení depozitáře. V závislosti na okolnostech, pokud se depozitář nadále obává, že standard ochrany finančního nástroje není i přes opakovaná varování dostatečný, měl by zvážit další možná opatření, například ukončení smlouvy, pokud je alternativnímu investičnímu fondu poskytnuta určitá doba, aby si v souladu s vnitrostátním právem našel jiného depozitáře.
(120)
V zájmu zajištění stejného standardu ochrany investorů by se měla stejná kritéria uplatňovat na pověřenou osobu, na niž depozitář smluvně převedl svou odpovědnost. Proto aby byla pověřená osoba zproštěna odpovědnosti podle čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU, měla by prokázat kumulativní splnění stejných podmínek.
(121)
Depozitář se za určitých okolností může zprostit odpovědnosti za ztrátu finančních nástrojů, které má v opatrování třetí osoba pověřená úkoly opatrování. Aby bylo takové zproštění odpovědnosti povoleno, musí existovat objektivní důvod pro uzavření smlouvy o takovém zproštění odpovědnosti, který přijme depozitář i alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu. Pro každé zproštění odpovědnosti by měl být stanoven objektivní důvod s ohledem na konkrétní okolnosti, za nichž bylo opatrování delegováno.
(122)
Při zvažování objektivního důvodu by mělo být dosaženo správné rovnováhy, aby bylo zajištěno, že se lze smluvního zproštění účinně dovolávat, je-li to třeba, a že existují dostatečné záruky k zamezení jakéhokoli zneužití smluvního zproštění odpovědnosti depozitářem. Smluvní zproštění odpovědnosti by za žádných okolností nemělo být použito k obcházení požadavků na odpovědnost depozitáře podle směrnice 2011/61/EU. Depozitář by měl prokázat, že jej specifické okolnosti donutily pověřit úkoly opatrování třetí osobu. Smluvní zproštění odpovědnosti by mělo vždy být v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu nebo jeho investorů a fond nebo správce jednající jménem fondu by měli výslovně uvést, že jednají v takovém nejlepším zájmu. Příklady scénářů by měly uvádět situace, v nichž lze dospět k závěru, že depozitář nemá jinou možnost než pověřit úkoly opatrování třetí osoby.
(123)
Je důležité, aby příslušné orgány pravidelně dostávaly řádné a dostatečné informace pro účely dohledu nad činností správců a s ní souvisejících rizik. Navíc protože může mít činnost správců důsledky napříč hranicemi a na finančních trzích, měly by příslušné orgány správce a alternativní investiční fondy pečlivě sledovat, aby mohly přijmout vhodná opatření s cílem zamezit vzniku systémových rizik. Díky zvýšené transparentnosti a soudržnosti dosažených prostřednictvím ustanovení o podávání zpráv a příslušných informací v souladu s prováděcími opatřeními by příslušné orgány měly být schopny odhalit rizika na finančních trzích a reagovat na ně.
(124)
Je nezbytné, aby investoři získali o konkrétních správcích a alternativních investičních fondech a o jejich struktuře minimální nezbytné informace, aby mohli přijímat správná investiční rozhodnutí uzpůsobená jejich potřebám a ochotě podstupovat riziko. Tyto informace by měly být jasné, spolehlivé, snadno pochopitelné a jasně prezentované, přičemž užitečnost informací se zvyšuje, pokud jsou porovnatelné mezi jednotlivými správci a alternativními investičními fondy a mezi po sobě následujícími obdobími. Správce by neměl provozovat činnosti, jež jsou na úkor cíle porozumění a užitečnosti informací pro investory před jejich poskytnutím, například maskování skutečného stavu věcí.
(125)
Je nezbytné stanovit rámec určující minimální standardy ohledně podávání výročních zpráv včetně klíčových prvků a nevyčerpávajícího seznamu položek. Podstatné změny údajů podle čl. 22 odst. 2 písm. d) směrnice 2011/61/EU by se měly poskytnout ve výroční zprávě v rámci finančních výkazů. Kromě nevyčerpávajícího seznamu podkladových řádkových položek mohou být uvedeny další řádkové položky, nadpisy a mezisoučty, pokud je uvedení těchto položek relevantní pro porozumění celkové finanční situaci nebo výsledkům alternativního investičního fondu. Položky s rozdílnou povahou nebo funkcí lze seskupit, pokud jednotlivě nemají podstatný význam. Mohou být seskupeny jako „jiné“, například „jiná aktiva“ nebo „jiná pasiva“. Pokud se určité řádkové položky konkrétního alternativního investičního fondu vůbec netýkají, nemusí být uvedeny. Bez ohledu na účetní standardy používané v souladu se směrnicí 2011/61/EU by měla být všechna aktiva oceněna alespoň jednou ročně. Rozvaha nebo výkaz aktiv a pasiv podle směrnice 2011/61/EU by měly zahrnovat mimo jiné hotovost a peněžní ekvivalenty. Peněžní ekvivalenty by se tak pro účely výpočtu expozice alternativního investičního fondu vůči riziku měly považovat za vysoce likvidní investice.
(126)
Pokud jde o obsah a formát zprávy o činnosti v účetním období, jež musí být podle směrnice 2011/61/EU součástí výroční zprávy, měla by obsahovat poctivý a vyvážený přehled činností alternativního investičního fondu s popisem hlavních rizik a investic nebo ekonomických nejistot, kterým čelí. Poskytnutí uvedených informací by nemělo mít za následek zveřejnění vlastnických informací alternativního investičního fondu, jež by poškozovalo jeho zájmy a zájmy jeho investorů. Proto pokud by zveřejnění konkrétních vlastnických informací mělo takový účinek, mohou být shrnuty tak, aby se takovému účinku zamezilo, a není nutné uvádět například výsledky nebo statistiky individuální společnosti nebo investice v portfoliu, jež by mohly vést ke zveřejnění vlastnických informací alternativního investičního fondu. Takové informace by měly být uvedeny ve zprávě vedení, která se obvykle předkládá spolu s finančními výkazy.
(127)
Pokud jde o obsah a formát informací o odměňování, kdy se informace předkládají na úrovni správce, měly by být poskytnuty další informace o přidělení nebo rozdělení celkové odměny ve vztahu k příslušnému alternativnímu investičnímu fondu. Toho lze dosáhnout poskytnutím údajů o celkové odměně správce rozdělené na pevnou a pohyblivou složku, prohlášením, že se tyto údaje vztahují na správce jako celek a nikoli na alternativní investiční fond, uvedením počtu alternativních investičních fondů a fondů SKIPCP spravovaných správcem a veškerých aktiv spravovaných těmito alternativními investičními fondy a fondy SKIPCP s přehledem zásad odměňování a poskytnutím odkazu, kde jsou úplné zásady odměňování správce na žádost investorů dostupné. Lze poskytnout další podrobnosti uvedením celkové pohyblivé odměny financované platbami alternativního investičního fondu, a to podle případu buď prostřednictvím výkonnostního poplatku nebo odměny za zhodnocení kapitálu. Kromě poskytnutí informací o odměňování může být vhodné, aby správci poskytli informace o finančních a nefinančních kritériích zásad a postupů odměňování pro příslušné kategorie zaměstnanců, aby mohli investoři posoudit stávající pobídky.
(128)
Pokud alternativní investiční fond emituje podílové jednotky, měl by být v době převodu proveden výpočet jakýchkoli aktiv převáděných do vyčleněných aktiv (side pockets), a to na základě počtu podílových jednotek přidělených při převodu aktiv vynásobeném cenou za podílovou jednotku. Za všech okolností by měly být jasně poskytnuty informace o oceňovacím základu a měly by obsahovat údaje využité pro provedení ocenění.
(129)
Za účelem řízení likvidity by správci měli mít možnost uzavírat jménem alternativních investičních fondů, které spravují, dohody o půjčkách. Tyto dohody mohou být krátkodobé nebo mít trvalejší povahu. Ve druhém případě je pravděpodobnější, že taková dohoda bude mít podobu zvláštního opatření pro účely řízení nelikvidních aktiv.
(130)
V souladu se zásadou rozlišení a s uznáním rozmanitosti druhů alternativních investičních fondů by se poskytování informací investorům, jež se od správců vyžaduje, mělo lišit podle druhu fondu a mělo by záviset na dalších faktorech, jako je investiční strategie a složení portfolia.
(131)
Směrnice 2011/61/EU požaduje od správců, aby příslušnému orgánu svého domovského členského státu pravidelně poskytovali určité informace, a to za každý unijní alternativní investiční fond, který spravují, a za každý alternativní investiční fond, který nabízejí v Unii. Je proto důležité dále specifikovat informace, které se mají poskytovat, a četnost podávání zpráv v závislosti na hodnotě spravovaných aktiv v portfoliích alternativních investičních fondů spravovaných daným správcem. Je třeba určit pro forma vzory pro podávání zpráv, které by měli správci vyplňovat pro alternativní investiční fondy, které spravují. Pokud subjekt, který má povolení jako správce, nabízí alternativní investiční fondy spravované jinými správci, nejedná jako správce uvedených fondů, ale jako zprostředkovatel jako jakýkoli investiční podnik, na nějž se vztahuje směrnice 2004/39/ES. Neměl by proto mít povinnost podávat za tyto alternativní investiční fondy zprávy, jelikož by to vedlo k dvojnásobnému nebo vícenásobnému podávání zpráv. Povinnost podávat zprávy by nicméně měla platit pro mimounijní správce, kteří spravují alternativní investiční fondy nabízené v Unii.
(132)
Prahová hodnota stanovená tímto nařízením vyvolává pouze povinnosti podávat zprávy stanovené v čl. 24 odst. 4 směrnice 2011/61/EU. Alternativní investiční fond, jehož hodnota pákového efektu vypočítaná v souladu se závazkovou metodou je nižší než trojnásobek čisté hodnoty jeho aktiv, se nepovažuje za fond využívající pákový efekt ve velké míře. Příslušné orgány si však mohou vyžádat další informace, je-li to nezbytné pro účinné sledování systémových rizik. Kromě toho jsou díky stanovení prahové hodnoty pro podávání zpráv informace související se vznikem systémového rizika v celé Unii shromažďovány jednotně, což správcům zajišťuje jistotu.
(133)
Dohledové pravomoci příslušného orgánu podle čl. 25 odst. 3 směrnice 2011/61/EU se vykonávají v rámci nového systému dohledu, jehož součástí jsou průběžné procesy dohledu a posuzování systémových rizik správců prováděné příslušnými orgány a evropskými orgány dohledu s ohledem na stabilitu a integritu finančního systému. Příslušné orgány by měly řádně využívat obdržené informace a měly by uložit limity pákového efektu využívaného správcem nebo jiná omezení správy alternativního investičního fondu ve vztahu k spravovaným fondům, pokud to považují za nezbytné v zájmu zajištění stability a integrity finančního systému. Posouzení systémového rizika se bude pravděpodobně lišit v závislosti na ekonomickém prostředí, přičemž kterýkoli správce může ve vztahu k alternativním investičním fondům, které spravuje, potenciálně mít systémový význam. Je proto základním požadavkem, aby příslušné orgány obdržely veškeré informace nezbytné k řádnému posouzení uvedených situací, aby se zamezilo vzniku systémového rizika. Příslušné orgány by poté měly informace důkladně posoudit a přijmout vhodná opatření.
(134)
Aby umožnila unijním správcům spravovat a nabízet mimounijní alternativní investiční fondy a mimounijním správcům spravovat a nabízet alternativní investiční fondy v Unii, požaduje směrnice 2011/61/EU, aby byly s příslušnými orgány dohledu třetí země, v nichž je usazen mimounijní alternativní investiční fond, případně mimounijní správce, uzavřeny vhodné dohody o spolupráci. Tyto dohody by měly zajistit alespoň účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům Unie umožní plnit své povinnosti v souladu se směrnicí 2011/61/EU.
(135)
Dohody o spolupráci by měly příslušným orgánům umožnit provádění jejich povinností v oblasti dohledu a prosazování ve vztahu ke třetím zemím. Měly by proto stanovit jasný a konkrétní rámec pro přístup k informacím, pro provádění kontrol na místě a pro pomoc, kterou mají poskytovat orgány třetí země. Měly by zajistit, že obdržené informace bude možné sdílet s ostatními dotčenými příslušnými orgány, jakož i s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a s Evropskou radou pro systémová rizika.
(136)
S cílem umožnit příslušným orgánům, správcům a depozitářům přizpůsobit se novým požadavkům tohoto nařízení, aby mohly být účinně a účelně uplatňovány, mělo by být datum zahájení použitelnosti tohoto nařízení sladěno s datem pro provedení směrnice 2011/61/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se vedle definic uvedených v článku 2 směrnice 2011/61/EU použijí tyto definice:
1)
„kapitálovým závazkem“ se rozumí smluvní závazek investora poskytnout alternativnímu investičnímu fondu na žádost správce dohodnutou částku investice;
2)
„příslušnou osobou“ v souvislosti se správcem se rozumí:
a)
ředitel, společník či jemu rovnocenná osoba nebo člen vedení správce;
b)
zaměstnanec správce, jakož i jiná fyzická osoba, jejíž služby má správce k dispozici a pod kontrolou a jež se účastní kolektivní správy portfolií prováděné správcem;
c)
fyzická nebo právnická osoba, která se přímo účastní poskytování služeb správci na základě pověřovacího opatření pro třetí osoby za účelem poskytování kolektivní správy portfolií správcem;
3)
„vrcholným vedením“ se rozumí osoba nebo osoby, které skutečně řídí podnikatelskou činnost správce v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. c) směrnice 2011/61/EU, a případně exekutivní člen nebo členové řídícího orgánu;
4)
„řídícím orgánem“ se rozumí orgán, jenž má ve správci konečnou rozhodovací pravomoc, zahrnující funkci dohledu a řízení, nebo pouze funkci řízení, pokud jsou tyto dvě funkce oddělené;
5)
„zvláštním opatřením“ se rozumí opatření, které je přímým důsledkem nelikvidní povahy aktiv alternativního investičního fondu, má vliv na specifická práva investorů na odkup u určitého druhu podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu a je specifickým nebo odděleným opatřením lišícím se od obecných práv investorů na odkup.
KAPITOLA II
OBECNÁ USTANOVENÍ
ODDÍL 1
Výpočet spravovaných aktiv
(čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU)
Článek 2
Výpočet celkové hodnoty spravovaných aktiv
1. Aby se kvalifikoval pro výjimku stanovenou v čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU, musí správce:
a)
identifikovat veškeré alternativní investiční fondy, pro něž je jmenován jako správce nesamosprávného alternativního investičního fondu, nebo alternativní investiční fondy, pro něž je správcem, umožňuje-li právní forma fondu samosprávu, v souladu s článkem 5 směrnice 2011/61/EU;
b)
pro každý spravovaný alternativní investiční fond identifikovat portfolio aktiv a v souladu s pravidly pro oceňování stanovenými právními předpisy země, v níž je fond usazen, případně statutem nebo zakládacími dokumenty fondu určit odpovídající hodnotu spravovaných aktiv, včetně veškerých aktiv nabytých s využitím pákového efektu;
c)
sloučit určené hodnoty spravovaných aktiv všech spravovaných alternativních investičních fondů a výslednou celkovou hodnotu spravovaných aktiv porovnat s příslušnou prahovou hodnotou stanovenou v čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU.
2. Pro účely odstavce 1 se do výpočtu nezahrnují subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), pro něž správce jedná jako ustanovená správcovská společnost podle směrnice 2009/65/ES.
Pro účely odstavce 1 se do výpočtu zahrnují alternativní investiční fondy spravované správcem v rámci pověření jiné osoby v souladu s článkem 20 směrnice 2011/61/EU. Portfolia alternativních investičních fondů, které správce spravuje v rámci pověření jiné osoby, jsou však z výpočtu vyloučena.
3. Pro účely výpočtu celkové hodnoty spravovaných aktiv se každá pozice plynoucí z derivátového nástroje, včetně jakéhokoli derivátu vloženého do převoditelných cenných papírů, převede na svou rovnocennou pozici plynoucí z podkladových aktiv derivátu za použití převodních metodik stanovených v článku 10. Absolutní hodnota uvedené rovnocenné pozice se následně použije pro výpočet celkové hodnoty spravovaných aktiv.
4. Pokud alternativní investiční fond investuje do jiných alternativních investičních fondů spravovaných stejným správcem nesamosprávného alternativního investičního fondu, může být uvedená investice vyloučena z výpočtu aktiv spravovaných správcem.
5. Pokud jeden podfond v rámci samosprávného nebo nesamosprávného alternativního investičního fondu investuje do jiného podfondu uvedeného fondu, může být uvedená investice vyloučena z výpočtu aktiv spravovaných správcem.
6. Celková hodnota spravovaných aktiv se vypočítá v souladu s odstavci 1 až 4 alespoň jednou ročně a za použití nejnovějších dostupných hodnot aktiv. Nejnovější dostupná hodnota aktiv každého alternativního investičního fondu se získá během dvanácti měsíců předcházejících datu výpočtu prahové hodnoty v souladu s první větou tohoto odstavce. Správce určí datum výpočtu prahové hodnoty a konzistentně jej uplatňuje. Veškeré následné změny zvoleného data musí být odůvodněny příslušnému orgánu. Při výběru data výpočtu prahové hodnoty vezme správce v úvahu dobu a četnost oceňování spravovaných aktiv.
Článek 3
Průběžné sledování spravovaných aktiv
Správci zřídí, provedou a uplatňují postupy průběžného sledování celkové hodnoty spravovaných aktiv. Sledování odráží aktuální přehled spravovaných aktiv a zahrnuje pozorování úpisů a zpětných odkupů, nebo případně čerpání kapitálu, rozdělení kapitálu a hodnotu investovaných aktiv pro každý alternativní investiční fond.
Blízkost celkové hodnoty spravovaných aktiv k prahové hodnotě stanovené v čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU a předpokládané upisování a zpětný odkup se vezmou v úvahu pro posouzení potřeby častějšího provádění výpočtu celkové hodnoty spravovaných aktiv.
Článek 4
Příležitostné překročení prahové hodnoty
1. Správce posuzuje situace, kdy celková hodnota spravovaných aktiv překročí příslušnou prahovou hodnotu, aby určil, zda mají dočasnou povahu či nikoli.
2. Pokud celková hodnota spravovaných aktiv překročí příslušnou prahovou hodnotu a správce má za to, že situace nemá dočasnou povahu, oznámí to neprodleně příslušnému orgánu, uvede, že se má za to, že situace nemá dočasnou povahu, a v souladu s článkem 7 směrnice 2011/61/EU požádá do 30 kalendářních dnů o povolení.
3. Pokud celková hodnota spravovaných aktiv překročí příslušnou prahovou hodnotu a správce má za to, že situace má dočasnou povahu, oznámí to neprodleně příslušnému orgánu a uvede, že se má za to, že situace má dočasnou povahu. V oznámí se uvedou podpůrné informace odůvodňující posouzení dočasné povahy situace správcem včetně popisu situace a vysvětlení důvodů, proč je považována za dočasnou.
4. Situace se nepovažuje za dočasnou, pokud bude pravděpodobně trvat déle než tři měsíce.
5. Tři měsíce po datu, kdy celková hodnota spravovaných aktiv překročila příslušnou prahovou hodnotu, správce přepočítá celkovou hodnotu spravovaných aktiv s cílem prokázat, že je nižší, než příslušná prahová hodnota, nebo prokázat příslušnému orgánu, že situace, jež způsobila překročení prahové hodnoty spravovanými aktivy, byla vyřešena a že žádost o povolení správce není nutná.
Článek 5
Informace, jež mají být poskytnuty v rámci registrace
1. V rámci požadavku čl. 3 odst. 3 písm. b) směrnice 2011/61/EU sdělí správci příslušným orgánům celkovou hodnotu spravovaných aktiv vypočítanou v souladu s postupem uvedeným v článku 2.
2. V rámci požadavku čl. 3 odst. 3 písm. c) směrnice 2011/61/EU poskytnou správci za každý alternativní investiční fond nabídkový dokument nebo příslušný výpis z nabídkového dokumentu nebo obecný popis investiční strategie. Příslušný výpis z nabídkového dokumentu a popis investiční strategie obsahují alespoň tyto informace:
a)
hlavní kategorie aktiv, do nichž alternativní investiční fond může investovat;
b)
jakékoli průmyslové, zeměpisné nebo jiné tržní sektory nebo konkrétní třídy aktiv, na něž se investiční strategie zaměřuje;
c)
popis politiky alternativního investičního fondu pro půjčky nebo pákový efekt.
3. Informace, které má správce poskytnout podle čl. 3 odst. 3 písm. d) směrnice 2011/61/EU, jsou uvedeny v čl. 110 odst. 1 tohoto nařízení. Poskytnou se v souladu s pro forma vzorem pro podávání zpráv uvedeným v příloze IV.
4. Informace získané v souladu s čl. 3 odst. 3 písm. d) směrnice 2011/61/EU jsou sdíleny mezi příslušnými orgány v Unii, s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a Evropskou radou pro systémová rizika, pokud je to nezbytné pro výkon jejich povinností.
5. Informace požadované pro účely registrace se aktualizují a poskytují každoročně. Z důvodů souvisejících s výkonem jejich pravomocí podle článku 46 směrnice 2011/61/EU mohou příslušné orgány od správce požadovat, aby informace uvedené v článku 3 směrnice 2011/61/EU poskytoval častěji.
ODDÍL 2
Výpočet pákového efektu
(čl. 4 odst. 3 směrnice 2011/61/EU)
Článek 6
Obecná ustanovení ohledně výpočtu pákového efektu
1. Pákový efekt alternativního investičního fondu se vyjádří jako poměr expozice fondu vůči riziku a jeho čisté hodnoty aktiv.
2. Správci vypočítají expozici spravovaných alternativních investičních fondů vůči riziku v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv uvedenou v článku 7 a závazkovou metodou uvedenou v článku 8.
Komise s ohledem na vývoj na trhu a nejpozději do 21. července 2015 přezkoumá metody výpočtu uvedené v prvním pododstavci s cílem rozhodnout, zda jsou tyto metody dostatečné a vhodné pro všechny druhy alternativních investičních fondů, nebo zda by měla být vypracována dodatečná a nepovinná metoda výpočtu pákového efektu.
3. Do výpočtu expozice vůči riziku se zahrne expozice vůči riziku obsažená v jakýchkoli finančních nebo právních strukturách s účastí třetích osob kontrolovaných příslušným alternativním investičním fondem, pokud jsou uvedené struktury specificky zřízeny, aby přímo či nepřímo zvýšily expozici na úrovni fondu. U alternativních investičních fondů, jejichž hlavní investiční politikou je získání kontroly nekotovaných společností nebo emitentů, správce do výpočtu pákového efektu nezahrnuje expozici vůči riziku, která existuje na úrovni uvedených nekotovaných společností a emitentů, pokud alternativní investiční fond nebo správce fondu jednající jménem fondu nemají povinnost nést možné ztráty nad rámec investice do příslušné společnosti nebo emitenta.
4. Správce vyloučí dohody o půjčkách, pokud mají dočasnou povahu a jsou plně kryty smluvními kapitálovými závazky od investorů do alternativního investičního fondu.
5. Správce musí mít řádně zdokumentované postupy pro výpočet expozice vůči riziku každého alternativního investičního fondu ve své správě v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv a závazkovou metodou. Výpočet musí být v průběhu času prováděn konzistentně.
Článek 7
Metoda hrubé hodnoty aktiv pro výpočet expozice alternativního investičního fondu vůči riziku
Expozice alternativního investičního fondu vůči riziku vypočítaná v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv je součtem absolutních hodnot všech pozic oceněných v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU a všemi akty v přenesené pravomoci přijatými na jejím základě.
Pro výpočet expozice alternativního investičního fondu vůči riziku v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv správce:
a)
vyloučí hodnotu veškeré hotovosti a peněžních ekvivalentů, které jsou vysoce likvidními investicemi drženými v základní měně alternativního investičního fondu, které lze snadno směnit na známou částku hotovosti, podléhají nevýznamnému riziku změny hodnoty a poskytují výnos maximálně ve výši sazby tříměsíčního vysoce kvalitního státního dluhopisu;
b)
převede derivátové nástroje na rovnocennou pozici plynoucí z jejich podkladových aktiv za použití metodik pro převod uvedených v článku 10 a metod uvedených v příloze I bodech 4 až 9 a 14;
c)
vyloučí hotovostní půjčky, které zůstávají v hotovosti nebo v peněžním ekvivalentu podle písmena a) a u nichž jsou známy splatné částky;
d)
zahrne expozici vůči riziku vyplývající z reinvestice hotovostních půjček, vyjádřenou buď jako tržní hodnotu realizované investice, nebo jako celkovou půjčenou částku podle přílohy I bodů 1 a 2, podle toho, která z těchto hodnot je vyšší;
e)
zahrne pozice v rámci repo nebo reverzních repo obchodů a v rámci půjček nebo výpůjček cenných papírů nebo jiných dohod v souladu s přílohou I body 3 a 10 až 13.
Článek 8
Závazková metoda pro výpočet expozice alternativního investičního fondu vůči riziku
1. Expozice alternativního investičního fondu vůči riziku vypočítaná v souladu se závazkovou metodou je součtem absolutních hodnot všech pozic oceněných v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU a jejími příslušnými akty v přenesené pravomoci, se splněním kritérií stanovených v odstavcích 2 až 9.
2. Pro výpočet expozice alternativního investičního fondu vůči riziku v souladu se závazkovou metodou správce:
a)
převede každou pozici plynoucí z derivátového nástroje na rovnocennou pozici plynoucí z podkladového aktiva uvedeného derivátu za použití metodik pro převod uvedených v článku 10 a v příloze II bodech 4 až 9 a 14;
b)
uplatní mechanismy výpočtu čistých pozic a mechanismy zajištění;
c)
vypočítá expozici vůči riziku vzniklou reinvesticí půjček, pokud taková reinvestice zvyšuje expozici alternativního investičního fondu vůči riziku definovanou v příloze I bodech 1 a 2;
d)
zahrne do výpočtu ostatní mechanismy v souladu s přílohou I body 3 a 10 až 13.
3. Pro účely výpočtu expozice alternativního investičního fondu vůči riziku v souladu se závazkovou metodou:
a)
mechanismy výpočtu čistých pozic zahrnují kombinace obchodů s derivátovými nástroji nebo pozicemi v cenných papírech, které se vztahují ke stejnému podkladovému aktivu, nehledě na - v případě derivátových nástrojů - datum splatnosti derivátových nástrojů, a kde se uvedené obchody s derivátovými nástroji nebo pozicemi v cenných papírech uzavírají s výlučným cílem eliminovat rizika spojená s pozicemi zaujatými prostřednictvím ostatních derivátových nástrojů nebo pozic v cenných papírech;
b)
mechanismy zajištění zahrnují kombinace obchodů s derivátovými nástroji nebo pozicemi v cenných papírech, které se nemusí vztahovat ke stejnému podkladovému aktivu, a kde se uvedené obchody s derivátovými nástroji nebo pozicemi v cenných papírech uzavírají s výlučným cílem kompenzovat rizika spojená s pozicemi zaujatými prostřednictvím ostatních derivátových nástrojů nebo pozic v cenných papírech.
4. Odchylně od odstavce 2 se derivátový nástroj nepřevede na rovnocennou pozici plynoucí z podkladového aktiva, pokud má všechny tyto vlastnosti:
a)
swapuje výsledky finančních aktiv držených v portfoliu alternativního investičního fondu za výsledky ostatních referenčních finančních aktiv;
b)
zcela kompenzuje rizika swapovaných aktiv držených v portfoliu alternativního investičního fondu, takže výsledky fondu nezávisejí na výsledcích swapovaných aktiv;
c)
neobsahuje ani další volitelné prvky, ani ustanovení o pákovém efektu, ani jiná dodatečná rizika v porovnání s přímou držbou referenčních finančních aktiv.
5. Odchylně od odstavce 2 se derivátový nástroj při výpočtu expozice vůči riziku v souladu se závazkovou metodou nepřevede na rovnocennou pozici plynoucí z podkladového aktiva, pokud splňuje obě tyto podmínky:
a)
držba alternativního investičního fondu, spočívající v kombinaci derivátového nástroje souvisejícího s finančním aktivem a hotovosti investované do peněžního ekvivalentu definovaného v čl. 7 písm. a), odpovídá držbě dlouhé pozice v daném finančním aktivu;
b)
derivátový nástroj nezavdává vznik žádné další expozici vůči riziku a pákovému efektu nebo riziku.
6. Mechanismy zajištění se při výpočtu expozice alternativního investičního fondu vůči riziku zohledňují, pouze pokud splňují všechny tyto podmínky:
a)
cílem pozic přítomných v zajišťovacím vztahu není generovat výnos a obecná a specifická rizika jsou kompenzována;
b)
na úrovni alternativního investičního fondu existuje ověřitelné snížení rizika;
c)
případná obecná a specifická rizika spojená s derivátovými nástroji jsou kompenzována;
d)
mechanismy zajištění se týkají stejné třídy aktiv;
e)
jsou efektivní v situaci obtížných podmínek na trhu.
7. S výhradou odstavce 6 se derivátové nástroje používané pro účely zajištění proti měnovému riziku, které nezavdávají vznik žádné další expozici vůči riziku, pákovému efektu nebo jiným rizikům, do výpočtu nezahrnují.
8. Správce provádí netting pozic v kterémkoli z těchto případů:
a)
mezi derivátovými nástroji, pokud se vztahují ke stejnému podkladovému aktivu, a to i když mají různá data splatnosti;
b)
mezi derivátovým nástrojem, jehož podkladovým aktivem je převoditelný cenný papír, nástroj peněžního trhu nebo podílové jednotky v subjektu kolektivního investování podle přílohy I oddílu C bodů 1 až 3 směrnice 2004/39/ES, a stejným odpovídajícím podkladovým aktivem.
9. Správci spravující alternativní investiční fondy, které v souladu se svou hlavní investiční politikou primárně investují do úrokových derivátů, využijí specifická pravidla pro netting různých durací, aby se zohlednila souvislost mezi rozsahy splatnosti úrokové křivky, jak je uvedeno v článku 11.
Článek 9
Metody zvýšení expozice alternativního investičního fondu vůči riziku
Správci při výpočtu expozice vůči riziku pro situace uvedené v příloze I použijí metody popsané v uvedené příloze.
Článek 10
Metodiky převodu pro derivátové nástroje
Správci pro derivátové nástroje uvedené v příloze II použijí metodiky převodu popsané v uvedené příloze.
Článek 11
Pravidla pro netting různých durací
1. Správci při výpočtu expozice alternativních investičních fondů vůči riziku v souladu s čl. 8 odst. 9 uplatňují pravidla pro netting různých durací.
2. Pravidla pro netting různých durací se nepoužijí, pokud by vedly k vědomému poskytnutí nesprávných informací o rizikovém profilu alternativního investičního fondu. Správci používající uvedená pravidla pro netting do své úrokové strategie nezahrnují další zdroje rizika, jako je volatilita. Strategie úrokové arbitráže tedy uvedená pravidla pro netting neuplatňují.
3. Použití uvedených pravidel pro netting různých durací nesmí generovat neodůvodněnou míru pákového efektu prostřednictvím investic do krátkých pozic. Pro alternativní investiční fond se střední dobou trvání, který používá pravidla pro netting různých durací, nesmí být hlavním zdrojem výsledků krátkodobé úrokové deriváty.
4. Úrokové deriváty se převedou na svou rovnocennou pozici plynoucí z podkladového aktiva a provede se jejich netting v souladu s přílohou III.
5. Alternativní investiční fond používající pravidla pro netting různých durací může stále využívat zajišťovací rámec. Pravidla pro netting různých durací se mohou uplatnit pouze na úrokové deriváty, jež nejsou zahrnuty do mechanismů zajištění.
ODDÍL 3
Dodatečný kapitál a pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání
(čl. 9 odst. 7 a článek 15 směrnice 2011/61/EU)
Článek 12
Rizika spojená s profesní odpovědností
1. Riziky spojenými s profesní odpovědností, která mají být pokryta podle čl. 9 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, jsou rizika ztráty nebo škody způsobených příslušnou osobou v důsledku nedbalosti při provádění činností, za něž správce nese právní odpovědnost.
2. Mezi rizika spojená s profesní odpovědností definovaná v odstavci 1 patří mimo jiné rizika:
a)
ztráty dokumentů dokládajících vlastnictví aktiv alternativního investičního fondu;
b)
vědomého poskytnutí nesprávných informací nebo zavádějících prohlášení adresovaných alternativnímu investičnímu fondu nebo jeho investorům;
c)
jednání, omylů nebo opomenutí, jejichž důsledkem je porušení:
i)
právních a regulačních povinností,
ii)
povinnosti dovednosti a péče vůči alternativnímu investičnímu fondu a jeho investorům,
iii)
povinností při správě cizího majetku,
iv)
povinností mlčenlivosti,
v)
statutu nebo zakládacích dokumentů alternativního investičního fondu,
vi)
podmínek jmenování správce alternativním investičním fondem;
d)
nesplnění povinnosti zavést, provádět a udržovat řádné postupy k předcházení nečestnému, podvodnému nebo zlovolnému jednání;
e)
nesprávného ocenění aktiv nebo výpočtu cen podílových jednotek nebo akcií;
f)
ztrát způsobených přerušením obchodní činnosti, selháním systému, chybami při zpracování transakcí nebo při řízení procesů.
3. Rizika spojená s profesní odpovědností musí být vždy pokryta buď příslušným dodatečným kapitálem určeným v souladu s článkem 14 nebo příslušným pojištěním odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání určeným v souladu s článkem 15.
Článek 13
Kvalitativní požadavky pro řešení rizik spojených s profesní odpovědností
1. Správce zavede účinné vnitřní postupy a procedury řízení provozního rizika s cílem řádně identifikovat, měřit, řídit a sledovat provozní rizika, včetně rizik spojených s profesní odpovědností, jimž je nebo může přiměřeně být vystaven. Činnosti řízení provozního rizika se provádějí nezávisle v rámci politiky řízení rizik.
2. Správce zřídí databázi minulých ztrát, do níž se zaznamenávají veškerá provozní selhání, ztráty a škody. V databázi se zaznamenávají mimo jiné veškerá rizika spojená s profesní odpovědností podle čl. 12 odst. 2, která nastala.
3. Správce v rámci řízení rizik využívá své interní údaje o minulých ztrátách a případně externí údaje, analýzy scénářů a faktory odrážející obchodní prostředí a systémy vnitřní kontroly.
4. Expozice vůči provoznímu riziku a ztráty se průběžně sledují a jsou předmětem pravidelných interních zpráv.
5. Správcovy postupy a procedury pro řízení provozního rizika jsou řádně zdokumentovány. Správce zavede opatření zajišťující dodržování jeho postupů řízení provozního rizika a účinná opatření řešící jejich nedodržení. Správce zavede postupy pro přijetí příslušných nápravných opatření.
6. Postupy a procedury řízení provozního rizika a měřicí systémy jsou předmětem pravidelného přezkumu alespoň jednou ročně.
7. Správce udržuje finanční prostředky odpovídající jeho posouzenému rizikovému profilu.
Článek 14
Dodatečný kapitál
1. Tento článek se vztahuje na správce, kteří se rozhodnou krýt svá rizika spojená s profesní odpovědností prostřednictvím dodatečného kapitálu.
2. Správce zajistí dodatečný kapitál pro pokrytí rizik spojených s profesní odpovědností ve výši nejméně 0,01 % hodnoty portfolií spravovaných alternativních investičních fondů.
Hodnotou portfolií spravovaných alternativních investičních fondů je součet absolutních hodnot všech aktiv všech alternativních investičních fondů spravovaných správcem, včetně aktiv nabytých s využitím pákového efektu, přičemž derivátové nástroje se ocení v jejich tržní hodnotě.
3. Požadavek na dodatečný kapitál podle odstavce 2 se přepočítá na konci každého účetního období a výše dodatečného kapitálu se příslušně upraví.
Správce zřídí, provede a uplatňuje postupy průběžného sledování hodnoty portfolií spravovaných alternativních investičních fondů, vypočítaných v souladu s odst. 2 druhým pododstavcem. Pokud před provedením každoročního přepočtu podle prvního pododstavce hodnota portfolií spravovaných alternativních investičních fondů podstatně vzroste, správce požadavek na dodatečný kapitál neprodleně přepočítá a dodatečný kapitál příslušně upraví.
4. Příslušný orgán domovského členského státu správce může správci povolit, aby zajistil dodatečný kapitál nižší, než je částka uvedená v odstavci 2, pouze pokud je na základě údajů o minulých ztrátách správce zaznamenaných během období pozorování v délce nejméně tří let před posouzením přesvědčen, že správce zajišťuje dostatečný dodatečný kapitál k řádnému krytí rizik spojených s profesní odpovědností. Povolená nižší částka dodatečného kapitálu nesmí být nižší, než 0,008 % hodnoty portfolií alternativních investičních fondů spravovaných správcem.
5. Příslušný orgán domovského členského státu správce může správce požádat, aby zajistil dodatečný kapitál vyšší, než je částka uvedená v odstavci 2, pokud není přesvědčen, že správce má dostatečný dodatečný kapitál k řádnému krytí rizik spojených s profesní odpovědností. Příslušný orgán musí zdůvodnit, proč se domnívá, že správcův dodatečný kapitál není dostatečný.
Článek 15
Pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání
1. Tento článek se vztahuje na správce, kteří se rozhodnou krýt svá rizika spojená s profesní odpovědností prostřednictvím pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
2. Správce si sjedná a stále udržuje pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, které:
a)
má počáteční dobu trvání nejméně jeden rok;
b)
má výpovědní lhůtu pro zrušení v délce nejméně 90 dnů;
c)
kryje rizika spojená s profesní odpovědností definovaná v čl. 12 odst. 1 a 2;
d)
je sjednáno u unijního nebo mimounijního podniku, jenž má povolení poskytovat pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání v souladu s právem Unie nebo vnitrostátními právními předpisy;
e)
je poskytováno třetí osobou.
Jakákoli dohodnutá definovaná spoluúčast musí být plně kryta kapitálem zajištěným navíc ke kapitálu, jenž má být zajištěn v souladu s čl. 9 odst. 1 a 3 směrnice 2011/61/EU.
3. Pojistné krytí na jednotlivý nárok se rovná nejméně 0,7 % hodnoty portfolií alternativních investičních fondů spravovaných správcem, vypočítané podle čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce.
4. Pojistné krytí na celkové nároky za rok se rovná nejméně 0,9 % hodnoty portfolií alternativních investičních fondů spravovaných správcem, vypočítané podle čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce.
5. Správce přezkoumá pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání a to, zda splňuje požadavky stanovené tímto článkem, nejméně jednou ročně a v případě jakékoli změny, která má vliv na to, zda pojištění splňuje požadavky tohoto článku.
KAPITOLA III
PODMÍNKY PROVOZOVÁNÍ ČINNOSTI SPRÁVCŮ
ODDÍL 1
Obecné zásady
(čl. 12 odst. 1 směrnice 2011/61/EU)
Článek 16
Obecné povinnosti příslušných orgánů
Při posuzování, zda správce dodržuje čl. 12 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, příslušné orgány použijí alespoň kritéria stanovená v tomto oddíle.
Článek 17
Povinnost jednat v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu či investorů do alternativního investičního fondu a v zájmu integrity trhu
1. Správci uplatňují postupy a procedury pro předcházení nekalým praktikám, včetně takových, u nichž lze přiměřeně očekávat, že nepříznivě ovlivňují stabilitu a integritu trhu.
2. Správci zajistí, aby alternativním investičním fondům nebo investorům do těchto fondů nebyly účtovány nepřiměřené náklady.
Článek 18
Patřičná opatrnost
1. Správci uplatňují při výběru a průběžném sledování investic vysoký standard opatrnosti.
2. Správci zajistí, aby měli řádné znalosti a porozumění aktivům, do nichž alternativní investiční fond investuje.
3. Správci zřídí, provedou a uplatňují písemné postupy a procedury jednání s patřičnou opatrností a zavedou účinná opatření zajišťující, aby investiční rozhodnutí jménem alternativních investičních fondů byla prováděna v souladu s cíli, investiční strategií a případně omezeními rizik dotyčného fondu.
4. Postupy a procedury týkající se patřičné opatrnosti, uvedené v odstavci 3, se pravidelně přezkoumávají a aktualizují.
Článek 19
Patřičná opatrnost při investování do aktiv s omezenou likviditou
1. Pokud správci investují do aktiv s omezenou likviditou a pokud takové investici předchází fáze vyjednávání, pak ve vztahu k fázi vyjednávání navíc k požadavkům stanoveným v článku 18:
a)
stanoví a pravidelně aktualizují obchodní plán odpovídající době trvání alternativního investičního fondu a tržním podmínkám;
b)
vyhledávají a volí možné transakce v souladu s obchodním plánem uvedeným v písmenu a);
c)
zvolené transakce posuzují se zvážením případných příležitostí a celkového souvisejícího rizika, veškerých relevantních právních, daňových, finančních nebo jiných faktorů s vlivem na hodnotu, lidských a materiálních zdrojů a strategií, včetně strategií ukončení;
d)
před provedením transakce provádějí činnosti patřičné opatrnosti související s transakcemi;
e)
sledují výsledky alternativního investičního fondu ve vztahu k obchodnímu plánu uvedenému v písmenu a).
2. Správci uchovávají záznamy o činnostech prováděných podle odstavce 1 po dobu nejméně pěti let.
Článek 20
Patřičná opatrnost při výběru a jmenování protistran a hlavních makléřů
1. Správci při výběru a jmenování protistran a hlavních makléřů jednají s patřičnou dovedností, péčí a opatrností před uzavřením smlouvy a poté průběžně, se zohledněním plného rozsahu a kvality jejich služeb.
2. Při výběru hlavních makléřů nebo protistran správce nebo alternativního investičního fondu v transakci s OTC deriváty, při výpůjčce cenných papírů nebo repo obchodu správci zajistí, aby uvedení hlavní makléři a protistrany splňovali všechny tyto podmínky:
a)
podléhají průběžnému dohledu veřejného orgánu;
b)
jsou finančně zdraví;
c)
mají nezbytnou organizační strukturu a zdroje pro výkon služeb, které mají správci nebo alternativnímu investičnímu fondu poskytovat.
3. Při posuzování finančního zdraví podle odst. 2 písm. b) správci berou v úvahu, zda hlavní makléř či protistrana podléhá obezřetnostní regulaci včetně dostatečných kapitálových požadavků a účinnému dohledu, či nikoli.
4. Seznam vybraných hlavních makléřů schválí vrcholné vedení správce. Ve výjimečných případech mohou být jmenováni hlavní makléři neuvedení na seznamu, pokud splňují požadavky stanovené v odstavci 2 a pokud to schválí vrcholné vedení. Správce musí být schopen prokázat důvody takového výběru a to, že při výběru a sledování hlavních makléřů, kteří nejsou na seznamu, jednal s patřičnou opatrností.
Článek 21
Čestné a spravedlivé jednání s patřičnou dovedností
Při stanovení toho, zda správce provozuje svou činnost čestně, spravedlivě a s patřičnou dovedností, příslušné orgány posuzují, zda jsou splněny alespoň tyto podmínky:
a)
řídící orgán správce disponuje řádnými kolektivními znalostmi, dovednostmi a zkušenostmi, aby byl schopen porozumět činnostem správce, zejména hlavním rizikům přítomným v těchto činnostech a v aktivech, do nichž alternativní investiční fond investuje;
b)
členové řídícího orgánu věnují dostatečný čas řádnému výkonu svých úkolů ve správci;
c)
každý člen řídícího orgánu jedná čestně, bezúhonně a nezávisle;
d)
správce věnuje odpovídající zdroje na zaškolení a odbornou přípravu členů řídícího orgánu.
Článek 22
Zdroje
1. Správce zaměstnává dostatečný počet personálu s takovými dovednostmi, vědomostmi a odbornými znalostmi, jaké jsou potřebné ke splnění přidělených povinností.
2. Pro účely odstavce 1 správci zohlední povahu, rozsah a složitost své podnikatelské činnosti, jakož i povahu a škálu služeb a aktivit poskytovaných a vykonávaných v rámci uvedené činnosti.
Článek 23
Spravedlivé zacházení s investory do alternativního investičního fondu
1. Správce zajistí, aby jeho rozhodovací postupy a jeho organizační struktura uvedená v článku 57 zajišťovaly spravedlivé zacházení s investory.
2. Zvláštní výhody, které správce přizná jednomu nebo více investorům, nesmí mít za následek celkové podstatné znevýhodnění ostatních investorů.
Článek 24
Materiální stimuly
1. Má se za to, že správci nejednají čestně, spravedlivě a v souladu s nejlepšími zájmy alternativních investičních fondů, které spravují, nebo investorů do těchto fondů, pokud v souvislosti s výkonem činností uvedených v příloze I směrnice 2011/61/EU platí nebo obdrží jakýkoli poplatek nebo provizi, nebo poskytují nebo obdrží jakékoli nepeněžní plnění, s výjimkou následujícího:
a)
poplatku, provize či nepeněžního plnění placeného či poskytnutého alternativnímu investičnímu fondu nebo osobě, která fond zastupuje, nebo placeného či poskytnutého alternativním investičním fondem nebo osobou, která fond zastupuje;
b)
poplatku, provize či nepeněžního plnění placeného či poskytnutého třetí straně nebo osobě jednající jménem třetí strany nebo placené či poskytnuté třetí stranou nebo osobou jednající jménem třetí strany, pokud může správce prokázat, že jsou splněny tyto podmínky:
i)
investoři do alternativního investičního fondu jsou o existenci, povaze a výši poplatku, provize nebo plnění, případně o způsobu výpočtu jeho/její výše v případě, že jeho/její výši není možno zjistit, informováni jasně, komplexně, přesně a srozumitelně ještě před poskytnutím příslušné služby,
ii)
úhrada poplatku nebo provize či poskytnutí nepeněžního plnění mají za účel zvýšení kvality příslušné služby a neohrožují splnění povinnosti správce jednat v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu, který spravuje, nebo investorů do tohoto fondu;
c)
řádných poplatků, které umožní poskytnutí příslušné služby nebo jsou pro tento účel nutné, včetně poplatků za opatrování, za vypořádání a směnu měn, odvodů vymáhaných regulačními orgány nebo právních poplatků, a které svou povahou nevedou k rozporu s povinnostmi správce jednat čestně, spravedlivě a v souladu s nejlepšími zájmy alternativního investičního fondu, který spravuje, nebo investorů do tohoto fondu.
2. Pro účely odst. 1 písm. b) bodu i) se považuje za uspokojující poskytnutí informací o hlavních podmínkách ujednání týkajících se poplatku, provize nebo nepeněžního plnění v souhrnné formě, pokud se správce zaváže poskytnout na žádost investora do alternativního investičního fondu, který spravuje, další údaje, a pokud tento závazek splní.
Článek 25
Efektivní využití zdrojů a postupů - zpracování pokynů
1. Správci zřídí, zavedou a uplatňují postupy a opatření zajišťující okamžité, spravedlivé a rychlé provedení pokynů jménem alternativního investičního fondu.
2. Postupy a opatření uvedené v odstavci 1 musí splňovat tyto požadavky:
a)
zajistí, aby byly pokyny prováděné jménem alternativních investičních fondů neprodleně a přesně zaznamenávány a přidělovány;
b)
provádějí jinak srovnatelné pokyny alternativního investičního fondu v pořadí, v jakém byly podány, a neprodleně, ledaže by to znemožňovala povaha pokynu nebo aktuální podmínky na trhu nebo by to bylo v rozporu se zájmy alternativního investičního fondu nebo investorů do tohoto fondu.
3. Finanční nástroje, peněžní částky nebo jiná aktiva obdržené při vypořádání provedených pokynů jsou neprodleně a správně doručeny příslušnému alternativnímu investičnímu fondu nebo zaznamenány na jeho účet.
4. Správci nezneužijí informace o nevyřízených pokynech alternativního investičního fondu a učiní veškeré přiměřené kroky k tomu, aby zabránili zneužití těchto informací ze strany svých příslušných osob.
Článek 26
Informační povinnosti v souvislosti s prováděním pokynů k upsání a vyplacení
1. Pokud správce provedl investorův pokyn k upsání, případně k vyplacení, neprodleně investorovi na trvalém nosiči poskytne zásadní informace o provedení uvedeného pokynu nebo případně o přijetí nabídky k upisování.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud má třetí osoba povinnost poskytnout investorovi potvrzení o provedení pokynu a pokud toto potvrzení obsahuje zásadní informace.
Správce zajistí, aby uvedená třetí osoba své povinnosti splnila.
3. Zásadní informace uvedené v odstavcích 1 a 2 zahrnují:
a)
totožnost správce;
b)
totožnost investora;
c)
datum a čas přijetí pokynu;
d)
datum provedení pokynu;
e)
totožnost alternativního investičního fondu;
f)
hodnotu pokynu v hrubém vyjádření včetně poplatku za upsání nebo v čisté výši po odečtení poplatku za vyplacení.
4. Správce investorovi na požádání poskytne informace o stavu pokynu nebo přijetí nabídky k upisování, případně obou.
Článek 27
Provádění rozhodnutí o obchodu jménem spravovaného alternativního investičního fondu
1. Při provádění rozhodnutí o obchodu jménem spravovaného alternativního investičního fondu v souvislosti se správou jeho portfolia správce jedná v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů nebo investorů do těchto fondů, které spravuje.
2. Kdykoli správce kupuje nebo prodává finanční nástroje nebo jiná aktiva, pro něž je relevantní nejlepší způsob provedení, a pro účely odstavce 1, podnikne veškeré přiměřené kroky, aby pro alternativní investiční fondy, které spravuje, nebo pro investory do těchto fondů dosáhl nejlepšího možného výsledku s ohledem na cenu, náklady, rychlost, pravděpodobnost realizace a vypořádání, objem, povahu nebo jiný faktor související s provedením pokynu. Konkrétní význam těchto faktorů se stanoví podle následujících kritérií:
a)
cíle, investiční politika a rizika specifická pro alternativní investiční fond, jak jsou uvedeny ve statutu nebo zakládacích dokumentech fondu nebo v prospektu nebo nabídkových dokumentech fondu;
b)
povaha pokynu;
c)
povaha finančních nástrojů nebo jiných aktiv, které jsou předmětem tohoto pokynu;
d)
charakteristika převodních míst, do nichž lze tento pokyn nasměrovat.
3. Správce zřídí a zavede účinná opatření pro splnění povinností uvedených v odstavcích 1 a 2. Správce zejména písemně stanoví a zavede politiku pro provádění pokynů, která alternativním investičním fondům a jejich investorům umožní dosáhnout pro pokyny těchto fondů nejlepšího možného výsledku v souladu s odstavcem 2.
4. Správce pravidelně sleduje účinnost opatření a politiky pro provádění pokynů za účelem zjištění a nápravy případných nedostatků.
5. Správce svou politiku pro provádění pokynů každoročně přezkoumává. Přezkum se provede také vždy, když dojde k podstatné změně ovlivňující schopnost správce nadále dosahovat pro spravované alternativní investiční fondy nejlepších možných výsledků.
6. Správce musí být schopen doložit, že provádí pokyny jménem alternativního investičního fondu v souladu se svou politikou pro provádění pokynů.
7. Pokud neexistuje volba různých převodních míst, odstavce 2 až 5 se nepoužijí. Správce však musí být schopen doložit, že volba různých převodních míst neexistuje.
Článek 28
Zadávání pokynů k obchodu jménem alternativních investičních fondů k provedení jiným subjektům
1. Kdykoli správce kupuje nebo prodává finanční nástroje nebo jiná aktiva, pro něž je relevantní nejlepší způsob provedení, jedná při zadávání pokynů k obchodu jménem spravovaných alternativních investičních fondů k provedení jiným subjektům v nejlepším zájmu těchto fondů, které spravuje, nebo investorů do těchto fondů, a to v souvislosti se správou jejich portfolií.
2. Správce podnikne veškeré přiměřené kroky, aby pro alternativní investiční fond nebo investory do tohoto fondu dosáhl nejlepšího možného výsledku s ohledem na cenu, náklady, rychlost, pravděpodobnost realizace a vypořádání, objem, povahu nebo jiný faktor související s provedením pokynu. Konkrétní význam těchto faktorů se stanoví odkazem na kritéria v čl. 27 odst. 2.
Správce zřídí, zavede a uplatňuje politiku, která mu umožní splnit povinnost uvedenou v prvním pododstavci. V rámci této politiky jsou pro jednotlivé druhy nástrojů určeny subjekty, jimž je možné zadávat pokyny k provedení. Správce uzavírá dohody o provádění pokynů, pouze pokud jsou tyto dohody v souladu s povinnostmi stanovenými v tomto článku. Správce zpřístupní investorům do alternativních investičních fondů, které spravuje, patřičné informace o politice stanovené podle tohoto odstavce a jejích případných podstatných změnách.
3. Správce pravidelně sleduje účinnost politiky stanovené v souladu s odstavcem 2, a zejména kvalitu provádění pokynů ze strany subjektů uvedených v předmětné politice, a zjedná nápravu případných nedostatků.
Správce tuto politiku dále každoročně přezkoumává. Tento přezkum se provede také vždy, když dojde k podstatné změně ovlivňující schopnost správce nadále dosahovat pro spravované alternativní investiční fondy nejlepších možných výsledků.
4. Správce musí být schopen prokázat, že zadává pokyny jménem alternativního investičního fondu v souladu s politikou stanovenou podle odstavce 2.
5. Pokud neexistuje volba různých převodních míst, odstavce 2 až 5 se nepoužijí. Správce však musí být schopen doložit, že volba různých převodních míst neexistuje.
Článek 29
Slučování a přidělování pokynů k provedení obchodu
1. Správce smí provést pokyn alternativního investičního fondu společně s pokynem jiného alternativního investičního fondu, SKIPCP nebo klienta nebo s pokynem provedeným při investování svých vlastních prostředků, pouze pokud:
a)
lze přiměřeně očekávat, že sloučení pokynů nebude v souhrnu nevýhodné pro žádný alternativní investiční fond, SKIPCP ani pro žádného klienta, jejichž pokyny se mají sloučit;
b)
je vytvořena a zavedena politika přidělování pokynů, která za dostatečně přesných podmínek zajišťuje spravedlivé přidělování sloučených pokynů, včetně stanovení toho, jak objem a cena pokynů určuje přidělení a zacházení s částečně provedenými pokyny.
2. Pokud správce sloučí pokyn alternativního investičního fondu s jedním nebo více pokyny jiných alternativních investičních fondů, SKIPCP nebo klientů a sloučený pokyn je proveden částečně, správce přidělí příslušné obchody v souladu se svou politikou přidělování pokynů.
3. Pokud správce transakce na svůj vlastní účet slučuje s jedním nebo více pokyny alternativních investičních fondů, SKIPCP nebo klientů, nesmí související obchody přidělit způsobem nevýhodným pro alternativní investiční fond, SKIPCP nebo klienta.
4. Pokud správce sloučí pokyn alternativního investičního fondu, SKIPCP nebo jiného klienta s transakcí na vlastní účet a sloučený pokyn je proveden částečně, přidělí související obchody přednostně alternativnímu investičnímu fondu, SKIPCP nebo jinému klientovi.
Jestliže však správce může alternativnímu investičnímu fondu nebo klientovi na základě rozumných důvodů prokázat, že by bez sloučení nebyl schopen pokyn provést za tak výhodných podmínek nebo vůbec, může přidělit transakci na vlastní účet proporcionálně v souladu se svou politikou přidělování pokynů podle odst. 1 písm. b).
ODDÍL 2
Střety zájmů
(článek 14 směrnice 2011/61/EU)
Článek 30
Druhy střetů zájmů
Pro účely identifikace druhů střetů zájmů, které vznikají při správě alternativního investičního fondu, správci zejména zohlední, zda správce, příslušná osoba nebo osoba přímo nebo nepřímo spojená se správcem prostřednictvím kontroly:
a)
pravděpodobně získá finanční prospěch nebo se vyhne finanční ztrátě na úkor alternativního investičního fondu nebo jeho investorů;
b)
má zájem na výsledku služby nebo činnosti poskytované alternativnímu investičnímu fondu nebo jeho investorům nebo klientovi nebo na výsledku transakce prováděné jménem alternativního investičního fondu nebo klienta a tento zájem je odlišný od zájmu alternativního investičního fondu na daném výsledku;
c)
má finanční nebo jinou motivaci upřednostnit:
-
zájem SKIPCP, klienta nebo skupiny klientů nebo jiného alternativního investičního fondu před zájmem alternativního investičního fondu,
-
zájem jednoho investora před zájmem jiného investora nebo skupiny investorů do stejného alternativního investičního fondu;
d)
provádí stejné činnosti pro alternativní investiční fond a pro jiný alternativní investiční fond, SKIPCP nebo klienta nebo
e)
dostává nebo dostane v souvislosti s činnostmi kolektivní správy portfolia, které jsou poskytovány alternativnímu investičnímu fondu, od osoby jiné než alternativní investiční fond nebo jeho investoři, materiální stimul v podobě peněz, zboží nebo služeb, který není běžnou provizí či poplatkem za poskytovanou službu.
Článek 31
Postup k omezení možnosti střetu zájmů
1. Správce zřídí, zavede a uplatňuje účinný postup k omezení možnosti střetu zájmů. Tento postup se vypracuje písemně a je přiměřený s ohledem na velikost a organizaci správce i na povahu, rozsah a složitost jeho podnikatelské činnosti.
Pokud je správce součástí skupiny, zohlední tento postup též okolnosti, jichž si správce je nebo by měl být vědom a jež mohou vyvolat střet zájmů v důsledku struktury a podnikatelské činnosti dalších členů skupiny.
2. Postup k omezení možnosti střetu zájmů přijatý v souladu s odstavcem 1 zahrnuje:
a)
s odkazem na činnosti prováděné správcem nebo jeho jménem, včetně činností prováděných pověřenou osobou, dále pověřenou osobou, externím znalcem nebo protistranou, identifikace okolností, které představují střet zájmů, z něhož plyne podstatné riziko poškození zájmů alternativního investičního fondu nebo jeho investorů, nebo které mohou takový střet zájmů způsobit;
b)
postupy, které je třeba dodržet, a opatření, která je nutno přijmout k předcházení, zvládání a sledování takových střetů zájmů.
Článek 32
Střety zájmů v souvislosti s vyplacením investic
Správce, jenž spravuje otevřený alternativní investiční fond, identifikuje, zvládá a sleduje střety zájmů vznikající mezi investory, kteří mají zájem o vyplacení svých investic, a investory, kteří si přejí ponechat své investice v alternativním investičním fondu, a veškeré střety mezi motivací správce investovat do nelikvidních aktiv a pravidly alternativního investičního fondu pro zpětný odkup v souladu s povinnostmi správce podle čl. 14 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
Článek 33
Postupy a opatření pro předcházení střetům zájmů nebo jejich zvládání
1. Účelem postupů a opatření zřízených pro předcházení střetům zájmů nebo jejich zvládání je zajistit, aby příslušné osoby zapojené do různých obchodních činností, v nichž je přítomno riziko střetu zájmů, tyto činnosti prováděly s mírou nezávislosti, která je přiměřená velikosti a činnostem správce a skupiny, do níž patří, a závažnosti rizika poškození zájmů alternativního investičního fondu nebo jeho investorů.
2. Je-li to nezbytné a vhodné k tomu, aby správce zajistil žádoucí míru nezávislosti, zahrnují postupy, jež mají být dodrženy, a opatření, jež mají být přijata v souladu s čl. 31 odst. 2 písm. b), následující postupy a opatření:
a)
účinné postupy k zabránění nebo kontrole výměny informací mezi příslušnými osobami zapojenými do činností kolektivní správy portfolií nebo jiných činností podle čl. 6 odst. 2 a 4 směrnice 2011/61/EU, v nichž je přítomen střet zájmů, pokud by výměna informací mohla poškodit zájem jednoho nebo více alternativních investičních fondů nebo jejich investorů;
b)
samostatný dohled nad příslušnými osobami, mezi jejichž hlavní úkoly patří vykonávání činností kolektivní správy portfolií jménem klientů nebo investorů nebo poskytování služeb klientům nebo investorům, jejichž zájmy mohou být ve střetu nebo kteří zastupují odlišné zájmy, jež mohou být ve střetu (včetně zájmů správce);
c)
odstranění jakékoli přímé vazby mezi odměňováním příslušných osob, které se zabývají především jednou činností, a odměňováním či příjmy různých příslušných osob, které se zabývají především jinou činností, pokud ze vztahu těchto činností může vznikat střet zájmů;
d)
opatření, která komukoli zabrání v možnosti vykonávat nepatřičný vliv na způsob, jakým příslušná osoba provádí činnosti kolektivní správy portfolií, nebo tuto možnost omezí;
e)
opatření k předcházení nebo kontrole souběžného či postupného zapojení příslušné osoby do samostatných činností kolektivní správy portfolií nebo jiných činností podle čl. 6 odst. 2 a 4 směrnice 2011/61/EU, pokud takové zapojení může být na újmu řádného zvládání střetů zájmů.
V případě, že přijetí či uplatňování jednoho nebo více těchto opatření a postupů nezajistí žádoucí míru nezávislosti, správce přijme jiná nebo další opatření a postupy, které jsou pro tyto účely nezbytné a vhodné.
Článek 34
Zvládání střetů zájmů
Pokud organizační nebo administrativní opatření provedená správcem nepostačují k tomu, aby s přiměřenou jistotou předešla rizikům poškození zájmů alternativního investičního fondu nebo jeho investorů, musí být vrcholné vedení nebo jiný příslušný vnitřní orgán správce neprodleně informováno, aby přijalo jakékoli nezbytné rozhodnutí nebo opatření s cílem zajistit, aby správce jednal v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu nebo jeho investorů.
Článek 35
Sledování střetů zájmů
1. Správce vede a pravidelně aktualizuje evidenci druhů činností prováděných správcem nebo jeho jménem, při nichž vznikl anebo v případě probíhající činnosti může vzniknout střet zájmů, který s sebou nese značné riziko poškození zájmů jednoho nebo více alternativních investičních fondů nebo jeho investorů.
2. Vrcholnému vedení se často, a nejméně jednou ročně, poskytují písemné zprávy o činnostech uvedených v odstavci 1.
Článek 36
Informování o střetech zájmů
1. Informace, které mají být oznámeny investorům v souladu s čl. 14 odst. 1 a 2 směrnice 2011/61/EU, se investorům poskytnou na trvalém nosiči nebo prostřednictvím internetové stránky.
2. Pokud jsou informace uvedené v odstavci 1 poskytnuty prostřednictvím internetové stránky a nejsou adresovány osobně investorovi, musí být splněny tyto podmínky:
a)
investorovi byla sdělena adresa internetové stránky a umístění na internetové stránce, kde lze informace získat, a investor s tímto způsobem poskytování informací souhlasil;
b)
informace musí být aktuální;
c)
přístup k informacím na těchto internetových stránkách musí být nepřetržitý po tak dlouhou dobu, jakou investor přiměřeně potřebuje k jejich prohlédnutí.
Článek 37
Pravidla týkající se výkonu hlasovacích práv
1. Správce vypracuje náležitá a účinná pravidla pro určení, kdy a jakým způsobem mají být vykonána hlasovací práva držená v jím spravovaných portfoliích alternativního investičního fondu, tak aby práva byla vykonávána výlučně ve prospěch dotčeného alternativního investičního fondu a jeho investorů.
2. Pravidla podle odstavce 1 stanoví opatření a postupy pro:
a)
sledování relevantních podnikových událostí;
b)
zajištění toho, aby hlasovací práva byla vykonávána v souladu s investičními cíli a politikou příslušného alternativního investičního fondu;
c)
zabránění nebo zvládání střetů zájmů plynoucích z výkonu hlasovacích práv.
3. Investorům se na jejich žádost zpřístupní souhrnný popis pravidel a podrobnosti o opatřeních přijatých na jejich základě.
ODDÍL 3
Řízení rizik
(článek 15 směrnice 2011/61/EU)
Článek 38
Systémy řízení rizik
Pro účely tohoto oddílu se systémy řízení rizik rozumí systémy sestávající z příslušných prvků organizační struktury správce, přičemž hlavní úlohu mají stálá funkce řízení rizik, politiky a postupy týkající se řízení rizik relevantních pro investiční strategii každého alternativního investičního fondu, a opatření, procesy a metody související s měřením a řízením rizik, které správce používá pro každý spravovaný alternativní investiční fond.
Článek 39
Stálá funkce řízení rizik
1. Správce zřídí a udržuje stálou funkci řízení rizik, která:
a)
provádí účinné politiky a postupy řízení rizik s cílem průběžně identifikovat, měřit, řídit a sledovat veškerá rizika související s investiční strategií každého alternativního investičního fondu, kterým je nebo může být každý alternativní investiční fond vystaven;
b)
zajišťuje, aby byl rizikový profil alternativního investičního fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU, v souladu s omezeními rizik stanovenými v souladu s článkem 44 tohoto nařízení;
c)
sleduje dodržování omezení rizik stanovených v souladu s článkem 44 a včas informuje řídící orgán správce a - pokud existuje - funkci dohledu správce, pokud se domnívá, že rizikový profil alternativního investičního fondu není s těmito omezeními v souladu, nebo pokud spatřuje podstatné riziko, že rizikový profil bude s těmito omezeními v budoucnu v nesouladu;
d)
poskytuje řídícímu orgánu správce a - pokud existuje - funkci dohledu správce s četností, která odpovídá povaze, rozsahu a složitosti alternativního investičního fondu nebo činností správce tyto pravidelné aktualizace:
i)
vzájemná konzistentnost a dodržování omezení rizik stanovených v souladu s článkem 44 a rizikového profilu alternativního investičního fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU,
ii)
přiměřenost a účinnost procesu řízení rizik, s uvedením zejména toho, zda byla nebo budou přijata patřičná nápravná opatření v případě existujících nebo očekávaných nedostatků;
e)
poskytuje vrcholnému vedení pravidelné aktualizace o současné úrovni rizik podstupovaných každým spravovaným alternativním investičním fondem a o případném existujícím nebo předpokládaném porušení omezení rizik stanovených v souladu s článkem 44 s cílem zajistit, aby byla rychle přijata patřičná opatření.
2. Funkce řízení rizik má nezbytné pravomoci a přístup ke všem příslušným informacím potřebným k plnění úkolů stanovených v odstavci 1.
Článek 40
Politika řízení rizik
1. Správce zřídí, provádí a udržuje řádnou a zdokumentovanou politiku řízení rizik, která identifikuje veškerá relevantní rizika, kterým je nebo může být jím spravovaný alternativní investiční fond vystaven.
2. Politika řízení rizik obsahuje nezbytné postupy, které správci umožní posoudit u každého jím spravovaného alternativního investičního fondu expozici tohoto fondu vůči tržnímu riziku, riziku likvidity a riziku selhání protistrany, jakož i vůči všem ostatním relevantním rizikům, která mohou být pro každý jím spravovaný alternativní investiční fond závažná, včetně provozního rizika.
3. Správcova politika řízení rizik se musí zabývat alespoň těmito prvky:
a)
metodami, nástroji a opatřeními, které mu umožňují dodržovat článek 45;
b)
metodami, nástroji a opatřeními, které umožňují posouzení a sledování rizika likvidity alternativního investičního fondu za běžných i mimořádných potřeb likvidity, včetně použití pravidelně prováděných zátěžových testů v souladu s článkem 48;
c)
rozdělením odpovědnosti v rámci správce v souvislosti s řízením rizik;
d)
omezeními stanovenými v souladu s článkem 44 tohoto nařízení a odůvodněním toho, jak jsou sladěna s rizikovým profilem alternativního investičního fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU;
e)
podmínkami, obsahem, četností a adresáty zpráv podávaných stálou funkcí řízení rizik uvedenou v článku 39.
4. Politika řízení rizik obsahuje popis ochranných opatření uvedených v článku 43, zejména:
a)
povahy možných střetů zájmů;
b)
zavedených nápravných opatření;
c)
důvodů, proč by se od uvedených opatření mělo přiměřeně očekávat, že vyústí v nezávislý výkon funkce řízení rizika;
d)
jak má správce v úmyslu zajistit, že ochranná opatření budou stále účinná.
5. Politika řízení rizik uvedená v odstavci 1 musí odpovídat povaze, rozsahu a složitosti podnikatelské činnosti správce a alternativního investičního fondu, který spravuje.
Článek 41
Posuzování, sledování a přezkum systémů řízení rizik
1. Správce posuzuje, sleduje a pravidelně, nejméně jednou ročně, přezkoumává:
a)
přiměřenost a účinnost politiky řízení rizik a opatření, procesů a metod uvedených v článku 45;
b)
míru, v jaké správce dodržuje politiku řízení rizik a opatření, procesy a metody uvedené v článku 45;
c)
přiměřenost a účinnost opatření přijatých k nápravě případných nedostatků v procesu řízení rizik;
d)
výkon funkce řízení rizik;
e)
přiměřenost a účinnost opatření, jejichž cílem je zajistit funkční a hierarchické oddělení funkce řízení rizik v souladu s článkem 42.
Vrcholné vedení rozhodne o četnosti pravidelného přezkumu uvedeného v prvním pododstavci v souladu se zásadou proporcionality s ohledem na povahu, rozsah a složitost podnikatelské činnosti správce a alternativního investičního fondu, který spravuje.
2. Navíc k pravidelnému přezkumu uvedenému v odstavci 1 se systémy řízení rizik přezkoumají, pokud:
a)
dojde k podstatným změnám politik a postupů řízení rizik a opatření, procesů a metod uvedených v článku 45;
b)
vnitřní nebo vnější události nasvědčují tomu, že je nutný dodatečný přezkum;
c)
dojde k podstatným změnám investiční strategie a cílů alternativního investičního fondu, který správce spravuje.
3. Správce na základě výsledků přezkumu uvedeného v odstavcích 1 a 2 aktualizuje systémy řízení rizik.
4. Správce oznámí příslušnému orgánu domovského členského státu veškeré podstatné změny politiky řízení rizik a opatření, procesů a metod uvedených v článku 45.
Článek 42
Funkční a hierarchické oddělení funkce řízení rizik
1. Funkce řízení rizik se považuje za funkčně a hierarchicky oddělenou od provozních jednotek, včetně činnosti správy portfolia, pouze pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
osoby zapojené do výkonu funkce řízení rizik nepodléhají dohledu osob odpovědných za výkon provozních jednotek správce, včetně činnosti správy portfolia;
b)
osoby zapojené do výkonu funkce řízení rizik nejsou zapojeny do výkonu činností v rámci provozních jednotek, včetně činnosti správy portfolia;
c)
osoby zapojené do výkonu funkce řízení rizik jsou odměňovány podle dosažení cílů souvisejících s touto funkcí nezávisle na výsledcích provozních jednotek, včetně činnosti správy portfolia;
d)
na odměňování vrcholných zaměstnanců funkce řízení rizik přímo dohlíží výbor pro odměňování, pokud byl takový výbor zřízen.
2. Funkční a hierarchické oddělení funkce řízení rizik v souladu s odstavcem 1 musí být zajištěno v rámci celé hierarchické struktury správce až k jeho řídícímu orgánu. Je předmětem přezkumu ze strany řídícího orgánu a - pokud existuje - funkce dohledu správce.
3. Příslušné orgány domovského členského státu správce přezkoumají způsob, jakým správce uplatnil odstavce 1 a 2, na základě kritérií stanovených v čl. 15 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 2011/61/EU.
Článek 43
Ochranná opatření proti střetům zájmů
1. Ochranná opatření proti střetům zájmů uvedená v čl. 15 odst. 1 směrnice 2011/61/EU zajistí alespoň, že:
a)
rozhodnutí přijímaná funkcí řízení rizik jsou založena na spolehlivých údajích, které ze strany funkce řízení rizik podléhají přiměřené míře kontroly;
b)
odměňování osob zapojených do výkonu funkce řízení rizik odráží dosažení cílů souvisejících s funkcí řízení rizik nezávisle na výsledcích obchodních útvarů, v nichž jsou zapojeny;
c)
funkce řízení rizik je předmětem řádného nezávislého přezkumu zajišťujícího, že jsou rozhodnutí přijímána nezávisle;
d)
funkce řízení rizik je v řídícím orgánu nebo ve funkci dohledu, pokud byla zřízena, zastoupena nejméně se stejnou autoritou, jako činnost správy portfolia;
e)
jakékoli funkce, které jsou ve vzájemném střetu, jsou řádně odděleny.
2. Pokud je to na místě s ohledem na povahu, rozsah a složitost správce, ochranná opatření uvedená v odstavci 1 rovněž zajistí, že:
a)
výsledky funkce řízení rizik jsou předmětem pravidelného přezkumu ze strany funkce interního auditu, nebo pokud nebyla zřízena, třetí stranou jmenovanou řídícím orgánem;
b)
pokud byl zřízen výbor pro rizika, disponuje dostatečnými zdroji a jeho členové, kteří nejsou nezávislí, nemají nepatřičný vliv na výsledky funkce řízení rizik.
3. Řídící orgán správce a - pokud existuje - funkce dohledu zavedou ochranná opatření proti střetům zájmů stanovená v odstavcích 1 a 2, pravidelně přezkoumávají jejich účinnost a včas přijímají nápravná opatření k odstranění případných nedostatků.
Článek 44
Omezení rizik
1. Správce pro každý alternativní investiční fond, který spravuje, zřídí a zavede kvantitativní nebo kvalitativní omezení rizik (nebo oboje) s ohledem na všechna relevantní rizika. Pokud jsou stanovena pouze kvalitativní omezení rizik, správce musí být schopen odůvodnit tento přístup příslušnému orgánu.
2. Kvalitativní a kvantitativní omezení rizik zahrnují pro každý alternativní investiční fond alespoň tato rizika:
a)
tržní rizika;
b)
úvěrová rizika;
c)
rizika likvidity;
d)
rizika selhání protistrany;
e)
operační rizika.
3. Při stanovení omezení rizik vezme správce v úvahu strategie a aktiva použité pro každý alternativní investiční fond, který spravuje, jakož i vnitrostátní předpisy platné pro každý z těchto fondů. Uvedená omezení rizik musí být sladěna s rizikovým profilem alternativního investičního fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU, a musí je schválit řídící orgán.
Článek 45
Měření a řízení rizik
1. Správce přijme řádná a účinná opatření, procesy a metody s cílem:
a)
kdykoli identifikovat, měřit, řídit a sledovat rizika, jimž jsou nebo mohou být vystaveny alternativní investiční fondy, které spravuje;
b)
zajistit dodržování omezení stanovených v souladu s článkem 44.
2. Opatření, procesy a metody uvedené v odstavci 1 musí být přiměřené povaze, rozsahu a složitosti podnikatelské činnosti správce a každého alternativního investičního fondu, který spravuje, a musí odpovídat rizikovému profilu tohoto fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU.
3. Pro účely odstavce 1 podnikne správce pro každý alternativní investiční fond, který spravuje, tyto kroky:
a)
zavede opatření, procesy a metody měření rizik nezbytné k zajištění, aby rizika přijatých pozic a jejich vliv na celkový rizikový profil byly přesně měřeny na základě důvěryhodných a spolehlivých údajů a aby opatření, procesy a metody měření rizik byly náležitým způsobem zdokumentovány;
b)
provádí pravidelné zpětné testování za účelem kontroly platnosti opatření pro měření rizik, mezi něž patří prognózy a odhady založené na modelech;
c)
provádí pravidelné zátěžové testy a analýzy scénářů za účelem podchycení rizik plynoucích z možných změn tržních podmínek, která by mohla mít nepříznivý dopad na alternativní investiční fond;
d)
zajišťuje, aby aktuální úroveň rizika byla v souladu s omezeními rizik stanovenými v souladu s článkem 44;
e)
vytvoří, zavede a udržuje náležité postupy, které v případě skutečného nebo předpokládaného porušení omezení rizik určitého alternativního investičního fondu zabezpečí včasné kroky k nápravě v nejlepším zájmu investorů;
f)
zajistí, aby pro každý alternativní investiční fond existovaly řádné systémy a postupy řízení likvidity v souladu s požadavky stanovenými v článku 46.
ODDÍL 4
Řízení likvidity
(článek 16 směrnice 2011/61/EU)
Článek 46
Systém a postupy řízení likvidity
Správce musí být schopen prokázat příslušným orgánům svého domovského státu, že je zaveden vhodný systém řízení likvidity a účinné postupy uvedené v čl. 16 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, zohledňující investiční strategii, povahu investic z hlediska likvidity a pravidla pro zpětný odkup každého alternativního investičního fondu.
Článek 47
Sledování a řízení rizika likvidity
1. Systém a postupy řízení likvidity uvedené v článku 46 zajistí alespoň, že:
a)
správce v alternativním investičním fondu udržuje úroveň likvidity přiměřenou jeho podkladovým závazkům na základě posouzení relativní likvidity aktiv fondu na trhu, s ohledem na čas nutný na likvidaci a na cenu nebo hodnotu, za niž lze uvedená aktiva likvidovat, a jejich citlivost na jiná tržní rizika nebo faktory;
b)
správce sleduje povahu investic portfolia aktiv alternativního investičního fondu z hlediska likvidity s ohledem na poměrný příspěvek jednotlivých aktiv, jež mohou mít podstatný vliv na likviditu, a podstatné podmíněné či nepodmíněné závazky a přísliby, které může fond mít ve vztahu ke svým podkladovým závazkům. Správce pro tyto účely zohledňuje profil investorské základny alternativního investičního fondu včetně druhu investorů, relativní velikosti investic a podmínek zpětného odkupu, které se na tyto investice vztahují;
c)
pokud alternativní investiční fond investuje do jiných subjektů kolektivního investování, správce sleduje přístup, který správci uvedených jiných subjektů přijali k řízení likvidity, a to včetně provádění pravidelného přezkumu ke sledování změn v podmínkách zpětného odkupu podkladových subjektů kolektivního investování, do nichž alternativní investiční fond investuje. S výhradou čl. 16 odst. 1 směrnice 2011/61/EU se tato povinnost nepoužije, pokud se jiné subjekty kolektivního investování, do nichž alternativní investiční fond investuje, aktivně obchodují na regulovaném trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES nebo na rovnocenném trhu třetí země;
d)
správce zavede a udržuje vhodná opatření a postupy řízení likvidity pro posouzení kvantitativních a kvalitativních rizik pozic a zamýšlených investic, které mají podstatný vliv na povahy investic portfolia aktiv alternativního investičního fondu z hlediska likvidity, aby bylo možné řádně změřit jejich účinky na celkovou povahu investic z hlediska likvidity. Použité postupy zajistí, aby správce měl řádné znalosti a chápání likvidity aktiv, do nichž alternativní investiční fond investoval nebo zamýšlí investovat, popřípadě včetně obchodovaného objemu a citlivosti cen a případně rozpětí jednotlivých aktiv za běžných i mimořádných potřeb likvidity;
e)
správce zvažuje a zavádí nástroje a opatření, včetně zvláštních opatření, nezbytné pro řízení rizika likvidity každého alternativního investičního fondu, který spravuje. Správce identifikuje druhy okolností, za nichž mohou být tyto nástroje a opatření použity za běžných i mimořádných okolností, s ohledem na spravedlivé zacházení se všemi investory do alternativního investičního fondu a ve vztahu ke každému spravovanému fondu. Správce může takové nástroje a opatření použít pouze za těchto okolností a pokud byly řádně poskytnuty veškeré informace v souladu s článkem 108.
2. Správce svou politiku a postupy řízení likvidity uvedené v odstavci 1 dokumentuje, alespoň jednou ročně provádí jejich přezkum a aktualizuje je o případné změny nebo nová opatření.
3. Správce do svého systému a postupů řízení likvidity uvedených v odstavci 1 začlení vhodná opatření eskalace pro řešení předpokládaného nebo existujícího nedostatku likvidity nebo jiných situací obtíží alternativního investičního fondu.
4. Pokud správce spravuje alternativní investiční fond, jenž je uzavřeným alternativním investičním fondem, který využívá pákový efekt, odst. 1 písm. e) se nepoužije.
Článek 48
Omezení pro řízení likvidity a zátěžové testy
1. Správce zavede a udržuje, případně s ohledem na povahu, rozsah a složitost každého alternativního investičního fondu, jejž spravuje, přiměřená omezení likvidity nebo nelikvidity fondu v souladu s jeho souvisejícími závazky a pravidly pro zpětný odkup a s požadavky stanovenými v článku 44, týkajícími se kvantitativních a kvalitativních omezení rizik.
Správce sleduje dodržování uvedených omezení, a pokud jsou nebo pravděpodobně budou překročena, určí požadovaný (nebo nezbytný) postup. Při určování vhodného postupu správce zváží přiměřenost politiky a postupů řízení likvidity, vhodnost povahy investic aktiv alternativního investičního fondu z hlediska likvidity a účinek netypických objemů žádostí o zpětný odkup.
2. Správce pravidelně provádí zátěžové testy za podmínek běžné i mimořádné potřeby likvidity, které mu umožní posoudit riziko likvidity každého alternativního investičního fondu, který spravuje. Zátěžové testy:
a)
jsou prováděny na základě spolehlivých a aktuálních informací vyjádřených kvantitativně, případně pokud to není vhodné, kvalitativně;
b)
pokud je to na místě, simulují nedostatek likvidity aktiv alternativního investičního fondu a atypické žádosti o zpětný odkup;
c)
zahrnují tržní rizika a veškeré vyplývající dopady, včetně výzev k doplnění zajištění (margin calls), požadavků na zajištění nebo úvěrových linek;
d)
zohledňují citlivosti ocenění za podmínek finančního tlaku;
e)
jsou prováděny s četností, jež je přiměřená povaze alternativního investičního fondu s ohledem na investiční strategii, povahu investic z hlediska likvidity, druh investora a pravidla pro zpětný odkup fondu, avšak alespoň jednou ročně.
3. Správce v souvislosti s výsledkem jakéhokoli zátěžového testu jedná v nejlepším zájmu investorů.
Článek 49
Soulad investiční strategie, povahy investic z hlediska likvidity a pravidel pro zpětný odkup
1. Pro účely čl. 16 odst. 2 směrnice 2011/61/EU se má za to, že investiční strategie, povaha investic z hlediska likvidity a pravidla pro zpětný odkup každého alternativního investičního fondu spravovaného správcem jsou ve vzájemném souladu, pokud mohou investoři odkoupit své investice způsobem konzistentním se spravedlivým zacházením se všemi investory do fondu a v souladu s pravidly fondu pro zpětný odkup a jeho závazky.
2. Při posuzování souladu investiční strategie, povahy investic z hlediska likvidity a pravidel pro zpětný odkup správce rovněž zohledňuje dopad, jejž může zpětný odkup mít na podkladové ceny nebo rozpětí jednotlivých aktiv alternativního investičního fondu.
ODDÍL 5
Investování do sekuritizačních pozic
(článek 17 směrnice 2011/61/EU)
Článek 50
Definice
Pro účely tohoto oddílu se
a)
„sekuritizací“ rozumí sekuritizace ve smyslu čl. 4 bodu 36 směrnice 2006/48/ES;
b)
„sekuritizační pozicí“ rozumí sekuritizační pozice ve smyslu čl. 4 bodu 40 směrnice 2006/48/ES;
c)
„sponzorem“ rozumí sponzor ve smyslu čl. 4 bodu 42 směrnice 2006/48/ES;
d)
„tranší“ rozumí tranše ve smyslu čl. 4 bodu 39 směrnice 2006/48/ES.
Článek 51
Požadavky na ponechaný podíl
1. Správci vstoupí do expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů, které spravují, pouze pokud původce, sponzor nebo původní věřitel správci alternativního investičního fondu výslovně sdělil, že si průběžně ponechá významný čistý ekonomický podíl, který v každém případě činí nejméně 5 %.
Ponecháním významného čistého ekonomického podílu ve výši nejméně 5 % se rozumí pouze následující případy:
a)
ponechání nejméně 5 % nominální hodnoty každé tranše prodané investorům či na ně převedené;
b)
v případě sekuritizace revolvingových expozic ponechání podílu původce ve výši nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
c)
ponechání náhodně zvolených expozic, odpovídajících nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic, pokud by tyto expozice jinak byly sekuritizovány v rámci sekuritizace, za předpokladu, že výše potenciálně sekuritizovaných expozic činí na počátku nejméně 100;
d)
ponechání první ztrátové tranše a případně jiných tranší, které mají stejný nebo horší profil rizika než tranše převedené na investory nebo jim prodané a nejsou splatné dříve než tyto tranše, tak aby ponechané expozice v celkovém součtu činily nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
e)
ponechání první ztrátové expozice v hodnotě nejméně 5 % z každé sekuritizované expozice v rámci sekuritizace.
Čistý ekonomický podíl se měří při vzniku a průběžně se zachovává. Čistý ekonomický podíl, včetně ponechaných pozic, podílu nebo expozice, nesmí být předmětem žádného snižování úvěrového rizika nebo jakékoli krátké pozice či jiného zajištění a nesmí být prodán. Čistý ekonomický podíl se stanoví podle pomyslné hodnoty podrozvahových položek.
Požadavky na ponechání nesmí být pro žádnou sekuritizaci uplatňovány vícenásobně.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud sekuritizované expozice představují pohledávky nebo podřízené pohledávky vůči institucím uvedeným na seznamu v čl. 122a odst. 3 prvním pododstavci směrnice 2006/48/ES nebo těmito institucemi plně, nepodmíněně a nevratně zaručeny, a rovněž se nepoužije na transakce vyjmenované v čl. 122a odst. 3 druhém pododstavci směrnice 2006/48/ES.
Článek 52
Kvalitativní požadavky ohledně sponzorů a původců
Předtím, než správce vstoupí do expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů, zajistí, aby sponzor a původce:
a)
poskytli úvěr založený na řádných a jasně vymezených kritériích a jasně stanovili, že na expozice, které mají být sekuritizovány, použijí postup pro schvalování, změnu, obnovu a refinancování půjček, jaký používají na expozice, které drží;
b)
měli zavedeny a využívali efektivní systémy ke zvládání průběžné administrativy a sledování svých portfolií a expozic představujících úvěrové riziko a rovněž k identifikaci a zvládání problémových půjček a k provádění odpovídajících úprav ocenění a vytváření rezerv;
c)
přiměřeně diverzifikovali každé úvěrové portfolio na základě cílového trhu a celkové úvěrové strategie;
d)
měli písemnou politiku pro úvěrové riziko, jež obsahuje přípustné odchylky rizik a systém tvorby opravných položek a rezerv a popis toho, jak se toto riziko měří, sleduje a kontroluje;
e)
poskytli snadný přístup k příslušným významným údajům o kvalitě úvěru a výkonnosti jednotlivých podkladových expozic, hotovostních toků a doprovodného zajištění sekuritizační expozice, jakož i k informacím, jež jsou nezbytné k provedení komplexních dobře navržených zátěžových testů pro hotovostní toky a hodnoty doprovodného zajištění podkladové expozice. Pro tyto účely se příslušné významné údaje stanoví ke dni sekuritizace a případně z důvodu povahy sekuritizace poté;
f)
poskytli snadný přístup ke všem ostatním příslušným údajům nezbytným k tomu, aby správce splnil požadavky stanovené v článku 53;
g)
sdělili úroveň svého ponechaného čistého ekonomického podílu, jak uvádí článek 51, jakož i jakýchkoli záležitostí, jež by mohly bránit zachování minimálního požadovaného čistého ekonomického podílu uvedeného v témže článku.
Článek 53
Kvalitativní požadavky pro správce vystavené sekuritizacím
1. Dříve, než se správce vystaví úvěrovému riziku ze sekuritizace jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů, a případně poté, musí být schopen u každé jednotlivé sekuritizační pozice příslušným orgánům prokázat, že této pozici zcela a důkladně rozumí a že zavedl formální postupy a procedury, jež odpovídají rizikovému profilu investic příslušného alternativního investičního fondu do sekuritizovaných pozic, k analýze a zaznamenávání:
a)
informací oznámených původci nebo sponzory podle článku 51 ke konkretizaci čistého ekonomického podílu, který průběžně drží v sekuritizaci;
b)
rizikových charakteristik jednotlivých sekuritizačních pozic;
c)
rizikových charakteristik podkladových expozic sekuritizačních pozic;
d)
pověsti a ztrát vzniklých z předchozích sekuritizací původců nebo sponzorů v příslušných kategoriích podkladových expozic sekuritizační pozice;
e)
prohlášení a informací oznámených původci nebo sponzory či jejich zástupci nebo poradci o jejich hloubkové kontrole sekuritizovaných expozic a případně o kvalitě doprovodného zajištění sekuritizovaných expozic;
f)
ve vhodných případech metodiky a konceptů, na nichž je založeno oceňování doprovodného zajištění sekuritizované expozice, a zásad přijatých původcem nebo sponzorem k zajištění nezávislosti oceňovatele;
g)
všech strukturálních rysů sekuritizace, které mohou významně ovlivnit výkonnost sekuritizační pozice instituce, mezi něž se řadí smluvní kaskádovité a s nimi související spouštěcí mechanismy, úvěrová posílení, posílení likvidity, spouštěcí mechanismy založené na tržní ceně a specifická selhání pro daný obchod.
2. Pokud správce vstoupí do expozice vůči materiální hodnotě úvěrového rizika ze sekuritizace jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů, provádí v souladu s čl. 15 odst. 3 písm. b) směrnice 2011/61/EU pravidelně zátěžové testy vhodné pro takové sekuritizační pozice. Zátěžový test by měl být přiměřený povaze, rozsahu a složitosti rizika obsaženého v sekuritizačních pozicích.
Správce vytvoří formální postupy sledování v souladu se zásadami stanovenými v článku 15 směrnice 2011/61/EU, které budou přiměřené rizikovému profilu příslušného alternativního investičního fondu ve vztahu k úvěrovému riziku sekuritizační pozice, aby bylo možné průběžně a včas sledovat informace o výkonnosti podkladových expozic takových sekuritizačních pozic. Tyto informace (jsou-li relevantní vzhledem ke konkrétnímu typu sekuritizace a neomezují se na níže popsané druhy informací) zahrnují druh expozice, procento úvěrů po splatnosti více než 30, 60 a 90 dní, míry selhání, sazby u předčasného splacení, úvěry, k nimž se vztahuje zabavení majetku, druhy a využití zajištění, distribuci četnosti úvěrového hodnocení nebo jiných měření úvěruschopnosti v rámci podkladových expozic, odvětvovou a geografickou diverzifikaci a distribuci četnosti poměrů úvěru k hodnotě v rozpětích, která umožňují příslušnou analýzu citlivosti. V případě, že podkladové expozice jsou samy sekuritizačními pozicemi, musí mít správce informace uvedené v tomto pododstavci nejen o podkladových sekuritizačních tranších, jako je název emitenta a kvalita úvěru, ale také o charakteristikách a výkonnosti seskupení podkládajících tyto sekuritizační tranše.
Správci použijí stejné normy analýzy na účasti nebo úpisy u emisí sekuritizací nakupovaných od třetích stran.
3. Pro účely odpovídajícího řízení rizika a likvidity musí správce vstupující jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů do expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace řádně rozpoznávat, měřit, sledovat, řešit, kontrolovat a oznamovat rizika, která vznikají kvůli nesouladu mezi aktivy a pasivy příslušného alternativního investičního fondu, koncentraci rizika nebo investičnímu riziku plynoucímu z těchto nástrojů. Správce zajistí, aby rizikový profil takové sekuritizační pozice odpovídal velikosti, celkové struktuře portfolia, investičním strategiím a cílům příslušného alternativního investičního fondu stanoveným ve statutu nebo v zakládacích dokumentech, v prospektu a v nabídkových dokumentech.
4. Správce v souladu s požadavky stanovenými v článku 18 směrnice 2011/61/EU zajistí, aby vrcholnému vedení bylo v přiměřené míře podáváno vnitřní hlášení tak, aby si vrcholné vedení bylo plně vědomo významného vstupu do expozice vůči riziku ze sekuritizací, a že rizika plynoucí z těchto expozic jsou odpovídajícím způsobem řízena.
5. Správci zahrnou odpovídající informace o svých expozicích vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace a o svých postupech řízení rizika v této oblasti do zpráv a oznámení, které mají být předkládány podle článků 22, 23 a 24 směrnice 2011/61/EU.
Článek 54
Nápravná opatření
1. Pokud po vstupu do expozice vůči riziku ze sekuritizace správci zjistí, že stanovení a oznámení ponechaného podílu nesplnilo požadavky uložené tímto nařízením, přijmou taková nápravná opatření, která jsou v nejlepším zájmu investorů do daného alternativního investičního fondu.
2. Pokud v jakémkoli okamžiku po vstupu do expozice vůči riziku ponechaný podíl klesne na méně než 5 % a tato situace není výsledkem přirozeného platebního mechanismu dané transakce, přijmou správci taková nápravná opatření, která jsou v nejlepším zájmu investorů do daného alternativního investičního fondu.
Článek 55
Ustanovení o zachování právních účinků
Články 51 až 54 se použijí na nové sekuritizace emitované od 1. ledna 2011. Na stávající sekuritizace se články 51 až 54 použijí po 31. prosinci 2014, pokud budou po tomto datu doplněny či nahrazeny nové podkladové expozice.
Článek 56
Výklad
Není-li k dispozici konkrétní výklad ze strany Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy nebo smíšeného výboru evropských orgánů dohledu, vykládají se ustanovení tohoto oddílu v souladu s odpovídajícími ustanoveními směrnice 2006/48/ES a s pokyny k článku 122a směrnice o kapitálových požadavcích ze dne 31. prosince 2010 (9) vydanými Evropským výborem orgánů bankovního dohledu a s jejich pozdějšími změnami.
ODDÍL 6
Organizační požadavky - obecné zásady
(článek 12 a 18 směrnice 2011/61/EU)
Článek 57
Obecné požadavky
1. Správci musí:
a)
vytvořit, zavést a udržovat rozhodovací postupy a organizační strukturu, která jasně upřesňuje hierarchické vztahy, rozděluje úkoly a odpovědnost a je zdokumentována;
b)
zajistit, aby jejich příslušné osoby věděly, jaké postupy je třeba dodržet, pokud mají řádně plnit své povinnosti;
c)
vytvořit, zavést a udržovat náležité mechanismy vnitřní kontroly, jejichž účelem je zajistit plnění rozhodnutí a dodržování postupů na všech úrovních správce;
d)
vytvořit, zavést a udržovat účinný systém vnitřního hlášení a předávání informací na všech příslušných úrovních správce, jakož i účinnou výměnu informací se zúčastněnými třetími stranami;
e)
vést náležitou a systematickou evidenci o své obchodní činnosti a vnitřní organizaci.
Správci zohlední povahu, rozsah a složitost své obchodní činnosti, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných v rámci této obchodní činnosti.
2. Správci vytvoří, zavedou a udržují takové systémy a postupy, které dostatečně zajišťují bezpečnost, celistvost a důvěrnost informací a zohledňují přitom povahu dotčených informací.
3. Správci vytvoří, zavedou a udržují náležitou strategii kontinuity činnosti, jejímž cílem je zajistit zachování nejdůležitějších údajů a funkcí a pokračování služeb a činností v případě výpadku systémů a postupů, anebo (pokud pokračování není možné) která umožní včasnou obnovu těchto údajů a funkcí a včasné obnovení služeb a činností.
4. Správci vytvoří, zavedou a udržují takové účetní zásady a postupy a pravidla oceňování, které jim umožní na žádost příslušného orgánu včas poskytnout účetní výkazy, jež podávají pravdivý a věrný obraz o jejich finanční situaci a jsou v souladu se všemi platnými účetními standardy a předpisy.
5. Správci zavedou vhodné postupy a procedury, kterými zajistí, že pravidla alternativního investičního fondu pro zpětný odkup budou dostatečně podrobně sdělena investorům předtím, než do fondu investují, či v případě významných změn.
6. Správci průběžně sledují a vyhodnocují přiměřenost a účinnost svých systémů, mechanismů vnitřní kontroly a uspořádání zavedených podle odstavců 1 až 5 a přijímají vhodná opatření k nápravě případných nedostatků.
Článek 58
Elektronické zpracování údajů
1. Správci přijmou přiměřená a dostatečná opatření, aby získali vhodné elektronické systémy, které umožní u každého portfolia včas a řádně evidovat pokyny k transakcím nebo upsání či případně k vyplacení.
2. Správci při elektronickém zpracování údajů vhodným způsobem zajistí vysokou úroveň bezpečnosti, jakož i celistvost a důvěrnost evidovaných informací.
Článek 59
Účetní postupy
1. Správci použijí účetní zásady a postupy podle čl. 57 odst. 4, aby zajistili ochranu investorů. Účetní evidence je vedena způsobem, který umožňuje kdykoli přímo zjistit veškerá aktiva a pasiva alternativního investičního fondu. Má-li alternativní investiční fond různé podfondy, vede se pro tyto podfondy oddělená účetní evidence.
2. Správci vytvoří, zavedou a udržují zásady a postupy pro účetnictví a oceňování, které zajistí, že čistá hodnota aktiv každého alternativního investičního fondu je přesně vypočtena na základě platných účetních předpisů a standardů.
Článek 60
Kontrola prováděná řídícím orgánem, vrcholným vedením a funkcí dohledu
1. Při interním přidělování funkcí správci zajistí, že řídící orgán, vrcholné vedení, a - pokud existuje - funkce dohledu ponesou odpovědnost za plnění povinností správce podle směrnice 2011/61/EU.
2. Správce zajistí, aby jeho vrcholné vedení:
a)
odpovídalo za provádění obecné investiční politiky každého spravovaného alternativního investičního fondu vymezené případně ve statutu fondu, zakládacích dokumentech, v prospektu nebo nabídkových dokumentech fondu;
b)
dohlíželo na proces schvalování investičních strategií každého spravovaného AIF;
c)
odpovídalo za zajištění toho, že jsou vytvořeny a zavedeny zásady a postupy oceňování v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU;
d)
odpovídalo za zajištění toho, že správce trvale a účinně zabezpečuje dodržování předpisů, a to i v případě, že tuto funkci vykonává třetí osoba;
e)
zajišťovalo a pravidelně ověřovalo, že u každého spravovaného alternativního investičního fondu je řádně a účinně prováděna a dodržována obecná investiční politika, investiční strategie a omezení rizik, a to i v případě, že funkci řízení rizik vykonávají třetí osoby;
f)
schvalovalo a pravidelně vyhodnocovalo přiměřenost vnitřních postupů pro přijímání investičních rozhodnutí za každý spravovaný alternativní investiční fond, tak aby tato rozhodnutí odpovídala schváleným investičním strategiím;
g)
schvalovalo a pravidelně vyhodnocovalo politiku řízení rizik a opatření, procesy a metody jejího provádění, včetně systému omezení rizika u každého spravovaného alternativního investičního fondu;
h)
odpovídalo za vytvoření a používání systému odměňování v souladu s přílohou II směrnice 2011/61/EU.
3. Správce rovněž zajistí, aby jeho vrcholné vedení a případně řídící orgán či funkce dohledu:
a)
posuzovaly a pravidelně vyhodnocovaly účinnost politik, opatření a postupů přijatých za účelem splnění povinností stanovených směrnicí 2011/61/EU;
b)
přijímaly náležitá opatření k nápravě nedostatků.
4. Správce zajistí, aby jeho vrcholné vedení dostávalo často, avšak nejméně jedenkrát ročně, písemné zprávy o otázkách dodržování předpisů, interního auditu a řízení rizik, v nichž se uvede zejména to, zda byla přijata náležitá nápravná opatření v případě eventuálních nedostatků.
5. Správce zajistí, aby jeho vrcholné vedení dostávalo pravidelně zprávy o provádění investičních strategií a vnitřních postupech pro přijímání investičních rozhodnutí uvedených v odst. 2 písm. b) až e).
6. Správce zajistí, aby případný řídící orgán nebo funkce dohledu pravidelně dostávaly písemné zprávy o otázkách uvedených v odstavci 4.
Článek 61
Stálá funkce zajišťování souladu s předpisy
1. Správci vytvoří, zavedou a udržují přiměřené strategie a postupy k odhalování případného rizika, že správce neplní své povinnosti stanovené ve směrnici 2011/61/EU, jakož i s tím spojených rizik, a přijmou přiměřená opatření a postupy, které takové riziko minimalizují a umožňují příslušným orgánům účinně vykonávat jejich pravomoci podle zmíněné směrnice.
Správce zohlední povahu, rozsah a složitost své obchodní činnosti, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných v rámci této obchodní činnosti.
2. Správce vytvoří a udržuje stálou a efektivní funkci pro zajišťování souladu s předpisy, která je nezávislá a je pověřena plněním těchto úkolů:
a)
sledovat a pravidelně vyhodnocovat přiměřenost a účinnost opatření, strategií a postupů přijatých podle odstavce 1 a kroků učiněných za účelem řešení nedostatků v plnění povinností správce;
b)
radit příslušným osobám, které odpovídají za výkon služeb a činností, a pomáhat jim v plnění povinností správce vyplývajících ze směrnice 2011/61/EU.
3. Aby osoby vykonávající funkci zajišťování souladu s předpisy uvedenou v odstavci 2 mohly řádně a nezávisle plnit své úkoly, správce zajistí:
a)
aby osoba vykonávající funkce zajišťování shody s předpisy měla nezbytné pravomoci, zdroje, odbornost a přístup ke všem potřebným informacím;
b)
aby byl jmenován „kontrolor souladu s předpisy“, který odpovídá za výkon funkce zajišťování souladu s předpisy a pravidelně, nejméně však jednou za rok, podává zprávy vrcholnému vedení o otázkách dodržování předpisů, kde uvede zejména to, zda byla v případě eventuálních nedostatků přijata patřičná nápravná opatření;
c)
aby příslušné osoby podílející se na výkonu funkce zajišťování souladu s předpisy nebyly zapojeny do poskytování služeb či výkonu činností, jež sledují;
d)
aby způsob určování odměny kontrolora souladu s předpisy a dalších osob podílejících se na výkonu funkce zajišťování souladu s předpisy nebyla, ani pravděpodobně nebude, na újmu jejich objektivity.
Od správce se však nevyžaduje splnit požadavky uvedené v prvním pododstavci písm. c) nebo d), pokud je schopen prokázat, že vzhledem k povaze, rozsahu a složitosti jeho obchodní činnosti i vzhledem k povaze a škále jeho služeb a činností jsou dané požadavky neúměrné a že funkce zajišťování souladu s předpisy je trvale účinně vykonávána.
Článek 62
Stálá funkce interního auditu
1. Pokud to je vhodné a přiměřené s ohledem na povahu, rozsah a složitost jejich obchodní činnosti i s ohledem na povahu a škálu činností kolektivní správy portfolií prováděných v rámci jejich obchodní činnosti, správci zřídí a udržují funkci interního auditu, která je oddělena od jiných funkcí a činností správce a je na nich nezávislá.
2. Funkce interního auditu uvedená v odstavci 1:
a)
vypracuje, zavede a udržuje plán auditu zaměřený na posouzení a zhodnocení přiměřenosti a účinnosti systémů správce, jeho mechanismů vnitřní kontroly a souvisejících opatření;
b)
vydává doporučení na základě výsledků získaných podle písmene a);
c)
ověřuje dodržování doporučení uvedených v písmeni b);
d)
podává zprávy o záležitostech interního auditu.
Článek 63
Osobní obchody
1. Pro jakoukoli příslušnou osobu, která se zabývá činnostmi, jež by mohly dát vznik střetu zájmů, nebo která má přístup k důvěrným informacím ve smyslu čl. 1 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (10) nebo k jiným důvěrným informacím týkajícím se alternativního investičního fondu nebo obchodů s takovým fondem či na jeho účet, správce vytvoří, zavede a udržuje přiměřená opatření s cílem zabránit takovým příslušným osobám:
a)
v uzavření osobního obchodu s finančními nástroji nebo jinými aktivy, který splňuje jedno z následujících kritérií:
i)
obchod podléhá čl. 2 odst. 1 směrnice 2003/6/ES,
ii)
obchod má za následek zneužití či neoprávněné zveřejnění důvěrných informací,
iii)
obchod je v rozporu nebo je pravděpodobně v rozporu s některou povinností správce podle směrnice 2011/61/EU;
b)
v poskytnutí poradenství jiné osobě či nabádání jiné osoby, nad rámec běžného plnění pracovních povinností či smlouvy o poskytování služeb, k uzavření osobního obchodu uvedeného v písm. a) bodech i) a ii) nebo obchodu, který by jinak vedl ke zneužití informací týkajících se nevyřízených pokynů klientů;
c)
aniž je dotčen čl. 3 písm. a) směrnice 2003/6/ES, v prozrazení jiné osobě jakýchkoli informací či názorů, nad rámec běžného plnění pracovních povinností či smlouvy o poskytování služeb, pokud příslušná osoba ví nebo by rozumně měla vědět, že následkem takového prozrazení jiná osoba učiní nebo by pravděpodobně učinila tyto kroky:
i)
uzavře osobní obchod uvedený v písm. a) bodech i) a ii) s finančními nástroji nebo jinými aktivy nebo obchod, který by jinak vedl ke zneužití informací týkajících se nevyřízených pokynů klientů,
ii)
poradí jiné osobě nebo ji přiměje, aby takový osobní obchod uzavřela.
2. Smyslem opatření uvedených v odstavci 1 je zajistit zejména, aby:
a)
každá příslušná osoba věděla o omezeních osobních obchodů uvedených v odstavci 1 a opatřeních, která správce v souvislosti s osobními obchody a prozrazováním informací v souladu s odstavcem 1 přijal;
b)
správce byl neprodleně informován o každém osobním obchodu, který uzavřela příslušná osoba, na niž se vztahuje odstavec 1, buď formou oznámení, či jinými postupy, které správci umožní takové obchody zjistit;
c)
o osobním obchodu, který byl správci oznámen nebo správcem zjištěn, byla vedena evidence včetně povolení či zákazu vydaného v souvislosti s takovým obchodem.
Jestliže určité činnosti správce vykonávají třetí osoby, správce zajistí pro účely prvního pododstavce písm. b), aby subjekt vykonávající tyto činnosti vedl evidenci osobních obchodů uzavřených jakoukoli příslušnou osobou, na niž se vztahuje odstavec 1, a aby tyto informace bezodkladně na požádání poskytl správci.
3. Odstavce 1 a 2 se nevztahují na osobní obchody:
a)
provedené při správě portfolií na základě volné úvahy, pokud mezi správcem portfolia a příslušnou osobou či jinou osobou, na jejíž účet se daný obchod provádí, nedošlo k předchozí komunikaci o obchodu;
b)
se SKIPCP nebo alternativními investičními fondy, které podléhají dohledu podle právních předpisů členského státu, které vyžadují rovnoměrné rozložení rizika mezi aktiva, pokud se příslušná osoba nebo jiná osoba, na jejíž účet se obchody provádějí, nepodílí na řízení dotyčného subjektu.
4. Pro účely odstavce 1 zahrnuje osobní obchod také obchod s finančním nástrojem nebo jiným aktivem provedený jménem nebo na účet:
a)
příslušné osoby;
b)
jakékoli osoby, s níž má příslušná osoba rodinné vazby nebo s níž má úzké propojení;
c)
osoby, jejíž vztah s příslušnou osobou je takový, že příslušná osoba má na výsledku obchodu přímý nebo nepřímý hmotný zájem, který není poplatkem či provizí za provedení obchodu.
Článek 64
Evidence portfoliových obchodů
1. Správci u každého portfoliového obchodu týkajícího se spravovaného alternativního investičního fondu neprodleně zaznamenají informace, jež jsou nezbytné k rekonstrukci podobností o pokynu a provedeném obchodu nebo dohodě.
2. V případě portfoliových obchodů na převodním místě zahrnuje evidence uvedená v odstavci 1 následující informace:
a)
jméno či jiné označení alternativního investičního fondu a osoby jednající na účet tohoto fondu;
b)
dané aktivum;
c)
případně jeho množství;
d)
typ pokynu nebo obchodu;
e)
cenu;
f)
u pokynů datum a přesný čas předání pokynu a jméno nebo jiné označení osoby, které byl pokyn předán, u obchodů datum a přesný čas rozhodnutí o provedení obchodu a datum a přesný čas provedení obchodu;
g)
případně jméno osoby, která předala pokyn nebo provedla obchod;
h)
důvody případného odvolání pokynu;
i)
u provedených obchodů totožnost protistrany a převodního místa.
3. V případě portfoliových obchodů alternativního investičního fondu mimo převodní místo zahrnuje evidence uvedená v odstavci 1 následující informace:
a)
název či jiné označení alternativního investičního fondu;
b)
právní a jinou dokumentaci, jež tvoří základ portfoliového obchodu, zahrnující zejména dohodu, jež byla provedena;
c)
cenu.
4. Převodní místo pro účely odstavců 2 a 3 zahrnuje systematický internalizátor ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 7 směrnice 2004/39/ES, regulovaný trh ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 uvedené směrnice, mnohostranný systém obchodování ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 15 uvedené směrnice, tvůrce trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 8 uvedené směrnice či jiného zajišťovatele likvidity nebo subjekt, který plní ve třetí zemi funkci podobnou těm, jaké plní kterýkoli z výše uvedených subjektů.
Článek 65
Evidence pokynů k upsání a vyplacení
1. Správci přijmou všechny přiměřené kroky k zajištění, aby přijaté pokyny k upsání a vyplacení pro alternativní investiční fond byly zaznamenány neprodleně po jejich přijetí.
2. Záznam obsahuje tyto informace:
a)
příslušný alternativní investiční fond;
b)
osobu, která pokyn podala nebo předala;
c)
osobu, která pokyn přijala;
d)
datum a čas pokynu;
e)
podmínky platby a platební prostředek;
f)
typ pokynu;
g)
datum provedení pokynu;
h)
počet podílových jednotek nebo akcií nebo rovnocenné upsané či vyplacené částky;
i)
cenu, za niž byla každá podílová jednotka nebo akcie upsána nebo případně vyplacena, či případně částku upsaného nebo vyplaceného kapitálu;
j)
celkovou hodnotu upsaných nebo vyplacených podílových jednotek či akcií;
k)
hodnotu pokynu v hrubém vyjádření včetně poplatku za upsání nebo v čisté výši po odečtení poplatku za vyplacení.
Informace podle písmen i), j) a k) se zaznamenají, jakmile jsou k dispozici.
Článek 66
Požadavky na vedení evidence
1. Správci zajistí, aby veškeré požadované záznamy uvedené v článcích 64 a 65 byly uchovány po dobu nejméně pěti let.
Příslušné orgány však mohou od správců vyžadovat, aby uchovávali všechny nebo některé tyto záznamy delší dobu v závislosti na povaze aktiva nebo portfoliového obchodu, jestliže je to nutné k tomu, aby příslušný orgán mohl vykonávat dohled v souladu se směrnicí 2011/61/EU.
2. Jakmile skončí platnost správcova povolení, záznamy se uchovají alespoň do uplynutí zbytku stanovené pětileté lhůty uvedené v odstavci 1. Příslušné orgány mohou požadovat uchování záznamů po delší dobu.
Přenese-li správce své povinnosti ve vztahu k alternativnímu investičnímu fondu na jiného správce, zajistí tomuto novému správci k záznamům uvedeným v odstavci 1 přístup.
3. Záznamy se uchovávají na nosiči, který umožní takové uložení informací, aby k nim měl příslušný orgán do budoucna přístup, a v takové formě a takovým způsobem, aby:
a)
příslušný orgán měl k záznamům snadný přístup a byl schopen rekonstruovat z nich všechny klíčové fáze zpracování každého portfoliového obchodu;
b)
bylo možné snadno zjistit jakékoli opravy či jiné změny i původní obsah záznamů před opravami či změnami;
c)
nebyla možná žádná jiná manipulace nebo změna záznamů.
ODDÍL 7
Oceňování
(článek 19 směrnice 2011/61/EU)
Článek 67
Zásady a postupy oceňování aktiv alternativního investičního fondu
1. Správci pro každý spravovaný alternativní investiční fond vytvoří, udržují, zavedou a vyhodnocují písemné zásady a postupy, kterými zajistí řádný, transparentní, komplexní a přiměřeně zdokumentovaný proces oceňování. Zásady a postupy oceňování zahrnují všechny materiální aspekty procesu oceňování a postupů a kontrol oceňování ve vztahu k příslušnému alternativnímu investičnímu fondu.
Aniž jsou dotčeny požadavky podle vnitrostátního práva a statut nebo zakládací dokumenty alternativního investičního fondu, správce zajistí, že na alternativní investiční fondy, jež spravuje, budou použity spravedlivé, přiměřené a transparentní metody oceňování. Zásady oceňování určí a postupy zavedou metody oceňování používané pro každý druh aktiva, do něhož může alternativní investiční fond investovat v souladu s platným vnitrostátním právem, statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu. Správce nesmí do určitého druhu aktiva poprvé investovat, dokud pro tento konkrétní druh aktiva nebyla stanovena odpovídající metoda či metody oceňování.
Zásady a postupy, kterými se stanoví metody oceňování, zahrnují vstupy, modely a kritéria výběru zdrojů oceňování a zdrojů tržních údajů. Zásady a postupy stanoví, že kdykoli je to možné a vhodné, ceny mají být získávány z nezávislých zdrojů. Při výběru konkrétní metody jsou zhodnoceny dostupné vhodné metody s přihlédnutím k jejich citlivosti na změny v proměnných a k tomu, jak jednotlivé strategie ovlivňují relativní hodnotu aktiv v portfoliu.
2. Zásady oceňování určí povinnosti, úlohy a odpovědnost všech stran účastnících se procesu oceňování, a to včetně vrcholného vedení správce. Organizační struktura stanovená zásadami oceňování se poté promítne do postupů.
Zásady a postupy oceňování řeší alespoň následující záležitosti:
a)
schopnosti a nezávislost pracovníků, kteří skutečně provádějí oceňování aktiv;
b)
konkrétní investiční strategie alternativního investičního fondu a aktiva, do kterých by fond mohl investovat;
c)
kontroly výběru vstupů, zdrojů a metod oceňování;
d)
způsob eskalace k řešení rozdílů v hodnotách aktiv;
e)
oceňování jakýchkoli úprav týkajících se velikosti a likvidity pozic, nebo případně změn v tržních podmínkách;
f)
vhodný moment k provedení účetní závěrky pro účely oceňování;
g)
odpovídající četnost oceňování aktiv.
3. Je-li jmenován externí znalec, v zásadách a postupech oceňování se stanoví postup pro výměnu informací mezi správcem a externím znalcem, aby bylo zajištěno, že jsou poskytnuty všechny potřebné informace požadované pro účely oceňování.
Zásady a postupy oceňování zajistí, že správce provádí počáteční a pravidelnou hloubkovou kontrolu třetích stran, kterým bylo přiděleno poskytování služeb oceňování.
4. Provádí-li oceňování správce sám, zásady obsahují popis ochranných opatření pro funkčně nezávislé oceňování v souladu s čl. 19 odst. 4 písm. b) směrnice 2011/61/EU. Tato ochranná opatření mimo jiné předchází tomu, aby jakákoli osoba nepatřičně ovlivňovala způsob, jakým je oceňování prováděno, nebo takové ovlivňování omezují.
Článek 68
Použití modelu k oceňování aktiv
1. Je-li k oceňování aktiv alternativního investičního fondu používán model, v zásadách a postupech oceňování se tento model a jeho základní rysy vysvětlí a odůvodní. Řádně se zdokumentuje důvod pro výběr tohoto modelu, podkladové údaje, předpoklady použité v modelu a odůvodnění jejich použití a rovněž to, jaká má oceňování pomocí modelů omezení.
2. Zásady a postupy oceňování zajistí, aby byl model před použitím zvalidován osobou s dostatečnými odbornými znalostmi, která se nepodílela na tvorbě daného modelu. Validační proces se řádně zdokumentuje.
3. Model podléhá předchozímu schválení vrcholného vedení správce. Pokud model používá správce, který sám provádí oceňování, předchozím schválením vrcholného vedení není dotčeno právo příslušného orgánu požadovat podle čl. 19 odst. 9 směrnice 2011/61/EU, aby byl model ověřen externím znalcem nebo auditorem.
Článek 69
Jednotné uplatňování zásad a postupů oceňování
1. Správce zajistí, aby zásady a postupy oceňování a stanovené metody oceňování byly uplatňovány jednotně.
2. Zásady a postupy oceňování a stanovené metody oceňování se uplatňují na všechna aktiva alternativního investičního fondu se zohledněním investiční strategie, druhu aktiva a případně existence rozdílných externích znalců.
3. Není-li vyžadována aktualizace, zásady a postupy oceňování se nadále uplatňují jednotně a zdroje a pravidla oceňování stále zůstávají jednotné.
4. Postupy oceňování a stanovené metody oceňování se uplatňují jednotně na všechny alternativní investiční fondy spravované jedním správcem, se zohledněním investičních strategií, druhů aktiv držených alternativními investičními fondy a případně existence rozdílných externích znalců.
Článek 70
Pravidelný přezkum zásad a postupů oceňování
1. V zásadách oceňování se stanoví pravidelný přezkum zásad a postupů a rovněž metod oceňování. Přezkum se provádí alespoň jednou ročně a předtím, než alternativní investiční fond začne využívat novou investiční strategii nebo nový druh aktiv, jež nejsou zahrnuta v současných zásadách oceňování.
2. Zásady a postupy oceňování popisují, jak se provede změna zásad oceňování, včetně metody oceňování, a za jakých okolností je vhodné změnu provést. Doporučení ke změně zásad a postupů se předkládají vrcholnému vedení, které veškeré změny přezkoumá a schválí.
3. Funkce řízení rizik uvedená v článku 38 zásady a postupy přijaté k oceňování aktiv přezkoumá a v případě potřeby poskytne ohledně zásad a postupů vhodnou podporu.
Článek 71
Přezkum jednotlivých hodnot aktiv
1. Správce zajistí, aby všechna aktiva držená alternativním investičním fondem byla spravedlivě a přiměřeně oceněna. Správce pro každý druh aktiv zdokumentuje, jakým způsobem je přiměřenost a spravedlivost jednotlivých hodnot posouzena. Správce je kdykoli schopen prokázat, že portfolia alternativních investičních fondů, které spravuje, jsou řádně oceněna.
2. V zásadách a postupech oceňování se stanoví postup přezkumu jednotlivých hodnot aktiv, u nichž existuje značné riziko nesprávného ocenění, například v následujících případech:
a)
ocenění je založeno na cenách dostupných pouze od jedné protistrany nebo jednoho makléře;
b)
ocenění je založeno na nelikvidních burzovních cenách;
c)
ocenění je ovlivněno stranami, jež jsou ve spojení se správcem;
d)
ocenění je ovlivněno subjekty, které mohou mít na výsledcích daného alternativního investičního fondu finanční zájem;
e)
ocenění je založeno na cenách poskytnutých protistranou, která je původcem nástroje, zejména pokud původce také financuje pozici alternativního investičního fondu v daném nástroji;
f)
ocenění je ovlivněno jedním nebo více jednotlivci v rámci správce.
3. Zásady a postupy pro oceňování musejí upravit způsob jejich přezkumu včetně dostatečného a vhodného ověření přiměřenosti jednotlivých hodnot. Přiměřenost se posoudí podle toho, zda existuje odpovídající stupeň objektivity. Součástí těchto ověření je alespoň:
a)
ověření hodnot porovnáním s cenami stanovenými protistranami a cenami stanovenými v průběhu času;
b)
validace hodnot na základě srovnání realizačních cen s posledními účetními hodnotami;
c)
posouzení pověsti, soudržnosti a kvality zdroje oceňování;
d)
srovnání s hodnotami pocházejícími od třetí strany;
e)
přezkum a zdokumentování výjimek;
f)
zjištění a vyhledání rozdílů, které se zdají být neobvyklé nebo se liší o referenční odchylku stanovenou pro oceňování u daného druhu aktiva;
g)
zjišťování přítomnosti zastaralých cen nebo neaktuálních parametrů;
h)
srovnání s cenami souvisejících aktiv nebo jejich zajištění;
i)
přezkum vstupů používaných pro stanovování cen pomocí modelů, zejména těch vstupů, pro něž cena stanovená modelem vykazuje značnou citlivost.
4. Zásady a postupy oceňování zahrnují vhodná opatření pro eskalaci, kterými se řeší rozdíly nebo jiné problémy při oceňování aktiv.
Článek 72
Výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii
1. Správce zajistí, že u každého alternativního investičního fondu, který spravuje, je čistá hodnota aktiv na podílovou jednotku nebo akcii vypočtena při každé emisi nebo upsání nebo vyplacení nebo zrušení podílových jednotek nebo akcií, nejméně však jednou za rok.
2. Správce zajistí, že postupy a metody pro výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii jsou zcela zdokumentovány. Správce postupy a metody výpočtu a jejich použití pravidelně ověřuje a odpovídajícím způsobem mění dokumentaci.
3. Správce zajistí, že jsou zavedeny postupy nápravy pro případ nesprávného výpočtu čisté hodnoty aktiv.
4. Správce zajistí, aby počet podílových jednotek nebo akcií v emisi podléhal pravidelnému ověření alespoň tak často, jak je počítána cena podílové jednotky nebo akcie.
Článek 73
Profesní záruky
1. Externí znalci poskytují na žádost profesní záruky, kterými prokazují svou schopnost provádět oceňování. Externí znalci předkládají profesní záruky v písemné podobě.
2. Profesní záruky obsahují doklad o kvalifikaci externího znalce a jeho schopnosti provádět řádné a nezávislé oceňování, přičemž obsahují alespoň doklad o:
a)
dostatečných lidských a technických zdrojích;
b)
odpovídajících postupech, jež zaručují řádné a nezávislé oceňování;
c)
odpovídajících znalostech a porozumění investiční strategii alternativního investičního fondu a aktiv, které má externí znalec za úkol oceňovat;
d)
dostatečně dobré pověsti a dostatečné zkušenosti s oceňováním.
3. Jestliže externí znalec podléhá povinné profesní registraci u příslušného orgánu nebo jiného subjektu státu, v němž je usazen, musí profesní záruka obsahovat název tohoto orgánu nebo subjektu a příslušné kontaktní informace. Profesní záruka jasně uvádí právní a správní předpisy nebo pravidla pro výkon povolání, kterým externí znalec podléhá.
Článek 74
Četnost oceňování aktiv v držení otevřených alternativních investičních fondů
1. Finanční nástroje v držení otevřených alternativních investičních fondů by měly být oceňovány vždy, když se vypočítává čistá hodnota aktiv na podílovou jednotku nebo akcii podle čl. 72 odst. 1.
2. Ostatní aktiva v držení otevřených alternativních investičních fondů se oceňují nejméně jednou ročně a vždy, když existuje důkaz, že poslední určená hodnota již není reálná nebo řádná.
ODDÍL 8
Pověření jiné osoby úkoly správce
(čl. 20 odst. 1, 2, 4 a 5 směrnice 2011/61/EU)
Článek 75
Obecné zásady
Správci, kteří pověřují jinou osobu, aby jejich jménem vykonávala jejich úkoly, musí splnit zejména následující obecné zásady:
a)
struktura pověření neumožňuje správcům vyhýbat se své odpovědnosti nebo závazkům;
b)
v důsledku pověření jiné osoby se nemění povinnosti správce vůči alternativnímu investičnímu fondu a jeho investorům;
c)
nejsou ohroženy podmínky, které musí správce splnit, aby mu bylo povoleno vykonávat činnost v souladu se směrnicí 2011/61/EU;
d)
pověření má formu písemné dohody uzavřené mezi správcem a pověřenou osobou;
e)
správce zajistí, že pověřená osoba svěřené úkoly vykonává účinně a v souladu s platnými právními a správními požadavky, a zavede metody a postupy k průběžnému vyhodnocování služeb poskytovaných pověřenou osobou. Pokud vyjde najevo, že pověřená osoba není schopna vykonávat úkoly účinně či v souladu s platnými právními a správními požadavky, správce učiní vhodné kroky;
f)
správce vykonává účinný dohled nad svěřenými úkoly a řídí rizika související s pověřením jiné osoby. Pro tyto účely má správce neustále k dispozici odborné znalosti a zdroje nezbytné k vykonávání dohledu nad svěřenými úkoly. Správce v dohodě stanoví vůči pověřené osobě své právo na informace, právo kontroly, vstupu a přístupu a právo udělovat pokyny a sledovat činnost. Správce rovněž zajistí, aby pověřená osoba řádně dohlížela na výkon svěřených úkolů a odpovídajícím způsobem řídila rizika související s pověřením;
g)
správce zajišťuje, aby kontinuita a kvalita svěřených úkolů nebo pověření vykonávat tyto úkoly byla zachována i v případě ukončení pověření, buď tím, že převede svěřené úkoly nebo pověření tyto úkoly vykonávat na jinou třetí osobu, nebo tím, že je vykoná sám;
h)
příslušná práva a povinnosti správce a pověřené osoby jsou jasně rozděleny a zakotveny v dohodě. Správce si smluvně zajistí zvláště právo udělovat pokyny a ukončit pověření, právo na informace, právo kontroly a přístupu k účetním knihám a do prostor pověřené osoby. V dohodě se stanoví, že k dalšímu pověření může dojít pouze se souhlasem správce;
i)
pokud se pověření týká správy portfolia, je vykonáváno v souladu s investiční strategií alternativního investičního fondu. Správce udělí pověřené osobě pokyny, jak investiční strategii provádět, a průběžně kontroluje, zda ji pověřená osoba dodržuje;
j)
správce zajistí, aby mu pověřená osoba sdělila jakékoli okolnosti, které mohou mít zásadní dopad na schopnost pověřené osoby účinně vykonávat svěřené úkoly či je vykonávat v souladu s platnými právními a správními požadavky;
k)
správce zajistí, aby pověřená osoba chránila důvěrné informace týkající se správce, alternativního investičního fondu dotčeného pověřením a investorů daného fondu;
l)
správce zajistí, aby pověřená osoba vytvořila, zavedla a udržovala nouzový plán obnovy po haváriích a plán pravidelného testování záložních zařízení s přihlédnutím k typům svěřených úkolů.
Článek 76
Objektivní důvody pro pověření
1. Správce poskytne příslušným orgánům podrobný popis, vysvětlení a důkaz o objektivních důvodech pro pověření. Při posuzování, zda je celková struktura pověření založena na objektivních důvodech ve smyslu čl. 20 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/61/EU, se zváží následující kritéria:
a)
optimalizace obchodních funkcí a procesů;
b)
úspory nákladů;
c)
odborné znalosti pověřené osoby v oblasti administrativy nebo specifických trhů či investic;
d)
přístup pověřené osoby ke celosvětovým obchodním systémům.
2. Na žádost příslušného orgánu musí správce poskytnout podrobnější vysvětlení a dokumenty dokládající, že celková struktura pověření je založena na objektivních důvodech.
Článek 77
Vlastnosti pověřené osoby
1. Pověřená osoba musí disponovat dostatečnými zdroji a dostatečným počtem zaměstnanců, kteří mají schopnosti, vědomosti a odborné znalosti nezbytné k plnění svěřených úkolů, a musí mít vhodnou organizační strukturu podporující plnění svěřených úkolů.
2. Osoby, které fakticky vykonávají činnost svěřenou správcem, musí mít dostatečné zkušenosti, odpovídající teoretické znalosti a odpovídající praktické zkušenosti s prováděním příslušných úkolů. Jejich odborná příprava a povaha funkcí, které zastávaly v minulosti, musí být přiměřená pro výkon této činnosti.
3. Osoby, které fakticky vykonávají činnost pověřené osoby, se nepovažují za osoby s dostatečně dobrou pověstí, pokud mají jakékoli negativní záznamy týkající se hodnocení dobré pověsti a řádného výkonu svěřených úkolů nebo jsou-li známy jiné relevantní informace, které mají vliv na jejich dobrou pověst. Takové negativní záznamy zahrnují mimo jiné trestné činy, soudní řízení nebo správní sankce, jež jsou relevantní pro výkon svěřených úkolů. Zvláštní pozornost se věnuje trestným činům v oblasti financí, k nimž patří mimo jiné povinnosti spojené s předcházením praní peněz, nepoctivému jednání, podvodům nebo finanční trestné činnosti, úpadku nebo platební neschopnosti. K relevantním informacím také patří například informace naznačující, že daná osoba není důvěryhodná nebo poctivá.
Podléhá-li pověřená osoba ve vztahu ke svým profesionálním službám regulaci v Unii, považují se faktory uvedené v prvním pododstavci za splněné, jestliže příslušný orgán dohledu zhodnotil kritérium „dobré pověsti“ v rámci postupu pro udělení povolení, pokud neexistuje důkaz o opaku.
Článek 78
Pověření správou portfolia nebo řízením rizik
1. Tento článek se použije, jestliže se pověření týká správy portfolia nebo řízení rizik.
2. Za subjekty, které mají povolení nebo registraci pro účely správy majetku a které podléhají dohledu, v souladu s čl. 20 odst. 1 písm. c) směrnice 2011/61/EU se považují následující subjekty:
a)
správcovské společnosti s povolením podle směrnice 2009/65/ES;
b)
investiční podniky s povolením vykonávat správu portfolia podle směrnice 2004/39/ES;
c)
úvěrové instituce s povolením podle směrnice 2006/48/ES, jež jsou oprávněny vykonávat správu portfolia podle směrnice 2004/39/ES;
d)
správci nesamosprávných alternativních investičních fondů s povolením podle směrnice 2011/61/EU;
e)
subjekty třetích zemí, které mají povolení nebo registraci pro účely správy majetku a které podléhají účinnému dohledu příslušného orgánu ve třetí zemi.
3. Pokud se pověření týká podniku se sídlem ve třetí zemi, musí být v souladu s čl. 20 odst. 1 písm. d) směrnice 2011/61/EU splněny následující podmínky:
a)
mezi příslušnými orgány domovského členského státu správce a orgány dohledu nad podnikem, který byl úkoly pověřen, je uzavřena písemná dohoda;
b)
dohoda uvedená v písmeni a) umožňuje příslušným orgánům ve vztahu k podniku, jemuž byly úkoly svěřeny:
i)
na žádost obdržet příslušné informace nezbytné k výkonu dohledu, jak stanoví směrnice 2011/61/EU,
ii)
získat přístup k dokumentům souvisejícím s výkonem dohledu, jež jsou uchovávány ve třetí zemi,
iii)
provádět kontroly na místě v prostorách podniku, který byl úkoly pověřen. Praktické postupy v případě kontroly na místě se podrobně popíší v písemné dohodě,
iv)
od orgánu dohledu ve třetí zemi obdržet co možná nejdříve informace pro účely vyšetřování údajných nedodržení požadavků směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření,
v)
spolupracovat při vymáhání práva v souladu s vnitrostátními a mezinárodními právními předpisy platnými pro orgány dohledu ve třetí zemi a pro příslušné orgány EU v případě nedodržení požadavků směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření a příslušných vnitrostátních právních předpisů.
Článek 79
Účinný dohled
Pověření zabraňuje účinnému dohledu správce, jestliže:
a)
správce, jeho auditoři a příslušné orgány nemají faktický přístup k údajům souvisejícím se svěřenými úkoly ani přístup do podnikatelských prostor pověřené osoby, nebo příslušné orgány nejsou schopny tato práva přístupu vykonávat;
b)
pověřená osoba nespolupracuje ohledně svěřených úkolů s příslušnými orgány správce;
c)
správce ani na žádost příslušného orgánu nezpřístupní veškeré informace nezbytné k tomu, aby orgány mohly dohlížet na to, zda výkon svěřených úkolů je v souladu s požadavky směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření.
Článek 80
Střety zájmů
1. V souladu s čl. 20 odst. 2 písm. b) směrnice 2011/61/EU se k posouzení, zda by u pověření mohlo dojít ke střetu zájmů se zájmy správce nebo investora do alternativního investičního fondu, použijí alespoň tato kritéria:
a)
jsou-li správce a pověřená osoba součástí stejné skupiny nebo mají jakýkoli jiný smluvní vztah, míra, do jaké pověřená osoba kontroluje správce nebo je schopna ovlivnit jeho jednání;
b)
jsou-li pověřená osoba a investor alternativního investičního fondu součástí stejné skupiny nebo mají jakýkoli jiný smluvní vztah, míra, do jaké tento investor kontroluje pověřenou osobu nebo je schopen ovlivnit její jednání;
c)
pravděpodobnost, že pověřená osoba získá finanční prospěch nebo se vyhne finanční ztrátě na úkor alternativního investičního fondu nebo investorů do tohoto fondu;
d)
pravděpodobnost, že pověřená osoba má zájem na výsledku služby nebo činnosti poskytované správci nebo alternativnímu investičnímu fondu;
e)
pravděpodobnost, že pověřená osoba má finanční či jinou motivaci upřednostnit zájem jiného klienta před zájmy alternativního investičního fondu nebo investorů do tohoto fondu;
f)
pravděpodobnost, že pověřená osoba dostává nebo dostane v souvislosti s činnostmi kolektivní správy portfolií, které jsou poskytovány správci a jím spravovanému alternativnímu investičnímu fondu, od osoby, která není správcem, materiální stimul v podobě peněz, zboží nebo služeb, který není běžnou provizí či poplatkem za poskytovanou službu.
2. Činnost správy portfolia či řízení rizik lze považovat za funkčně a hierarchicky oddělenou od dalších činností, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, pouze pokud jsou splněny následující podmínky:
a)
osoby, které vykonávají správu portfolia, nejsou zapojeny do výkonu činností, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, například do činností kontroly;
b)
osoby, které vykonávají řízení rizik, nejsou zapojeny do výkonu činností, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, například do provozní činnosti;
c)
nad osobami, které vykonávají řízení rizik, nevykonávají dohled osoby zodpovědné za provádění provozních činností;
d)
toto oddělení funkcí je zajištěno v celé hierarchické struktuře pověřené osoby až po řídící orgán a je kontrolováno řídícím orgánem a funkcí dohledu, pokud tato funkce v podniku pověřené osoby existuje.
3. Lze mít za to, že možné střety zájmů jsou řádně rozpoznávány, řešeny, sledovány a oznamovány investorům daného alternativního investičního fondu, pouze pokud:
a)
správce zajistí, aby pověřená osoba přijala všechny rozumné kroky k rozpoznávání, řešení a sledování potenciálních střetů zájmů, k nimž může dojít mezi správcem, alternativním investičním fondem a investory do daného fondu. Správce zajistí, že pověřená osoba má zavedeny postupy odpovídající postupům vyžadovaným v článcích 31 až 34;
b)
správce zajistí, aby pověřená osoba správci oznamovala možné střety zájmů, jakož i postupy a opatření, jež je třeba přijmout, aby byly tyto střety zájmů vyřešeny, a správce je poté oznámí alternativnímu investičnímu fondu a investorům do alternativního investičního fondu v souladu s článkem 36.
Článek 81
Schválení a oznámení dalšího pověření
1. Další pověření nabude účinku, pokud s ním dal správce písemně souhlas.
Obecný souhlas, který dal správce předem, se nepovažuje za souhlas v souladu s čl. 20 odst. 4 písm. a) směrnice 2011/61/EU.
2. V souladu s čl. 20 odst. 4 písm. b) směrnice 2011/61/EU musí oznámení obsahovat podrobné údaje o pověřené osobě, název příslušného orgánu, od něhož získala další pověřená osoba povolení nebo registraci, svěřené úkoly, alternativní investiční fondy dotčené dalším pověřením, kopii písemného souhlasu správce a zamýšlené datum, kdy další pověření nabude účinnosti.
Článek 82
Subjekt typu „poštovní schránka“ a správce, u kterého se nelze nadále domnívat, že alternativní investiční fond spravuje
1. Správce se považuje za subjekt typu „poštovní schránka“ a nelze ho nadále považovat za správce alternativního investičního fondu alespoň v následujících situacích:
a)
správce již nemá nezbytné odborné znalosti a zdroje, aby účinně dohlížel na plnění svěřených úkolů a řídil rizika související s pověřením;
b)
správce již nemá pravomoc přijímat rozhodnutí v klíčových oblastech, za které má odpovědnost vrcholné vedení, nebo již nemá pravomoc vykonávat funkce vrcholného vedení, zejména ve vztahu k provádění obecné investiční politiky a investičních strategií;
c)
správce ztrácí smluvní práva vyšetřovat, právo kontroly, přístupu nebo právo udělovat pokyny pověřeným osobám nebo se výkon těchto práv stal prakticky nemožný;
d)
správce pověří jinou osobu plněním funkce správy investic v rozsahu, který podstatným způsobem převyšuje funkce správy investic vykonávané správcem samým. Při posuzování rozsahu pověření posoudí příslušné orgány celkovou strukturu pověření a vezmou v úvahu nejen aktiva, jejichž správa byla svěřena, ale také následující kvalitativní kritéria:
i)
druh aktiv, do kterých alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem alternativního investičního fondu investoval, a význam aktiv, jejichž správa byla svěřena, pro rizikově-výnosový profil alternativního investičního fondu,
ii)
význam aktiv, jejichž správa byla svěřena, pro dosažení investičních cílů alternativního investičního fondu,
iii)
zeměpisné rozložení investic alternativního investičního fondu a rozložení podle odvětví,
iv)
rizikový profil alternativního investičního fondu,
v)
typ investiční strategie, kterou uplatňuje alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu,
vi)
typ úkolů, jež byly svěřeny, ve srovnání s úkoly, jež si správce ponechal, a
vii)
uspořádání pověřených osob a jejich dále pověřených osob, zeměpisnou oblast jejich působnosti a strukturu jejich společnosti.
2. Komise sleduje používání tohoto článku s ohledem na vývoj na trhu. Komise přezkoumá situaci po dvou letech a bude-li to nezbytné, přijme vhodná opatření, kterými podrobněji specifikuje podmínky, za nichž se má za to, že správce delegoval své činnosti v takovém rozsahu, že se stal subjektem typu „poštovní schránka“ a nelze jej dále považovat za správce alternativního investičního fondu.
3. Evropský orgán pro cenné papíry může vydat pokyny, aby zajistil konzistentní posuzování struktur pověření po celé Unii.
KAPITOLA IV
DEPOZITÁŘ
ODDÍL 1
Náležitosti písemné smlouvy
(čl. 21 odst. 2 směrnice 2011/61/EU)
Článek 83
Smluvní náležitosti
1. Smlouva, kterou je depozitář v souladu s čl. 21 odst. 2 směrnice 2011/61/EU jmenován, se sepíše mezi depozitářem na jedné straně a správcem, a případně alternativním investičním fondem, na straně druhé a musí obsahovat alespoň následující prvky:
a)
popis služeb, které má depozitář poskytovat, a postupy, jež je třeba přijmout pro každý druh aktiv, do kterého může alternativní investiční fond investovat a který se pak svěří depozitáři;
b)
popis způsobu, jakým se má provádět úschova a dohled podle druhu aktiva a zeměpisných oblastí, v nichž hodlá alternativní investiční fond investovat. Pokud jde o povinnosti opatrování, zahrnuje tento popis také seznam zemí a postupů pro doplňování dalších zemí či případně vymazávání zemí ze seznamu. Tyto informace musí být v souladu s informacemi uvedenými ve statutu, zakládacích dokumentech nebo nabídkových dokumentech alternativního investičního fondu ohledně aktiv, do nichž může fond investovat;
c)
prohlášení, že na odpovědnost depozitáře nemá vliv skutečnost, že své funkce opatrování svěřil třetí osobě, pokud se této odpovědnosti nezprostí v souladu s čl. 21 odst. 13 nebo 14 směrnice 2011/61/EU;
d)
období platnosti a podmínky pro změnu a ukončení smlouvy včetně situací, které by mohly vést k ukončení smlouvy, a podrobnosti ohledně postupu ukončování a případně postup, jakým by měl depozitář zaslat všechny odpovídající informace svému následníkovi;
e)
povinnosti zachování důvěrnosti platné pro všechny strany v souladu s příslušnými právními a správními předpisy. Tyto povinnosti nebrání příslušným orgánům v přístupu k relevantním dokumentům a informacím;
f)
prostředky a postupy, kterými depozitář předává správci nebo alternativnímu investičnímu fondu veškeré relevantní informace, které potřebují k plnění svých povinností, včetně uplatňování práv souvisejících s aktivy, a k tomu, aby správce a alternativní investiční fond mohli včas a přesně dohlížet na účty alternativního investičního fondu;
g)
prostředky a postupy, kterými správce a alternativní investiční fond předává veškeré relevantní informace nebo zajišťuje, že depozitář má přístup ke všem informacím, které potřebuje k plnění svých povinností, včetně postupů zajišťujících, že depozitář obdrží informace od ostatních stran jmenovaných alternativním investičním fondem nebo správcem;
h)
informace, zda depozitář nebo třetí strana, která byla pověřena úschovou v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU, mohou aktiva, která jim byla svěřena, opětovně použít a případné podmínky takového použití;
i)
postupy, které je třeba sledovat, uvažuje-li se o změně statutu, zakládacích dokumentů nebo nabídkových dokumentů alternativního investičního fondu, kde jsou podrobně popsány situace, kdy má být depozitář informován nebo kdy je k provedení změny potřeba předchozího souhlasu depozitáře;
j)
všechny potřebné informace, které je třeba vyměnit mezi alternativním investičním fondem, správcem, třetí stranou jednající jménem alternativního investičního fondu nebo správce na jedné straně a depozitářem na straně druhé, týkající se prodeje, upsání, vyplacení, vydání, zrušení a opětovného nákupu podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu;
k)
všechny potřebné informace, které je třeba vyměnit mezi alternativním investičním fondem, správcem, třetí stranou jednající jménem alternativního investičního fondu nebo správce a depozitářem týkající se dohledu a kontroly vykonávaných depozitářem;
l)
jestliže strany smlouvy hodlají pro výkon části svých příslušných povinností jmenovat třetí strany, závazek průběžně poskytovat podrobnosti o jmenované třetí straně a na požádání informace o kritériích použitých k výběru třetí strany a zamýšlené kroky ke sledování činností vykonávaných vybranou třetí stranou;
m)
informace o úkolech a povinnostech smluvních stran v souvislosti s prevencí praní peněz a financování terorismu;
n)
informace o všech peněžních účtech otevřených na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce jednajícího na účet alternativního investičního fondu a postupech zajišťujících, že depozitář bude informován v případě, že bude na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce jednajícího na účet alternativního investičního fondu otevřen nový účet;
o)
podrobnosti ohledně depozitářových postupů eskalace, včetně totožnosti osob, které má depozitář kontaktovat uvnitř alternativního investičního fondu nebo případně správce, zahájí-li takový postup;
p)
závazek depozitáře, že informuje správce, jakmile se dozví, že oddělení aktiv není, nebo již není dostatečné, aby zajistilo ochranu třetí strany, jež byla v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU v konkrétní jurisdikci pověřena úschovou, před insolvencí;
q)
postupy, které depozitáři ve vztahu k jeho povinnostem umožňují prošetřovat jednání správce nebo případně alternativního investičního fondu a hodnotit kvalitu předávaných informací, což zahrnuje přístup k účetním knihám fondu či případně správce nebo šetření na místě;
r)
postupy, kterými může správce či případně alternativní investiční fond posuzovat výkon depozitáře ve vztahu k jeho smluvním povinnostem.
2. Podrobnosti o prostředcích a postupech uvedených v písmenech a) až r) musí být popsány ve smlouvě, kterou se jmenuje depozitář, nebo v jakékoli následné změně smlouvy.
3. Smlouva, kterou se jmenuje depozitář, nebo jakákoli následná změna této smlouvy, na níž odkazuje odstavec 2, mají písemnou formu.
4. Strany se mohou dohodnout, že veškeré informace, které si vyměňují, nebo jejich část mohou být předávány elektronicky za předpokladu, že je zajištěno řádné zaznamenávání těchto informací.
5. Pokud to nevyžadují vnitrostátní právní předpisy, není povinné uzavřít písemnou dohodu pro každý alternativní investiční fond zvlášť; správce a depozitář mohou uzavřít rámcovou dohodu, v níž uvedou seznam alternativních investičních fondů spravovaných správcem, na které se dohoda vztahuje.
6. Upřesní se, jaké vnitrostátní právní předpisy se na smlouvu o jmenování depozitáře a jakékoli následné dohody vztahují.
ODDÍL 2
Obecná kritéria pro posuzování pravidel obezřetnostního dohledu a dohledu, kterým podléhá depozitář usazený ve třetí zemi
(čl. 21 odst. 6 písm. b) směrnice 2011/61/EU)
Článek 84
Kritéria pro posuzování pravidel obezřetnostního dohledu a dohledu, kterým podléhá depozitář usazený ve třetí zemi
Posouzení, zda jsou pravidla obezřetnostního dohledu a dohledu, kterým podléhá depozitář ve třetí zemi, účinná, zda mají stejný účinek jako právo Unie a zda jsou účinně vymáhána, se pro účely čl. 21 odst. 6 písm. b) směrnice 2011/61/EU provádí podle následujících kritérií:
a)
depozitář podléhá povolení a neustálému dohledu příslušného veřejného orgánu s odpovídajícími zdroji k plnění jeho úkolů;
b)
právní předpisy třetí země stanoví kritéria pro povolení činnosti depozitáře, jež mají stejný účinek jako kritéria stanovená pro přístup k podnikání pro úvěrové instituce nebo investiční podniky v Unii;
c)
kapitálové požadavky uložené depozitáři ve třetí zemi mají stejný účinek jako požadavky platné v Unii podle toho, zda je depozitář stejné povahy jako úvěrová instituce nebo investiční podnik usazené v Unii;
d)
provozní podmínky platné pro depozitáře ve třetí zemi mají stejný účinek jako podmínky stanovené pro úvěrové instituce nebo investiční podniky v Unii v závislosti na povaze depozitáře;
e)
požadavky na plnění specifických povinností jako depozitář alternativního investičního fondu založený podle práva třetí země mají stejný účinek jako požadavky stanovené čl. 21 odst. 7 až 15 směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření a příslušného vnitrostátního práva;
f)
v případě, že depozitář neplní požadavky a podmínky uvedené v písmenech a) až e), právo třetí země stanoví dostatečně odrazující kroky k vymáhání práva.
ODDÍL 3
Úkoly depozitáře, patřičná opatrnost a povinnost oddělení aktiv
(čl. 21 odst. 7 až 9 a 11 písm. c) a d) bod iii) směrnice 2011/61/EU)
Článek 85
Sledování peněžních prostředků - obecné požadavky
1. Je-li u subjektu uvedeného v čl. 21 odst. 7 směrnice 2011/61/EU veden nebo otevřen hotovostní účet na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, který za alternativní investiční fond jedná, nebo na jméno depozitáře, který za alternativní investiční fond jedná, správce zajistí, aby depozitář po převzetí svých povinností a poté průběžně obdržel veškeré příslušné informace, které k plnění svých povinností potřebuje.
2. Aby měl depozitář přístup ke všem informacím týkajícím se hotovostních účtů alternativního investičního fondu a měl jasný přehled o všech hotovostních tocích fondu, musí alespoň:
a)
být po svém jmenování informován o všech stávajících hotovostních účtech otevřených na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, který za fond jedná;
b)
být informován, jestliže alternativní investiční fond nebo správce, který za fond jedná, otevře nový hotovostní účet;
c)
obdržet veškeré informace týkající se hotovostních účtů otevřených u třetí strany, a to přímo od této třetí strany.
Článek 86
Sledování peněžních toků alternativního investičního fondu
Depozitář zajistí, aby byly účinně a řádně sledovány peněžní toky alternativního investičního fondu, a zejména alespoň:
a)
zajistí, aby veškeré peněžní prostředky alternativního investičního fondu byly vloženy na hotovostní účty otevřené u subjektů uvedených v čl. 18 odst. 1 písm. a), b) a c) směrnice 2006/73/ES na příslušných trzích, v jejichž rámci jsou pro činnost alternativního investičního fondu vyžadovány hotovostní účty, a tyto subjekty podléhají pravidlům obezřetnosti a dohledu, jež mají stejný účinek jako právo Unie, jsou účinně vymáhány a jsou v souladu se zásadami stanovenými v článku 16 směrnice 2006/73/ES;
b)
zavede účinné a řádné postupy k sesouhlasení všech peněžních toků a provádí takové sesouhlasení denně nebo v případě méně častých peněžních toků, jakmile k takovému toku dojde;
c)
zavede vhodné postupy, aby na konci pracovního dne byly identifikovány významné peněžní toky, a zejména takové toky, které by nemusely být v souladu s operacemi alternativního investičního fondu;
d)
pravidelně vyhodnocuje přiměřenost těchto postupů, také prostřednictvím celkového přezkumu postupů sesouhlasení nejméně jednou do roka a zajištěním, že hotovostní účty otevřené na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, který za alternativní investiční fond jedná, nebo na jméno depozitáře, který za alternativní investiční fond jedná, jsou v postupu sesouhlasení zahrnuty;
e)
průběžně sleduje výsledky sesouhlasení a opatření přijatých v důsledku rozdílů zjištěných při postupu sesouhlasení, a pokud nedostatek nebyl bez zbytečného prodlení napraven, oznámí to správci, a pokud situaci nebylo možné vyjasnit či případně napravit, oznámí to rovněž příslušným orgánům;
f)
kontroluje soulad svých vlastních záznamů hotovostních pozic se záznamy správce. Správce zajistí, aby všechny pokyny a informace týkající se hotovostního účtu otevřeného u třetí strany byly zaslány depozitáři, aby mohl provést svůj vlastní postup sesouhlasení.
Článek 87
Povinnosti týkající se upisování
Správce zajistí, aby depozitář obdržel informace o platbách učiněných investory nebo jejich jménem při upisování podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu na konci každého pracovního dne, kdy správce, alternativní investiční fond nebo strana jednající jeho jménem, například zmocněnec obdrží takové platby nebo pokyn od investora. Správce zajistí, aby depozitář obdržel veškeré další relevantní informace, které potřebuje k zajištění toho, aby platby byly vloženy na hotovostní účty otevřené na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, který za fond jedná, nebo na jméno depozitáře v souladu s ustanoveními čl. 21 odst. 7 směrnice 2011/61/EU.
Článek 88
Finanční nástroje, které mají být dány do opatrování
1. Finanční nástroje, které náleží alternativnímu investičnímu fondu nebo správci jednajícímu jménem tohoto fondu a které nelze depozitáři fyzicky předat, se zahrnou do rozsahu povinností opatrování depozitáře, pokud jsou splněny všechny následující požadavky:
a)
jedná se o převoditelné cenné papíry včetně cenných papírů, které zahrnují derivátové nástroje, jak je uvedeno v čl. 51 odst. 3 posledním pododstavci směrnice 2009/65/ES a v článku 10 směrnice Komise 2007/16/ES (11), nástroje peněžního trhu nebo podílové jednotky v subjektech kolektivního investování;
b)
lze je zapsat nebo držet na účtu přímo nebo nepřímo jménem depozitáře.
2. Do opatrování nelze dát finanční nástroje, které jsou v souladu s platným vnitrostátním právem pouze přímo zapsané na jméno alternativního investičního fondu u samotného emitenta nebo jeho zástupce, například u registrátora nebo zmocněnce.
3. Finanční nástroje, které náleží alternativnímu investičnímu fondu nebo správci jednajícímu jménem tohoto fondu a které lze depozitáři fyzicky předat, se vždy zahrnou do rozsahu povinností opatrování depozitáře.
Článek 89
Povinnosti úschovy u aktiv držených v opatrování
1. Ke splnění povinností stanovených v čl. 21 odst. 8 písm. a) směrnice 2011/61/EU s ohledem na finanční nástroje držené v opatrování depozitář zajistí alespoň, aby:
a)
finanční nástroje byly řádně zapsány v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. a) bodem ii) směrnice 2011/61/EU;
b)
záznamy a oddělené účty byly vedeny tak, aby byla zajištěna jejich přesnost, a zejména zaznamenána jejich souvztažnost k finančním nástrojům a peněžním prostředkům drženým pro alternativní investiční fond;
c)
bylo pravidelně prováděno sesouhlasení mezi interními účty a záznamy depozitáře a účty a záznamy jakékoli třetí strany, která je v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU pověřena opatrováním;
d)
se ve vztahu k finančním nástrojům drženým v opatrování postupovalo s řádnou péčí za účelem zajištění vysoké úrovně ochrany investorů;
e)
v celém řetězci opatrování byla všechna související rizika opatrování zhodnocena a sledována a správce byl informován, jestliže se zjistí značná rizika;
f)
byla zavedena přiměřená organizační opatření k minimalizaci rizika ztráty či znehodnocení finančních nástrojů nebo práv k těmto finančním nástrojům v důsledku podvodu, nekvalitní administrativy, nedostatečné evidence nebo nedbalosti;
g)
bylo ověřeno vlastnické právo alternativního investičního fondu nebo vlastnické právo správce jednajícího jménem tohoto fondu k danému aktivu.
2. Pokud depozitář plněním svých úkolů opatrování pověří v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU třetí osobu, nadále podléhá požadavkům uvedeným v odst. 1 písm. b) až e) tohoto článku. Depozitář rovněž zajistí, aby třetí strana splňovala požadavky uvedené v odst. 1 písm. b) až g) tohoto článku a povinnosti oddělení aktiv stanovené v článku 99.
3. Depozitářovy povinnosti úschovy uvedené v odstavcích 1 a 2 se použijí na základě přístupu se zohledněním na podkladová aktiva držená finančními a případně právními strukturami, které jsou přímo nebo nepřímo kontrolovány alternativním investičním fondem nebo správcem jednajícím jménem alternativního investičního fondu.
Požadavek uvedený v prvním pododstavci se neuplatní na fondy fondů ani na řídící a podřízené fondy, pokud podkladové fondy mají depozitáře, který provádí řádné opatrování aktiv těchto fondů.
Článek 90
Povinnosti úschovy týkající se ověření vlastnictví a vedení evidence
1. Správce depozitáři po převzetí jeho povinností a poté průběžně poskytuje veškeré příslušné informace, které depozitář potřebuje ke splnění svých povinností podle čl. 21 odst. 8 písm. b) směrnice 2011/61/EU, a zajistí, aby depozitáři poskytovaly veškeré příslušné informace také třetí strany.
2. Ke splnění povinností uvedených v čl. 21 odst. 8 písm. b) směrnice 2011/61/EU musí depozitář alespoň:
a)
mít bez zbytečného prodlení přístup k veškerým příslušným informacím, které potřebuje ke splnění své povinnosti ověřit vlastnictví a vést evidenci, včetně příslušných informací, jež mají depozitáři poskytnout třetí strany;
b)
disponovat dostatečnými a spolehlivými informacemi, aby se ujistil o vlastnickém právu alternativního investičního fondu nebo vlastnickém právu správce jednajícího jménem fondu k daným aktivům;
c)
vést evidenci o těch aktivech, u nichž se ujistil, že alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem tohoto fondu na ně má vlastnické právo. Ke splnění této povinnosti musí depozitář:
i)
zapsat ve své evidenci na jméno alternativního investičního fondu aktiva, včetně jejich příslušných nominálních hodnot, u nichž se ujistil, že na ně alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu mají vlastnické právo,
ii)
být kdykoli schopen poskytnout kompletní a aktualizovaný soupis aktiv alternativního investičního fondu, včetně jejich příslušných nominálních hodnot.
Pro účely odst. 2 písm. c) bodu ii) depozitář zajistí, že jsou zavedeny postupy, aby zapsaná aktiva nemohla být připsána, převedena, vyměněna nebo doručena, aniž by o takových transakcích byl depozitář nebo jeho zástupce informován, a depozitář má bez zbytečného prodlení přístup k listinným důkazům o každé transakci a pozici od příslušné třetí osoby. Správce zajistí, aby příslušná třetí strana poskytovala depozitáři bez zbytečného prodlení osvědčení a jiné listinné důkazy pokaždé, když dojde k prodeji nebo nabytí aktiv nebo k podnikovému opatření („corporate action“), jehož důsledkem je emise finančního nástroje, a to alespoň jednou za rok.
3. V každém případě depozitář zajistí, aby správce měl zavedeny a uplatňoval vhodné postupy k ověření, zda aktiva nabytá alternativním investičním fondem, který spravuje, jsou odpovídajícím způsobem zapsána na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, jenž za fond jedná, a ke kontrole souladu mezi pozicemi v evidenci správce a aktivy, u nichž se depozitář ujistil, že k nim má alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu vlastnická práva. Správce zajistí, aby všechny pokyny a příslušné informace týkající se aktiv alternativního investičního fondu byly zaslány depozitáři, aby mohl provést svůj vlastní postup ověření či sesouhlasení.
4. Pro případ, že je zjištěna nesrovnalost, depozitář vytvoří a zavede postup eskalace, jehož součástí je informování správce a příslušného orgánu v případě, že situaci nelze vyjasnit či případně napravit.
5. Depozitářovy povinnosti úschovy uvedené v odstavcích 1 až 4 se použijí na základě přístupu se zohledněním na podkladová aktiva držená finančními či případně právními strukturami, které alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem alternativního investičního fondu založil pro účely investování do podkladových aktiv a které přímo nebo nepřímo kontroluje.
Požadavek uvedený v prvním pododstavci se neuplatní na fondy fondů ani na řídící a podřízené fondy, pokud podkladové fondy mají depozitáře, který provádí úkoly ověření vlastnictví a vedení evidence pro aktiva tohoto fondu.
Článek 91
Informační povinnosti hlavních makléřů
1. Byl-li jmenován hlavní makléř, správce zajistí, aby od data tohoto jmenování byla v platnosti dohoda, podle níž je hlavní makléř povinen zpřístupnit depozitáři zejména prohlášení na trvalém nosiči obsahující následující informace:
a)
hodnoty položek vyjmenovaných v odstavci 3 na konci každého pracovního dne;
b)
podrobnosti o jakýchkoli dalších záležitostech nezbytné k tomu, aby depozitář alternativního investičního fondu měl aktualizované a přesné informace o hodnotě aktiv, jejichž úschovou byl v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU pověřen.
2. Prohlášení uvedené v odstavci 1 se depozitáři alternativního investičního fondu zpřístupní nejpozději na konci pracovního dne následujícího po dni, jehož se týká.
3. Položky uvedené v odst. 1 písm. a) zahrnují:
a)
celkovou hodnotu aktiv, který hlavní makléř drží na účet alternativního investičního fondu, pokud je úschovou pověřena v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU jiná osoba. Hodnota následujících položek:
i)
hotovostní úvěry poskytnuté alternativnímu investičnímu fondu a připsaný úrok,
ii)
cenné papíry, které má alternativní investiční fond opětovně doručit v rámci otevřených krátkých pozic, do kterých vstoupil na účet fondu;
iii)
stávající částky vypořádání, jež má alternativní investiční fond zaplatit v rámci termínových smluv (futures),
iv)
peněžní příjmy z krátkých prodejů držené hlavním makléřem ve vztahu ke krátkým pozicím, do kterých vstoupil na účet fondu,
v)
peněžní prostředky držené hlavním makléřem ve vztahu k otevřeným termínovým smlouvám (futures), které jsou uzavřeny na účet fondu. Tato povinnost platí vedle povinností plynoucích z článků 87 a 88,
vi)
tržně přeceněné závěrečné (mark-to-market close-out) expozice plynoucí z OTC transakcí, které jsou uzavřeny na účet fondu,
vii)
celkové zajištěné závazky alternativního investičního fondu vůči hlavnímu makléři a
viii)
všechna ostatní aktiva týkající se alternativního investičního fondu;
b)
hodnotu ostatních aktiv uvedených v čl. 21 odst. 8 písm. b) směrnice 2011/61/EU držených hlavním makléřem jako zajištění ve vztahu k zajištěným transakcím, do kterých vstoupil v rámci makléřské dohody;
c)
hodnotu aktiv alternativního investičního fondu, u nichž hlavní makléř uplatnil právo využití;
d)
seznam všech institucí, u nichž hlavní makléř drží nebo může držet peněžní prostředky alternativního investičního fondu na účtu otevřeném na jméno tohoto fondu nebo na jméno správce, který za fond jedná, v souladu s čl. 21 odst. 7 směrnice 2011/61/EU.
Článek 92
Povinnosti dohledu - obecné požadavky
1. Při svém jmenování posoudí depozitář rizika spojená s povahou, rozsahem a složitostí strategie alternativního investičního fondu a organizace správce, aby vypracoval postupy dohledu, jež jsou vhodné pro daný fond a aktiva, do nichž fond investuje, a tyto postupy pak zavede a uplatní. Postupy se pravidelně aktualizují.
2. Při plnění povinností dohledu podle čl. 21 odst. 9 směrnice 2011/61/EU provádí depozitář kontroly ex post a ověření postupů a procedur, za něž zodpovídá správce, alternativní investiční fond nebo ustanovená třetí strana. Depozitář za všech okolností zajistí, že existují vhodné postupy ověření a sesouhlasení, které jsou zavedeny, používány a často přehodnocovány. Správce zajistí, aby všechny pokyny týkající se aktiv a operací alternativního investičního fondu byly zaslány depozitáři, aby mohl provést svůj vlastní postup ověření či sesouhlasení.
3. Depozitář vytvoří jasný a komplexní postup eskalace, aby mohl řešit situace, kdy při plnění svých povinností dohledu zjistí potenciální nesrovnalosti, a podrobnosti o tomto postupu na žádost zpřístupní příslušným orgánům správce.
4. Správce depozitáři po převzetí jeho povinností a poté průběžně poskytuje veškeré příslušné informace, které depozitář potřebuje ke splnění svých povinností podle čl. 21 odst. 9 směrnice 2011/61/EU, včetně informací, které mají depozitáři poskytovat třetí strany. Správce zejména zajistí, aby depozitář mohl mít přístup k účetním knihám a provádět kontroly na místě v prostorách správce a jakéhokoli poskytovatele služeb jmenovaného alternativním investičním fondem nebo správcem, jako například administrátorů nebo externích znalců, a případně aby kvalifikovaní nezávislí auditoři nebo jiní odborníci mohli přezkoumat zprávy a prohlášení o uznaných externích osvědčeních, aby byla zajištěna přiměřenost a vhodnost zavedených postupů.
Článek 93
Povinnosti týkající se upisování a vyplácení
K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. a) směrnice 2011/61/EU splní depozitář následující požadavky:
1)
depozitář zajistí, aby alternativní investiční fond, správce nebo pověřený subjekt vytvořil, zavedl a používal vhodné a soudržné postupy za účelem:
i)
sesouhlasení pokynů k upsání s výnosy z upsání a sesouhlasení počtu emitovaných podílových jednotek nebo akcií s výnosy z upsání, které alternativní investiční fond získal,
ii)
sesouhlasení pokynů k vyplacení s vyplacenými částkami a sesouhlasení počtu zrušených podílových jednotek nebo akcií s částkami, které alternativní investiční fond vyplatil,
iii)
pravidelného ověření, zda je postup sesouhlasení vhodný.
Pro účely bodů i), ii) a iii) depozitář zejména pravidelně kontroluje, zda celkový počet podílových jednotek nebo akcií na účtech alternativního investičního fondu souhlasí s celkovým počtem podílových jednotek nebo akcií v oběhu zapsaných v registru fondu.
2)
Depozitář zajistí, aby postupy týkající se prodeje, emise, odkupu, vyplácení a zrušení podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu byly v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy a se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu, pravidelně tento soulad kontroluje a ověřuje, zda jsou dané postupy efektivně uplatňovány.
3)
Četnost depozitářových kontrol odpovídá četnosti upsání a vyplacení.
Článek 94
Povinnosti týkající se oceňování akcií/podílových jednotek
1. K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. b) směrnice 2011/61/EU musí depozitář:
a)
průběžně ověřovat, zda jsou vytvořeny a používány vhodné a soudržné postupy oceňování aktiv alternativního investičního fondu v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření a se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu, a
b)
zajistit, aby zásady a postupy oceňování byly účinně prováděny a pravidelně přehodnocovány.
2. Postupy depozitáře se provádí s četností, která odpovídá četnosti uvedené v zásadách oceňování alternativního investičního fondu, jež jsou vymezeny v článku 19 směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatřeních.
3. Pokud se depozitář domnívá, že výpočet hodnoty akcií nebo podílových jednotek alternativního investičního fondu nebyl proveden v souladu s platnými právními předpisy nebo se statutem fondu nebo s článkem 19 směrnice 2011/61/EU, oznámí to správci a případně alternativnímu investičnímu fondu a zajistí, aby byly v nejlepším zájmu investorů fondu včas podniknuty kroky k nápravě.
4. Je-li jmenován externí znalec, depozitář zkontroluje, zda je toto jmenování v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU a jejími prováděcími opatřeními.
Článek 95
Povinnosti týkající se plnění pokynů správce
K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. c) směrnice 2011/61/EU musí depozitář alespoň:
a)
vypracovat a zavést vhodné postupy k ověření, že alternativní investiční fond a správce jednají v souladu s platnými právními a správními předpisy a se statutem a zakládacími dokumenty fondu. Depozitář zejména sleduje, zda alternativní investiční fond dodržuje investiční omezení a limity pákového efektu stanovené v nabídkových dokumentech fondu. Tyto postupy jsou úměrné povaze, rozsahu a složitosti alternativního investičního fondu;
b)
vypracovat a zavést postup eskalace pro případ, že alternativní investiční fond poruší jeden z limitů nebo omezení uvedených v písmenu a).
Článek 96
Povinnosti týkající se včasného vypořádání transakcí
1. K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. d) směrnice 2011/61/EU musí depozitář vytvořit postup ke zjištění situací, kdy protiplnění související s operacemi s aktivy alternativního investičního fondu nebo správce jednajícího jménem fondu nebylo alternativnímu investičnímu fondu poskytnuto v obvyklých lhůtách, uvědomit o tom správce, a jestliže situace nebyla napravena, požádat, aby protistrana pokud možno finanční nástroje vrátila.
2. Jestliže se transakce neodehrávají na regulovaném trhu, posuzují se obvyklé lhůty s ohledem na podmínky související s danými transakcemi (smlouvy o OTC derivátech nebo investice do nemovitostí nebo do soukromě vlastněných společností).
Článek 97
Povinnosti týkající se rozdělení příjmů alternativního investičního fondu
1. K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. e) směrnice 2011/61/EU musí depozitář:
a)
zajistit, aby byl výpočet čistého příjmu, jakmile jej správce ohlásil, prováděn v souladu se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu a příslušnými vnitrostátními právními předpisy;
b)
zajistit, aby byla přijata odpovídající opatření, pokud auditoři alternativního investičního fondu vyjádří výhrady k ročnímu finančnímu výkazu. Alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu poskytne depozitáři veškeré informace o výhradách vyjádřených k finančnímu výkazu a
c)
zkontrolovat úplnost a přesnost plateb dividend, jakmile byly správcem ohlášeny, a případně odměny za zhodnocení kapitálu.
2. Jestliže má depozitář za to, že výpočet příjmu nebyl proveden v souladu s příslušnými právními předpisy nebo se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu, uvědomí o tom správce a případně fond a zajistí, aby byly včas podniknuty kroky k nápravě v nejlepším zájmu investorů fondu.
Článek 98
Patřičná opatrnost
1. Ke splnění povinností stanovených v čl. 21 odst. 11 písm. c) směrnice 2011/61/EU depozitář zavede a používá pro výběr a průběžné sledování pověřené osoby vhodný a dokumentovaný postup založený na patřičné opatrnosti. Tento postup se pravidelně a nejméně jednou za rok přehodnotí a na žádost se zpřístupní příslušným orgánům.
2. Při výběru a jmenování třetí osoby, kterou depozitář v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU pověří úkoly úschovy, jedná depozitář s patřičnou dovedností, péčí a opatrností, aby zajistil, že svěřením finančních nástrojů této třetí osobě je zachována přiměřená úroveň ochrany. Depozitář musí alespoň:
a)
posoudit právní a regulační rámec, včetně rizika země, rizika opatrování a vymahatelnosti smluv třetí strany. Toto posouzení by mělo depozitáři zejména umožnit, aby určil možné dopady platební neschopnosti třetí strany na aktiva a práva alternativního investičního fondu. Jestliže se depozitář dozví, že oddělení aktiv není dostatečné k zajištění ochrany před platební neschopností kvůli právním předpisům země, ve které je třetí strana usazena, uvědomí o tom neprodleně správce;
b)
posoudit, zda praxe, postupy a vnitřní kontroly třetí strany jsou přiměřené k zajištění toho, že finanční nástroje alternativního investičního fondu nebo správce jednajícího jménem fondu požívají vysoké úrovně péče a ochrany;
c)
posoudit, zda finanční síla a pověst třetí strany odpovídají úkolům, kterými je pověřena. Posouzení se zakládá na informacích poskytnutých potenciální třetí stranou, jakož i na dalších údajích a informacích, pokud jsou k dispozici.
d)
zajistit, že třetí strana má provozní a technické zázemí nezbytné k plnění svěřených úkolů opatrování s uspokojivou mírou ochrany a zabezpečení.
3. Depozitář provádí s patřičnou dovedností, péčí a opatrností pravidelné kontroly a průběžné sledování, aby zajistil, že třetí strana nadále splňuje kritéria stanovená v odstavci 1 tohoto článku a podmínky stanovené v čl. 21 odst. 11 písm. d) směrnice 2011/61/EU. Za tímto účelem musí depozitář alespoň:
a)
sledovat výkonnost třetí strany a její soulad s normami depozitáře;
b)
zajistit, že třetí strana plní úkoly opatrování s patřičnou péčí, obezřetností a opatrností, a zejména že skutečně zachovává oddělení finančních nástrojů v souladu s požadavky článku 99;
c)
přezkoumat rizika opatrování související s rozhodnutím svěřit aktiva třetí straně a bez zbytečného prodlení uvědomit alternativní investiční fond nebo správce o jakékoli změně těchto rizik. Posouzení se zakládá na informacích poskytnutých třetí stranou a na dalších údajích a informacích, pokud jsou k dispozici. V období otřesů na finančních trzích nebo pokud je zjištěno riziko, zvýší se četnost a zvětší se rozsah přezkumu. Jestliže se depozitář dozví, že oddělení aktiv již není dostatečné k zajištění ochrany před platební neschopností kvůli právním předpisům země, ve které je třetí strana usazena, uvědomí o tom neprodleně správce.
4. Pokud třetí strana pověří plněním svých svěřených úkolů další osobu, platí obdobně podmínky a kritéria stanovené v odstavcích 1, 2 a 3.
5. Depozitář sleduje soulad s čl. 21 odst. 4 směrnice 2011/61/EU.
6. Depozitář vypracuje nouzový plán obnovy pro každý trh, na němž v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU jmenuje třetí stranu, aby plnila povinnosti úschovy. Takový plán obnovy obsahuje určení případného alternativního poskytovatele.
7. Pokud pověřená osoba již nesplňuje uvedené požadavky, depozitář přijme opatření, včetně ukončení smlouvy, která jsou v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu a jeho investorů.
Článek 99
Povinnost oddělení aktiv
1. Pokud byla úkoly úschovy zcela nebo částečně pověřena třetí strana, depozitář zajistí, že tato třetí strana, které byly úkoly úschovy svěřeny podle čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU, jedná v souladu s povinností oddělení aktiv stanovené v čl. 21 odst. 11 písm. d) bodě iii) směrnice 2011/61/EU, a ověří, že tato třetí strana:
a)
uchovává záznamy a účty nezbytné k tomu, aby mohla kdykoli a neprodleně rozlišit aktiva alternativních investičních fondů, které jsou klienty depozitáře, od svých vlastních aktiv, aktiv jiných klientů, aktiv držených depozitářem na jeho vlastní účet a aktiv držených pro klienty depozitáře, kteří nejsou alternativními investičními fondy;
b)
uchovává záznamy a účty způsobem, který zajišťuje jejich přesnost a zvláště to, že odpovídají aktivům uschovaným pro depozitářovy klienty;
c)
pravidelně provádí sesouhlasení mezi svými interními účty a záznamy a účty a záznamy třetí strany, kterou v souladu s čl. 21 odst. 11 třetím pododstavcem směrnice 2011/61/EU pověřila úkoly úschovy;
d)
zavede přiměřená organizační opatření k minimalizaci rizika ztráty či znehodnocení finančních nástrojů nebo práv k těmto finančním nástrojům v důsledku zneužití finančních nástrojů, podvodu, nekvalitní administrativy, nedostatečné evidence nebo nedbalosti;
e)
pokud je třetí strana subjektem uvedeným v čl. 18 odst. 1 písm. a), b) a c) směrnice 2006/73/ES, který podléhá účinným pravidlům obezřetnosti a účinnému dohledu, jež mají stejný účinek jako právo Unie a jež jsou účinně vymáhány, depozitář přijme nezbytné kroky k zajištění toho, že peněžní prostředky alternativního investičního fondu jsou drženy na účtu nebo na účtech v souladu s čl. 21 odst. 7 směrnice 2011/61/EU.
2. Jestliže depozitář pověřil v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU úkoly opatrování třetí stranu, je účelem sledování, jak tato třetí strana dodržuje povinnosti oddělovat aktiva, zajistit, aby finanční nástroje, které patří klientům, byly chráněny před platební neschopností této třetí strany. Pokud v souladu s příslušnými právními předpisy, zahrnujícími zejména právní předpisy týkající se majetku nebo platební neschopnosti, nejsou požadavky stanovené v odstavci 1 dostatečné k dosažení daného cíle, depozitář posoudí, jaká další opatření je třeba provést, aby se minimalizovalo riziko ztráty a byla zachována odpovídající úroveň ochrany.
3. Jestliže třetí strana, která byla v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU pověřena úkoly úschovy, rozhodne podle čl. 21 odst. 11 třetího pododstavce směrnice 2011/61/EU pověřit úkoly úschovy nebo jejich částí další třetí stranu, použijí se obdobně odstavce 1 a 2.
ODDÍL 4
Ztráta finančních nástrojů, zproštění odpovědnosti a objektivní důvody
(čl. 21 odst. 12 a 13 směrnice 2011/61/EU)
Článek 100
Ztráta finančních nástrojů, které byly drženy v opatrování
1. Za ztrátu finančního nástroje drženého v opatrování ve smyslu čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU se považuje situace, kdy ve vztahu k finančními nástroji drženému v opatrování depozitářem nebo třetí stranou, jež byla opatrováním finančního nástroje drženého v opatrování pověřena, je splněna některá z následujících podmínek:
a)
tvrzené vlastnické právo alternativního investičního fondu se ukáže neplatným, protože již zaniklo nebo nikdy neexistovalo;
b)
alternativní investiční fond byl s konečnou platností zbaven vlastnického práva k finančnímu nástroji;
c)
alternativní investiční fond není s konečnou platností schopen s daným finančním nástrojem přímo či nepřímo nakládat.
2. Správce potvrdí ztrátu finančního nástroje podle zdokumentovaného postupu, který je snadno přístupný příslušným orgánům. Jakmile je ztráta potvrzena, je okamžitě na trvalém nosiči oznámena investorům.
3. Finanční nástroj držený v opatrování se nepovažuje za ztracený ve smyslu čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU, pokud je alternativní investiční fond s konečnou platností zbaven vlastnického práva ke konkrétnímu nástroji, ale tento nástroj je nahrazen jiným finančním nástrojem či nástroji nebo na jiný nástroj přeměněn.
4. V případě platební neschopnosti třetí strany, která byla pověřena opatrováním finančních nástrojů držených v opatrování, správce ztrátu finančního nástroje drženého v opatrování formálně potvrdí, jakmile je s jistotou splněna jedna z podmínek uvedených v odstavci 1.
Zda byla splněna některá z podmínek stanovených v odstavci 1, je jisté nejpozději na konci úpadkového řízení. Správce a depozitář úpadkové řízení pozorně sledují, aby zjistili, zda všechny nebo některé finanční nástroje svěřené třetí straně, která byla pověřena opatrováním finančních nástrojů, byly skutečně ztraceny.
5. Ztráta finančního nástroje drženého v opatrování se formálně potvrdí bez ohledu na to, zda podmínky uvedené v odstavci 1 jsou výsledkem podvodu, nedbalosti nebo jiného úmyslného či neúmyslného jednání.
Článek 101
Zproštění odpovědnosti podle čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU
1. Depozitář nenese odpovědnost podle čl. 21 odst. 12 druhého pododstavce směrnice 2011/61/EU, pokud může prokázat, že jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
událost, která vedla ke ztrátě, není výsledkem jednání nebo opomenutí depozitáře nebo třetí strany, jež byla v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. a) směrnice 2011/61/EU pověřena opatrováním finančních nástrojů držených v opatrování;
b)
depozitář nemohl rozumně zabránit události, která vedla ke ztrátě, i přesto, že přijal veškerá opatření, která jsou povinností obezřetného depozitáře podle obvyklé praxe v této oblasti;
c)
i přesto, že depozitář důkladně a zcela uplatňoval patřičnou opatrnost, nemohl ztrátě zabránit.
Tato podmínka se považuje za splněnou, pokud depozitář zajistil, že depozitář a třetí strana, jež byla v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. a) směrnice 2011/61/EU pověřena opatrováním finančních nástrojů držených v opatrování, učinili všechny následující kroky:
i)
vytvořit, zavést, použít a udržovat struktury a postupy a zajistit, že odborné znalosti jsou přiměřené a úměrné povaze a složitosti aktiv alternativního investičního fondu, aby bylo možné včas zjistit a průběžně sledovat vnější události, které by mohly způsobit ztrátu finančního nástroje drženého v opatrování,
ii)
průběžně posuzovat, zda některá z událostí uvedených v prvním bodě představuje značné riziko ztráty finančního nástroje drženého v opatrování,
iii)
informovat správce o zjištěných značných rizicích a podniknout případně vhodné kroky, které zabrání ztrátě finančních nástrojů držených v opatrování nebo ji zmírní, pokud byly zjištěny skutečné nebo potenciální vnější události, u kterých existuje podezření, že představují značné riziko ztráty finančního nástroje drženého v opatrování.
2. Požadavky uvedené v odst. 1 písm. a) a b) se mohou považovat za splněné v případě:
a)
přírodních jevů mimo lidskou kontrolu nebo vliv;
b)
přijetí zákona, vyhlášky, nařízení, rozhodnutí nebo příkazu jakoukoli vládou nebo vládním orgánem, včetně soudu či tribunálu, které má vliv na finanční nástroj držený v opatrování;
c)
války, nepokojů nebo jiných větších otřesů.
3. Požadavky uvedené v odst. 1 písm. a) a b) se nepovažují za splněné v případě mimo jiné účetní chyby, provozního selhání, podvodu a nedodržení požadavku oddělení aktiv na úrovni depozitáře nebo třetí strany, jež byla v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. a) směrnice 2011/61/EU pověřena opatrováním finančních nástrojů držených v opatrování.
4. Tento článek se obdobně vztahuje na pověřenou osobu, pokud depozitář smluvně převedl svou odpovědnost v souladu s čl. 21 odst. 13 a 14 směrnice 2011/61/EU.
Článek 102
Objektivní důvody depozitáře pro smluvní zproštění odpovědnosti
1. Objektivní důvody pro smluvní zproštění odpovědnosti podle čl. 21 odst. 13 směrnice 2011/61/EU jsou:
a)
omezeny na přesné a konkrétní okolnosti popisující danou činnost;
b)
v souladu s depozitářovými politikami a rozhodnutími.
2. Objektivní důvody se stanoví pokaždé, kdy se depozitář hodlá zprostit své odpovědnosti.
3. Má se za to, že depozitář má objektivní důvody zprostit se smluvně své odpovědnosti v souladu s čl. 21 odst. 13 směrnice 2011/61/EU, jestliže může prokázat, že neměl jinou možnost, než svými úkoly opatrování pověřit třetí stranu. To nastane zejména v případě, že:
a)
právní předpisy třetí země vyžadují, aby jisté finanční nástroje byly drženy v opatrování místním subjektem, a zároveň existují místní subjekty, které splňují kritéria pro pověření stanovená v čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU, nebo
b)
správce trvá na udržení investice v jisté jurisdikci i přes varování depozitáře, že toto rozhodnutí představuje zvýšené riziko.
KAPITOLA V
POŽADAVKY NA TRANSPARENTNOST, PÁKOVÝ EFEKT, PRAVIDLA TÝKAJÍCÍ SE TŘETÍCH ZEMÍ A VÝMĚNA INFORMACÍ O MOŽNÝCH DŮSLEDCÍCH ČINNOSTI SPRÁVCE
ODDÍL 1
Výroční zpráva, informování investorů a podávání zpráv příslušným orgánům
(čl. 22 odst. 2 písm. a) až e), čl. 23 odst. 4 a čl. 24 odst. 1 směrnice 2011/61/EU)
Článek 103
Obecné zásady pro výroční zprávu
Všechny informace poskytované ve výroční zprávě, včetně informací upřesněných v tomto oddíle, se podávají způsobem, který zajišťuje příslušné významné, spolehlivé, srovnatelné a jasné informace. Výroční zpráva obsahuje informace, které investoři potřebují ve vztahu ke strukturám jistého alternativního investičního fondu.
Článek 104
Obsah a formát rozvahy nebo výkazu aktiv a pasiv a výkazu zisku a ztráty
1. Rozvaha nebo výkaz aktiv a pasiv v souladu s čl. 22 odst. 2 písm. a) směrnice 2011/61/EU sestává z následujících částí, s rozčleněním na uvedené položky:
a)
„aktiva“, jimiž se rozumí majetek alternativního investičního fondu nabytý v minulosti za účelem dosažení výnosů; aktiva se člení na tyto položky:
i)
„investice“, které zahrnují mimo jiné dluhové a majetkové cenné papíry, nemovitosti, majetek a deriváty,
ii)
„peněžní prostředky a peněžní ekvivalenty“, které zahrnují mimo jiné pokladní hotovost, vklady splatné na požádání a kvalifikované krátkodobé likvidní investice,
iii)
„pohledávky“, které zahrnují mimo jiné pohledávky ve vztahu k dividendám a úrokům, prodané investice, částky dlužné od makléřů a „zálohy“, k nimž patří mimo jiné částky zaplacené předem vztahující se k výdajům alternativního investičního fondu;
b)
„pasiva“, jimiž se rozumějí stávající závazky alternativního investičního fondu, které vznikly v minulosti a jejichž budoucí plnění předpokládá výdaje z majetku fondu; pasiva se člení na tyto položky:
i)
„závazky“, které zahrnují mimo jiné částky splatné ve vztahu k nákupu investic nebo vyplacení podílových jednotek či akcií v alternativním investičním fondu a částky dlužné makléřům a „výdaje příštích období“, které zahrnují mimo jiné závazky za poplatky za správu, za poradenství, výkonnostní poplatky, úroky a jiné výdaje, k nimž došlo během činnosti alternativního investičního fondu,
ii)
„půjčky“, které zahrnují mimo jiné částky splatné bankám a jiným protistranám,
iii)
„další závazky“, které zahrnují mimo jiné částky dlužné protistranám za zajištění při vrácení vypůjčených cenných papírů, výnosy příštích období a splatné dividendy a splatné rozdělení kapitálu;
c)
„čistá aktiva“ představující zbývající hodnotu aktiv alternativního investičního fondu po odečtení všech pasiv.
2. Výkaz zisku a ztráty se sestává z následujících částí, s rozčleněním na uvedené položky a podpoložky:
a)
„výnosy“, jimiž se rozumí každý nárůst čisté hodnoty aktiv během účetního období k němuž došlo získáním nebo zhodnocením aktiv, nebo snížením pasiv, přičemž do výnosů se nezahrnují příspěvky od investorů; výnosy se člení na tyto položky a podpoložky:
i)
„investiční výnosy“, jež lze dále klasifikovat následovně:
-
„výnosy z dividend“ týkající se dividend z kapitálových investic, jejichž je alternativní investiční fond příjemcem,
-
„výnosy z úroků“ týkající se úroků z dluhových investic a peněžních prostředků, jejichž je alternativní investiční fond příjemcem,
-
„výnosy z pronájmu“ týkající se výnosů z pronájmu pocházejícího z investic do nemovitostí, jejichž je alternativní investiční fond příjemcem,
ii)
„realizovaný výnos z finančních operací“, který představuje výnos z prodeje investičních nástrojů a podílů,
iii)
„nerealizovaný výnos z finančních operací“, který představuje výnos z přecenění investičních nástrojů a podílů, a
iv)
„další výnosy“, které zahrnují mimo jiné výnosy z poplatků za půjčené cenné papíry a z dalších poplatků;
b)
„náklady“, jimiž se rozumí každý pokles hodnoty aktiv během účetního období k němuž došlo pozbytím nebo znehodnocením aktiv nebo přírůstkem pasiv, přičemž do nákladů se nezahrnuje rozdělování kapitálu investorům; náklady se člení na tyto položky:
-
„poplatky za poradenství nebo správu v souvislosti s investováním“, které zahrnují poplatky poradcům nebo správcům,
-
„ostatní náklady“, které zahrnují mimo jiné administrativní poplatky, odměny odborníkům, poplatky za opatrování a úroky. Pokud jsou svou povahou významné, uvádějí se jednotlivé položky zvlášť,
-
„realizovaná ztráta z investic“, která představuje ztrátu vzniklou při zcizení investičních nástrojů nebo podílů,
-
„nerealizovanou ztrátu z investic“, která představuje ztrátu vzniklou přeceněním investičních nástrojů nebo podílů;
c)
„čistý zisk nebo ztráta“, představující rozdíl mezi náklady a výnosy.
3. Úprava, nomenklatura a terminologie řádkových položek musí být v souladu s příslušnými účetními standardy nebo pravidly přijatými alternativním investičním fondem a vyhovují právním předpisům platným v místě, kde je alternativní investiční fond usazen. Řádkové položky mohou být změněny nebo rozšířeny, aby splňovaly výše uvedené požadavky.
4. Doplňující řádkové položky, nadpisy a mezisoučty se vloží, pokud je takový způsob prezentace užitečný pro pochopení finanční situace alternativního investičního fondu z rozvahy či z výkazu aktiv a pasiv nebo pochopení finančních výsledků z obsahu a formátu rozpisu příjmů a výdajů. Je-li to užitečné, doplní se další informace v příloze k účetní závěrce. Účelem této přílohy je poskytnout popis nebo rozbor položek zveřejněných v této závěrce a informace o položkách, které nesplňují podmínky pro zahrnutí do této závěrky.
5. Každá významná třída podobných položek musí být prezentována samostatně. Jsou-li významné, uvedou se i jednotlivé položky. Významnost se posuzuje podle požadavků schváleného účetního rámce.
6. Úprava a klasifikace položek v rozvaze nebo ve výkazu aktiv a pasiv se zachovají pro každé vykazovací nebo účetní období stejné, pokud nevyjde najevo, že by byla vhodnější jiná úprava nebo klasifikace, například v případě, že nová investiční strategie vede k odlišným obchodním tokům, nebo pokud změnu úpravy vyžaduje účetní standard.
7. Pokud jde o obsah a formát rozpisu příjmů a výdajů stanovený v příloze IV, zahrnou se do rozpisu příjmů a výdajů všechny položky příjmů a výdajů v daném období, pokud účetní standard schválený alternativním investičním fondem nestanoví jinak.
Článek 105
Zpráva o činnosti v účetním období
1. Zpráva o činnosti v účetním období obsahuje alespoň:
a)
přehled investičních činností za daný rok nebo období a přehled portfolia alternativního investičního fondu na konci daného roku či období;
b)
přehled výsledků alternativního investičního fondu za daný rok či období;
c)
podstatné níže upřesněné změny údajů uvedených v článku 23 směrnice 2011/61/EU, které dosud nejsou v účetní závěrce uvedeny.
2. Zpráva musí obsahovat spravedlivý a vyvážený přezkum činností a výsledků alternativního investičního fondu a též popis hlavních rizik a investičních nebo ekonomických nejistot, kterým by mohl alternativní investiční fond čelit.
3. Rozbor zahrnuje klíčové finanční i nefinanční ukazatele výsledků týkajících se daného alternativního investičního fondu, a to v rozsahu nezbytném pro pochopení investičních činností tohoto fondu nebo jeho výsledků. Informace předložené ve zprávě jsou v souladu s vnitrostátními pravidly platnými v místě, kde je alternativní investiční fond usazen.
4. Informace ve zprávě o činnostech za účetní období tvoří součást zprávy členů správní rady či investičních správců, pokud je tato zpráva obvykle předkládána společně s účetní závěrkou alternativního investičního fondu.
Článek 106
Podstatné změny
1. Změna údaje se považuje za podstatnou ve smyslu čl. 22 odst. 2 písm. d) směrnice 2011/61/EU, jestliže existuje značná pravděpodobnost, že jakmile se rozumný investor takový údaj dozví, znovu přehodnotí svou investici do daného alternativního investičního fondu, například proto, že takový údaj by mohl mít vliv na schopnost investora uplatňovat práva ke své investici nebo by se jinak dotkl zájmů jednoho či více investorů tohoto fondu.
2. K dosažení souladu s čl. 22 odst. 2 písm. d) směrnice 2011/61/EU posoudí správce změny údajů uvedených v článku 23 směrnice 2011/61/EU za dané účetní období podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Údaje se zveřejňují v souladu s požadavky účetních standardů a účetních pravidel přijatých alternativním investičním fondem společně s popisem možného či očekávaného dopadu na alternativní investiční fond a případně na investory fondu. Dodatečné informace se zveřejňují, pokud soulad se zvláštními požadavky účetních standardů a účetních pravidel nestačí k tomu, aby investorům umožnil pochopit dopad změny.
4. Jestliže údaje, u kterých se v souladu s odstavcem 1 požaduje zveřejnění, nejsou zahrnuty v účetních standardech platných pro daný alternativní investiční fond, nebo v jeho účetních pravidlech, poskytne se popis podstatné změny společně s možným či očekávaným dopadem na fond či případně na investory fondu.
Článek 107
Zveřejnění odměn
1. Při poskytování údajů požadovaných v čl. 22 odst. 2 písm. e) směrnice 2011/61/EU se upřesní, zda se celková odměna vztahuje k jednomu z následujících:
a)
k celkové odměně všech zaměstnanců správce, s uvedením počtu příjemců;
b)
k celkové odměně zaměstnanců správce, kteří jsou zcela nebo částečně zapojeni do činností alternativního investičního fondu, s uvedením počtu příjemců;
c)
k poměrné části celkové odměny zaměstnanců správce připadající na alternativní investiční fond, s uvedením počtu příjemců.
2. Celková odměna za účetní období též uvádí odměnu za zhodnocení kapitálu vyplacenou alternativním investičním fondem, je-li tento údaj k dispozici.
3. Zveřejňují-li se údaje na úrovni správce, uvedou se údaje rozdělené podle jednotlivých alternativních investičních fondů, jsou-li tyto údaje k dispozici nebo snadno přístupné. Jako součást zveřejnění se uvede popis, jak bylo rozdělení údajů provedeno.
4. Správce poskytne obecné informace týkající se finančních i nefinančních kritérií zásad a postupů pro odměňování pro příslušné kategorie zaměstnanců, aby investorům umožnil posoudit vytvořené pobídky. V souladu se zásadami stanovenými v příloze II směrnice 2011/61/EU správce zveřejní alespoň údaje nezbytné k pochopení rizikového profilu alternativního investičního fondu a opatření, která přijímá, aby zamezil střetům zájmů nebo je řešil.
Článek 108
Pravidelné informování investorů
1. Informace uvedené v čl. 23 odst. 4 směrnice 2011/61/EU se předkládají přehledným a srozumitelným způsobem.
2. Při zveřejňování procentního podílu aktiv alternativního investičního fondu, která podléhají zvláštním opatřením v důsledku jejich nelikvidnosti v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. a) směrnice 2011/61/EU, správce:
a)
poskytne přehled jakýchkoli zavedených zvláštních opatření, včetně toho, zda se týkají vyčleněných aktiv (side pockets), omezení odkupovat (gates) nebo podobných opatření, metodu oceňování použitou na aktiva, která takovým opatřením podléhají, a jak se na tato aktiva uplatňují poplatky za správu a výkonnostní poplatky;
b)
zveřejní tyto informace jako součást pravidelného informování investorů, jak je vyžadováno statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu, nebo současně s prospektem a nabídkovým dokumentem a minimálně zároveň se zveřejněním výroční zprávy v souladu s čl. 22 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
Procentní podíl aktiv alternativního investičního fondu, která podléhají zvláštním opatřením definovaným v čl. 1 odst. 5, se vypočítá jako čistá hodnota těchto aktiv podléhajících zvláštním opatřením dělená čistou hodnotou aktiv dotčeného alternativního investičního fondu.
3. Pro jakákoli nová opatření k řízení likvidity alternativního investičního fondu v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. b) směrnice 2011/61/EU správce:
a)
u každého alternativního investičního fondu, který spravuje, nejedná-li se o uzavřený alternativní investiční fond, který nevyužívá pákového efektu, informuje investory o jakékoli změně systému řízení likvidity a postupů uvedených v čl. 16 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, jež je podstatná ve smyslu čl. 106 odst. 1;
b)
okamžitě informuje investory v případě, že aktivují omezení odkupovat (gates), vyčleněná aktiva (side pockets) nebo podobná zvláštní opatření nebo pokud se rozhodnou pozastavit vyplácení;
c)
poskytne přehled o změnách opatření týkajících se likvidity, ať se jedná o zvláštní opatření, či ne. Je-li to vhodné, uvedou se také podmínky, za nichž je povoleno vyplácení, a okolnosti určující, kdy se uplatní správa na základě volné úvahy. Uvedou se rovněž jakákoli použitelná hlasovací či jiná omezení, délka období bez možnosti odkoupení (lock-up period), nebo jakékoli ustanovení týkající se pořadí nebo poměrného dělení při omezení odkupovat (gates) a pozastavení.
4. Zveřejnění rizikového profilu alternativního investičního fondu v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU obsahuje:
a)
opatření k posouzení citlivosti portfolia alternativního investičního fondu vůči nejdůležitějším rizikům, kterým fond je nebo by mohl být vystaven;
b)
pokud meze pro rizika stanovené správcem byly nebo pravděpodobně budou překročeny a pokud tyto meze pro rizika skutečně překročeny byly, popis okolností a přijatých nápravných opatření;
Informace se zveřejní jako součást pravidelného informování investorů ze strany alternativního investičního fondu, jak je vyžadováno statutem nebo zakládacími dokumenty fondu, nebo současně s prospektem a nabídkovým dokumentem a minimálně zároveň se zveřejněním výroční zprávy v souladu s čl. 22 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
5. Zveřejnění systémů řízení rizik používaných správcem v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU obsahuje hlavní prvky systémů řízení rizik používaných správcem k řízení rizik, jimž je nebo může být vystaven každý jím spravovaný alternativní investiční fond. V případě změny zahrnuje popis informace týkající se změny a jejího očekávaného dopadu na alternativní investiční fond a jeho investory.
Informace se zveřejní jako součást pravidelného informování investorů ze strany alternativního investičního fondu, jak je vyžadováno statutem nebo zakládacími dokumenty fondu, nebo současně s prospektem a nabídkovým dokumentem a minimálně zároveň s vydáním nebo zveřejněním výroční zprávy v souladu s čl. 22 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
Článek 109
Pravidelné informování investorů
1. Informace uvedené v čl. 23 odst. 5 směrnice 2011/61/EU se předkládají přehledným a srozumitelným způsobem.
2. Informace o změnách maximální síly pákového efektu vypočítané v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv a závazkovou metodou a jakékoli právo na použití zajištění nebo záruky poskytnutých v rámci využití pákového efektu musí být zpřístupněny bez zbytečného prodlení a zahrnovat:
a)
původní a opravenou maximální úroveň pákového efektu vypočítanou v souladu s články 7 a 8, přičemž se úroveň pákového efektu vypočítá jako příslušná expozice vůči rizikům dělená čistou hodnotou aktiv alternativního investičního fondu;
b)
povahu poskytnutých práv na použití zajištění;
c)
povahu poskytnutých záruk a
d)
podrobnosti o změnách poskytovatelů služeb vztahujících se k jednomu z výše uvedených bodů.
3. Informace o celkovém objemu pákového efektu vypočítaném podle metody hrubé hodnoty aktiv a závazkové metody použité alternativním investičním fondem se zveřejní jako součást pravidelného informování investorů ze strany alternativního investičního fondu, jak je vyžadováno statutem nebo zakládacími dokumenty fondu, nebo současně s prospektem a nabídkovým dokumentem a minimálně zároveň se zveřejněním výroční zprávy v souladu s čl. 22 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
Článek 110
Podávání zpráv příslušným orgánům
1. Ke splnění požadavků čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce a čl. 3 odst. 3 písm. d) směrnice 2011/61/EU poskytne správce při podávání zpráv příslušným orgánům následující informace:
a)
hlavní nástroje, s nimiž obchoduje, včetně rozdělení finančních nástrojů a dalších aktiv, investiční strategie alternativního investičního fondu a to, na kterou zeměpisnou oblast a odvětví se investice zaměřují;
b)
trhy, jichž je členem nebo na kterých aktivně obchoduje;
c)
diverzifikaci portfolia alternativního investičního fondu, která zahrnuje mimo jiné jeho hlavní expozice vůči riziku a nejvýznamnější koncentrace rizik.
Informace se poskytne co možná nejdříve a nejpozději jeden měsíc po skončení období uvedeného v odstavci 3. Je-li daný alternativní investiční fond fondem fondů, správce může tuto lhůtu prodloužit o 15 dní.
2. Za každý unijní alternativní investiční fond, který spravuje, a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii, poskytne správce příslušným úřadům svého domovského členského státu v souladu s čl. 24 odst. 2 směrnice 2011/61/EU následující informace:
a)
procentní podíl aktiv alternativního investičního fondu, která podléhají zvláštním opatřením definovaným v čl. 1 odst. 5 tohoto nařízení v důsledku jejich nelikvidnosti v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. a) směrnice 2011/61/EU;
b)
jakákoli nová opatření k řízení likvidity alternativního investičního fondu;
c)
systémy řízení rizik používané správcem k řízení tržního rizika, rizika likvidity, rizika selhání protistrany a dalších rizik včetně operačního rizika;
d)
současný rizikový profil alternativního investičního fondu zahrnující:
i)
profil investic alternativního investičního fondu z hlediska tržního rizika, včetně očekávaného výnosu a volatility alternativního investičního fondu za normálních tržních podmínek,
ii)
profil investic alternativního investičního fondu z hlediska likvidity, včetně profilu aktiv fondu z hlediska likvidity, povahu podmínek zpětného odkupu a podmínek financování poskytnutého protistranami fondu;
e)
informace o hlavních kategoriích aktiv, do nichž alternativní investiční fond investoval, včetně odpovídající tržní hodnoty krátkých a dlouhých pozic, obratu a výsledků během vykazovaného období, a
f)
výsledky pravidelných zátěžových testů za běžných i mimořádných okolností provedených v souladu s čl. 15 odst. 3 písm. b) a čl. 16 odst. 1 druhým pododstavcem směrnice 2011/61/EU.
3. Informace uvedené v odstavcích 1 a 2 jsou podávány následovně:
a)
jednou za půl roku správcem spravujícím portfolia alternativních investičních fondů, jejichž spravovaná aktiva vypočtená podle článku 2 celkově přesahují limit buď 100 milionů EUR, nebo 500 milionů EUR stanovené v čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2011/61/EU, ale nepřesahují 1 miliardu EUR, za každý unijní alternativní investiční fond, který správce spravuje, a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii;
b)
jednou za čtvrt roku správcem spravujícím portfolia alternativních investičních fondů, jejichž spravovaná aktiva vypočtená podle článku 2 celkově přesahují limit 1 miliardy EUR, za každý unijní alternativní investiční fond, který správce spravuje, a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii;
c)
jednou za čtvrt roku správcem, který podléhá požadavkům uvedeným v tomto odstavci písm. a), za každý alternativní investiční fond, jehož spravovaná aktiva, včetně aktiv získaných použitím pákového efektu, celkově přesahují 500 milionů EUR, ve vztahu k danému fondu;
d)
jednou za rok správcem ve vztahu k jím spravovanému alternativnímu investiční fondu, který nevyužívá pákového efektu a který v souladu s hlavní investiční politikou investuje do nekotovaných společností a emitentů za účelem získání kontroly.
4. Odchylně od odstavce 3 může příslušný orgán domovského členského státu správce považovat pro výkon svých úkolů za vhodné a nezbytné požadovat všechny nebo část informací, jež mu mají být předány, častěji.
5. Správci spravující jeden nebo více alternativních investičních fondů, které považují za fondy, jež využívají v souladu s článkem 111 tohoto nařízení pákový efekt ve velké míře, poskytnou informace požadované v čl. 24 odst. 4 směrnice 2011/61/EU zároveň s informacemi požadovanými v odstavci 2 tohoto článku.
6. Správci poskytnou informace upřesněné v odstavcích 1, 2 a 5 v souladu s pro forma vzorem pro podávání zpráv uvedeným v příloze IV.
7. V souladu s čl. 42 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/61/EU se pro mimounijní správce jakýkoli odkaz na příslušné orgány domovského členského státu považuje za odkaz na příslušný orgán referenčního členského státu.
Článek 111
Využívání pákového efektu „ve velké míře“
1. Za využívání pákového efektu ve velké míře pro účely čl. 24 odst. 4 směrnice 2011/61/EU se považuje situace, kdy expozice alternativního investičního fondu vůči rizikům vypočtená závazkovou metodou podle článku 8 tohoto nařízení převyšuje třikrát jeho čistou hodnotu aktiv.
2. Jsou-li splněny požadavky uvedené v odstavci 1 tohoto článku, správce poskytne informace v souladu s čl. 24 odst. 4 směrnice 2011/61/EU příslušným orgánům svého domovského členského státu podle zásad stanovených v čl. 110 odst. 3 tohoto nařízení.
ODDÍL 2
Správci spravující alternativní investiční fondy využívající pákový efekt
(čl. 25 odst. 3 směrnice 2011/61/EU)
Článek 112
Omezení správy alternativních investičních fondů
1. Zásady stanovené v tomto článku se použijí k upřesnění okolností, za kterých příslušné orgány vykonávají svou pravomoc stanovit limity pákového efektu nebo jiná omezení uložená správcům.
2. Při posuzování informací získaných podle čl. 7 odst. 3, čl. 15 odst. 4, čl. 24 odst. 4 nebo 5 směrnice 2011/61/EU vezme příslušný orgán v úvahu rozsah, v jakém využívání pákového efektu správcem nebo jeho interakce se skupinou správců či s jinými finančními institucemi může přispět k růstu systémového rizika ve finančním systému nebo rizika chaotických trhů.
3. Příslušné orgány při svém posouzení zohlední alespoň následující hlediska:
a)
okolnosti, za nichž by expozice rizikům alternativního investičního fondu nebo několika alternativních investičních fondů, včetně expozic vůči rizikům plynoucích z finanční nebo investiční pozice, do níž správce vstoupil na svůj vlastní účet nebo jménem fondu, mohla představovat pro finanční instituci významný zdroj tržního rizika, rizika likvidity nebo rizika selhání protistrany;
b)
okolnosti, za nichž činnosti správce nebo jeho interakce například se skupinou správců či s jinými finančními institucemi, zvláště ve vztahu k druhům aktiv, do kterých fond investuje, a technik používaných správcem při využívání pákového efektu, přispívají nebo by mohly přispívat k postupnému nežádoucímu propadu cen finančních nástrojů či jiných aktiv způsobem, který ohrožuje životaschopnost takových finančních nástrojů či jiných aktiv;
c)
kritéria, jako například typ alternativního investičního fondu, investiční strategie správce ve vztahu k dotčenému fondu, tržní podmínky, za kterých správce a fond provozují svou činnost, a pravděpodobné procyklické účinky, jež by mohly plynout z toho, že příslušné orgány stanoví pro dotčeného správce limity či jiná omezení využívání pákového efektu;
d)
kritéria, jako například velikost alternativního investičního fondu nebo několika alternativních investičních fondů a související dopad na určité tržní odvětví, koncentrace rizik na určitých trzích, na nichž daný fond nebo fondy investují, riziko šíření na jiné trhy z trhu, kde byla rizika zjištěna, otázky likvidity na určitých trzích v daném momentě, rozsah nesouladu aktiv a pasiv v investiční strategii určitého správce nebo nezvyklý pohyb cen aktiv, do nichž fond může investovat.
ODDÍL 3
Zvláštní pravidla ve vztahu ke třetím zemím
(čl. 34 odst. 1, čl. 35 odst. 2, čl. 36 odst. 1, čl. 37 odst. 7 písm. d), čl. 40 odst. 2 písm. a) a čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU)
Článek 113
Obecné požadavky
1. Dohody o spolupráci musí zahrnovat všechny možné situace a aktéry, s nimiž počítá kapitola VII směrnice 2011/61/EU, s ohledem na místo, kde je usazen správce, místo, kde je usazen fond, a na činnost správce.
2. Dohody o spolupráci mají písemnou formu.
3. Dohody o spolupráci vytvoří zvláštní rámec pro konzultace, spolupráci a výměnu informací pro účely dohledu a vymáhání práv mezi příslušnými orgány z EU a příslušnými orgány třetí země.
4. Dohody o spolupráci musí obsahovat zvláštní doložku, kterou se řídí předávání informací, které příslušný orgán Unie obdržel od orgánu dohledu ve třetí zemi, dalším příslušným orgánům Unie, Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy nebo Evropské radě pro systémová rizika, jak to vyžaduje směrnice 2011/61/EU.
Článek 114
Mechanismy, nástroje a postupy
1. Dohody o spolupráci vytvoří mechanismy, nástroje a postupy nezbytné k tomu, aby byl příslušným orgánům Unie umožněn přístup ke všem informacím potřebným k plnění jejich úkolů podle směrnice 2011/61/EU.
2. Dohody o spolupráci vytvoří mechanismy, nástroje a postupy nezbytné k tomu, aby příslušné orgány Unie mohly provádět kontroly na místě, je-li to třeba k plnění úkolů příslušného orgánu Unie podle směrnice 2011/61/EU. Kontroly na místě provádí přímo příslušný orgán Unie nebo příslušný orgán třetí země s pomocí příslušného orgánu Unie.
3. Dohody o spolupráci vytvoří mechanismy, nástroje a postupy nezbytné k tomu, aby příslušný orgán třetí země v souladu s vnitrostátními a mezinárodními předpisy platnými pro daný orgán pomáhal příslušným orgánům Unie, je-li to třeba k vymáhání právních předpisů Unie a vnitrostátních prováděcích předpisů, jež porušil subjekt usazený ve třetí zemi.
Článek 115
Ochrana údajů
Dohody o spolupráci zajistí, aby údaje a rozbor údajů byly třetím zemím předávány pouze v souladu s článkem 52 směrnice 2011/61/EU.
ODDÍL 4
Výměna informací týkajících se možných systémových důsledků činnosti správce
(čl. 53 odst. 1 směrnice 2011/61/EU)
Článek 116
Výměna informací týkajících se možných systémových důsledků činnosti správce
Pro účely článku 53 směrnice 2011/61/EU si příslušné orgány členských států, které jsou odpovědné za udělování povolení správcům nebo dohled nad nimi podle uvedené směrnice, vymění s příslušnými orgány jiných členských států, Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a Evropskou radou pro systémová rizika alespoň:
a)
informace získané podle článku 110, je-li to důležité pro sledování a řešení možných důsledků činnosti jednotlivých správců nebo skupin správců pro stabilitu systémově významných finančních institucí a pro řádné fungování trhů, na nichž správci působí;
b)
informace získané od orgánů třetích zemí, je-li důležité pro sledování systémového rizika;
c)
rozbor informací uvedených v písmenu a) a b) a posouzení situace, v níž jsou činnosti jednoho nebo více správců podléhajících dohledu nebo jednoho či více alternativních investičních fondů v jejich správě považovány za činnosti, které přispívají k nárůstu systémového rizika ve finančním systému, k riziku chaotických trhů nebo riziku pro dlouhodobý růst hospodářství;
d)
opatření přijatá, pokud činnost jednoho či více správců pod dohledem nebo jednoho či více alternativních investičních fondů v jejich správě představuje systémové riziko nebo ohrožuje řádné fungování trhů, na nichž působí.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 117
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 22. července 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. prosince 2012.
DELEGOVANÉ NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 231/2013
z 19. decembra 2012,
ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ, pokiaľ ide o výnimky, všeobecné podmienky výkonu činnosti, depozitárov, pákový efekt, transparentnosť a dohľad
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ z 8. júna 2011 o správcoch alternatívnych investičných fondov a o zmene a doplnení smerníc 2003/41/ES a 2009/65/ES a nariadení (ES) č. 1060/2009 a (EÚ) č. 1095/2010 (1), a najmä na jej článok 3 ods. 6, článok 4 ods. 3, článok 9 ods. 9, článok 12 ods. 3, článok 14 ods. 4, článok 15 ods. 5, článok 16 ods. 3, článok 17, článok 18 ods. 2, článok 19 ods. 11, článok 20 ods. 7, článok 21 ods. 17, článok 22 ods. 4, článok 23 ods. 6, článok 24 ods. 6, článok 25 ods. 9, článok 34 ods. 2, článok 35 ods. 11, článok 36 ods. 3, článok 37 ods. 15, článok 40 ods. 11, článok 42 ods. 3 a článok 53 ods. 3,
so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky,
keďže:
(1)
Smernicou 2011/61/EÚ sa Komisia splnomocňuje na prijímanie delegovaných aktov, ktorými sa spresnia najmä pravidlá týkajúce sa výpočtu hraničnej hodnoty, pákového efektu, podmienky výkonu činnosti správcov alternatívnych investičných fondov (ďalej len „správcovia AIF“) vrátane riadenia rizík a riadenia likvidity, určovania hodnoty a delegovania, požiadavky spresňujúce funkcie a povinnosti depozitárov alternatívnych investičných fondov (ďalej len „AIF“), pravidlá transparentnosti a osobitné požiadavky týkajúce sa tretích krajín. Je dôležité, aby sa všetky tieto doplňujúce pravidlá začali uplatňovať v rovnakom čase ako smernica 2011/61/EÚ tak, aby sa nové požiadavky uložené správcom AIF mohli účinne uviesť do praxe. Ustanovenia v tomto nariadení navzájom úzko súvisia, pretože sa zaoberajú udeľovaním povolení správcom AIF, priebežnou prevádzkou a transparentnosťou správcov AIF, ktorí spravujú AIF a/alebo uvádzajú AIF na trh v Únii, čo sú neoddeliteľne spojené hľadiská súvisiace so začatím a vykonávaním činnosti správy aktív. Na účely zabezpečenia súdržnosti medzi uvedenými ustanoveniami, ktoré by mali nadobudnúť účinnosť v rovnakom čase, a s cieľom uľahčiť komplexný prehľad a kompaktný prístup k nim osobami, ktoré podliehajú uvedeným povinnostiam, vrátane investorov, ktorí nie sú rezidentmi v Únii, je vhodné začleniť všetky delegované akty vyžadované smernicou 2011/61/EÚ do jedného nariadenia.
(2)
Je dôležité zabezpečiť, aby sa prijatím nariadenia dosiahli ciele smernice 2011/61/EÚ jednotne vo všetkých členských štátoch na zlepšenie integrity vnútorného trhu a poskytnutie právnej istoty jeho účastníkom vrátane inštitucionálnych investorov, príslušných orgánov a ostatných zainteresovaných strán. Forma nariadenia zabezpečuje rovnaké podmienky pre všetkých organizátorov trhu a je najlepšou zárukou rovnakých podmienok, jednotných pravidiel hospodárskej súťaže a náležitého spoločného štandardu ochrany investorov. Okrem toho zaisťuje priamu uplatniteľnosť podrobných jednotných pravidiel týkajúcich sa prevádzky správcov AIF, ktoré sú vo svojej podstate priamo uplatniteľné, a preto si na vnútroštátnej úrovni nevyžadujú ďalšiu transpozíciu. Použitím nariadenia sa navyše umožní zabrániť oneskorenému uplatňovaniu smernice 2011/61/EÚ v členských štátoch.
(3)
Keďže sa v delegovanom nariadení spresňujú úlohy a povinnosti „riadiaceho orgánu“ a „vrcholového manažmentu“, je dôležité objasniť význam týchto pojmov, najmä skutočnosť, že riadiaci orgán môžu tvoriť členovia vrcholového manažmentu. Keďže sa v nariadení navyše zavádza pojem „funkcia dohľadu“, vo vymedzení riadiaceho orgánu by sa malo objasniť, že ide o orgán, ktorý zahŕňa funkciu riadenia v prípade, že sú funkcie dohľadu a riadenia oddelené v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi obchodných spoločností. V smernici 2011/61/EÚ sa od správcov AIF požaduje, aby príslušným orgánom poskytovali určité informácie vrátane percentuálneho podielu aktív AIF podliehajúcich osobitnému režimu vyplývajúcemu z ich nelikvidnej povahy. V tomto nariadení sa objasňuje význam osobitného režimu, aby správcovia AIF vedeli presne, ktoré informácie by mali poskytovať príslušným orgánom.
(4)
Smernicou 2011/61/EÚ sa stanovuje menej prísny režim pre tých správcov AIF, ktorí spravujú portfóliá AIF, ktorých celkové spravované aktíva nepresahujú príslušné hraničné hodnoty. Je potrebné jasne určiť, ako sa má počítať celková hodnota spravovaných aktív. V tejto súvislosti je nevyhnutné vymedziť kroky potrebné na výpočet celkovej hodnoty aktív, jasne stanoviť, ktoré aktíva nie sú do výpočtu zahrnuté, objasniť, ako by sa mala určovať hodnota aktív nadobudnutých s použitím pákového efektu, a stanoviť pravidlá na riešenie prípadov vzájomnej držby medzi AIF spravovanými správcom AIF.
(5)
Je potrebné vypočítať celkovú hodnotu spravovaných aktív najmenej raz za rok, a to s použitím aktuálnych informácií. Hodnota aktív by sa preto mala určovať počas dvanástich mesiacov predchádzajúcich dátumu výpočtu celkovej hodnoty spravovaných aktív a čo najbližšie k tomuto dátumu.
(6)
Na zabezpečenie toho, že správca AIF bude môcť aj naďalej využívať menej prísny režim stanovený smernicou 2011/61/EÚ, mal by zaviesť postup, ktorým sa umožní priebežne sledovať celkovú hodnotu spravovaných aktív. Správca AIF môže zohľadniť druhy spravovaných AIF a rôzne triedy investovaných aktív na posúdenie pravdepodobnosti nedodržania hraničnej hodnoty alebo potreby ďalšieho výpočtu.
(7)
V prípade, že správca AIF už nespĺňa podmienky týkajúce sa hraničných hodnôt, mal by o tom informovať svoj príslušný orgán a do 30 kalendárnych dní požiadať o povolenie. Ak sa však prekročenie hraničných hodnôt alebo pokles pod ne vyskytuje len príležitostne v rámci daného kalendárneho roka a tieto situácie sa považujú za dočasné, správca AIF by nemal mať povinnosť žiadať o povolenie. V takých prípadoch by správca AIF mal informovať príslušný orgán o porušení hraničnej hodnoty a vysvetliť, prečo sa domnieva, že toto porušenie je dočasného charakteru. Situáciu trvajúcu viac ako tri mesiace nemožno považovať za dočasnú. Pri posudzovaní pravdepodobnosti dočasnosti situácie by správca AIF mal zohľadniť očakávanú činnosť upisovania a vyplácania alebo prípadne výzvy na úhradu kapitálu a rozdelenie kapitálu. Správca AIF by v rámci tohto posúdenia nemal používať očakávané pohyby na trhu.
(8)
Údaje, ktoré používajú správcovia AIF na výpočet celkovej hodnoty spravovaných aktív, nemusia byť dostupné pre verejnosť alebo investorov. Príslušné orgány však musia byť schopné overiť, že správca AIF správne počíta a monitoruje celkovú hodnotu spravovaných aktív vrátane posúdenia prípadov, keď celková hodnota spravovaných aktív dočasne prekročí príslušnú hraničnú hodnotu, a preto by mali mať na požiadanie prístup k týmto údajom.
(9)
Je dôležité, aby správcovia AIF, ktorí využívajú menej prísny režim stanovený v smernici 2011/61/EÚ, poskytli príslušným orgánom aktuálne informácie v čase registrácie. Môže sa stať, že nie všetky druhy správcov AIF majú aktualizované ponukové materiály zohľadňujúce najnovší vývoj týkajúci sa AIF, ktoré spravujú, a pre týchto správcov AIF môže byť praktickejšie špecifikovať požadované informácie v samostatnom dokumente, v ktorom sa opisuje investičná stratégia fondov. Mohlo by to tak byť v prípade fondov, ktoré investujú do verejne neobchodovateľných akcií (private equity) alebo rizikového kapitálu a ktoré často získavajú peniaze na základe rokovaní s potenciálnymi investormi.
(10)
AIF, ktorý má v držbe len akciové podiely v kótovaných spoločnostiach, by sa nemal považovať za využívajúci pákový efekt, pokiaľ sa akciové podiely nenadobúdajú prostredníctvom prijatej pôžičky. Ak rovnaký AIF nakupuje opcie na akciový index, mal by sa považovať za využívajúci pákový efekt, keďže zvýšil expozíciu AIF voči danej investícii.
(11)
V záujme zabezpečenia jednotného uplatňovania povinností správcu AIF poskytovať objektívny prehľad o použitom pákovom efekte je potrebné poskytnúť dve metódy na výpočet pákového efektu. Ako vyplýva z trhových štúdií, najlepšie výsledky možno dosiahnuť spojením takzvanej „hrubej“ a „záväzkovej“ metódy.
(12)
Na získanie primeraných informácií na monitorovanie systémových rizík a na získanie úplného obrazu o tom, ako správca AIF používa pákový efekt, by sa mali príslušným orgánom a investorom poskytnúť informácie o expozícii AIF, a to na základe hrubej, ako aj záväzkovej metódy, a preto by všetci správcovia AIF mali počítať expozíciu s použitím hrubej, ako aj záväzkovej metódy. Hrubá metóda poskytuje celkovú expozíciu AIF, zatiaľ čo záväzková metóda poskytuje prehľad o technikách zaistenia (hedging) a vzájomného započítania (netting), ktoré správca využíva. Preto sa musia obe metódy vnímať spoločne. Užitočné informácie môže poskytnúť konkrétne miera, v akej sa celková expozícia odlišuje medzi hrubou metódou a záväzkovou metódou. Aby sa v prípade potreby zabezpečilo, že akékoľvek zvýšenie expozície AIF sa primerane zohľadňuje, Komisia môže prijať ďalšie delegované akty o dodatočnej a voliteľnej metóde na výpočet pákového efektu.
(13)
Pri výpočte expozície by mali byť spočiatku zahrnuté všetky pozície AIF vrátane krátkych a dlhých aktív a pasív, prijatých pôžičiek, derivátových nástrojov a akejkoľvek inej metódy zvyšujúcej expozíciu v prípade, že riziká a výhody aktív alebo pasív znáša AIF, a všetky ostatné pozície, ktoré spolu vytvárajú čistú hodnotu aktív.
(14)
Dohody o prijatých pôžičkách uzavreté AIF by sa mali vylúčiť, ak je ich charakter dočasný a týkajú sa kapitálových záväzkov investorov a sú nimi plne kryté. Revolvingové kreditné nástroje by sa nemali považovať za dočasné.
(15)
Okrem výpočtu expozície s použitím hrubej metódy by všetci správcovia AIF mali počítať expozíciu s použitím záväzkovej metódy. Podľa záväzkovej metódy by sa finančné derivátové nástroje mali konvertovať na rovnocenné pozície v podkladovom aktíve. Ak však AIF investuje do určitých derivátov, aby vyvážil trhové riziko iných aktív, do ktorých AIF investuje, za určitých podmienok by sa uvedené deriváty nemali konvertovať na rovnocennú pozíciu v podkladových aktívach, keďže expozície daných dvoch investícií sa navzájom vyvažujú. Malo by to tak byť napríklad v prípade, keď portfólio AIF investuje do určitého indexu a má v držbe derivátový nástroj, ktorý vymieňa výkonnosť daného indexu za výkonnosť odlišného indexu, ktorý by mal byť rovnocenný držbe expozície voči druhému indexu v portfóliu, a preto by čistá hodnota aktív AIF nezávisela od výkonnosti prvého indexu.
(16)
Vo výpočte expozície podľa záväzkovej metódy deriváty, ktoré spĺňajú kritériá stanovené v tomto nariadení, nepredstavujú prírastkovú expozíciu. Preto ak AIF investuje do indexových futurít a má v držbe hotovostnú pozíciu rovnajúcu sa celkovej podkladovej trhovej hodnote futurít, zodpovedalo by to priamemu investovaniu do indexových akcií, a preto by sa indexová futurita nemala zohľadňovať na účely výpočtu expozície AIF.
(17)
Vo výpočte expozície podľa záväzkovej metódy by sa správcom AIF malo umožniť zohľadňovať dohody o zaistení a započítaní za predpokladu, že spĺňajú kritériá súvisiace so záväzkovou metódou.
(18)
Požiadavka, aby sa dohody o započítaní týkali rovnakého podkladového aktíva, by sa mala vykladať prísne tak, že aktíva, ktoré správca AIF považuje za rovnocenné alebo vo veľkej miere súvisiace, ako napríklad rôzne triedy akcií alebo dlhopisov vydaných rovnakým emitentom, by sa nemali považovať za totožné na účely dohôd o započítaní. Cieľom vymedzenia dohôd o započítaní je zabezpečiť, aby sa zohľadnili len tie obchody, ktoré vyrovnávajú riziká spojené s inými obchodmi bez toho, aby zostávalo podstatné reziduálne riziko. Kombinácie obchodov, ktorých cieľom je vytvoriť výnos, hoci malý, znížením niektorých rizík pri zachovaní iných, by sa nemali považovať za dohody o započítaní, ako v prípade arbitrážnych investičných stratégií, ktorých cieľom je vytvoriť výnos využitím cenových rozdielov medzi derivátovými nástrojmi s rovnakým podkladovým nástrojom, ale s odlišnou splatnosťou.
(19)
Postup riadenia portfólia, ktorého cieľom je zníženie rizika trvania spojením investície do dlhopisu s dlhou splatnosťou s úrokovým swapom alebo zníženie trvania dlhopisového portfólia AIF uzavretím krátkej pozície na dlhopisové futurity predstavujúce riziko úrokovej sadzby portfólia (zaistenie trvania) by sa mal považovať za dohodu o zaistení za predpokladu, že spĺňa kritériá zaistenia.
(20)
Postup riadenia portfólia, ktorého cieľom je vyrovnať významné riziká súvisiace s investíciou do dobre diverzifikovaného portfólia akcií prijatím krátkej pozície na futuritu indexu akciového trhu, na ktorom je zloženie akciového portfólia veľmi podobné zloženiu indexu akciového trhu a jeho výnos vo veľkej miere súvisí s výnosom indexu akciového trhu a na ktorom krátka pozícia na futuritu indexu akciového trhu umožňuje nespochybniteľné zníženie všeobecného trhového rizika súvisiaceho s akciovým portfóliom a špecifické riziko je nevýznamné, ako napríklad beta-hedging dobre diverzifikovaného akciového portfólia, v ktorom sa špecifické riziko považuje za nepodstatné, by sa mal považovať za postup spĺňajúci kritériá zaistenia.
(21)
Postup riadenia portfólia, ktorého cieľom je vyrovnať riziko súvisiace s investíciou do dlhopisu s pevnou úrokovou sadzbou spojením dlhej pozície na swap na kreditné zlyhanie a úrokového swapu, ktorý vymieňa danú pevnú úrokovú sadzbu za úrokovú sadzbu rovnajúcu sa náležitej referenčnej sadzbe peňažného trhu plus rozpätie, by sa mal považovať za dohodu o zaistení, ak sú v zásade dodržané všetky kritériá zaistenia záväzkovej metódy.
(22)
Postup riadenia portfólia, ktorého cieľom je vyrovnať riziko danej akcie prijatím krátkej pozície prostredníctvom derivátového kontraktu na akciu, ktorá sa líši od danej prvej akcie, ale vo veľkej miere s ňou súvisí, by sa nemal považovať za spĺňajúci kritériá zaistenia. Hoci táto stratégia závisí od prijatia opačných pozícií v rovnakej triede aktív, nezaisťuje voči špecifickému riziku spojenému s investíciou do určitej akcie. Preto by sa nemala považovať za dohodu o zaistení, ako sa stanovuje v kritériách týkajúcich sa záväzkovej metódy.
(23)
Postup riadenia portfólia, ktorého cieľom je udržať alfu koša akcií (obsahujúceho obmedzený počet akcií) spojením investície do daného koša akcií s krátkou pozíciou upravenou o betu na futuritu na index akciového trhu, by sa nemal považovať za spĺňajúci kritériá zaistenia. Cieľom tejto stratégie nie je vyrovnať významné riziká spojené s investovaním do daného koša akcií, ale vyrovnať betu (trhové riziko) danej investície a udržať alfu. ALFA zložka koša akcií môže prevládať nad beta zložkou a ako taká môže viesť k stratám na úrovni AIF. Z toho dôvodu by sa tento postup nemal považovať za dohodu o zaistení.
(24)
Stratégia arbitráže zlúčenia je stratégia, v ktorej sa spája krátka pozícia na akciu s dlhou pozíciou na inú akciu. Cieľom tejto stratégie je zaistiť betu (trhové riziko) pozícií a generovať výnos spojený s pomernou výkonnosťou oboch akcií. Podobne alfa zložka koša akcií môže prevládať nad beta zložkou a ako taká môže viesť k stratám na úrovni AIF. Táto stratégia by sa nemala považovať za dohodu o zaistení, ako sa stanovuje v kritériách týkajúcich sa záväzkovej metódy.
(25)
Stratégia, ktorej cieľom je zaistiť dlhú pozíciu v akcii alebo dlhopise zakúpeným zabezpečením kreditného rizika voči tomu istému emitentovi, sa týka dvoch odlišných tried aktív, a preto by sa nemala považovať za dohodu o zaistení.
(26)
Pri používaní metód, ktoré zvyšujú expozíciu AIF, by mal správca AIF dodržiavať všeobecné zásady, ako napríklad okrem svojej právnej formy zvážiť aj podstatu transakcie. Osobitne pokiaľ ide o repo transakcie, správca AIF by mal zvážiť, či riziká a odmeny týkajúce sa zahrnutých aktív AIF presunul alebo si ich ponechal. Správca AIF by mal cez derivátové nástroje alebo iné zmluvné opatrenia vnímať aj podkladové aktíva s cieľom určiť možné budúce záväzky AIF vyplývajúce z uvedených transakcií.
(27)
Keďže záväzková metóda vedie k tomu, že sa úrokové sadzby s rôznymi splatnosťami považujú za rôzne podkladové aktíva, AIF, ktoré podľa svojej základnej investičnej politiky investujú primárne do úrokových derivátov, môžu používať špecifické pravidlá vzájomného započítania trvania, aby sa zohľadnila súvislosť medzi segmentmi splatnosti krivky úrokovej sadzby. AIF by mal byť pri stanovovaní svojej investičnej politiky a rizikového profilu schopný vymedziť úroveň rizika úrokovej sadzby a následne určiť svoje cieľové trvanie. AIF by mal zohľadniť vopred určené cieľové trvanie vo svojom investičnom rozhodovaní. Ak sa trvanie portfólia odlišuje od cieľového trvania, stratégia by sa nemala považovať za dohodu o započítaní trvania, ako sa stanovuje v kritériách súvisiacich so záväzkovou metódou.
(28)
Pravidlá vzájomného započítania trvania umožňujú, aby boli dlhé pozície započítané s krátkymi pozíciami, ktorých podkladové aktíva majú odlišné úrokové sadzby. Splatnosti slúžiace ako hraničné hodnoty rozsahov splatnosti sú dva roky, sedem rokov a 15 rokov. V rámci každého rozsahu splatnosti by sa malo umožniť vzájomné započítanie pozícií.
(29)
Vzájomné započítanie pozícií medzi dvomi rôznymi rozsahmi splatnosti by sa malo čiastočne povoliť. Na vzájomne započítané pozície sa musia uplatňovať sankcie, aby sa umožnilo len čiastočné započítanie. Mali by byť vyjadrené percentuálnymi podielmi závislými od priemerných korelácií medzi rozsahmi splatnosti dva roky, päť rokov, desať rokov a 30 rokov krivky úrokovej sadzby. Čím väčší je časový rozdiel medzi splatnosťami pozícií, tým viac musí ich vzájomné započítanie podliehať sankcii, a preto sa musia percentá zvyšovať.
(30)
Pozície, ktorých upravené trvanie je oveľa dlhšie ako upravené trvanie celého portfólia, nie sú v súlade s investičnou stratégiou AIF a ich úplné započítanie by sa nemalo povoliť. Preto by nemalo byť prijateľné započítať krátku pozíciu s 18-mesačnou splatnosťou (stanovenou v rozsahu splatnosti 1) s dlhou pozíciou s 10-ročnou splatnosťou (stanovenou v rozsahu splatnosti 3), ak je cieľové trvanie AIF približne dva roky.
(31)
Vo výpočte expozície môžu AIF najprv identifikovať dohody o zaistení. Deriváty zahrnuté v týchto dohodách sú potom vylúčené z výpočtu celkovej expozície. AIF by mali v dohodách o zaistení používať presný výpočet. AIF by nemali vo výpočte zaistenia používať pravidlá vzájomného započítania trvania. Pravidlá vzájomného započítania trvania sa môžu používať na konverziu zvyšných úrokových derivátov na ich rovnocenné pozície podkladových aktív.
(32)
Podľa smernice 2011/61/EÚ musí správca AIF zabezpečiť, aby potenciálne riziká spojené so zodpovednosťou za škody vyplývajúce z jeho činnosti boli náležite kryté buď dodatočnými vlastnými zdrojmi alebo prostredníctvom poistenia zodpovednosti za škodu. Jednotné uplatňovanie tohto ustanovenia si vyžaduje spoločné chápanie potenciálnych rizík spojených so zodpovednosťou za škodu pri výkone povolania, ktoré majú byť kryté. Vo všeobecnej špecifikácii rizík spôsobených odbornou nedbanlivosťou správcu AIF by sa mali určiť vlastnosti príslušných rizikových udalostí a identifikovať rozsah potenciálnej zodpovednosti za škody vrátane škody alebo straty zapríčinenej osobami, ktoré priamo vykonávajú činnosti, za ktoré nesie správca AIF právnu zodpovednosť, ako napríklad riaditelia, úradníci alebo zamestnanci správcu AIF, a osobami vykonávajúcimi činnosti na základe dohody so správcom AIF o delegovaní. V súlade s ustanoveniami smernice 2011/61/EÚ by zodpovednosť správcu AIF nemala byť ovplyvnená delegovaním alebo subdelegovaním a správca AIF by mal zabezpečiť náležité krytie rizík spojených so zodpovednosťou za škodu spôsobenú pri výkone povolania v súvislosti s tretími stranami, za ktoré je právne zodpovedný.
(33)
Na zabezpečenie jednotného chápania všeobecnej špecifikácie by mal ako kritérium na identifikovanie potenciálnych rizikových udalostí spojených so zodpovednosťou za škody spôsobené pri výkone povolania slúžiť zoznam príkladov. Uvedený zoznam by mal zahŕňať širokú škálu udalostí vyplývajúcich z nedbanlivého konania, chýb alebo opomenutí, ako napríklad strata dokumentov dokazujúcich nárok na investície, skresľovanie skutočností alebo porušenie rôznych záväzkov alebo povinností správcu AIF. Takisto by mal zahŕňať prípad, keď sa nezabránilo podvodnému správaniu v rámci organizácie správcu AIF prostredníctvom náležitých systémov vnútornej kontroly. Za škodu vyplývajúcu z neuplatnenia dostatočnej náležitej starostlivosti v prípade investície, ktorá sa ukázala ako podvodná, by niesol zodpovednosť správca AIF v rámci zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone povolania a táto škoda by mala byť primerane krytá. Straty spôsobené z dôvodu, že investícia stratila hodnotu v dôsledku nepriaznivých trhových podmienok, by však nemali byť kryté. Zoznam by mal zahŕňať aj prípady nesprávne vykonaného určenia hodnoty, ktoré by sa mali chápať ako nesplnenie povinnosti týkajúcej sa určovania hodnoty, čo predstavuje porušenie článku 19 smernice 2011/61/EÚ a príslušných delegovaných aktov.
(34)
V súlade so svojimi povinnosťami riadenia rizík by správcovia AIF mali mať zavedené kvalitatívne mechanizmy vnútornej kontroly na predchádzanie prevádzkovým zlyhaniam vrátane rizík spojených so zodpovednosťou za škody spôsobené pri výkone povolania alebo na ich zmierňovanie. Správca AIF by preto mal mať ako súčasť svojej politiky riadenia rizík zavedené vhodné politiky a postupy na riadenie operačných rizík primerané povahe, rozsahu a komplexnosti svojej obchodnej činnosti. Tieto postupy a politiky by v každom prípade mali umožniť vytvorenie vnútornej databázy strát, ktorá by slúžila na posúdenie profilu operačných rizík.
(35)
Na zabezpečenie toho, aby dodatočné vlastné zdroje a poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone povolania primerane kryli potenciálne riziká spojené so zodpovednosťou za škodu, by sa mali stanoviť minimálne kvantitatívne referenčné hodnoty na určenie vhodnej úrovne krytia. Takéto kvantitatívne referenčné hodnoty by mal určiť správca AIF ako špecifické percento hodnoty portfólií spravovaných AIF, vypočítané ako suma absolútnej hodnoty všetkých aktív všetkých spravovaných AIF bez ohľadu na to, či sú nadobúdané použitím pákového efektu alebo s peniazmi investorov. V tejto súvislosti by sa hodnota derivátových nástrojov mala určovať pri ich trhovej cene, pretože by sa pri tejto cene mohli nahradiť. Keďže krytie prostredníctvom poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone povolania je svojou povahou neistejšie ako krytie poskytnuté pomocou dodatočných vlastných zdrojov, na tieto dva odlišné nástroje používané na krytie rizika spojeného so zodpovednosťou za škodu by sa mali uplatňovať rozdielne percentuálne podiely.
(36)
Na zabezpečenie toho, že poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone povolania bude účinne kryť straty, ktoré vyplynú z poistených udalostí, malo by sa uzavrieť s poisťovňou, ktorá je oprávnená poskytovať poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone povolania. Sem patria poisťovne z EÚ a mimo EÚ, pokiaľ majú povolenie na poskytovanie tejto poistnej služby na základe právnych predpisov Únie alebo vnútroštátnych právnych predpisov.
(37)
S cieľom umožniť určitú flexibilitu pri navrhovaní primeraného poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone povolania by malo byť možné, aby sa správca AIF a poisťovňa dohodli na doložke, ktorou sa stanoví, že ako prvú časť akejkoľvek straty bude správca AIF znášať vymedzenú sumu (vymedzená spoluúčasť). V prípade, že sa dohodne táto vymedzená spoluúčasť, správca AIF by mal poskytnúť vlastné zdroje zodpovedajúce vymedzenej sume straty, ktorú má znášať správca AIF. Tieto vlastné zdroje by mali dopĺňať počiatočný kapitál správcu AIF a vlastné zdroje, ktoré má správca AIF poskytnúť podľa článku 9 ods. 3 smernice 2011/61/EÚ.
(38)
Zásadou by malo byť, že primeranosť krytia dodatočnými vlastnými zdrojmi alebo poistením zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone povolania by sa mala preskúmať aspoň raz za rok. Správca AIF by však mal mať zavedené postupy, ktorými sa zabezpečí priebežné monitorovanie celkovej hodnoty spravovaných portfólií AIF a priebežné úpravy výšky krytia rizík spojených so zodpovednosťou za škody spôsobené pri výkone povolania, ak by sa identifikovali významné nezrovnalosti. Okrem toho príslušný orgán domovského členského štátu správcu AIF môže znížiť alebo zvýšiť minimálnu požiadavku na dodatočné vlastné zdroje po zohľadnení rizikového profilu správcu AIF, jeho histórie strát a primeranosti jeho dodatočných vlastných zdrojov alebo poistenia zodpovednosti za škody spôsobené pri výkone povolania.
(39)
Smernicou 2011/61/EÚ sa vyžaduje, aby správcovia AIF konali v najlepšom záujme AIF, investorov do AIF a v záujme integrity trhu. Správcovia AIF by preto mali uplatňovať vhodné politiky a postupy, ktoré im umožnia predchádzať zneužívaniu, ako napríklad market timing alebo. Market timing spočíva vo využívaní zastaraných cien cenných papierov v portfóliu, ktoré majú vplyv na výpočet čistej hodnoty aktív AIF (ČHA), alebo v kúpe a vyplatení podielov AIF počas niekoľkých dní, čím sa zneužíva spôsob, akým AIF vypočítava svoju ČHA. Late trading spočíva v zadávaní príkazov na kúpu alebo vyplatenie podielov AIF po vymedzenom čase, keď sa už neprijímajú príkazy, ale prijatá cena je ešte cenou z tohto momentu. Obidva prípady zneužitia poškodzujú záujmy dlhodobých investorov, pretože znižujú ich výnos a majú škodlivé účinky na výnosy AIF, pretože zvyšujú transakčné náklady a narušujú riadenie portfólia. Správcovia AIF by takisto mali stanoviť vhodné postupy, aby sa zabezpečilo, že AIF je spravovaný efektívne, a mali by konať takým spôsobom, aby zabránili účtovaniu neprimeraných nákladov AIF a jeho investorom.
(40)
V súlade s postupom uplatňovaným na správcov PKIPCP by mali správcovia AIF zabezpečiť vysokú úroveň starostlivosti pri výbere a monitorovaní investícií. Mali by mať náležité odborné znalosti a vedomosti o aktívach, do ktorých sú AIF investované. S cieľom zabezpečiť, aby sa investičné rozhodnutia vykonávali v súlade s investičnou stratégiou a v prípade potreby s rizikovými limitmi spravovaných AIF, by správcovia AIF mali stanoviť a vykonávať písomné politiky a postupy týkajúce sa náležitej starostlivosti. Tieto politiky a postupy by sa mali pravidelne preskúmavať a aktualizovať. Keď správca AIF investuje do špecifických druhov aktív s dlhým trvaním, menej likvidných aktív, ako sú nehnuteľnosti alebo podiely spoločníkov, požiadavky náležitej starostlivosti by sa mali uplatňovať aj na fázu rokovaní. Činnosti, ktoré správca AIF vykoná pred uzavretím dohody, by mali byť dobre zdokumentované s cieľom preukázať, že sú v súlade s hospodárskym a finančným plánom, a teda s trvaním AIF. Správcovia AIF by mali viesť zápisnice z príslušných zasadnutí, prípravnú dokumentáciu a hospodársku a finančnú analýzu vykonanú na účely posúdenia realizovateľnosti projektu a zmluvného záväzku.
(41)
Požiadavka, aby správcovia AIF konali s náležitými zručnosťami, obozretnosťou a starostlivosťou, by sa mala uplatňovať aj na prípady, keď správca vymenuje primárneho brokera alebo protistranu. Správca AIF by mal vybrať a vymenovať len tých primárnych brokerov a protistrany, ktoré podliehajú priebežnému dohľadu, sú finančne zdravé a majú potrebnú organizačnú štruktúru vhodnú na poskytovanie služieb správcovi AIF alebo AIF. S cieľom zabezpečiť, aby boli záujmy investorov náležite chránené, je dôležité objasniť, že jedno z kritérií, na základe ktorých by sa mal posúdiť dobrý finančný stav, je, či primárni brokeri alebo protistrany podliehajú príslušným pravidlám obozretného podnikania vrátane náležitých kapitálových požiadaviek a účinnému dohľadu.
(42)
V súlade so smernicou 2011/61/EÚ, v ktorej sa od správcov AIF požaduje, aby konali čestne, spravodlivo a s náležitými zručnosťami, osoby, ktoré účinne riadia obchodnú činnosť správcu AIF a ktoré sú členmi riadiaceho orgánu alebo vrcholového manažmentu v prípade subjektov, ktoré nemajú riadiaci orgán, by mali mať dostatočné vedomosti, zručnosti a skúsenosti na výkon svojich úloh, najmä na pochopenie rizík spojených s činnosťou správcu AIF. V súlade so zelenou knihou Komisie o správe a riadení spoločností vo finančnom sektore (2) osoby, ktoré účinne riadia obchodnú činnosť správcu AIF, by takisto mali venovať dostatok času výkonu svojich funkcií u správcu AIF a konať čestne, bezúhonne a s nezávislým myslením s cieľom okrem iného účinne posudzovať a spochybňovať rozhodnutia vrcholového manažmentu.
(43)
Na zabezpečenie toho, že sa príslušné činnosti vykonávajú správne, by správca AIF mal zamestnať pracovníkov s potrebnými zručnosťami, vedomosťami a odbornými znalosťami na vykonávanie im pridelených úloh.
(44)
Správcovia AIF, ktorí poskytujú službu individuálneho riadenia portfólia, musia dodržiavať pravidlá týkajúce sa stimulov stanovené v smernici Komisie 2006/73/ES z 10. augusta 2006, ktorou sa vykonáva smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokiaľ ide o organizačné požiadavky a podmienky výkonu činnosti investičných spoločností, ako aj o vymedzené pojmy na účely uvedenej smernice (3). V záujme zaistenia súladu by sa uvedené zásady mali rozšíriť na správcov AIF, ktorí poskytujú službu kolektívneho riadenia portfólia a uvádzania na trh. Existencia, povaha a výška poplatku, provízie alebo poskytnutej výhody by sa mali zverejňovať vo výročnej správe správcu AIF alebo v prípadoch, keď ich výšku nemožno stanoviť, mala by sa takto zverejňovať metóda ich výpočtu.
(45)
Investori do AIF by mali využívať podobnú ochranu ako klienti správcu AIF, ktorým správcovia AIF poskytujú službu individuálneho riadenia portfólia, pretože v takom prípade musia dodržiavať pravidlá najlepšieho výkonu stanovené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi, o zmene a doplnení smerníc Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení smernice Rady 93/22/EHS (4) a v smernici Komisie 2006/73/ES. Mali by sa však zohľadniť rozdiely medzi rôznymi druhmi aktív, do ktorých sú investované AIF, pretože najlepší výkon nie je relevantný napríklad vtedy, keď správca AIF investuje do nehnuteľností alebo podielov spoločníkov a investícia sa uskutoční po rozsiahlych rokovaniach o podmienkach dohody. Ak nie sú na výber rôzne miesta vykonávania, správca AIF by mal byť schopný preukázať príslušným orgánom a audítorom, že nie je možné vybrať si medzi rôznymi miestami vykonávania.
(46)
V záujme zaistenia súladu s požiadavkami vzťahujúcimi sa na správcov PKIPCP by sa pravidlá spracovávania príkazov a zlučovania a prideľovania obchodných príkazov mali vzťahovať na správcov AIF pri poskytovaní služby kolektívneho riadenia portfólia. Tieto pravidlá sa však neuplatňujú v prípade, keď sa investícia do aktív uskutoční na základe rozsiahlych rokovaní o podmienkach dohody, ako napríklad investovanie do nehnuteľností, podielov spoločníkov alebo nekótovaných spoločností, pretože v takých prípadoch sa príkaz nevykonáva.
(47)
Je dôležité spresniť situácie, v ktorých sa pravdepodobne vyskytnú konflikty záujmov, najmä v prípade vyhliadky na finančný zisk alebo zabránenie finančnej strate alebo keď sa poskytujú finančné alebo iné stimuly na usmernenie správania správcu AIF takým spôsobom, že uprednostňuje konkrétne záujmy na úkor záujmov iných strán, ako napríklad iného AIF, jeho klientov, podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) alebo iných klientov správcu AIF.
(48)
V politike v oblasti konfliktov záujmov stanovenej správcom AIF by sa mali identifikovať situácie, v ktorých by činnosti, ktoré vykonáva správca AIF, mohli predstavovať konflikty záujmov, ktoré vedú alebo nevedú k potenciálnym rizikám poškodenia záujmov AIF alebo záujmov jeho investorov. Na ich identifikáciu by správca AIF mal zohľadniť nielen činnosť kolektívneho riadenia portfólia, ale aj iné činnosti, na ktorých vykonávanie má povolenie, vrátane činností subjektov, na ktoré sa funkcie delegujú a subdelegujú, externého znalca alebo protistrany.
(49)
V súlade s prístupom uvedeným v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES z 13. júla 2009 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) (5) v prípade správcovských spoločností PKIPCP a v smernici 2004/39/ES v prípade investičných spoločností by správcovia AIF mali prijať postupy a opatrenia na zabezpečenie toho, že príslušné osoby vykonávajúce rôzne obchodné činnosti, ktoré by mohli zahŕňať konflikty záujmov, vykonávajú tieto činnosti na nezávislej úrovni primeranej veľkosti a činnostiam správcu AIF.
(50)
Je nevyhnutné stanoviť všeobecný rámec, podľa ktorého by sa mali riadiť a zverejňovať konflikty záujmov, ak sa vyskytnú. Podrobné kroky a postupy, ktoré treba v takých situáciách dodržiavať, by sa mali objasniť v politike v oblasti konfliktov záujmov, ktorú má stanoviť správca AIF.
(51)
Jednou z ústredných zložiek systému riadenia rizík je stála funkcia riadenia rizík. V záujme zaistenia súladu by jej úlohy a povinnosti mali byť svojou povahou podobné úlohám a povinnostiam, ktoré sa smernicou Komisie 2010/43/EÚ z 1. júla 2010, ktorou sa vykonáva smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES, pokiaľ ide o organizačné požiadavky, konflikty záujmov, pravidlá výkonu činnosti, riadenie rizík a obsah dohody medzi depozitárom a správcovskou spoločnosťou (6), prideľujú stálej funkcii riadenia rizík v správcovských spoločnostiach PKIPCP. Hlavnou úlohou tejto funkcie by malo byť formovanie rizikovej politiky AIF, monitorovanie rizík a meranie rizík s cieľom zabezpečiť, aby bola úroveň rizika na priebežnom základe v súlade s rizikovým profilom AIF. Stála funkcia riadenia rizík by mala mať potrebnú právomoc, prístup ku všetkým náležitým informáciám a mala by udržiavať pravidelné kontakty s vrcholovým manažmentom a riadiacim orgánom správcu AIF s cieľom poskytovať im aktuálne informácie, aby mohli v prípade potreby prijať rýchle nápravné opatrenia.
(52)
Politika riadenia rizík tvorí ďalší pilier systému riadenia rizík. Táto politika by sa mala primerane zdokumentovať a mali by sa v nej vysvetliť najmä opatrenia a postupy používané na meranie a riadenie rizík, ochranné opatrenia na nezávislé vykonávanie funkcie riadenia rizík, techniky použité na riadenie rizík a podrobnosti o rozdeľovaní zodpovednosti v rámci správcu AIF za postupy riadenia rizík a výkonu činnosti. S cieľom zabezpečiť účinnosť politiky riadenia rizík by ju aspoň raz za rok mal preskúmať vrcholový manažment.
(53)
Ako sa požaduje v smernici 2011/61/EÚ, funkcia riadenia rizík by mala byť funkčne a hierarchicky oddelená od prevádzkových oddelení. Preto by sa malo objasniť, že takéto oddelenie by malo byť zabezpečené až po riadiaci orgán správcu AIF a že osoby vo funkcii riadenia rizík by nemali vykonávať žiadne konfliktné úlohy alebo by nad nimi nemali vykonávať dohľad osoby, ktoré sú zodpovedné za výkon konfliktných funkcií.
(54)
Je nevyhnutné spresniť ochranné opatrenia, ktoré má v každom prípade využívať správca AIF na zabezpečenie nezávislého vykonávania funkcie riadenia rizík, a najmä toho, aby osoby vykonávajúce funkciu riadenia rizík neboli poverené konfliktnými povinnosťami, aby prijímali rozhodnutia na základe údajov, ktoré môžu primerane posúdiť, a aby bolo možné preskúmať rozhodovací proces.
(55)
Hoci sa smernicou 2011/61/EÚ neukladajú AIF žiadne investičné obmedzenia, riziká vzniknuté v prípade každého AIF nemožno riadiť účinne, ak správcovia AIF vopred nestanovili rizikové limity. Rizikové limity by mali byť v súlade s rizikovým profilom AIF a mali by sa oznamovať investorom v súlade so smernicou 2011/61/EÚ.
(56)
V záujme zaistenia súladu sú požiadavky týkajúce sa identifikácie, merania a monitorovania rizík založené na podobných ustanoveniach ako v smernici 2010/43/EÚ. Správcovia AIF by sa mali primerane zaoberať možnou zraniteľnosťou svojich techník a modelov na meranie rizík vykonávaním stresových testov, spätného testovania a analýzy scenárov. V prípade, že sa na základe stresových testov a analýzy scenárov odhalí osobitná zraniteľnosť voči danému súboru okolností, správca AIF by mali prijať urýchlené kroky a nápravné opatrenia.
(57)
Smernicou 2011/61/EÚ sa od Komisie vyžaduje, aby stanovila systémy a postupy riadenia likvidity, ktoré správcovi AIF umožňujú monitorovať riziko likvidity AIF okrem prípadu, keď AIF je AIF uzavretého typu nevyužívajúci pákový efekt, a zabezpečiť, aby bol profil likvidity investícií AIF v súlade s jeho podkladovými záväzkami. Preto je dôležité stanoviť základné všeobecné požiadavky určené pre všetkých správcov AIF, ktorých uplatňovanie by sa malo prispôsobiť veľkosti, štruktúre a povahe AIF, ktoré spravuje dotknutý správca AIF.
(58)
Správcovia AIF by mali vedieť preukázať svojim príslušným orgánom, že majú zavedené primerané a účinné politiky a postupy riadenia likvidity. To si vyžaduje, aby sa náležite zohľadnila povaha AIF vrátane druhu podkladových aktív a výšky rizika likvidity, ktorému je AIF vystavený, rozsah a komplexnosť AIF alebo komplexnosť postupu likvidácie alebo predaja aktív.
(59)
Systémy a postupy riadenia likvidity by mali správcom AIF umožniť uplatňovanie nástrojov a opatrení nevyhnutných na riešenie nelikvidných aktív a súvisiacich problémov s určovaním hodnoty s cieľom reagovať na žiadosti o vyplatenie. Ak to vnútroštátne právne predpisy povoľujú, tieto nástroje a opatrenia môžu zahŕňať obmedzenia vyplácania, čiastočné vyplácanie, dočasné prijaté pôžičky, výpovedné lehoty a skupiny likvidných aktív. „Bočné vrecká“ a iné mechanizmy, keď určité aktíva AIF podliehajú podobným opatreniam medzi AIF a jeho investormi, by sa mali považovať za „osobitný režim“, pretože majú vplyv na špecifické práva investorov do AIF na vyplatenie. Pozastavenie AIF by sa nemalo považovať za osobitný režim, pretože sa uplatňuje na všetky aktíva AIF a všetkých investorov AIF. Používanie nástrojov a osobitného režimu na riadenie likvidity by malo závisieť od konkrétnych okolností a malo by sa líšiť podľa povahy, rozsahu a investičnej stratégie AIF.
(60)
Požiadavka na monitorovanie riadenia likvidity podkladových podnikov kolektívneho investovania, do ktorých investujú AIF, spolu s požiadavkami na zavedenie nástrojov a opatrení na riadenie rizika likvidity a identifikovanie, riadenie a monitorovanie konfliktov záujmov medzi investormi, by sa nemala vzťahovať na správcov AIF, ktorí spravujú AIF uzavretého typu bez ohľadu na to, či sa považujú za AIF využívajúce pákový efekt. Výnimka z uvedených požiadaviek na riadenie likvidity súvisiacich s vyplácaním by mala odzrkadľovať rozdiely vo všeobecných podmienkach vyplácania investorov do AIF uzavretého typu v porovnaní s podmienkami týkajúcimi sa AIF otvoreného typu.
(61)
Používaním minimálnych limitov týkajúcich sa likvidity alebo nelikvidity AIF by sa mohol zabezpečiť účinný monitorovací nástroj pre určité druhy správcov AIF. Samotné prekročenie limitu si nemusí vyžadovať opatrenie správcu AIF, pretože závisí od skutočností a okolností a tolerancií stanovených správcom AIF. Limity by sa preto mali v praxi používať v súvislosti s monitorovaním priemerného denného vyplatenia v porovnaní s likviditou fondu z hľadiska dní za rovnaké obdobie. To by sa mohlo využiť aj na monitorovanie koncentrácie investorov na podporu scenárov stresového testovania. Uvedené limity by mohli byť spúšťacími mechanizmami na trvalé monitorovanie alebo nápravné opatrenia v závislosti od okolností.
(62)
Stresové testy by mali prípadne simulovať nedostatok likvidity aktív, ako aj atypické žiadosti o vyplatenie. Nedávne a očakávané budúce upísania a vyplatenia by sa mali zohľadniť spolu s vplyvom predpokladanej výkonnosti AIF v porovnaní s inými fondmi v tejto činnosti. Správca AIF by mal analyzovať časové obdobie potrebné na splnenie žiadostí o vyplatenie v simulovaných scenároch stresových testov. Správca AIF by mal takisto vykonávať stresové testy trhových faktorov, ako sú devízové pohyby, ktoré by mohli podstatným spôsobom ovplyvniť kreditný profil správcu AIF alebo kreditný profil AIF a následne aj požiadavky na kolaterál. Správca AIF by mal zohľadniť citlivosť určovania hodnoty v stresových podmienkach vo svojom prístupe k stresovému testovaniu alebo analýze scenárov.
(63)
Periodicita, s akou by sa mali vykonávať stresové testy, by mala závisieť od povahy AIF, investičnej stratégie, profilu likvidity, typu investora a politiky vyplácania AIF. Očakáva sa však, že uvedené testy sa budú vykonávať najmenej raz za rok. Ak zo stresových testov vyplynie výrazne vyššie riziko likvidity, ako sa očakávalo, správca AIF by mal konať v najlepšom záujme všetkých investorov AIF s prihliadnutím na profil likvidity aktív AIF, úroveň žiadostí o vyplatenie a v prípade potreby na primeranosť politík a postupov riadenia likvidity.
(64)
Smernicou 2011/61/EÚ sa vyžaduje, aby Komisia spresnila spôsob, ako má byť zosúladená investičná stratégia, profil likvidity a politika vyplácania. Súlad medzi týmito tromi prvkami je zabezpečený v prípade, že investorom možno vyplatiť ich investície v súlade s politikou vyplácania AIF, ktorá by mala zahŕňať podmienky vyplácania za bežných, ako aj výnimočných okolností, a spôsobom v súlade so spravodlivým zaobchádzaním s investormi.
(65)
Smernicou 2011/61/EÚ sa vyžaduje medziodvetvový súlad a odstránenie nesúladu medzi záujmami pôvodcov, ktorí transformujú úvery do obchodovateľných cenných papierov, a záujmami správcov AIF, ktorí investujú do týchto cenných papierov alebo iných finančných nástrojov v mene AIF. Na dosiahnutie uvedeného cieľa sa zohľadnili príslušné ustanovenia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/48/ES zo 14. júna 2006 o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií (7), v ktorých sa stanovujú kvantitatívne a kvalitatívne požiadavky, ktoré majú spĺňať investori vystavení kreditnému riziku sekuritizácie, pôvodcovia a sponzori. Keďže sa týmto nariadením a príslušnými ustanoveniami smernice 2006/48/ES sleduje ten istý cieľ zosúladiť záujmy pôvodcu alebo sponzora so záujmami investorov, je nevyhnutné, aby sa terminológia používala jednotne v obidvoch právnych aktoch, a preto sa ako referencia používajú vymedzenia pojmov uvedené v smernici 2006/48/ES. So zreteľom na to, že Výbor európskych orgánov bankového dohľadu, predchodca Európskeho orgánu pre bankovníctvo, poskytol podrobné usmernenia k výkladu príslušných ustanovení smernice 2006/48/ES (8), dosiahnutie medziodvetvového súladu si vyžaduje, aby sa platné ustanovenia, ktorých cieľom je zosúladenie záujmov medzi pôvodcami, sponzormi a správcami AIF, vykladali v zmysle uvedených usmernení.
(66)
Je dôležité, aby transakcie, v ktorých rámci sa transformujú úvery do obchodovateľných cenných papierov, neboli štruktúrované tak, aby sa zabránilo uplatňovaniu požiadaviek týkajúcich sa investícií do sekuritizačných pozícií. Z tohto dôvodu by sa odkaz na investíciu do obchodovateľných cenných papierov alebo iných finančných nástrojov založených na transformovaných úveroch nemal vykladať prísne ako právne platný a záväzný prevod vlastníckeho práva na tieto nástroje, ale ako investícia urobená vo vecnom hospodárskom zmysle tak, aby boli pokryté akékoľvek iné formy syntetických investícií a aby podliehali špecifickým požiadavkám. Aby sa predišlo nedorozumeniam a zladila sa terminológia s terminológiou používanou v právnych predpisoch o bankovníctve, mal by sa namiesto pojmu „investovanie do obchodovateľných cenných papierov alebo iných finančných nástrojov založených na transformovaných úveroch“ používať pojem „prijatie expozície voči kreditnému riziku sekuritizácie“.
(67)
Požiadavky, ktoré musia splniť inštitúcie konajúce ako pôvodcovia, sponzori alebo pôvodní veritelia sekuritizácie, sa im priamo ukladajú prostredníctvom smernice 2006/48/ES. Je preto dôležité stanoviť zodpovedajúce povinnosti správcu AIF prijímajúceho expozíciu voči sekuritizáciám. Správca AIF by preto mal prijať expozíciu voči sekuritizáciám len v prípade, že pôvodca, sponzor alebo pôvodný veriteľ explicitne oznámil správcovi AIF, že si v podkladovom aktíve ponechal významný hospodársky podiel. Táto požiadavka je známa ako požiadavka ponechania. Okrem toho by mal správca AIF zabezpečiť, aby boli splnené rôzne kvalitatívne požiadavky uložené sponzorovi a pôvodcovi prostredníctvom smernice 2006/48/ES. Samotný správca by AIF mal navyše spĺňať kvalitatívne požiadavky, aby komplexne a dôkladne chápal sekuritizačné investovanie a jeho podkladovú expozíciu. Na tieto účely by správcovia AIF mali uskutočňovať svoje investičné rozhodnutie až po dôkladnom uplatnení náležitej starostlivosti, z ktorého by mali mať primerané informácie a znalosti o dotknutých sekuritizáciách.
(68)
Sú okolnosti, za ktorých subjekty spĺňajú vymedzenie pojmu pôvodca alebo sponzor alebo plnia úlohu pôvodného veriteľa; iný subjekt, ktorý však nespĺňa vymedzenie pojmu sponzor alebo pôvodca a neplní ani úlohu pôvodného veriteľa - ale ktorého záujmy sú najoptimálnejšie zosúladené so záujmami investorov - sa môže usilovať o splnenie požiadavky ponechania. V záujme právnej istoty by sa od takéhoto iného subjektu nemalo vyžadovať, aby splnil požiadavku ponechania, ak požiadavku ponechania splnil pôvodca, sponzor alebo pôvodný veriteľ.
(69)
V prípade porušenia požiadavky ponechania alebo kvalitatívnych požiadaviek by mal správca AIF zvážiť prijatie určitého nápravného opatrenia, ako napríklad zaistenie, predaj alebo zníženie expozície alebo oslovenie strany porušujúcej požiadavku ponechania s cieľom obnoviť dodržiavanie súladu. Toto nápravné opatrenie by malo byť vždy v záujme investorov a nemalo by zahŕňať žiadnu priamu povinnosť predať aktíva ihneď po tom, čo porušenie vyšlo najavo, a malo by sa preto zabrániť núdzovému predaju. Správca AIF by mal porušenie zohľadniť pri uvažovaní o ďalšej investícii v ďalšej transakcii, do ktorej je zapojená strana porušujúca túto požiadavku.
(70)
S cieľom dodržiavať súlad s požiadavkami smernice 2011/61/EÚ na určenie interných postupov a organizačných opatrení, ktoré by mal uplatňovať každý správca AIF, by sa od správcov AIF malo vyžadovať, aby vytvorili dobre zdokumentovanú organizačnú štruktúru, v ktorej sú jasne rozdelené povinnosti, vymedzujú sa kontrolné mechanizmy a zabezpečuje sa dobrá výmena informácií medzi všetkými zúčastnenými stranami. Správcovia AIF by mali stanoviť aj systémy, ktoré zaručia ochranu informácií a kontinuitu ich obchodnej činnosti. V zavádzaní týchto postupov a štruktúr by správcovia AIF mali zohľadniť zásadu proporcionality, čo umožní nastavenie postupov, mechanizmov a organizačnej štruktúry podľa povahy, rozsahu a komplexnosti obchodnej činnosti správcu AIF a podľa povahy a škály činností vykonávaných v rámci jeho obchodnej činnosti.
(71)
Poskytovanie informácií investorom má veľký význam pre ochranu týchto investorov, a preto by správcovia AIF mali vykonávať primerané politiky a postupy, aby sa zabezpečilo, že podmienky vyplácania vzťahujúce sa na konkrétny AIF budú oznámené dostatočne podrobne a dostatočne dôrazne investorom pred tým, ako investujú, a v prípade významných zmien. To by mohlo zahŕňať poskytovanie informácií o výpovedných lehotách v súvislosti s vyplateniami, podrobnosti o obdobiach, počas ktorých sa nesmú vyplácať ani predávať cenné papiere (lock-up), uvedenie okolností, za ktorých sa bežné mechanizmy vyplácania nemusia uplatňovať alebo môžu byť pozastavené, a podrobnosti o akýchkoľvek opatreniach, ktoré môže zvažovať riadiaci orgán, ako napríklad obmedzenia vyplácania (gates) či odkladanie do bočných vreciek (side-pockets), pretože majú vplyv na špecifické práva investorov do konkrétneho AIF na vyplatenie.
(72)
Na zabezpečenie toho, aby sa príslušné činnosti vykonávali riadne, by správcovia AIF mali používať najmä vhodné elektronické systémy na splnenie požiadaviek na zaznamenávanie, pokiaľ ide o portfóliové transakcie alebo príkazy na upísanie a vyplatenie, a mali by stanoviť, vykonávať a udržiavať politiky a postupy účtovníctva na zabezpečenie toho, aby sa výpočet čistej hodnoty aktív vykonával v súlade s požiadavkami smernice 2011/61/EÚ a tohto nariadenia.
(73)
S cieľom zabezpečiť súlad s požiadavkami uloženými správcom PKIPCP prostredníctvom smernice 2009/65/ES by riadiaci orgán, vrcholový manažment alebo prípadne funkcia dohľadu správcu AIF mali byť poverení podobnými druhmi úloh, ku ktorým by sa mali byť prideliť primerané povinnosti. Toto pridelenie povinností by však malo byť v súlade s úlohou a povinnosťami riadiaceho orgánu, vrcholového manažmentu a funkcie dohľadu podľa príslušných vnútroštátnych právnych predpisov. Vrcholový manažment môže zahŕňať niektorých alebo všetkých členov riadiaceho orgánu.
(74)
Požiadavku vytvoriť stálu a účinnú funkciu zaisťovania dodržiavania súladu s predpismi by mal vždy spĺňať správca AIF, a to bez ohľadu na veľkosť a komplexnosť svojej obchodnej činnosti. Podrobnosti technickej a personálnej organizácie funkcie zaisťovania dodržiavania súladu s predpismi by však mali byť nastavené podľa povahy, rozsahu a komplexnosti obchodnej činnosti správcu AIF a podľa povahy a rozsahu jeho služieb a činností. Správca AIF by nemal byť povinný vytvoriť nezávislé oddelenie pre zaistenie dodržiavania súladu, ak by táto požiadavka bola neprimeraná so zreteľom na veľkosť správcu AIF alebo povahu, rozsah a komplexnosť jeho obchodnej činnosti.
(75)
Normy určovania hodnoty sa v rámci jurisdikcií a tried aktív odlišujú. Týmto nariadením by sa mali doplniť spoločné všeobecné pravidlá a stanoviť referenčné hodnoty pre správcov AIF pri vypracúvaní a vykonávaní primeraných a jednotných politík a postupov na riadne a nezávislé určovanie hodnoty aktív AIF. V politikách a postupoch by mali byť opísané povinnosti, úlohy a zodpovednosti týkajúce sa všetkých strán zapojených do určovania hodnoty vrátane externých znalcov.
(76)
Hodnota aktív sa môže určiť rôznymi spôsobmi, ako napríklad odkazom na ceny pozorovateľné na aktívnom trhu alebo odhadom s použitím iných metodík určovania hodnoty podľa vnútroštátnych právnych predpisov, štatútu AIF alebo jeho zakladajúcich dokumentov. Keďže hodnotu jednotlivých aktív a pasív možno určiť pomocou rôznych metodík a môže pochádzať z rôznych zdrojov, správca AIF by mal určiť a opísať metodiky určovania hodnoty, ktoré používa.
(77)
V prípade, že sa na určenie hodnoty aktív použije model, v postupoch a politikách určovania hodnoty by sa mali uviesť hlavné vlastnosti modelu. Model by pred jeho použitím mal podliehať procesu validácie, ktorý vykoná interná alebo externá fyzická osoba, ktorá nebola zapojená do procesu tvorby modelu. Osoba by sa mala považovať za kvalifikovanú na vykonávanie procesu validácie modelu používaného na určenie hodnoty aktív, ak má primerané kompetencie a skúsenosti s určovaním hodnoty aktív s použitím týchto modelov, a takouto osobou by mohol byť aj audítor.
(78)
Keďže AIF pôsobia v dynamickom prostredí, v ktorom sa investičné stratégie môžu priebežne meniť, politiky a postupy určovania hodnoty by sa mali preskúmať aspoň raz za rok a v každom prípade predtým, ako sa AIF zapoja do novej investičnej stratégie alebo nového druhu aktíva. Každá zmena v politikách a postupoch určovania hodnoty vrátane metodík určovania hodnoty by sa mala riadiť vopred stanoveným procesom.
(79)
Správca AIF musí zabezpečiť, že hodnota jednotlivých aktív AIF sa určila riadne v súlade s politikami a postupmi určovania hodnoty. V prípade niektorých aktív, najmä komplexných a nelikvidných finančných nástrojov existuje vyššie riziko nesprávneho určenia hodnoty. Na riešenie situácie tohto druhu by správca AIF mal zaviesť dostatočné kontroly, aby sa zabezpečilo, že hodnote aktív AIF možno priradiť primeraný stupeň objektívnosti.
(80)
Výpočet čistej hodnoty aktív na podielový list alebo akciu podlieha vnútroštátnym právnym predpisom a/alebo štatútu fondu alebo zakladajúcim dokumentom. Toto nariadenie sa vzťahuje len na postup výpočtu, nie na metodiku výpočtu. Samotný správca AIF môže vykonávať výpočet čistej hodnoty aktív na podielový list alebo akciu ako súčasť administratívnych funkcií, ktoré vykonáva pre AIF. Alternatívne môže byť na vykonávanie administratívy vrátane výpočtu čistej hodnoty aktív vymenovaná tretia strana. Tretia strana, ktorá vykonáva výpočet čistej hodnoty aktív pre AIF, by sa nemala považovať za externého znalca na účely smernice 2011/61/EÚ, ak nevykonáva určenie hodnoty jednotlivých aktív vrátane tých, ktoré si vyžadujú subjektívne posúdenie, ale začleňuje do procesu výpočtu hodnoty, ktoré získala od správcu AIF, zo zdrojov cenotvorby alebo od externého znalca.
(81)
Existujú postupy určovania hodnoty, ktoré možno vykonávať denne, ako napríklad určovanie hodnoty finančných nástrojov, ale existujú aj postupy určovania hodnoty, ktoré nemožno vykonávať s rovnakou periodicitou, ako sa uskutočňujú emisie, upísania, vyplatenia a zrušenia, napríklad určovanie hodnoty nehnuteľností. Periodicita určovania hodnoty aktív v držbe fondu otvoreného typu by mala zohľadňovať rozdiely v postupoch určovania hodnoty so zreteľom na druhy aktív v držbe AIF.
(82)
Prísne požiadavky a obmedzenia, ktoré sa musia dodržať, keď správca AIF plánuje delegovať úlohu výkonu funkcií, sú stanovené v smernici 2011/61/EÚ. Správca AIF zostáva vždy plne zodpovedný za riadne vykonávanie delegovaných úloh a ich súlad so smernicou 2011/61/EÚ a jej vykonávacími opatreniami. Správca AIF by mal preto zabezpečiť, aby subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, vykonával a uplatňoval normy kvality, ktoré by uplatňoval samotný správca AIF. Navyše ak je to potrebné na zabezpečenie toho, že sa delegované funkcie vykonávajú na jednotnej vysokej úrovni, správca AIF musí byť schopný skončiť výkon delegovania a v dohode o delegovaní by sa preto mali správcovi AIF priznať flexibilné práva na skončenie výkonu delegovania. Obmedzenia delegovania a požiadavky naň by sa mali uplatňovať na riadiace funkcie stanovené v prílohe I smernice 2011/61/EÚ, zatiaľ čo podporné úlohy typu administratívnych alebo technických funkcií na pomoc pri výkone riadiacich úloh, ako napríklad logistická podpora v podobe upratovania, stravovania a obstarania základných služieb alebo výrobkov by sa nemali považovať za delegovanie funkcií správcu AIF. Ďalšími príkladmi technických alebo administratívnych funkcií sú kupovanie štandardného, komerčne dostupného softvéru, využívanie ad hoc prevádzkovej pomoci poskytovateľov softvéru v súvislosti s komerčne dostupnými systémami alebo poskytovanie podpory v oblasti ľudských zdrojov, ako napríklad zabezpečovanie dočasných zamestnancov alebo spracovanie miezd.
(83)
Na zabezpečenie vysokej úrovne ochrany investorov by sa okrem zvýšenia efektívnosti výkonu činnosti správcu AIF malo celé delegovanie zakladať na objektívnych dôvodoch. Pri posudzovaní týchto dôvodov by príslušné orgány mali zvážiť štruktúru delegovania a jeho vplyv na štruktúru správcu AIF a interakciu delegovaných činností s činnosťami, ktoré bude naďalej vykonávať správca AIF.
(84)
S cieľom posúdiť, či osoba, ktorá účinne vykonáva činnosť subjektu, na ktorý boli funkcie delegované, má dostatočne dobrú povesť, by sa mal overiť výkon činnosti danej osoby, ako aj to, či sa dopustila priestupkov súvisiacich s finančnými činnosťami. Pri posudzovaní požiadavky dostatočne dobrej povesti by sa mali zvážiť akékoľvek ďalšie relevantné informácie týkajúce sa osobnostných kvalít, ktoré by mohli nepriaznivo ovplyvniť výkon činnosti danou osobou, ako napríklad pochybnosti o jej čestnosti a integrite.
(85)
Investičné spoločnosti povolené podľa smernice 2009/65/ES sa nepovažujú za podniky, ktoré sú povolené alebo registrované na účely správy aktív a ktoré podliehajú dohľadu, pretože nemajú povolenie vykonávať iné činnosti ako činnosti kolektívneho riadenia portfólia podľa uvedenej smernice. Podobne interne spravovaný AIF by sa nemal považovať za klasifikovaný ako takýto podnik, pretože by nemal vykonávať iné činnosti ako činnosti internej správy AIF.
(86)
V prípade, že sa delegovanie týka riadenia portfólia alebo riadenia rizík, ktoré sú základnými predmetmi činnosti správcu AIF, a preto sú veľmi relevantné, pokiaľ ide o ochranu investorov a systémové riziko, okrem požiadaviek článku 20 ods. 1 písm. c) smernice 2011/61/EÚ by mal mať príslušný orgán domovského členského štátu správcu AIF a orgán dohľadu podniku z tretej krajiny uzavretú dohodu o spolupráci v písomnej podobe. Dohoda by sa mala zaviesť pred delegovaním. V podrobnostiach tejto dohody by sa mali zohľadniť medzinárodné normy.
(87)
Písomnými dohodami by sa malo príslušným orgánom priznať právo vykonávať kontroly na mieste vrátane prípadov, keď požiadajú orgán dohľadu podniku z tretej krajiny, na ktorý boli funkcie delegované, o výkon kontrol na mieste, a keď požiadajú orgán dohľadu tretej krajiny o povolenie, aby mohli kontrolu vykonať sami alebo aby sprevádzali zamestnancov orgánu dohľadu tretej krajiny s cieľom pomôcť im pri vykonávaní kontrol na mieste.
(88)
Na základe povinností stanovených v smernici 2011/61/EÚ by správcovia AIF mali konať vždy v najlepšom záujme AIF alebo investorov do AIF, ktoré spravujú. Delegovanie by preto malo byť prípustné len v prípade, ak sa správcovi AIF nezabraňuje konať alebo spravovať AIF v najlepšom záujme investorov.
(89)
V záujme zachovania vysokej úrovne ochrany investorov sa musia v prípade akéhokoľvek delegovania zohľadniť možné konflikty záujmov. Vo viacerých kritériách by sa mali určiť referenčné hodnoty na identifikovanie situácií, ktoré by viedli k závažnému konfliktu záujmov. Uvedené kritériá by sa nemali chápať ako vyčerpávajúce, čo by malo znamenať, že na účely smernice 2011/61/EÚ sú relevantné aj menej závažné konflikty záujmov. Vykonávanie funkcie zaisťovania dodržiavania súladu alebo funkcie auditu by sa preto malo považovať za konfliktné s úlohami riadenia portfólia, zatiaľ čo tvorba trhu alebo upisovanie by sa mali chápať ako konfliktné s riadením portfólia alebo riadením rizík. Uvedenou povinnosťou nie je dotknutá povinnosť subjektu, na ktorý boli funkcie delegované, aby funkčne a hierarchicky od seba oddeľoval úlohy riadenia portfólia a riadenia rizík podľa ustanovení článku 15 smernice 2011/61/EÚ.
(90)
Požiadavky vzťahujúce sa na delegovanie úlohy vykonávania funkcií v mene správcu AIF by sa mali uplatňovať primerane v prípade, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, subdeleguje akékoľvek funkcie, ktoré sú naň delegované, ako aj v prípade akéhokoľvek ďalšieho subdelegovania.
(91)
Na zabezpečenie toho, aby správca AIF v každom prípade vykonával funkcie riadenia investícií, by správca AIF nemal delegovať svoje funkcie v rozsahu, v akom ho už v podstate nemožno považovať za správcu AIF, a v rozsahu, v akom sa stáva len schránkovým subjektom. Správca AIF by si mal vždy zachovať dostatočné zdroje na efektívne vykonávanie dohľadu nad delegovanými funkciami. Samotný správca AIF musí vykonávať funkcie riadenia investícií, musí mať potrebné odborné znalosti a zdroje, udržať si právomoc prijímať rozhodnutia, ktoré patria do zodpovednosti vrcholového manažmentu, a vykonávať funkcie vrcholového manažmentu, ktoré by mohli zahŕňať vykonávanie všeobecnej investičnej politiky a investičných stratégií.
(92)
Posudzovanie štruktúry delegovania je zložitým postupom, ktorý musí vychádzať zo súboru kritérií, aby si príslušné orgány mohli vytvoriť názor. Kombinovanie je potrebné na účely zohľadnenia rôznych štruktúr fondov a investičných stratégií v celej Únii. ESMA môže vypracovať usmernenia na zabezpečenie jednotného posudzovania štruktúr delegovania v rámci Únie.
(93)
Komisia bude monitorovať spôsob uplatňovania daných kritérií a ich vplyv na trhy. Komisia preskúma situáciu po dvoch rokoch a v prípade potreby prijme primerané opatrenia na ďalšie spresnenie podmienok, za ktorých sa bude mať za to, že správca AIF delegoval svoje funkcie do takej miery, že sa zmenil na schránkový subjekt, a nemožno ho už považovať za správcu AIF.
(94)
V smernici 2011/61/EÚ sa stanovuje rozsiahly súbor požiadaviek týkajúci sa depozitára AIF s cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany investorov. Príslušné konkrétne práva a povinnosti depozitára, správcu AIF a/alebo AIF a tretích strán by preto mali byť jasne stanovené. Písomná zmluva by mala obsahovať všetky údaje potrebné na primeranú úschovu (safe-keeping) všetkých aktív AIF depozitárom alebo treťou stranou, na ktorú boli delegované funkcie úschovy v súlade so smernicou 2011/61/EÚ, a potrebné na to, aby si depozitár riadne plnil svoje funkcie dohľadu a kontroly. S cieľom umožniť depozitárovi posudzovať a monitorovať riziko úschovy (custody) by zmluva mala obsahovať dostatočné podrobnosti o kategóriách aktív, do ktorých môže AIF investovať, a zahŕňať geografické regióny, v ktorých AIF plánuje investovať. Zmluva by takisto mala obsahovať podrobnosti o eskalačnom postupe. Depozitár by mal preto upozorniť správcu AIF na akékoľvek podstatné riziko zistené v systéme vyrovnania konkrétneho trhu. Pokiaľ ide o vypovedanie zmluvy, mala by sa v ňom premietnuť skutočnosť, že vypovedanie zmluvy je poslednou možnosťou depozitára, ak nie je presvedčený o tom, že aktíva sú dostatočne chránené. Takisto by sa malo zabrániť morálnemu hazardu, keď by správca AIF prijímal investičné rozhodnutia bez ohľadu na riziká úschovy (custody) na základe toho, že vo väčšine prípadov by bol zodpovedný depozitár. S cieľom zachovať vysokú úroveň ochrany investorov by sa v súvislosti s celým reťazcom úschovy mala uplatňovať požiadavka stanovujúca podrobnosti o monitorovaní tretích strán.
(95)
Depozitár usadený v tretej krajine by mal podliehať verejným pravidlám obozretného podnikania a obozretnému dohľadu vykonávanému orgánom dohľadu, ktorý je zodpovedný za priebežný dohľad, vykonávanie vyšetrovaní a ukladanie sankcií. V prípade, že uvedený dohľad nad depozitárom zahŕňa viacero orgánov dohľadu, jeden orgán dohľadu by mal konať ako kontaktný bod na účely smernice 2011/61/EÚ a všetkých delegovaných a vykonávacích opatrení prijatých podľa nej.
(96)
Posúdenie právnych predpisov tretej krajiny podľa článku 21 ods. 6 posledného pododseku smernice 2011/61/EÚ by mala vykonať Európska komisia porovnaním kritérií udeľovania povolení a priebežných podmienok výkonu činnosti vzťahujúcich sa na depozitára v tretej krajine s príslušnými požiadavkami platnými podľa právnych predpisov Únie pre úverové inštitúcie a/alebo investičné spoločnosti, pokiaľ ide o prístup k činnosti depozitára a vykonávanie funkcií depozitára, s cieľom zistiť, či miestne kritériá majú rovnaký účinok ako kritériá stanovené podľa právnych predpisov Únie. Depozitár, ktorý podlieha prudenciálnemu dohľadu a je licencovaný v tretej krajine v inej miestnej kategórii ako úverová inštitúcia alebo investičná spoločnosť, môže byť predmetom posúdenia Európskou komisiou s cieľom zistiť, či príslušné ustanovenia právnych predpisov tretej krajiny majú rovnaký účinok ako predpisy stanovené právnymi predpismi Únie pre úverové inštitúcie a/alebo investičné spoločnosti.
(97)
Aby mal depozitár jasný prehľad o všetkých prílevoch a odlevoch hotovosti AIF vo všetkých prípadoch, správca AIF by mal zabezpečiť, že depozitár dostáva bez zbytočného odkladu presné informácie týkajúce sa všetkých prílevov hotovosti, a to aj od akejkoľvek tretej strany, u ktorej je otvorený účet peňažných prostriedkov AIF.
(98)
Aby sa riadne monitorovali peňažné toky AIF, povinnosť depozitára spočíva v uistení sa, že sú zavedené a účinne vykonávané postupy na primerané monitorovanie peňažných tokov AIF a že sú tieto postupy pravidelne preskúmavané. Depozitár by mal preskúmať najmä postup porovnania zhody, aby sa presvedčil, že tento postup je vhodný pre AIF a že sa vykonáva v primeraných intervaloch s prihliadnutím na povahu, rozsah a komplexnosť AIF. Takýto postup by mal napríklad jednotlivo porovnávať každý peňažný tok podľa výpisov z bankových účtov s peňažnými tokmi zaznamenanými na účtoch AIF. Keď sa porovnávania zhody vykonávajú denne, ako v prípade väčšiny AIF otvoreného typu, depozitár by mal aj svoje porovnávanie zhody vykonávať raz za deň. Depozitár by mal monitorovať najmä rozdiely, na ktoré sa poukázalo v postupoch porovnávania zhody, a prijaté nápravné opatrenia, aby bez zbytočného odkladu informoval správcu AIF o akejkoľvek anomálii, ktorá nebola napravená, a aby vykonal úplné preskúmanie postupov porovnávania zhody. Takéto preskúmanie by sa malo vykonávať najmenej raz za rok. Depozitár by mal takisto včas identifikovať významné peňažné toky, a to najmä tie, ktoré by mohli byť v nesúlade s činnosťami AIF, ako napríklad zmeny v pozíciách v aktívach alebo upísaniach alebo vyplateniach AIF, a mal by pravidelne dostávať výpisy z účtov peňažných prostriedkov a kontrolovať súlad svojich vlastných záznamov o hotovostných pozíciách so záznamami správcu AIF. Depozitár by mal udržiavať svoje záznamy aktuálne v súlade s článkom 21 ods. 8 písm. b) smernice 2011/61/EÚ.
(99)
Depozitár musí zabezpečiť, že všetky platby vykonané investormi alebo v ich mene pri upísaní akcií alebo podielových listov AIF boli prijaté a zaúčtované na jednom alebo viacerých účtoch peňažných prostriedkov v súlade so smernicou 2011/61/EÚ. Správca AIF by mal preto zabezpečiť, aby sa depozitárovi poskytovali príslušné informácie, ktoré potrebuje na riadne monitorovanie platieb investorov. Správca AIF musí takisto zabezpečiť, aby depozitár získal tieto informácie bez zbytočného odkladu, keď tretia strana dostane príkaz na vyplatenie alebo emisiu akcií alebo podielových listov AIF. S cieľom zabrániť akémukoľvek zneužitiu platieb investorov by mal preto depozitárovi posielať informácie na konci obchodného dňa subjekt, ktorý je zodpovedný za upisovanie a vyplácanie akcií alebo podielových listov AIF.
(100)
V závislosti od druhu aktív, ktoré sa majú uschovať (safe-keeping), sa aktíva buď držia v úschove (custody), ako napríklad finančné nástroje, ktoré možno registrovať na účte finančných nástrojov alebo ktoré možno fyzicky doručiť depozitárovi v súlade so smernicou 2011/61/EÚ, alebo sú predmetom overenia vlastníctva a vedenia záznamov. Depozitár by mal držať v úschove všetky finančné nástroje AIF alebo správcu AIF konajúceho v mene AIF, ktoré by mohli byť registrované alebo držané na účte priamo alebo nepriamo v mene depozitára alebo tretej strany, na ktorú boli delegované funkcie úschovy, a to najmä na úrovni centrálneho depozitára cenných papierov. Okrem týchto situácií sa uvedené finančné nástroje majú držať v úschove (custody), len ak sú priamo registrované u samotného emitenta alebo jeho zástupcu v mene depozitára alebo tretej strany, na ktorú sú delegované funkcie úschovy. Tie finančné nástroje, ktoré sa v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi registrujú len v mene AIF u emitenta alebo jeho zástupcu a ktoré zahŕňajú napríklad investície do nekótovaných spoločností zo strany fondov investujúcich do verejne neobchodovateľných akcií alebo fondov rizikového kapitálu, by sa nemali držať v úschove (custody). Všetky finančné nástroje, ktoré možno fyzicky dodať depozitárovi, by sa mali držať v úschove. Za predpokladu, že podmienky, za ktorých sa majú finančné nástroje držať v úschove, sú splnené, finančné nástroje, ktoré sú poskytnuté ako kolaterál tretej strane alebo sú poskytnuté treťou stranou v prospech AIF, sa musia držať takisto v úschove samotného depozitára alebo tretej strany, na ktorú sú delegované funkcie úschovy, pokiaľ sú vo vlastníctve AIF alebo správcu AIF konajúceho v mene AIF. Takisto finančné nástroje vo vlastníctve AIF alebo správcu AIF v mene AIF, pre ktoré poskytol AIF alebo správca AIF v mene AIF svoj súhlas na opätovné používanie depozitárom, zostávajú v úschove (custody), pokiaľ sa neuplatnilo právo na opätovné použitie.
(101)
Finančné nástroje, ktoré sú držané v úschove (custody), by mali vždy podliehať náležitej starostlivosti a ochrane. V záujme zaistenia riadneho posúdenia rizika úschovy (custody) by depozitár pri uplatnení náležitej starostlivosti mal vedieť najmä to, ktoré tretie strany predstavujú reťaz úschovy, zabezpečiť, že sa dodržali povinnosti náležitej starostlivosti a oddelenia počas celého reťazca úschovy, zabezpečiť, že má primerané právo na prístup k účtovným knihám a záznamom tretích strán, na ktoré boli delegované funkcie úschovy, zabezpečiť súlad s týmito požiadavkami, zdokumentovať všetky tieto povinnosti a sprístupniť tieto dokumenty a podávať správy správcovi AIF.
(102)
S cieľom zabrániť obchádzaniu požiadaviek smernice 2011/61/EÚ by mal depozitár uplatňovať povinnosti úschovy (safe-keeping) na podkladové aktíva finančných štruktúr a/alebo právnych štruktúr kontrolovaných priamo alebo nepriamo AIF alebo správcom AIF konajúcim v mene AIF. Uvedené ustanovenie o preskúmaní by sa nemalo uplatňovať na fondy fondov alebo štruktúry „hlavný - zberný“ za predpokladu, že majú depozitára, ktorý primerane uschováva aktíva fondu.
(103)
Depozitár by mal mať vždy komplexný prehľad o všetkých aktívach, ktoré nie sú finančnými nástrojmi, ktoré sa majú držať v úschove. Uvedené aktíva by boli predmetom povinnosti overenia vlastníctva a vedenia záznamov podľa smernice 2011/61/EÚ. Príkladmi takýchto aktív sú fyzické aktíva, ktoré nie sú finančnými nástrojmi v zmysle vymedzenia podľa smernice 2011/61/EÚ alebo ktoré nebolo možné fyzicky doručiť depozitárovi, finančné zmluvy, ako napríklad deriváty, peňažné vklady alebo investície do súkromných spoločností a podielov spoločníkov.
(104)
Na dosiahnutie dostatočnej miery istoty, že AIF alebo správca AIF konajúci v mene AIF je skutočne vlastníkom aktív, by sa mal depozitár uistiť, že dostáva všetky informácie, ktoré považuje za potrebné, aby sa presvedčil, že AIF alebo správca AIF konajúci v mene AIF má vlastnícke právo na dané aktívum. Uvedené informácie by mohla predstavovať kópia úradného dokumentu, ktorým sa preukazuje, že AIF alebo správca AIF konajúci v mene AIF je vlastníkom aktíva, alebo akýkoľvek úradný a spoľahlivý dôkaz, ktorý depozitár považuje za primeraný. V prípade potreby by mal depozitár požiadať AIF alebo správcu AIF alebo prípadne tretiu stranu o ďalšie dôkazy.
(105)
Depozitár by mal viesť záznamy o všetkých aktívach, o ktorých je presvedčený, že AIF je ich vlastníkom. Môže vytvoriť postup na prijímanie informácií od tretích strán, pričom postupy, ktorými sa zabezpečuje, aby aktíva nemohli byť prevedené bez toho, aby boli depozitár alebo tretia strana, na ktorú sú delegované funkcie úschovy (safe-keeping), informovaní o týchto transakciách, môžu byť realizovateľné v prípade AIF so zriedkavými transakciami a/alebo transakciami, ktoré podliehajú rokovaniu pred vyrovnaním. Požiadavka na prístup k listinným dôkazom o každej transakcii od tretej strany by mohla byť primeraná pre AIF s častejším obchodovaním v rámci portfólia, ako sú napríklad investície do kótovaných derivátov.
(106)
S cieľom zabezpečiť, aby bol depozitár schopný plniť si svoje povinnosti, je potrebné objasniť úlohy stanovené v článku 21 ods. 9 smernice 2011/61/EÚ, a najmä kontroly druhej úrovne, ktoré má depozitár vykonávať. Tieto úlohy by nemali depozitárovi brániť vo vykonávaní overovania ex ante, keď to považuje za primerané a po dohode so správcom AIF. S cieľom zabezpečiť, aby bol depozitár schopný plniť si svoje povinnosti, mal by stanoviť svoj vlastný eskalačný postup na riešenie situácií, v ktorých boli zistené nezrovnalosti. Uvedeným postupom by sa malo zabezpečiť informovanie príslušných orgánov o akýchkoľvek závažných porušeniach. Povinnosťami depozitára v oblasti dohľadu voči tretím stranám uvedenými v tomto nariadení nie sú dotknuté povinnosti uložené správcovi AIF podľa smernice 2011/61/EÚ.
(107)
Depozitár by mal pravidelne kontrolovať súlad medzi počtom emitovaných podielových listov alebo akcií a prijatých výnosov z upísania. Navyše s cieľom zaistiť prijatie platieb vykonaných investormi pri upísaní by mal depozitár ďalej zabezpečiť, aby sa vykonalo ďalšie porovnanie zhody medzi príkazmi na upísanie a výnosmi z upísania. Rovnaké porovnanie zhody by sa malo vykonať so zreteľom na príkazy na vyplatenie. Depozitár by mal takisto overiť, či počet podielových listov alebo akcií na účtoch AIF zodpovedá počtu podielových listov alebo akcií v obehu v registri AIF. Depozitár by mal prispôsobiť svoje postupy zodpovedajúcim spôsobom s prihliadnutím na periodicitu upísaní a vyplatení.
(108)
Depozitár by mal prijať všetky potrebné opatrenia, aby zabezpečil, že na aktíva AIF sa účinne uplatňujú primerané politiky a postupy určovania hodnoty, a to vykonávaním kontrol vzoriek alebo porovnávaním súladu zmeny vo výpočte ČHA v priebehu času so zmenou referenčnej hodnoty. Depozitár by pri vytváraní svojich postupov mal jasne chápať metodiky určovania hodnoty, ktoré používa správca AIF alebo externý znalec na určovanie hodnoty aktív AIF. Periodicita týchto kontrol by mala byť v súlade s periodicitou určovania hodnoty aktív AIF.
(109)
V zmysle svojej povinnosti dohľadu podľa smernice 2011/61/EÚ by mal depozitár stanoviť postup na overovanie ex post dodržiavania súladu AIF s príslušnými zákonmi a inými právnymi predpismi a svojím štatútom a zakladajúcimi dokumentmi. Toto overovanie sa týka oblastí, ako napríklad kontroly, či sú investície AIF v súlade s jeho investičnými stratégiami, ktoré sú opísané v štatúte a ponukových materiáloch AIF, a zabezpečenie toho, že AIF neporušuje svoje prípadné investičné obmedzenia. Depozitár by mal monitorovať transakcie AIF a prešetriť akékoľvek nezvyčajné transakcie. Ak sú limity alebo obmedzenia stanovené v príslušných vnútroštátnych zákonoch alebo iných právnych predpisoch alebo v štatúte a zakladajúcich dokumentoch AIF porušené, depozitár by mal napríklad získať od správcu AIF pokyn na zrušenie transakcie, pri ktorej došlo k porušeniu, na vlastné náklady. Nariadením sa depozitárovi nebráni v tom, aby prijal prístup ex ante, keď to považuje za primerané po dohode so správcom AIF.
(110)
Depozitár by mal zabezpečiť, aby sa príjmy počítali presne v súlade so smernicou 2011/61/EÚ. Na dosiahnutie tohto cieľa musí depozitár zabezpečiť, aby bolo rozdelenie príjmov primerané, a v prípade, že zistí chybu, aby správca AIF prijal vhodné nápravné opatrenia. Keď to depozitár zabezpečí, mal by overiť úplnosť a presnosť rozdelenia príjmov, a najmä výplat dividend.
(111)
V prípade delegovania funkcií úschovy (safe-keeping) súvisiacich s inými aktívami podľa smernice 2011/61/EÚ sa delegovanie pravdepodobne vo väčšine prípadov týka administratívnych funkcií. V prípade, že depozitár deleguje funkcie vedenia záznamov, vyžadovalo by sa od neho, aby vykonával a uplatňoval primeraný a zdokumentovaný postup na zabezpečenie toho, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, vždy spĺňa požiadavky článku 21 ods. 11 písm. d) smernice 2011/61/EÚ. V cieľom zabezpečiť dostatočnú úroveň ochrany aktív je potrebné stanoviť určité zásady, ktoré by sa mali uplatňovať v súvislosti s delegovaním úschovy (safe-keeping). Na účely delegovania povinností úschovy (custody) je dôležité stanoviť určité základné zásady, ktoré sa musia účinne uplatňovať počas celého procesu delegovania. Uvedené zásady by sa nemali považovať za vyčerpávajúce, či už ide o stanovenie všetkých podrobností týkajúcich sa konania depozitára s náležitými zručnosťami, obozretnosťou a starostlivosťou, alebo o stanovenie všetkých opatrení, ktoré by mal depozitár prijať v súvislosti so samotnými týmito zásadami. Povinnosť priebežne monitorovať tretiu stranu, na ktorú boli delegované funkcie úschovy (safe-keeping), by mala pozostávať z overovania toho, či táto tretia strana správne vykonáva všetky delegované funkcie a dodržiava zmluvu o delegovaní. Tretia strana by mala konať čestne, v dobrej viere a v najlepšom záujme AIF a jeho investorov, ako aj v súlade s požiadavkami v oblasti regulácie a dohľadu a mala by konať s obozretnosťou, starostlivosťou a zručnosťami, ktoré sa v porovnateľných situáciách bežne očakávajú od veľmi obozretného subjektu takejto finančnej profesie. Depozitár by mal okrem iného preskúmať prvky posudzované počas procesu výberu a vymenúvania a zohľadniť ich porovnaním s vývojom trhu. Forma pravidelného preskúmania by mala odzrkadľovať okolnosti tak, aby bol depozitár schopný primerane posudzovať riziká súvisiace s rozhodnutím o zverení aktív tretej strane. Periodicita preskúmania by mala byť prispôsobená tak, aby bola vždy v súlade s trhovými podmienkami a súvisiacimi rizikami. Depozitár by mal vykonávať plánovanie pre prípad nepredvídaných udalostí vrátane návrhu alternatívnych stratégií a možného výberu alternatívnych poskytovateľov podľa potreby, aby mohol účinne reagovať na možnú platobnú neschopnosť tretej strany. Hoci tieto opatrenia môžu znížiť riziko úschovy, ktorému čelí depozitár, nemení sa nimi povinnosť vrátiť finančné nástroje alebo uhradiť zodpovedajúcu sumu, ak dôjde k ich strate, čo závisí od toho, či boli splnené požiadavky článku 21 ods. 12 smernice 2011/61/EÚ alebo nie.
(112)
Pri delegovaní funkcií úschovy (safe-keeping) by mal depozitár zabezpečiť, aby boli splnené požiadavky článku 21 ods. 11 písm. d) bodu iii) smernice 2011/61/EÚ a aby boli riadne oddelené aktíva klientov AIF depozitára. Touto povinnosťou by sa malo zaistiť najmä to, že nedôjde k strate aktív AIF z dôvodu platobnej neschopnosti tretej strany, na ktorú sú delegované funkcie úschovy (safe-keeping). S cieľom minimalizovať toto riziko v krajinách, v ktorých účinky oddelenia nie sú uznané právnymi predpismi o platobnej neschopnosti, by depozitár mal prijať ďalšie kroky. Depozitár by mohol AIF a správcovi AIF konajúcemu v mene AIF oznámiť informácie tak, aby sa takéto aspekty rizika úschovy (custody) riadne zohľadnili v investičnom rozhodnutí, alebo by mohol prijať také opatrenia, ktoré sú možné v miestnych jurisdikciách, aby boli aktíva čo najviac odolné voči platobnej neschopnosti podľa miestnych právnych predpisov. Depozitár by navyše mohol zakázať dočasné deficity v aktívach klientov, používať rezervy alebo zaviesť mechanizmy, ktorými sa zakáže využívanie debetného zostatku jedného klienta na vyrovnanie kreditného zostatku iného klienta. Hoci tieto opatrenia môžu znížiť riziko úschovy, ktorému čelí depozitár pri delegovaní funkcií úschovy (custody), nemení sa nimi povinnosť vrátiť finančné nástroje alebo uhradiť zodpovedajúcu sumu, ak dôjde k ich strate, čo závisí od toho, či boli splnené požiadavky smernice 2011/61/EÚ alebo nie.
(113)
Depozitár nesie zodpovednosť podľa článku 21 ods. 12 druhého pododseku smernice 2011/61/EÚ v prípade straty finančného nástroja držaného v úschove depozitárom samotným alebo treťou stranou, na ktorú bola úschova delegovaná, za predpokladu, že depozitár nepreukáže, že strata je dôsledkom vonkajšej udalosti, ktorú nemôže primerane ovplyvniť a ktorej dôsledkom by sa napriek všetkej primeranej snahe nedalo zabrániť. Táto strata by sa mala odlišovať od investičnej straty, ktorú utrpeli investori a ktorá vyplýva zo zníženia hodnoty aktív v dôsledku investičného rozhodnutia.
(114)
Aby sa strata ako taká potvrdila, je dôležité, že strata je konečná a neexistuje žiadna vyhliadka na spätné získanie finančného aktíva. Preto by sa situácie, keď je finančný nástroj len dočasne nedostupný alebo zmrazený, nemali považovať za straty v zmysle článku 21 ods. 12 smernice 2011/61/EÚ. Naopak možno identifikovať tri druhy situácií, v ktorých by sa strata mala považovať za konečnú: v prípade, že finančný nástroj už neexistuje alebo nikdy neexistoval; v prípade, že finančný nástroj existuje, ale AIF s konečnou platnosťou stratil svoje právo na jeho vlastníctvo, a v prípade, že AIF má vlastnícke právo, ale už ho nemôže previesť alebo nemôže vytvoriť obmedzené vlastnícke práva na finančný nástroj na trvalom základe.
(115)
Má sa za to, že finančný nástroj už neexistuje, napríklad ak sa stratil po účtovnej chybe, ktorú nemožno napraviť, alebo ak nikdy neexistoval, keď bolo vlastníctvo AIF zaregistrované na základe sfalšovaných dokladov. Situácie, keď je strata finančných nástrojov spôsobená podvodným konaním, by sa mali považovať za stratu.
(116)
Stratu nemožno potvrdiť, keď bol finančný nástroj nahradený iným finančným nástrojom alebo konvertovaný na iný finančný nástroj, napríklad v situáciách, keď sú akcie zrušené a nahradené emisiou nových akcií v rámci reorganizácie spoločnosti. AIF by sa nemal považovať za natrvalo zbavený svojho vlastníckeho práva na finančný nástroj, ak AIF alebo správca AIF konajúci v mene AIF oprávnene previedol vlastníctvo na tretiu stranu. V prípade, že sa rozlišuje medzi právnym vlastníctvom a nominálnym vlastníctvom aktív, vymedzenie pojmu strata by sa malo týkať straty práva na nominálne vlastníctvo.
(117)
Len v prípade vonkajšej udalosti, ktorú depozitár nemôže primerane ovplyvniť a ktorej dôsledkom by sa nedalo napriek všetkej primeranej snahe zabrániť, by sa mohol depozitár vyhnúť tomu, aby niesol zodpovednosť podľa článku 21 ods. 12 smernice 2011/61/EÚ. Depozitár by mal preukázať kumulatívne splnenie týchto podmienok, aby mohol byť zbavený zodpovednosti.
(118)
Najprv by sa malo určiť, či udalosť, ktorá ku strate viedla, bola vonkajšia. Zodpovednosť depozitára by nemala byť ovplyvnená delegovaním, a preto by sa udalosť mala považovať za vonkajšiu, ak sa nevyskytuje v dôsledku konania alebo opomenutia depozitára alebo tretej strany, na ktorú bola delegovaná úschova (custody) finančných nástrojov držaných v úschove. Potom by sa malo posúdiť, či udalosť nie je možné primerane ovplyvniť, a to overením toho, že obozretný depozitár nemohol primerane urobiť nič, aby zabránil výskytu udalosti. V rámci týchto krokov sa môžu prírodné udalosti a kroky verejného orgánu považovať za vonkajšie udalosti, ktoré nemožno primerane ovplyvniť. Preto v kontexte platobnej neschopnosti tretej strany, na ktorú bola delegovaná úschova, sa právne predpisy krajiny, v ktorej sú nástroje držané v úschove, v ktorých sa neuznávajú účinky primerane vykonaného oddelenia, považujú za vonkajšiu udalosť, ktorú nemožno primerane ovplyvniť. Naopak stratu spôsobenú neuplatnením požiadaviek na oddelenie stanovených v článku 21 ods. 11 písm. d) bode iii) smernice 2011/61/EÚ alebo stratu aktív z dôvodu narušenia činnosti tretej strany v súvislosti s jej platobnou neschopnosťou nemožno vnímať ako vonkajšie udalosti, ktoré nemožno primerane ovplyvniť.
(119)
Nakoniec, depozitár by mal preukázať, že strate sa nedalo zabrániť napriek všetkej primeranej snahe. V tejto súvislosti by depozitár mal informovať správcu AIF a prijať primerané opatrenia v závislosti od okolností. Napríklad v situácii, keď depozitár verí, že jediným primeraným opatrením je likvidácia finančných nástrojov, depozitár by mal náležite informovať správcu AIF, ktorý musí následne písomne zadať depozitárovi pokyny, či pokračovať v držbe finančných nástrojov alebo ich zlikvidovať. O akomkoľvek pokyne pre depozitára, aby pokračoval v držbe aktív, by sa mala bez zbytočného odkladu podať správa investorom AIF. Správca AIF alebo AIF by mali náležite zohľadniť odporúčania depozitára. V závislosti od okolností ak sa depozitár aj naďalej obáva, že úroveň ochrany finančného nástroja nie je dostatočná napriek opakovaným varovaniam, mal by zvážiť ďalšie možné opatrenia, ako napríklad vypovedanie zmluvy za predpokladu, že sa AIF poskytne určitá časová lehota na to, aby si našiel iného depozitára v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi.
(120)
Na zabezpečenie rovnakej úrovne ochrany investorov by sa rovnaké úvahy mali vzťahovať aj na subjekt vykonávajúci delegované funkcie, na ktorý depozitár zmluvne previedol svoju zodpovednosť. Z tohto dôvodu na zbavenie sa zodpovednosti podľa článku 21 ods. 12 smernice 2011/61/EÚ by mal subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, preukázať, že kumulatívne spĺňa rovnaké podmienky.
(121)
Depozitárovi sa za určitých okolností povoľuje zbaviť sa zodpovednosti za stratu finančného nástroja držaného v úschove (custody) treťou stranou, na ktorú bola úschova delegovaná. Na povolenie tohto zbavenia sa zodpovednosti musí existovať objektívny dôvod na uzavretie zmluvy o zbavení sa zodpovednosti, ktorú akceptuje depozitár aj AIF alebo správca AIF konajúci v mene AIF. Objektívny dôvod by sa mal stanoviť pre každé zbavenie sa zodpovednosti s prihliadnutím na konkrétne okolnosti, za ktorých bola úschova delegovaná.
(122)
Pri uvažovaní o objektívnom dôvode by sa mala stanoviť správna rovnováha, aby sa zabezpečilo, že v prípade potreby možno účinne využiť zmluvné zbavenie sa zodpovednosti a že sú zavedené dostatočné ochranné opatrenia, aby sa zabránilo akémukoľvek zneužitiu zmluvného zbavenia sa zodpovednosti depozitárom. Zmluvné zbavenie sa zodpovednosti by sa za žiadnych okolností nemalo použiť na obchádzanie požiadaviek týkajúcich sa zodpovednosti depozitára podľa smernice 2011/61/EÚ. Depozitár by mal preukázať, že bol konkrétnymi okolnosťami prinútený delegovať úschovu na tretiu stranu. Zmluvné zbavenie sa zodpovednosti by malo byť vždy v najlepšom záujme AIF alebo jeho investorov a AIF alebo správca AIF konajúci v mene AIF by mali explicitne uviesť, že konajú v tomto najlepšom záujme. V príkladoch scenárov by sa mali uviesť situácie, v ktorých depozitára možno považovať za depozitára, ktorý nemá inú možnosť, ako delegovať úschovu na tretie strany.
(123)
Je dôležité, aby príslušné orgány získavali primerané a dostatočné informácie na primerané a jednotné vykonávanie dohľadu nad činnosťami správcov AIF a rizikami, ktoré s nimi súvisia. Keďže činnosti správcov AIF by mohli mať cezhraničné účinky a účinky na finančné trhy, príslušné orgány by mali takisto dôsledne monitorovať správcov AIF a AIF s cieľom prijať primerané opatrenia na zabránenie zvyšovaniu systémových rizík. Zvýšená transparentnosť a súlad prostredníctvom ustanovení o podávaní správ a zverejňovaní príslušných informácií, ako sa uvádza vo vykonávacích opatreniach, by mali príslušným orgánom umožniť odhaliť riziká na finančných trhoch a reagovať na ne.
(124)
Pre investorov je nevyhnutné, aby získavali minimálne potrebné informácie v súvislosti s jednotlivými správcami AIF a AIF a ich štruktúrou, aby boli schopní prijímať správne investičné rozhodnutia prispôsobené svojim potrebám a ochote podstupovať riziká. Uvedené informácie by mali byť jasné, spoľahlivé, jednoducho pochopiteľné a jasne prezentované, pričom užitočnosť informácií sa zvyšuje, keď sú porovnateľné medzi jednotlivými správcami AIF a jednotlivými AIF a medzi jednotlivými obdobiami. Správca AIF by nemal vykonávať činnosti, ktoré by mohli poškodiť účely chápania a praktického použitia informácií pre investorov pred ich zverejnením, ako napríklad prikrášľovanie skutočných výsledkov (window dressing).
(125)
Je potrebné stanoviť rámec, ktorým sa zabezpečia minimálne normy, pokiaľ ide o požiadavky podávania výročných správ vrátane hlavných prvkov a nevyčerpávajúceho zoznamu položiek. Významné zmeny v informáciách, ako sa uvádza v článku 22 ods. 2 písm. d) smernice 2011/61/EÚ, by sa mali zverejniť vo výročnej správe v rámci finančných výkazov. Okrem nevyčerpávajúceho zoznamu základných riadkových položiek sa môžu uviesť ďalšie riadkové položky, názvy a medzisúčty, ak je uvedenie týchto položiek relevantné na pochopenie celkovej finančnej pozície alebo výkonnosti AIF. Položky s rozdielnou povahou alebo funkciou by sa mohli uvádzať spolu za predpokladu, že tieto položky nemajú jednotlivo podstatný význam. Uvedené položky by sa mohli uvádzať spolu v rámci kategórie „iné“, ako napríklad „iné aktíva“ alebo „iné pasíva“. V prípade, že sa riadkové položky na konkrétny AIF vôbec nevzťahujú, nemusia sa uvádzať. Bez ohľadu na uplatňované účtovné štandardy v súlade so smernicou 2011/61/EÚ by sa hodnota všetkých aktív mala určovať aspoň raz za rok. Súvaha alebo bilančný výkaz aktív a pasív podľa smernice 2011/61/EÚ by mali okrem iného zahŕňať hotovosť a peňažné ekvivalenty. Preto by sa peňažné ekvivalenty mali považovať za vysoko likvidné aktíva na účely výpočtu expozície AIF.
(126)
So zreteľom na obsah a formu správy o činnosti za dané účtovné obdobie, ktorá musí byť súčasťou výročnej správy podľa smernice 2011/61/EÚ, by mala správa obsahovať verný a vyvážený prehľad činností AIF s opisom hlavných rizík a investícií alebo ekonomických neistôt, ktorým čelí. Uvedené zverejnenie by nemalo viesť k uverejneniu dôverných informácií AIF, ktoré by boli poškodzovali AIF a jeho investorov. Preto ak by uverejnenie konkrétnych dôverných informácií malo takýto účinok, mohlo by sa zhrnúť na úrovni, na ktorej by sa zabránilo škodlivému vplyvu a nebolo by potrebné uvádzať napríklad výkonnosť alebo štatistiky jednotlivej portfóliovej spoločnosti alebo investície, ktoré by mohli viesť k zverejneniu dôverných informácií AIF. Tieto informácie by mali byť súčasťou správy manažmentu, pokiaľ sa táto správa zvyčajne predkladá spolu s finančnými výkazmi AIF.
(127)
So zreteľom na obsah a formu zverejnenia odmeňovania, v ktorom sa informácie predkladajú na úrovni správcu AIF, by sa mali poskytnúť ďalšie informácie zverejnením rozdelenia alebo rozpisu celého odmeňovania podľa toho, ako sa týka príslušného AIF. To by sa dalo dosiahnuť zverejnením celkových údajov o odmeňovaní správcu AIF rozdelenom na pevné a pohyblivé zložky, vyhlásenia, že tieto údaje sa týkajú celého správcu AIF, a nie AIF, počtu AIF a fondov PKIPCP spravovaných správcom AIF a celkových spravovaných aktív týchto AIF a PKIPCP s prehľadom politiky odmeňovania a odkazom na to, kde je k dispozícii na požiadanie investorov úplná politika odmeňovania správcu AIF. Ďalšie údaje možno poskytnúť zverejnením celkového pohyblivého odmeňovania zo zdrojov AIF prostredníctvom jeho platby poplatkov za výkonnosť alebo prípadne podielu na zisku. Okrem zverejnenia odmeňovania môže byť vhodné, aby správcovia AIF poskytli informácie týkajúce sa finančných a nefinančných kritérií politík a postupov odmeňovania pre príslušné kategórie zamestnancov, aby investorom umožnili posúdiť existujúce vytvorené stimuly.
(128)
V prípade, že AIF emituje podielové listy, mali by sa vypočítať prevody aktív do bočných vreciek v čase prevodu, a to na základe počtu podielových listov pridelených na prevod aktív vynásobený cenou za podielový list. Základ určovania hodnoty by sa mal jasne zverejniť za každých okolností a mal by zahŕňať dátum vykonania určenia hodnoty.
(129)
S cieľom riadiť likviditu by sa správcom AIF malo povoliť uzatvárať dohody o prijatých pôžičkách v mene AIF, ktoré spravujú. Uvedené dohody môžu byť krátkodobé alebo trvalejšie. V prípade trvalejších je pravdepodobnejšie, že takáto dohoda by bola osobitným režimom na účely spravovania nelikvidných aktív.
(130)
V súlade so zásadou diferenciácie a uznávajúc rozmanitosť druhov AIF by sa poskytovanie informácií investorom požadované od správcu AIF malo odlišovať podľa druhu AIF a malo by závisieť od ďalších faktorov, ako napríklad investičná stratégia a zloženie portfólia.
(131)
Smernicou 2011/61/EÚ sa vyžaduje, aby správcovia AIF pravidelne poskytovali príslušnému orgánu svojho domovského členského štátu určité informácie o každom AIF v EÚ, ktorý spravujú, a o každom AIF, ktorý uvádzajú na trh v Únii. Je preto dôležité podrobnejšie určiť informácie, ktoré sa majú poskytovať, a periodicitu podávania správ, ktorá závisí od hodnoty spravovaných aktív v portfóliách AIF, ktoré spravuje daný správca AIF. Mali by sa zabezpečiť pro forma vzory na podávanie správ a mal by ich vypĺňať správca AIF za AIF, ktoré spravuje. V prípade, že subjekt, ktorý má povolenie ako správca AIF, uvádza na trh AIF, ktoré spravujú iní správcovia AIF, nekoná ako správca uvedených AIF, ale ako sprostredkovateľ ako akákoľvek investičná spoločnosť, na ktorú sa vzťahuje smernica 2004/39/ES. Preto by nemal mať povinnosť podávať správy za tieto AIF, pretože by to viedlo k dvojitému alebo viacnásobnému podávaniu správ. Táto požiadavka na podávanie správ by sa však mala vzťahovať na správcov AIF z krajín mimo EÚ, ktorí spravujú AIF, ktoré sa uvádzajú na trh v Únii.
(132)
Hraničnou hodnotou stanovenou v tomto nariadení sa aktivujú len požiadavky na podávanie správ stanovené v článku 24 ods. 4 smernice 2011/61/EÚ. AIF s pomerom pákového efektu vypočítaným v súlade so záväzkovou metódou vo výške menej ako trojnásobok jeho čistej hodnoty aktív by sa nepovažoval za AIF využívajúci pákový efekt vo významnej miere. Príslušné orgány však môžu požadovať ďalšie informácie, ak je to potrebné na účinné monitorovanie systémových rizík. Stanovením hraničnej hodnoty na podávanie správ sa takisto zabezpečuje, aby sa informácie týkajúce sa zvyšovania systémového rizika zhromažďovali v celej Únii jednotným spôsobom a poskytovali istotu správcom AIF.
(133)
Právomoci dohľadu príslušného orgánu podľa článku 25 ods. 3 smernice 2011/61/EÚ sa vykonávajú v novom systéme dohľadu, ktorý tvorí súčasť priebežných postupov dohľadu a posúdení systémového rizika správcov AIF zo strany príslušných orgánov a európskych orgánov dohľadu so zreteľom na stabilitu a integritu finančného systému. Príslušné orgány by mali primerane využívať informácie, ktoré dostávajú, a mali by ukladať limity týkajúce sa pákového efektu, ktorý využíva správca AIF, alebo iné obmedzenia týkajúce sa spravovania AIF so zreteľom na spravované AIF v prípade, že to považujú za potrebné s cieľom zabezpečiť stabilitu a integritu finančného systému. Posúdenie systémového rizika sa bude pravdepodobne líšiť v závislosti od hospodárskeho prostredia, pričom akýkoľvek správca AIF so zreteľom na AIF, ktoré spravuje, má potenciál byť systémovo relevantný. Základná požiadavka preto je, aby príslušné orgány získavali všetky informácie potrebné na primerané posúdenie uvedených situácií s cieľom zabrániť zvyšovaniu systémového rizika. Príslušné orgány by potom mali dôkladne posúdiť informácie a prijať primerané opatrenia.
(134)
S cieľom umožniť správcom AIF z EÚ spravovať a uvádzať na trh AIF z krajín mimo EÚ a správcom AIF z krajín mimo EÚ spravovať a uvádzať na trh AIF v Únii sa v smernici 2011/61/EÚ vyžaduje zavedenie primeraných dohôd o spolupráci s príslušnými orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je usadený AIF z krajiny mimo EÚ a/alebo správca AIF z krajiny mimo EÚ. Týmito dohodami o spolupráci by sa mala zabezpečiť aspoň efektívna výmena informácií, ktorá umožňuje príslušným orgánom Únie vykonávať svoje povinnosti v súlade so smernicou 2011/61/EÚ.
(135)
Dohody o spolupráci by mali príslušným orgánom umožniť vykonávať svoje povinnosti týkajúce sa dohľadu a presadzovania vo vzťahu k subjektom z tretích krajín. Dohody o spolupráci by preto mali predstavovať jasný konkrétny rámec pre prístup k informáciám, vykonávanie kontrol na mieste a pomoc, ktorú majú poskytovať orgány tretích krajín. V dohodách o spolupráci by sa malo zaistiť, aby sa prijaté informácie mohli vymieňať s inými dotknutými príslušnými orgánmi, ako aj s ESMA a ESRB.
(136)
S cieľom umožniť príslušným orgánom, správcom AIF a depozitárom, aby sa prispôsobili novým požiadavkám v tomto nariadení tak, aby sa mohli uplatňovať efektívnym a účinným spôsobom, by sa dátum začiatku uplatňovania tohto nariadenia mal zosúladiť s dátumom transpozície smernice 2011/61/EÚ,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
KAPITOLA I
VYMEDZENIE POJMOV
Článok 1
Vymedzenie pojmov
Okrem vymedzení pojmov stanovených v článku 2 smernice 2011/61/EÚ sa na účely tohto nariadenia uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1.
„kapitálový záväzok“ je zmluvný záväzok investora poskytnúť alternatívnemu investičnému fondu (AIF) investíciu v dohodnutej výške na požiadanie správcu AIF;
2.
„príslušná osoba“ v súvislosti so správcom AIF je ktorákoľvek z týchto osôb:
a)
riaditeľ, spoločník alebo osoba v rovnocennom postavení alebo manažér správcu AIF;
b)
zamestnanec správcu AIF alebo iná fyzická osoba, ktorej služby sú poskytnuté k dispozícii správcu AIF a pod jeho kontrolou a ktorá je zapojená do poskytovania služieb kolektívneho riadenia portfólia správcu AIF;
c)
fyzická alebo právnická osoba, ktorá je priamo zapojená do poskytovania služieb pre správcu AIF na základe dohody o delegovaní tretím stranám na účely poskytovania kolektívneho riadenia portfólia správcom AIF;
3.
„vrcholový manažment“ je osoba alebo osoby, ktoré účinne vykonávajú činnosti správcu AIF v súlade s článkom 8 ods. 1 písm. c) smernice 2011/61/EÚ a prípadne výkonný člen alebo členovia riadiaceho orgánu;
4.
„riadiaci orgán“ je orgán s konečnou právomocou rozhodovania u správcu AIF, ktorý zahŕňa funkcie dohľadu a riadenia alebo len funkciu riadenia, ak sú uvedené dve funkcie oddelené;
5.
„osobitný režim“ je režim, ktorý vzniká ako priamy dôsledok nelikvidnej povahy aktív AIF, ktoré ovplyvňujú osobitné práva investorov na vyplatenie v druhu podielových listov alebo akcií AIF a ktorý je režim šitý na mieru alebo oddelený režim od všeobecných práv investorov na vyplatenie.
KAPITOLA II
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
ODDIEL 1
Výpočet spravovaných aktív
(článok 3 ods. 2 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 2
Výpočet celkovej hodnoty spravovaných aktív
1. Aby sa na správcu AIF vzťahovala výnimka stanovená v článku 3 ods. 2 smernice 2011/61/EÚ, musí:
a)
identifikovať všetky AIF, pre ktoré je určený ako externý správca AIF, alebo AIF, pre ktorý je správcom AIF, ak právna forma AIF povoľuje internú správu, v súlade s článkom 5 smernice 2011/61/EÚ;
b)
identifikovať pre každý spravovaný AIF portfólio aktív a stanoviť v súlade s pravidlami určovania hodnoty stanovenými v právnych predpisoch krajiny, v ktorej je AIF usadený, a/alebo v štatúte alebo zakladajúcich dokumentoch AIF príslušnú hodnotu spravovaných aktív vrátane všetkých aktív nadobudnutých s použitím pákového efektu;
c)
spočítať stanovené hodnoty spravovaných aktív za všetky spravované AIF a porovnať výslednú celkovú hodnotu spravovaných aktív s príslušnou hraničnou hodnotou stanovenou v článku 3 ods. 2 smernice 2011/61/EÚ.
2. Na účely odseku 1 sa do výpočtu nezahŕňajú podniky kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP), v ktorých prípade správca AIF koná ako správcovská spoločnosť vybraná na zastupovanie podľa smernice 2009/65/ES.
Na účely odseku 1 sa do výpočtu zahŕňajú AIF spravované správcom AIF, v ktorých prípade správca AIF delegoval funkcie v súlade s článkom 20 smernice 2011/61/EÚ. Portfóliá AIF, ktoré správca AIF spravuje na základe delegovania, sú však vylúčené z výpočtu.
3. Na účely výpočtu celkovej hodnoty spravovaných aktív sa musí každá pozícia derivátového nástroja vrátane akéhokoľvek derivátu vloženého v prevoditeľných cenných papieroch konvertovať na svoju rovnocennú pozíciu v podkladových aktívach daného derivátu s použitím konverzných metodík stanovených v článku 10. Absolútna hodnota uvedenej rovnocennej pozície sa potom použije na výpočet celkovej hodnoty spravovaných aktív.
4. V prípade, že AIF investuje do iných AIF spravovaných rovnakým externe určeným správcom AIF, daná investícia sa môže vylúčiť z výpočtu aktív spravovaných správcom AIF.
5. Keď jeden podfond v rámci interne alebo externe spravovaného AIF investuje do iného podfondu daného AIF, uvedená investícia sa môže vylúčiť z výpočtu spravovaných aktív správcu AIF.
6. Celková hodnota spravovaných aktív sa vypočítava v súlade s odsekmi 1 až 4 aspoň raz za rok a s použitím najnovších dostupných hodnôt aktív. Najnovšia dostupná hodnota aktív pre každý AIF sa generuje počas dvanástich mesiacov predchádzajúcich dátumu výpočtu hraničnej hodnoty v súlade s prvou vetou tohto odseku. Správca AIF určuje dátum výpočtu hraničnej hodnoty a uplatňuje ho konzistentným spôsobom. Akákoľvek následná zmena zvoleného dátumu sa musí zdôvodniť príslušnému orgánu. Pri výbere dátumu výpočtu hraničnej hodnoty správca AIF zohľadňuje čas a periodicitu určovania hodnoty spravovaných aktív.
Článok 3
Priebežné monitorovanie spravovaných aktív
Správca AIF stanovuje, vykonáva a uplatňuje postupy na priebežné monitorovanie celkovej hodnoty spravovaných aktív. Monitorovanie odzrkadľuje aktuálny prehľad spravovaných aktív a zahŕňa sledovanie činnosti upisovania a vyplácania alebo, ak je to vhodné, výzvy na úhradu kapitálu, rozdelenia kapitálu a hodnotu investovaných aktív v prípade každého AIF.
Blízkosť celkovej hodnoty spravovaných aktív k hraničnej hodnote stanovenej v článku 3 ods. 2 smernice 2011/61/EÚ a predpokladaná činnosť upisovania a vyplácania sa zohľadňujú s cieľom posúdiť potrebu častejších výpočtov celkovej hodnoty spravovaných aktív.
Článok 4
Príležitostné porušenie hraničnej hodnoty
1. Správca AIF posudzuje situácie, v ktorých celková hodnota spravovaných aktív presiahne príslušnú hraničnú hodnotu, s cieľom stanoviť, či sú dočasnej povahy alebo nie.
2. V prípade, že celková hodnota spravovaných aktív presiahne príslušnú hraničnú hodnotu a správca AIF sa domnieva, že situácia nie je dočasnej povahy, správca AIF bezodkladne informuje príslušný orgán o tom, že situácia sa nepovažuje za dočasnú, a požiada o povolenie v lehote 30 kalendárnych dní v súlade s článkom 7 smernice 2011/61/EÚ.
3. V prípade, že celková hodnota spravovaných aktív presiahne príslušnú hraničnú hodnotu a správca AIF sa domnieva, že situácia je dočasnej povahy, správca AIF bezodkladne informuje príslušný orgán o tom, že situácia sa považuje za situáciu dočasnej povahy. Oznámenie obsahuje podporné informácie na odôvodnenie posúdenia dočasnej povahy situácie správcom AIF vrátane opisu situácie a vysvetlenia dôvodov, prečo sa považuje za dočasnú.
4. Situácia sa nepovažuje za situáciu dočasnej povahy, ak je pravdepodobné, že bude trvať dlhšie ako tri mesiace.
5. Tri mesiace po dátume, keď celková hodnota spravovaných aktív presiahne príslušnú hraničnú hodnotu, správca AIF opätovne vypočíta celkovú hodnotu spravovaných aktív, aby preukázal, že je pod príslušnou hraničnou hodnotou, alebo aby preukázal príslušnému orgánu, že situácia, v dôsledku ktorej spravované aktíva presiahli hraničnú hodnotu, je vyriešená a že nie je potrebné žiadať o povolenie správcu AIF.
Článok 5
Informácie, ktoré sa poskytujú ako súčasť registrácie
1. Súčasťou požiadavky v článku 3 ods. 3 písm. b) smernice 2011/61/EÚ je, že správcovia AIF musia oznámiť príslušným orgánom celkovú hodnotu spravovaných aktív vypočítanú v súlade s postupom stanoveným v článku 2.
2. Súčasťou požiadavky v článku 3 ods. 3 písm. c) smernice 2011/61/EÚ je, že správcovia AIF musia poskytnúť ponukový materiál alebo príslušný výpis z ponukového materiálu alebo všeobecný opis investičnej stratégie. Príslušný výpis z ponukového materiálu a opis investičnej stratégie obsahujú aspoň tieto informácie:
a)
hlavné kategórie aktív, do ktorých môže AIF investovať;
b)
akékoľvek priemyselné, geografické alebo iné sektory trhu alebo osobitné triedy aktív, ktoré sú ťažiskom investičnej stratégie;
c)
opis politiky prijímania úverov alebo pákového efektu AIF.
3. Informácie, ktoré má správca AIF poskytnúť podľa článku 3 ods. 3 písm. d) smernice 2011/61/EÚ, sú uvedené v článku 110 ods. 1 tohto nariadenia. Poskytujú sa v súlade s pro forma vzorom na podávanie správ stanoveným v prílohe IV.
4. Informácie zhromaždené v súlade s článkom 3 ods. 3 písm. d) smernice 2011/61/EÚ sa vymieňajú medzi príslušnými orgánmi v Únii, s Európskym orgánom pre cenné papiere a trhy (ESMA) a Európskym výborom pre systémové riziká (ESRB), keď je to potrebné na účely plnenia ich povinností.
5. Informácie potrebné na účely registrácie musia byť aktualizované a poskytované každoročne. Z dôvodov týkajúcich sa výkonu ich právomocí podľa článku 46 smernice 2011/61/EÚ môžu príslušné orgány vyžadovať, aby správca AIF poskytol informácie uvedené v článku 3 smernice 2011/61/EÚ častejšie.
ODDIEL 2
Výpočet pákového efektu
(článok 4 ods. 3 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 6
Všeobecné ustanovenia o výpočte pákového efektu
1. Pákový efekt AIF sa vyjadruje ako pomer medzi expozíciou AIF a jeho čistou hodnotou aktív.
2. Správcovia AIF počítajú expozíciu spravovaných AIF v súlade s hrubou metódou, ktorá je stanovená v článku 7, a so záväzkovou metódou, ktorá je stanovená v článku 8.
Komisia vzhľadom na trhový vývoj preskúma najneskôr do 21. júla 2015 metódy výpočtu uvedené v prvom pododseku, aby rozhodla, či sú tieto metódy dostatočné a primerané pre všetky druhy AIF alebo či by sa mala vypracovať dodatočná a voliteľná metóda na výpočet pákového efektu.
3. Expozícia obsiahnutá v akýchkoľvek finančných alebo právnych štruktúrach zahŕňajúcich tretie strany kontrolovaných relevantným AIF sa zahŕňa do výpočtu expozície v prípade, že uvedené štruktúry sú osobitne vytvorené na to, aby priamo alebo nepriamo zvyšovali expozíciu na úrovni AIF. V prípade AIF, ktorých základnou investičnou politikou je získať kontrolu nad nekótovanými spoločnosťami alebo emitentmi, správca AIF do výpočtu pákového efektu nezahŕňa žiadnu expozíciu, ktorá existuje na úrovni uvedených nekótovaných spoločností a emitentov za predpokladu, že AIF alebo správca AIF konajúci v mene AIF nemusí znášať potenciálne straty nad rámec svojich investícií do príslušnej spoločnosti alebo príslušného emitenta.
4. Správcovia AIF vylúčia dohody o prijímaní úverov, ktoré uzavreli, ak sú dočasnej povahy a sú plne kryté zmluvnými kapitálovými záväzkami investorov v AIF.
5. Správca AIF musí mať primerane zdokumentované postupy na výpočet expozície každého AIF vo svojej správe v súlade s hrubou metódou a záväzkovou metódou. Výpočet sa v priebehu času uplatňuje jednotne.
Článok 7
Hrubá metóda na výpočet expozície AIF
Expozícia AIF vypočítaná v súlade s hrubou metódou je suma absolútnych hodnôt všetkých pozícií, ktorých hodnota bola určená v súlade s článkom 19 smernice 2011/61/EÚ a so všetkými delegovanými aktmi prijatými podľa nej.
Na výpočet expozície AIF v súlade s hrubou metódou správca AIF:
a)
vylúči hodnotu akejkoľvek hotovosti a peňažných ekvivalentov, ktoré sú vysoko likvidnými investíciami držanými v základnej mene AIF, ktoré sú ihneď zameniteľné za známu sumu hotovosti, podliehajú nevýznamnému riziku zmeny hodnoty a poskytujú výnos, ktorý nie je vyšší ako sadzba trojmesačného vysoko kvalitného štátneho dlhopisu;
b)
konvertuje derivátové nástroje na rovnocennú pozíciu v ich podkladových aktívach s použitím metodík konverzie stanovených v článku 10 a metód stanovených v bodoch 4 až 9 a 14 prílohy I;
c)
vylúči hotovostné pôžičky, ktoré zostávajú v hotovosti alebo peňažnom ekvivalente, ako sa uvádza v písmene a), a v ktorých prípade sú známe splatné sumy;
d)
zahrnie expozíciu vyplývajúcu z reinvestovania hotovostných pôžičiek vyjadrenú ako vyššia hodnota z trhovej hodnoty realizovanej investície alebo z celkovej výšky požičanej hotovosti, ako sa uvádza v bodoch 1 a 2 prílohy I;
e)
zahrnie pozície v rámci repo dohôd alebo reverzných repo dohôd a v rámci poskytnutých alebo prijatých pôžičiek cenných papierov alebo v rámci iných dohôd v súlade s bodmi 3 a 10 až 13 prílohy I.
Článok 8
Záväzková metóda na výpočet expozície AIF
1. Expozícia AIF vypočítaná v súlade so záväzkovou metódou je suma absolútnych hodnôt všetkých pozícií, ktorých hodnota bola určená v súlade s článkom 19 smernice 2011/61/EÚ a so zodpovedajúcimi delegovanými aktmi, pri splnení kritérií stanovených v odsekoch 2 až 9.
2. Na výpočet expozície AIF v súlade so záväzkovou metódou správca AIF:
a)
konvertuje každú pozíciu derivátového nástroja na rovnocennú pozíciu v podkladovom aktíve daného derivátu s použitím metodík konverzie stanovených v článku 10 a bodoch 4 až 9 a 14 prílohy II;
b)
uplatní dohody o zaistení (hedging) a započítaní (netting);
c)
vypočíta expozíciu vytvorenú reinvestovaním pôžičiek v prípade, že takéto reinvestovanie zvýši expozíciu AIF, ako je vymedzené v bodoch 1 a 2 prílohy I;
d)
zahrnie do výpočtu ostatné dohody v súlade s bodmi 3 a 10 až 13 prílohy I.
3. Na účely vypočítania expozície AIF podľa záväzkovej metódy:
a)
dohody o započítaní zahŕňajú kombinácie obchodov s derivátovými nástrojmi alebo pozíciami v cenných papieroch, ktoré sa týkajú rovnakého podkladového aktíva bez ohľadu - v prípade derivátových nástrojov - na dátum splatnosti derivátových nástrojov, a keď uvedené obchody s derivátovými nástrojmi alebo pozíciami v cenných papieroch sú uzavreté s jediným cieľom eliminácie rizík spojených s pozíciami prijatými prostredníctvom iných derivátových nástrojov alebo pozícií v cenných papieroch;
b)
dohody o zaistení zahŕňajú kombinácie obchodov s derivátovými nástrojmi alebo pozíciami v cenných papieroch, ktoré sa nemusia týkať rovnakého podkladového aktíva, a keď uvedené obchody s derivátovými nástrojmi alebo pozíciami v cenných papieroch sú uzavreté s jediným cieľom vyrovnania rizík spojených s pozíciami prijatými prostredníctvom iných derivátových nástrojov alebo pozícií v cenných papieroch.
4. Odchylne od odseku 2 sa derivátový nástroj nekonvertuje na rovnocennú pozíciu v podkladovom aktíve, ak má všetky tieto charakteristiky:
a)
vymieňa výkonnosť finančných aktív držaných v portfóliu AIF za výkonnosť iných referenčných finančných aktív;
b)
úplne vyvažuje riziká vymenených aktív držaných v portfóliu AIF tak, že výkonnosť AIF nezávisí od výkonnosti vymenených aktív;
c)
neobsahuje ďalšie voliteľné vlastnosti ani doložky o pákovom efekte ani iné dodatočné riziká v porovnaní s priamou držbou referenčných finančných aktív.
5. Odchylne od odseku 2 sa derivátový nástroj nekonvertuje na rovnocennú pozíciu v podkladovom aktíve pri výpočte expozície podľa záväzkovej metódy, ak spĺňa obe tieto podmienky:
a)
kombinovaná držba derivátového nástroja zo strany AIF týkajúceho sa finančného aktíva a hotovosti, ktorá je investovaná do peňažného ekvivalentu podľa vymedzenia v článku 7 písm. a), je rovnocenná s držbou dlhej pozície v danom finančnom aktíve;
b)
derivátový nástroj nevytvára prírastkovú expozíciu a pákový efekt ani riziko.
6. Dohody o zaistení sa zohľadňujú pri výpočte expozície AIF iba v prípade, ak spĺňajú všetky tieto podmienky:
a)
cieľom pozícií zahrnutých do vzťahu zaistenia nie je tvorba výnosu a všeobecné a osobitné riziká sú vyvážené;
b)
dochádza k overiteľnému zníženiu trhového rizika na úrovni AIF;
c)
prípadné všeobecné aj osobitné riziká spojené s derivátovými nástrojmi sú vyvážené;
d)
dohody o zaistení sa týkajú rovnakej triedy aktív;
e)
sú efektívne za stresových trhových podmienok.
7. S výhradou odseku 6 sa derivátové nástroje používané na účely menového zaistenia, ktoré nespôsobujú prírastkovú expozíciu, pákový efekt ani iné riziká, nezahŕňajú do výpočtu.
8. Správca AIF započítava pozície v ktoromkoľvek z týchto prípadov:
a)
medzi derivátovými nástrojmi za predpokladu, že sa týkajú rovnakého podkladového aktíva, aj keď je dátum splatnosti derivátových nástrojov odlišný;
b)
medzi derivátovým nástrojom, ktorého podkladovým aktívom je prevoditeľný cenný papier, nástroj peňažného trhu alebo podielové listy v podniku kolektívneho investovania, ako sa uvádza v oddiele C bodoch 1 až 3 prílohy I k smernici 2004/39/ES, a rovnakým zodpovedajúcim podkladovým aktívom.
9. Správcovia AIF spravujúci AIF, ktoré v súlade so svojou základnou investičnou politikou investujú primárne do úrokových derivátov, využívajú osobitné pravidlá vzájomného započítania trvania s cieľom zohľadniť súvislosť medzi segmentmi splatnosti krivky úrokovej sadzby, ako sa stanovuje v článku 11.
Článok 9
Metódy na zvýšenie expozície AIF
Pri výpočte expozície správcovia AIF používajú metódy stanovené v prílohe I na situácie, ktoré sa v nej uvádzajú.
Článok 10
Metodiky konverzie derivátových nástrojov
Správcovia AIF používajú metodiky konverzie stanovené v prílohe II pre derivátové nástroje, ktoré sa v nej uvádzajú.
Článok 11
Pravidlá vzájomného započítania trvania
1. Pravidlá vzájomného započítania trvania uplatňujú správcovia AIF pri výpočte expozície AIF podľa článku 8 ods. 9.
2. Pravidlá vzájomného započítania trvania sa nesmú použiť, ak by viedli ku skresleniu rizikového profilu AIF. Správcovia AIF, ktorí využívajú uvedené pravidlá vzájomného započítania, nesmú do svojej stratégie týkajúcej sa úrokovej sadzby zahŕňať iné zdroje rizika, ako napríklad volatilitu. V dôsledku toho stratégie úrokovej arbitráže uvedené pravidlá vzájomného započítania neuplatňujú.
3. Používanie uvedených pravidiel vzájomného započítania trvania nesmie vytvárať neodôvodnenú úroveň pákového efektu prostredníctvom investovania do krátkodobých pozícií. Krátkodobé úrokové deriváty nesmú byť hlavným zdrojom výkonnosti AIF so stredným trvaním, ktorý používa pravidlá vzájomného započítania trvania.
4. Úrokové deriváty sa konvertujú na pozíciu v ich rovnocennom podkladovom aktíve a sú vzájomne započítané v súlade s prílohou III.
5. AIF využívajúci pravidlá vzájomného započítania trvania môže ešte využívať rámec zaistenia. Pravidlá vzájomného započítania trvania sa môžu vzťahovať len na úrokové deriváty, ktoré nie sú zahrnuté v dohodách o zaistení.
ODDIEL 3
Dodatočné vlastné zdroje a poistenie zodpovednosti za škodu pri výkone povolania
(článok 9 ods. 7 a článok 15 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 12
Riziká spojené so zodpovednosťou za škodu pri výkone povolania
1. Riziká spojené so zodpovednosťou za škodu pri výkone povolania, ktoré majú byť kryté podľa článku 9 ods. 7 smernice 2011/61/EÚ, sú riziká straty alebo škody spôsobenej príslušnou osobou nedbanlivým vykonávaním činností, za ktoré nesie správca AIF právnu zodpovednosť.
2. Riziká spojené so zodpovednosťou za škodu pri výkone povolania vymedzené v odseku 1 zahŕňajú okrem iného aj riziká:
a)
straty dokumentov dokazujúcich vlastníctvo aktív AIF;
b)
skresľovania alebo zavádzajúcich vyhlásení poskytnutých AIF alebo jeho investorom;
c)
krokov, chýb alebo opomenutí spôsobujúcich porušenie:
i)
právnych a regulačných povinností;
ii)
povinnosti náležitých zručností a starostlivosti voči AIF a jeho investorom;
iii)
fiduciárnych povinností;
iv)
povinností mlčanlivosti;
v)
pravidiel alebo zakladajúcich dokumentov AIF;
vi)
podmienok vymenovania správcu AIF zo strany AIF;
d)
nesplnenia povinnosti stanoviť, vykonať a udržiavať primerané postupy na zabránenie nečestnému alebo podvodnému konaniu alebo konaniu so zlým úmyslom;
e)
nesprávne vykonaného určenia hodnoty aktív alebo výpočtu cien podielových listov/akcií;
f)
strát vyplývajúcich z prerušenia obchodnej činnosti, zlyhaní systému, zlyhania spracovania transakcie alebo riadenia procesov.
3. Riziká spojené so zodpovednosťou za škodu pri výkone povolania musia byť vždy kryté prostredníctvom primeraných dodatočných vlastných zdrojov stanovených v súlade s článkom 14 alebo prostredníctvom primeraného krytia poistením zodpovednosti za škodu pri výkone povolania stanoveným v súlade s článkom 15.
Článok 13
Kvalitatívne požiadavky týkajúce sa rizík spojených so zodpovednosťou za škodu pri výkone povolania
1. Správca AIF vykonáva účinné interné politiky a postupy na riadenie operačných rizík s cieľom primerane určiť, merať, riadiť a monitorovať operačné riziká vrátane rizík spojených so zodpovednosťou za škodu pri výkone povolania, voči ktorým je správca AIF vystavený alebo by mohol byť odôvodnene vystavený. Činnosti riadenia operačných rizík sa vykonávajú nezávisle ako súčasť politiky riadenia rizík.
2. Správca AIF vytvorí databázu minulých strát, v ktorej sa zaznamenávajú všetky prevádzkové zlyhania, udalosti vzniku straty a škody. V tejto databáze sa okrem iného zaznamenávajú aj všetky riziká spojené so zodpovednosťou za škodu pri výkone povolania, ktoré sa uvádzajú v článku 12 ods. 2 a ku ktorých výskytu došlo.
3. V rámci riadenia rizík správca AIF využíva svoje vnútorné údaje o minulých stratách a v prípade potreby externé údaje, analýzu scenárov a faktory odzrkadľujúce podnikateľské prostredie a systémy vnútornej kontroly.
4. Expozície voči operačným rizikám a udalosti vzniku straty sa musia priebežne monitorovať a sú predmetom podávania pravidelných vnútorných správ.
5. Politiky a postupy správcu AIF týkajúce sa riadenia operačných rizík musia byť dobre zdokumentované. Správca AIF musí mať zavedené mechanizmy na zabezpečenie dodržiavania súladu s jeho politikami riadenia operačných rizík a účinné opatrenia na riešenie nedodržiavania súladu s týmito politikami. Správca AIF musí mať zavedené postupy na prijímanie vhodných nápravných opatrení.
6. Politiky a postupy riadenia operačných rizík a systémy merania sú predmetom pravidelného preskúmania aspoň raz za rok.
7. Správca AIF udržiava finančné zdroje zodpovedajúce svojmu posúdenému rizikovému profilu.
Článok 14
Dodatočné vlastné zdroje
1. Tento článok sa vzťahuje na správcov AIF, ktorí sa rozhodnú kryť riziká spojené so zodpovednosťou za škodu pri výkone povolania dodatočnými vlastnými zdrojmi.
2. Správca AIF poskytne dodatočné vlastné zdroje na krytie rizík spojených so zodpovednosťou vyplývajúcich z profesijnej nedbanlivosti aspoň vo výške 0,01 % hodnoty portfólií spravovaných AIF.
Hodnota portfólií spravovaných AIF je súčet absolútnej hodnoty všetkých aktív všetkých AIF spravovaných správcom AIF vrátane aktív nadobudnutých s použitím pákového efektu, pričom hodnota derivátových nástrojov sa určuje pri ich trhovej hodnote.
3. Požiadavka na dodatočné vlastné zdroje uvedená v odseku 2 sa prepočíta na konci každého účtovného obdobia a výška dodatočných vlastných zdrojov sa zodpovedajúcim spôsobom upraví.
Správca AIF stanovuje, vykonáva a uplatňuje postupy na priebežné monitorovanie hodnoty portfólií spravovaných AIF vypočítanej v súlade s odsekom 2 druhým pododsekom. V prípade, že sa pred ročným prepočtom uvedeným v prvom pododseku hodnota portfólií spravovaných AIF podstatne zvýši, správca AIF bez zbytočného odkladu prepočíta požiadavku na dodatočné vlastné zdroje a zodpovedajúcim spôsobom dodatočné vlastné zdroje upraví.
4. Príslušný orgán domovského členského štátu správcu AIF môže správcovi AIF povoliť, aby zabezpečil nižšie dodatočné vlastné zdroje, ako je suma uvedená v odseku 2, len ak je presvedčený - na základe údajov o minulých stratách správcu AIF zaznamenaných za sledované obdobie najmenej troch rokov pred posúdením - že správca AIF zabezpečuje dostatočné dodatočné vlastné zdroje na primerané krytie rizík spojených so zodpovednosťou za škodu pri výkone povolania. Povolená nižšia suma dodatočných vlastných zdrojov nesmie byť nižšia ako 0,008 % hodnoty portfólií AIF, ktoré spravuje správca AIF.
5. Príslušný orgán domovského členského štátu správcu AIF môže správcu AIF požiadať, aby zabezpečil vyššie dodatočné vlastné zdroje, ako je suma uvedená v odseku 2, ak nie je presvedčený, že správca AIF má dostatočné dodatočné vlastné zdroje na primerané krytie rizík spojených so zodpovednosťou za škodu pri výkone povolania. Príslušný orgán odôvodní, prečo sa domnieva, že dodatočné vlastné zdroje správcu AIF nie sú dostatočné.
Článok 15
Poistenie zodpovednosti za škodu pri výkone povolania
1. Tento článok sa vzťahuje na správcov AIF, ktorí sa rozhodnú kryť riziká spojené so zodpovednosťou za škodu pri výkone povolania poistením zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone povolania.
2. Správca AIF uzatvorí a stále udržiava poistenie zodpovednosti za škodu pri výkone povolania, ktoré:
a)
má počiatočné obdobie najmenej jeden rok;
b)
má výpovednú lehotu na zrušenie najmenej 90 dní;
c)
pokrýva riziká spojené so zodpovednosťou za škodu pri výkone povolania vymedzené v článku 12 ods. 1 a 2;
d)
je uzavreté s podnikom v EÚ alebo mimo EÚ oprávneným poskytovať poistenie zodpovednosti za škodu pri výkone povolania v súlade s právnymi predpismi Únie alebo vnútroštátnymi právnymi predpismi;
e)
poskytuje tretia strana.
Ak sa dohodne vymedzená spoluúčasť, musí byť v plnej miere krytá vlastnými zdrojmi, ktoré sú pridané k vlastným zdrojom, ktoré sa zabezpečujú v súlade s článkom 9 ods. 1 a 3 smernice 2011/61/EÚ.
3. Krytie poistenia na jednotlivý nárok sa rovná najmenej 0,7 % hodnoty portfólií AIF spravovaných správcom AIF vypočítanej v súlade s článkom 14 ods. 2 druhým pododsekom.
4. Krytie poistenia na súhrn nárokov ročne sa rovná najmenej 0,9 % hodnoty portfólií AIF spravovaných správcom AIF vypočítanej v súlade s článkom 14 ods. 2 druhým pododsekom.
5. Správca AIF preskúma zmluvu o poistení zodpovednosti za škody spôsobené pri výkone povolania a jej súlad s požiadavkami stanovenými v tomto článku najmenej raz za rok, ako aj v prípade akejkoľvek zmeny, ktorá ovplyvní súlad zmluvy s požiadavkami tohto článku.
KAPITOLA III
Podmienky výkonu činnosti správcov AIF
ODDIEL 1
Všeobecné zásady
(článok 12 ods. 1 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 16
Všeobecné povinnosti príslušných orgánov
Pri posudzovaní dodržiavania článku 12 ods. 1 smernice 2011/61/EÚ zo strany správcu AIF príslušné orgány používajú aspoň kritériá stanovené v tomto oddiele.
Článok 17
Povinnosť konať v najlepšom záujme AIF alebo investorov do AIF a v záujme integrity trhu
1. Správcovia AIF uplatňujú politiky a postupy na predchádzanie zneužívaniu vrátane postupov, od ktorých možno odôvodnene očakávať, že nepriaznivo ovplyvnia stabilitu a integritu trhu.
2. Správcovia AIF zabezpečujú, aby sa neúčtovali neoprávnené náklady AIF, ktoré spravujú, ani investorom do týchto AIF.
Článok 18
Náležitá starostlivosť
1. Správcovia AIF uplatňujú vysokú úroveň starostlivosti pri výbere a priebežnom monitorovaní investícií.
2. Správcovia AIF zabezpečujú, aby mali primerané vedomosti a znalosti o aktívach, do ktorých je AIF investovaný.
3. Správcovia AIF stanovujú, vykonávajú a uplatňujú písomné politiky a postupy týkajúce sa náležitej starostlivosti a vykonávajú účinné opatrenia na zabezpečenie toho, že investičné rozhodnutia v mene AIF sa vykonávajú v súlade s cieľmi, investičnou stratégiou a prípadne rizikovými limitmi AIF.
4. Politiky a postupy týkajúce sa náležitej starostlivosti uvedené v odseku 3 sa pravidelne preskúmavajú a aktualizujú.
Článok 19
Náležitá starostlivosť pri investovaní do aktív s obmedzenou likviditou
1. Keď správcovia AIF investujú do aktív s obmedzenou likviditou a keď takejto investícii predchádza fáza rokovaní, v súvislosti s fázou rokovaní musia okrem požiadaviek stanovených v článku 18:
a)
stanoviť a pravidelne aktualizovať obchodný plán v súlade s trvaním AIF a trhovými podmienkami;
b)
vyhľadávať a vyberať možné transakcie v súlade s obchodným plánom uvedeným v písmene a);
c)
posúdiť vybrané transakcie so zreteľom na prípadné príležitosti a celkové súvisiace riziká, všetky príslušné právne, daňové, finančné alebo iné faktory ovplyvňujúce hodnotu, ľudské a hmotné zdroje a stratégie vrátane stratégií ukončenia angažovanosti;
d)
vykonávať činnosti náležitej starostlivosti súvisiace s transakciami pred zabezpečením vykonania;
e)
monitorovať výkonnosť AIF so zreteľom na obchodný plán uvedený v písmene a).
2. Správcovia AIF uchovávajú záznamy o činnostiach vykonaných podľa odseku 1 aspoň päť rokov.
Článok 20
Náležitá starostlivosť pri výbere a vymenovaní protistrán a primárnych brokerov
1. Správcovia AIF musia pri výbere a vymenovaní protistrán a primárnych brokerov pred uzavretím zmluvy a potom na priebežnom základe konať s náležitými zručnosťami, obozretnosťou a starostlivosťou s prihliadnutím na celú škálu a kvalitu svojich služieb.
2. Pri výbere primárnych brokerov alebo protistrán správcu AIF alebo AIF pri transakcii s OTC derivátmi, poskytovaní pôžičiek cenných papierov alebo repo dohode správcovia AIF zabezpečujú, aby uvedení primárni brokeri a protistrany spĺňali všetky tieto podmienky:
a)
podliehajú priebežnému dohľadu verejného orgánu;
b)
sú v dobrom finančnom stave;
c)
majú potrebnú organizačnú štruktúru a zdroje na vykonávanie služieb, ktoré majú poskytovať správcom AIF alebo AIF.
3. Pri posudzovaní dobrého finančného stavu uvedeného v odseku 2 písm. b) správca AIF zohľadňuje, či primárny broker alebo protistrana podlieha prudenciálnej regulácii vrátane dostatočných kapitálových požiadaviek a účinnému dohľadu alebo nie.
4. Zoznam vybraných primárnych brokerov schvaľuje vrcholový manažment správcu AIF. Vo výnimočných prípadoch môžu byť vymenovaní primárni brokeri nezahrnutí do zoznamu za predpokladu, že spĺňajú požiadavky stanovené v odseku 2 a schváli ich vrcholový manažment. Správca AIF musí byť schopný zdôvodniť takýto výber a preukázať, že pri výbere a monitorovaní primárnych brokerov, ktorí neboli uvedení v zozname, konal s náležitou starostlivosťou.
Článok 21
Čestné a spravodlivé konanie s náležitými zručnosťami
S cieľom stanoviť, či správca AIF vykonáva svoje činnosti čestne, spravodlivo a s náležitými zručnosťami, príslušné orgány posúdia aspoň to, či sú splnené tieto podmienky:
a)
riadiaci orgán správcu AIF musí mať primerané kolektívne vedomosti, zručnosti a skúsenosti, aby dokázal pochopiť činnosti správcu AIF, a najmä hlavné riziká spojené s týmito činnosťami a aktívami, do ktorých je AIF investovaný;
b)
členovia riadiaceho orgánu venujú dostatok času správnemu výkonu svojich funkcií u správcu AIF;
c)
každý člen riadiaceho orgánu koná čestne, bezúhonne a myšlienkovo nezávisle;
d)
správca AIF venuje primerané zdroje zaškoleniu a odbornej príprave členov riadiaceho orgánu.
Článok 22
Zdroje
1. Správca AIF zamestnáva dostatočný počet zamestnancov so zručnosťami, vedomosťami a odbornými znalosťami potrebnými na plnenie im pridelených povinností.
2. Na účely odseku 1 správcovia AIF zohľadňujú povahu, rozsah a komplexnosť svojej obchodnej činnosti a povahu a škálu služieb a činností vykonávaných v rámci tejto obchodnej činnosti.
Článok 23
Spravodlivé zaobchádzanie s investormi do AIF
1. Správca AIF zabezpečuje, aby jeho rozhodovacie postupy a jeho organizačná štruktúra uvedená v článku 57 zabezpečovali spravodlivé zaobchádzanie s investormi.
2. Akékoľvek preferenčné zaobchádzanie, ktoré správca AIF poskytuje jednému alebo viacerým investorom, nesmie mať za následok celkovú podstatnú nevýhodu pre iných investorov.
Článok 24
Stimuly
1. Správcovia AIF sa nepovažujú za konajúcich čestne, spravodlivo a v súlade s najlepšími záujmami AIF, ktoré spravujú, alebo investorov do týchto AIF, ak v súvislosti s činnosťami vykonávanými pri výkone funkcií uvedených v prílohe I k smernici 2011/61/EÚ uhradia alebo prijmú akýkoľvek poplatok alebo províziu alebo poskytnú alebo prijmú akúkoľvek nepeňažnú výhodu inú ako:
a)
poplatky, provízie alebo nepeňažné výhody, ktoré boli uhradené alebo poskytnuté AIF alebo osobe zastupujúcej AIF alebo ktoré uhradil alebo poskytol AIF alebo osoba zastupujúca AIF;
b)
poplatky, provízie alebo nepeňažné výhody, ktoré boli uhradené alebo poskytnuté tretej strane alebo osobe konajúcej v mene tretej strany, alebo boli uhradené, alebo poskytnuté treťou stranou, alebo osobou konajúcou v mene tretej strany v prípade, že správca AIF môže preukázať, že sú splnené tieto podmienky:
i)
pred poskytnutím príslušnej služby musia byť investori do AIF jasne informovaní o existencii, povahe a výške poplatku, provízie alebo výhody, alebo v prípadoch, keď ich výšku nemožno určiť, o metóde jej výpočtu, a to vyčerpávajúcim, presným a zrozumiteľným spôsobom;
ii)
platba poplatku alebo provízie alebo poskytnutie nepeňažnej výhody majú zlepšiť kvalitu príslušnej služby, a nemajú ohroziť dodržiavanie povinnosti správcu AIF konať v najlepšom záujme AIF, ktorý spravuje, alebo investorov do AIF;
c)
náležité poplatky, ktoré umožňujú poskytnutie príslušných služieb alebo sú potrebné na poskytnutie príslušných služieb, vrátane poplatkov za úschovu, poplatkov za vyrovnanie obchodu a výmenných poplatkov, regulačných alebo právnických poplatkov, a ktoré svojím charakterom nespôsobujú rozpor s povinnosťami správcu AIF konať čestne, spravodlivo a v súlade s najlepšími záujmami AIF, ktorý spravuje, alebo investorov do AIF.
2. Zverejnenie základných podmienok dohôd týkajúcich sa poplatku, provízie alebo nepeňažnej výhody v súhrnnej forme sa považuje za dostatočné na účely odseku 1 písm. b) bodu i) pod podmienkou, že sa správca AIF zaviaže poskytnúť podrobnejšie informácie na žiadosť investora do AIF, ktorý spravuje, a pod podmienkou, že tento záväzok splní.
Článok 25
Účinné využívanie zdrojov a postupov - spracovanie príkazov
1. Správcovia AIF stanovujú, vykonávajú a uplatňujú postupy a opatrenia, ktoré zabezpečujú rýchle, spravodlivé a pohotové vykonanie príkazov v mene AIF.
2. Postupy a opatrenia uvedené v odseku 1 spĺňajú tieto podmienky:
a)
zabezpečujú, aby príkazy vykonané v mene AIF boli okamžite a presne zaznamenané a pridelené;
b)
inak porovnateľné príkazy AIF vykonávajú rýchlo a v poradí, v akom boli zadané, okrem prípadov, keď to vlastnosti príkazu alebo prevládajúce podmienky na trhu neumožňujú alebo keď to nie je v záujme AIF, alebo investorov do AIF.
3. Finančné nástroje, peňažné sumy alebo iné aktíva prijaté pri vyrovnaní vykonaných príkazov sa urýchlene a správne dodajú na účet príslušného AIF alebo zaznamenajú na tento účet.
4. Správcovia AIF nesmú zneužívať informácie týkajúce sa nevybavených príkazov AIF a prijímajú všetky primerané opatrenia, aby zabránili zneužitiu týchto informácií ktoroukoľvek zo svojich príslušných osôb.
Článok 26
Povinnosti podávať správy v súvislosti s vykonávaním príkazov na upisovanie a vyplácanie
1. Keď správcovia AIF vykonajú príkaz investora na upísanie alebo prípadne vyplatenie, musia investorovi urýchlene poskytnúť na trvalom nosiči základné informácie týkajúce sa vykonania daného príkazu alebo prípadne prijatia ponuky na upísanie.
2. Odsek 1 sa neuplatňuje, ak sa od tretej osoby vyžaduje, aby poskytla investorovi potvrdenie o vykonaní príkazu, a ak potvrdenie obsahuje základné informácie.
Správcovia AIF zabezpečujú, aby si táto tretia osoba plnila svoje povinnosti.
3. Základné informácie uvedené v odsekoch 1 a 2 zahŕňajú tieto informácie:
a)
identifikáciu správcu AIF;
b)
identifikáciu investora;
c)
dátum a čas prijatia príkazu;
d)
dátum vykonania;
e)
identifikáciu AIF;
f)
hrubú hodnotu príkazu vrátane poplatkov za upísanie alebo čistú sumu po odpočítaní poplatkov za vyplatenie.
4. Správcovia AIF poskytnú na požiadanie investorovi informácie o stave príkazu alebo prijatí ponuky na upísanie, alebo prípadne o oboch.
Článok 27
Vykonávanie rozhodnutí o obchodovaní v mene spravovaného AIF
1. Správcovia AIF konajú pri vykonávaní rozhodnutí o obchodovaní v mene spravovaného AIF v rámci riadenia jeho portfólia v najlepšom záujme AIF alebo investorov do AIF, ktoré spravujú.
2. Vždy, keď správcovia AIF kupujú alebo predávajú finančné nástroje alebo iné aktíva, pre ktoré je relevantné najlepšie vykonanie, a na účely odseku 1 prijmú všetky primerané kroky v záujme dosiahnutia najlepších možných výsledkov pre AIF, ktoré spravujú, alebo investorov do týchto AIF pri zohľadnení ceny, nákladov, rýchlosti, pravdepodobnosti vykonania a vyrovnania, veľkosti a povahy príkazu alebo iných aspektov súvisiacich s vykonaním príkazu. Relatívny význam týchto faktorov sa určuje na základe týchto kritérií:
a)
ciele, investičná politika a riziká charakteristické pre AIF, ako sa uvádza v štatúte alebo stanovách AIF, prospekte alebo ponukových materiáloch AIF;
b)
charakteristiky príkazu;
c)
charakteristiky finančných nástrojov alebo iných aktív, ktoré sú predmetom daného príkazu;
d)
charakteristiky miest výkonu, do ktorých môže byť daný príkaz nasmerovaný.
3. Správcovia AIF stanovujú a vykonávajú účinné opatrenia na dosiahnutie súladu Ss povinnosťami uvedenými v odsekoch 1 a 2. Správcovia AIF najmä písomne stanovujú a vykonávajú politiku vykonávania, ktorá AIF a ich investorom umožňuje, aby v prípade príkazov AIF dosiahli najlepší možný výsledok v súlade s odsekom 2.
4. Správcovia AIF pravidelne monitorujú účinnosť svojich opatrení a politiky na vykonávanie príkazov s cieľom identifikovať a v prípade potreby odstrániť akékoľvek nedostatky.
5. Správcovia AIF raz za rok preskúmavajú svoju politiku vykonávania príkazov. Takéto preskúmanie sa takisto vykonáva zakaždým, keď nastane podstatná zmena, ktorá ovplyvňuje schopnosť správcu AIF pokračovať v dosahovaní najlepších možných výsledkov pre spravované AIF.
6. Správcovia AIF musia byť schopní preukázať, že vykonali príkazy v mene AIF v súlade so svojou politikou vykonávania príkazov.
7. Keď nie je možné vybrať si z rôznych miest vykonávania, odseky 2 až 5 sa neuplatňujú. Správcovia AIF však musia byť schopní preukázať, že nie je možné vybrať si medzi rôznymi miestami vykonávania.
Článok 28
Zadávanie príkazov na obchodovanie v mene AIF iným subjektom na vykonanie
1. Vždy, keď správca AIF kupuje alebo predáva finančné nástroje alebo iné aktíva, pre ktoré je relevantné najlepšie vykonanie, pri zadávaní príkazov na obchodovanie v mene spravovaných AIF iným subjektom na vykonanie koná v rámci riadenia portfólia AIF v najlepšom záujme AIF, ktoré spravuje, alebo investorov do AIF.
2. Správcovia AIF prijímajú všetky náležité opatrenia, aby dosiahli najlepší možný výsledok pre AIF alebo investorov do AIF pri zohľadnení ceny, nákladov, rýchlosti, pravdepodobnosti vykonania a vyrovnania, veľkosti, povahy alebo iných aspektov týkajúcich sa vykonania príkazu. Relatívny význam týchto faktorov sa určuje na základe kritérií stanovených v článku 27 ods. 2.
Správcovia AIF stanovujú, vykonávajú a uplatňujú politiku, ktorá im umožní dodržiavanie povinnosti uvedenej v prvom pododseku. V politike sa so zreteľom na každú triedu nástrojov identifikujú subjekty, ktorým sa môžu zadávať príkazy. Správca AIF uzatvára dohody o vykonaní len v prípade, že tieto dohody sú v súlade s povinnosťami stanovenými v tomto článku. Správca AIF sprístupňuje investorom do AIF, ktoré spravuje, primerané informácie o politike stanovenej v súlade s týmto odsekom a o akýchkoľvek podstatných zmenách v tejto politike.
3. Správa AIF pravidelne monitoruje účinnosť politiky stanovenej v súlade s odsekom 2, najmä kvalitu vykonania subjektmi identifikovanými v uvedenej politike a v prípade potreby napraví akékoľvek nedostatky.
Správcovia AIF okrem toho raz za rok preskúmajú politiku. Takéto preskúmanie sa takisto vykonáva zakaždým, keď nastane podstatná zmena, ktorá ovplyvňuje schopnosť správcu AIF pokračovať v dosahovaní najlepších možných výsledkov pre spravované AIF.
4. Správcovia AIF musia byť schopní preukázať, že zadali príkazy v mene AIF v súlade s politikou stanovenou podľa odseku 2.
5. Keď nie je možné vybrať si z rôznych miest vykonávania, odseky 2 až 5 sa neuplatňujú. Správcovia AIF však musia byť schopní preukázať, že nie je možné vybrať si medzi rôznymi miestami vykonávania.
Článok 29
Zlučovanie a prideľovanie obchodných príkazov
1. Správcovia AIF môžu vykonať príkaz AIF súhrnne s príkazom iného AIF, PKIPCP alebo klienta alebo s príkazom vykonaným pri investovaní svojich vlastných zdrojov len v prípade, že:
a)
možno odôvodnene očakávať, že zlúčenie príkazov nebude celkovo nevýhodné pre ktorýkoľvek AIF, PKIPCP alebo klientov, ktorých príkaz sa má zlúčiť;
b)
je zavedená a uplatňovaná politika prideľovania príkazov, ktorá za dostatočne presných podmienok zabezpečuje spravodlivé prideľovanie zlúčených príkazov, vrátane spôsobu, akým objem a cena príkazov určuje prideľovanie a zaobchádzanie s čiastočne vykonanými príkazmi.
2. V prípade, že správca AIF zlučuje príkaz AIF s jedným príkazom alebo viacerými príkazmi iných AIF, PKIPCP alebo klientov a zlúčený príkaz je čiastočne vykonaný, tento správca AIF pridelí súvisiace obchody v súlade so svojou politikou prideľovania príkazov.
3. V prípade, že správca AIF zlučuje transakcie na vlastný účet s jedným príkazom alebo viacerými príkazmi AIF, PKIPCP alebo klientov, neprideľuje súvisiace obchody spôsobom, ktorý poškodzuje AIF, PKIPCP alebo klienta.
4. V prípade, že správca AIF zlučuje príkaz AIF, PKIPCP alebo iného klienta s transakciou na vlastný účet a zlúčený príkaz je čiastočne vykonaný, tento správca AIF prideľuje súvisiace obchody AIF, PKIPCP alebo klientom prednostne pred súvisiacimi obchodmi na vlastný účet.
Ak je však správca AIF schopný na základe primeraných dôvodov preukázať AIF alebo klientovi, že bez tohto zlúčenia by príkaz nemohol vykonať za takých výhodných podmienok alebo by ho nemohol vykonať vôbec, môže prideliť transakciu na svoj vlastný účet proporcionálne v súlade s politikou uvedenou v odseku 1 písm. b).
ODDIEL 2
Konflikty záujmov
(článok 14 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 30
Druhy konfliktov záujmov
Na účely identifikácie druhov konfliktov záujmov, ktoré vzniknú v rámci správy AIF, správcovia AIF zohľadňujú najmä to, či správca AIF, príslušná osoba alebo osoba priamo alebo nepriamo prepojená so správcom AIF prostredníctvom kontroly:
a)
pravdepodobne dosiahne finančný zisk alebo predíde finančnej strate na úkor AIF alebo jeho investorov;
b)
má záujem na výsledku služby alebo činnosti poskytovanej AIF alebo jeho investorom alebo klientovi alebo na výsledku transakcie uskutočnenej v mene AIF alebo klienta, pričom sa tento záujem líši od záujmu AIF na tomto výsledku;
c)
má finančný alebo iný stimul uprednostniť:
-
záujem PKIPCP, klienta alebo skupiny klientov alebo iného AIF pred záujmom AIF,
-
záujem jedného investora pred záujmom iného investora alebo skupiny investorov v rovnakom AIF;
d)
vykonáva rovnaké činnosti pre AIF a pre iný AIF, PKIPCP alebo klienta, alebo
e)
dostáva alebo dostane v súvislosti s činnosťami kolektívneho riadenia portfólia poskytovanými AIF od osoby inej ako AIF alebo jeho investori stimul vo forme peňazí, tovaru alebo služieb, ktorý nie je bežnou províziou alebo poplatkom za túto službu.
Článok 31
Politika v oblasti konfliktov záujmov
1. Správca AIF stanovuje, vykonáva a uplatňuje účinnú politiku v oblasti konfliktov záujmov. Táto politika sa stanovuje v písomnej podobe a je primeraná vzhľadom na veľkosť a organizáciu správcu AIF a vzhľadom na povahu, rozsah a komplexnosť jeho obchodnej činnosti.
Ak je správca AIF členom skupiny, v politike sa zohľadňuje aj každá okolnosť, o ktorej správca AIF vie alebo by mal vedieť a ktorá môže vyústiť do konfliktu záujmov v dôsledku štruktúry a obchodných činností ostatných členov skupiny.
2. Politika v oblasti konfliktov záujmov stanovená v súlade s odsekom 1 zahŕňa:
a)
v súvislosti s činnosťami vykonávanými správcom AIF alebo v jeho mene vrátane činností vykonávaných subjektom, na ktorý boli funkcie delegované, subjektom, na ktorý boli funkcie subdelegované, externým znalcom alebo protistranou identifikáciu okolností, ktoré predstavujú konflikt záujmov alebo môžu viesť ku konfliktu záujmov, ktorý znamená značné riziko poškodenia záujmov AIF alebo jeho investorov;
b)
postupy, ktoré sa majú uplatňovať, a opatrenia, ktoré sa majú prijať, s cieľom predchádzať takýmto konfliktom, riadiť ich a monitorovať.
Článok 32
Konflikty záujmov súvisiace s vyplatením investícií
Správca AIF, ktorý spravuje AIF otvoreného typu, identifikuje, riadi a monitoruje konflikty záujmov vznikajúce medzi investormi, ktorí chcú vyplatiť svoje investície, a investormi, ktorí si chcú ponechať svoje investície v AIF, a akékoľvek konflikty medzi stimulom správcu AIF investovať do nelikvidných aktív a politikou vyplácania AIF v súlade so svojimi povinnosťami podľa článku 14 ods. 1 smernice 2011/61/EÚ.
Článok 33
Postupy a opatrenia na predchádzanie konfliktom záujmov alebo ich riadenie
1. Postupy a opatrenia stanovené na predchádzanie konfliktom záujmov alebo ich riadenie boli navrhnuté s cieľom zabezpečiť, aby príslušné osoby vykonávajúce rôzne obchodné činnosti, ktoré zahŕňajú riziko konfliktov záujmov, vykonávali tieto činnosti s takou mierou nezávislosti, ktorá je úmerná veľkosti a činnostiam správcu AIF a skupiny, do ktorej patrí, ako aj závažnosti rizika poškodenia záujmov AIF alebo jeho investorov.
2. Keď je to nevyhnutné a primerané na to, aby mohol správca AIF zabezpečiť požadovanú mieru nezávislosti, postupy, ktoré sa majú uplatňovať, a opatrenia, ktoré sa majú prijať v súlade s článkom 31 ods. 2 písm. b), zahŕňajú:
a)
účinné postupy na zamedzenie výmene alebo na kontrolu výmeny informácií medzi príslušnými osobami zapojenými do činností kolektívneho riadenia portfólia alebo iných činností podľa článku 6 ods. 2 a 4 smernice 2011/61/EÚ, ktoré zahŕňajú riziko konfliktu záujmov, ak by výmena týchto informácií mohla poškodiť záujmy jedného alebo viacerých AIF alebo ich investorov;
b)
samostatný dohľad nad príslušnými osobami, ktorých hlavné úlohy zahŕňajú vykonávanie činností kolektívneho riadenia portfólia v mene klientov alebo investorov alebo poskytovanie služieb klientom alebo investorom, ktorých záujmy môžu byť konfliktné, alebo ktoré inak zastupujú rôzne záujmy, ktoré môžu byť konfliktné, vrátane záujmov správcu AIF;
c)
odstránenie akejkoľvek priamej spojitosti medzi odmeňovaným príslušných osôb, ktoré vykonávajú predovšetkým jednu činnosť, a odmeňovaním iných príslušných osôb či príjmami vytvorenými inými príslušnými osobami, ktoré vykonávajú predovšetkým inú činnosť, ak zo vzťahu medzi týmito činnosťami môže vyplynúť konflikt záujmov;
d)
opatrenia, ktoré bránia ktorejkoľvek osobe alebo ju obmedzujú v tom, aby neprimerane ovplyvňovala spôsob, akým príslušná osoba vykonáva činnosti kolektívneho riadenia portfólia;
e)
opatrenia na prevenciu alebo kontrolu súbežného alebo postupného zapojenia príslušnej osoby do samostatných činností kolektívneho riadenia portfólia alebo iných činností podľa článku 6 ods. 2 a 4 smernice 2011/61/EÚ, ak takéto zapojenie môže poškodiť náležité riadenie konfliktov záujmov.
Ak prijatie alebo uplatňovanie jedného alebo viacerých uvedených opatrení a postupov nezaručí požadovanú mieru nezávislosti, správca AIF prijme také alternatívne alebo dodatočné opatrenia a postupy, ktoré sú na tieto účely potrebné a vhodné.
Článok 34
Riadenie konfliktov záujmov
V prípade, že organizačné alebo administratívne opatrenia prijaté správcom AIF nie sú dostatočné na to, aby sa s náležitou istotou zabezpečilo, že sa zabráni rizikám poškodenia záujmov AIF alebo investorov do AIF, vrcholový manažment alebo iný príslušný vnútorný orgán správcu AIF musí byť urýchlene informovaný, aby mohol prijať nevyhnutné rozhodnutie alebo opatrenie na zabezpečenie toho, že správca AIF bude konať v najlepšom záujme AIF alebo investorov do daného AIF.
Článok 35
Monitorovanie konfliktov záujmov
1. Správca AIF vedie a pravidelne aktualizuje záznamy o každom druhu činností vykonávaných správcom AIF alebo v jeho mene, v ktorých rámci vznikol konflikt záujmov predstavujúci značné riziko poškodenia záujmov jedného alebo viacerých AIF alebo jeho investorov alebo v ktorých rámci by mohlo dôjsť k vzniku takéhoto konfliktu, pokiaľ ide o prebiehajúcu činnosť.
2. Vrcholový manažment dostáva často a najmenej raz ročne písomné správy o činnostiach uvedených v odseku 1.
Článok 36
Zverejnenie konfliktov záujmov
1. Informácie, ktoré sa majú poskytovať investorom v súlade s článkom 14 ods. 1 a 2 smernice 2011/61/EÚ, sa investorom poskytujú na trvalom nosiči alebo prostredníctvom webovej stránky.
2. V prípade, že sa informácie uvedené v odseku 1 poskytujú prostredníctvom webovej stránky, a nie sú určené investorovi osobne, musia byť splnené tieto podmienky:
a)
investorovi bola oznámená adresa webovej stránky a miesto na webovej stránke, na ktorom sa možno dostať k informáciám, a investor súhlasil s poskytovaním informácií týmto spôsobom;
b)
informácie musia byť aktuálne;
c)
informácie musia byť priebežne dostupné prostredníctvom uvedenej webovej stránky počas takého časového obdobia, ktoré môže investor odôvodnene potrebovať na ich preskúmanie.
Článok 37
Stratégie uplatňovania hlasovacích práv
1. Správca AIF vypracuje primerané a účinné stratégie, ktoré budú definovať, kedy a ako treba uplatňovať hlasovacie práva v držbe portfólií AIF, ktoré spravuje, tak aby sa konalo výhradne v prospech príslušného AIF a jeho investorov.
2. V stratégii uvedenej v odseku 1 sa stanovujú opatrenia a postupy s cieľom:
a)
monitorovať príslušné dianie v podniku;
b)
zabezpečiť, aby bolo uplatňovanie hlasovacích práv v súlade s investičnými cieľmi a politikou príslušného AIF;
c)
zabrániť akýmkoľvek konfliktom záujmov vyplývajúcim z uplatňovania hlasovacích práv alebo ich riadiť.
3. Stručný opis stratégií a podrobné informácie o opatreniach prijatých na základe týchto stratégií sa sprístupnia investorom na ich žiadosť.
ODDIEL 3
Riadenie rizík
(článok 15 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 38
Systémy riadenia rizík
Na účely tohto oddielu sú systémy riadenia rizík systémy zložené z relevantných prvkov organizačnej štruktúry správcu AIF, pričom ústrednú úlohu zohráva stála funkcia riadenia rizík, politiky a postupy súvisiace s riadením rizika relevantného pre investičnú stratégiu každého AIF a opatrenia, postupy a techniky súvisiace s meraním a riadením rizík, ktoré správca AIF využíva v súvislosti s každým AIF, ktorý spravuje.
Článok 39
Stála funkcia riadenia rizík
1. Správca AIF zavedie a udržiava stálu funkciu riadenia rizík, v ktorej rámci sa:
a)
vykonávajú účinné politiky a postupy riadenia rizík s cieľom identifikovať, merať, riadiť a priebežne monitorovať všetky riziká relevantné pre investičnú stratégiu každého AIF, voči ktorým je alebo môže byť vystavený každý AIF;
b)
zabezpečuje, že rizikový profil AIF oznámený investorom v súlade s článkom 23 ods. 4 písm. c) smernice 2011/61/EÚ je v súlade s rizikovými limitmi stanovenými v súlade s článkom 44 tohto nariadenia;
c)
monitoruje dodržiavanie súladu s rizikovými limitmi stanovenými v súlade s článkom 44 a včas informuje riadiaci orgán správcu AIF a funkciu dohľadu správcu AIF, ak existuje, keď sa domnieva, že rizikový profil AIF je v rozpore s týmito limitmi, alebo vidí značné riziko, že rizikový profil bude v rozpore s týmito limitmi;
d)
zabezpečujú nasledujúce pravidelné aktualizácie pre riadiaci orgán správcu AIF a funkciu dohľadu správcu AIF, ak existuje, s periodicitou, ktorá je v súlade s povahou, rozsahom a komplexnosťou AIF alebo činnosťami správcu AIF:
i)
súlad medzi rizikovými limitmi stanovenými v súlade s článkom 44 a rizikovým profilom AIF, ktorý je oznámený investorom v súlade s článkom 23 ods. 4 písm. c) smernice 2011/61/EÚ, a ich dodržiavanie;
ii)
primeranosť a účinnosť postupu riadenia rizík, pričom sa uvádza najmä to, či boli prijaté náležité nápravné opatrenia alebo či budú prijaté náležité nápravné opatrenia v prípade akýchkoľvek skutočných alebo očakávaných nedostatkov;
e)
poskytujú pravidelné aktualizácie vrcholovému manažmentu o aktuálnej úrovni rizika, ktoré podstupuje každý spravovaný AIF, a o každom skutočnom alebo predvídateľnom porušení akýchkoľvek rizikových limitov stanovených v súlade s článkom 44, s cieľom zabezpečiť možnosť prijatia urýchlených a primeraných opatrení.
2. Funkcia riadenia rizík musí mať potrebnú právomoc a prístup ku všetkým náležitým informáciám potrebným na plnenie úloh stanovených v odseku 1.
Článok 40
Politika riadenia rizík
1. Správca AIF stanovuje, vykonáva a udržiava primeranú a zdokumentovanú politiku riadenia rizík, v ktorej rámci sa identifikujú všetky príslušné riziká, ktorým sú vystavené AIF, ktoré spravuje, alebo ktorým môžu byť vystavené.
2. Politika riadenia rizík obsahuje také postupy, ktoré sú potrebné na to, aby správca AIF mohol posúdiť v prípade každého AIF, ktorý spravuje, expozíciu daného AIF voči trhovému riziku, riziku likvidity a riziku protistrany a expozíciu AIF voči všetkým ostatným príslušným rizikám vrátane operačných rizík, ktoré môžu byť značné pre každý AIF, ktorý spravuje.
3. Správca AIF v politike riadenia rizík rieši aspoň tieto prvky:
a)
techniky, nástroje a opatrenia, ktoré mu umožňujú dodržiavať súlad s článkom 45;
b)
techniky, nástroje a opatrenia, ktoré umožňujú posudzovanie a monitorovanie rizika likvidity AIF za bežných a výnimočných podmienok likvidity, a to aj s využitím pravidelne vykonávaných stresových testov v súlade s článkom 48;
c)
rozdelenie zodpovedností súvisiacich s riadením rizík v rámci správcu AIF;
d)
limity stanovené v súlade s článkom 44 tohto nariadenia a odôvodnenie toho, ako sú zosúladené s rizikovým profilom AIF, ktorý je oznámený investorom v súlade s článkom 23 ods. 4 písm. c) smernice 2011/61/EÚ;
e)
podmienky, obsah, periodicitu a adresátov podávania správ zo strany stálej funkcie riadenia rizík uvedenej v článku 39.
4. Politika riadenia rizík zahŕňa opis ochranných opatrení uvedených v článku 43, najmä:
a)
povahu potenciálnych konfliktov záujmov;
b)
zavedené nápravné opatrenia;
c)
dôvody, prečo by sa malo odôvodnene očakávať, že výsledkom týchto opatrení bude nezávislé vykonávanie funkcie riadenia rizík;
d)
spôsob, akým správca AIF očakáva zabezpečiť, že ochranné opatrenia budú stále účinné.
5. Politika riadenia rizík uvedená v odseku 1 musí byť primeraná povahe, rozsahu a komplexnosti obchodných činností správcu AIF a AIF, ktorý spravuje.
Článok 41
Posúdenie, monitorovanie a preskúmanie systémov riadenia rizík
1. Správcovia AIF posudzujú, monitorujú a pravidelne, aspoň raz za rok, preskúmavajú:
a)
primeranosť a účinnosť politiky riadenia rizík a opatrení, postupov a techník uvedených v článku 45;
b)
mieru, v akej správca AIF dodržiava súlad s politikou riadenia rizík a opatreniami, postupmi a technikami uvedenými v článku 45;
c)
primeranosť a účinnosť opatrení prijatých na riešenie akýchkoľvek nedostatkov pri vykonávaní postupu riadenia rizík;
d)
vykonávanie funkcie riadenia rizík;
e)
primeranosť a účinnosť opatrení, ktorých cieľom je zabezpečiť funkčné a hierarchické oddelenie funkcie riadenia rizík v súlade s článkom 42.
O periodicite pravidelného preskúmania uvedeného v prvom pododseku rozhoduje vrcholový manažment v súlade so zásadou proporcionality so zreteľom na povahu, rozsah a komplexnosť obchodných činností správcu AIF a na AIF, ktorý spravuje.
2. Okrem pravidelného preskúmania uvedeného v odseku 1 sa systémy riadenia rizík preskúmavajú v prípade, že:
a)
sa uskutočnili významné zmeny v politike a postupoch riadenia rizík a opatreniach, postupoch a technikách uvedených v článku 45;
b)
vnútorné alebo vonkajšie udalosti naznačujú, že je potrebné dodatočné preskúmanie;
c)
sa uskutočnili významné zmeny v investičnej stratégii a cieľoch AIF, ktorý spravuje správca AIF.
3. Správca AIF aktualizuje systémy riadenia rizík na základe výsledku preskúmania uvedeného v odsekoch 1 a 2.
4. Správca AIF oznámi príslušnému orgánu svojho domovského členského štátu každú významnú zmenu v politike riadenia rizík a v opatreniach, postupoch a technikách uvedených v článku 45.
Článok 42
Funkčné a hierarchické oddelenie funkcie riadenia rizík
1. Funkcia riadenia rizík sa považuje za funkčne a hierarchicky oddelenú od prevádzkových oddelení vrátane funkcie riadenia portfólia, len ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
nad osobami vykonávajúcimi funkciu riadenia rizík nevykonávajú dohľad osoby zodpovedné za výkon prevádzkových oddelení správcu AIF vrátane funkcie riadenia portfólia;
b)
osoby vykonávajúce funkciu riadenia rizík nevykonávajú činnosti v rámci prevádzkových oddelení vrátane funkcie riadenia portfólia;
c)
osoby vykonávajúce funkciu riadenia rizík sú odmeňované v súlade s dosahovaním cieľov spojených s uvedenou funkciou, nezávisle od výkonu prevádzkových oddelení vrátane funkcie riadenia portfólia;
d)
odmeňovanie vrcholových zamestnancov vo funkcii riadenia rizík podlieha priamemu dohľadu výboru pre odmeňovanie, ak bol takýto výbor zriadený.
2. Funkčné a hierarchické oddelenie funkcie riadenia rizík v súlade s odsekom 1 sa musí zabezpečiť v rámci celej hierarchickej štruktúry správcu AIF až po jeho riadiaci orgán. Preskúmava ho riadiaci orgán a prípadne funkcia dohľadu správcu AIF.
3. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF preskúmavajú na základe kritérií stanovených v článku 15 ods. 1 druhom pododseku smernice 2011/61/EÚ spôsob, akým správca AIF uplatnil odseky 1 a 2.
Článok 43
Ochranné opatrenia proti konfliktom záujmov
1. Ochrannými opatreniami proti konfliktom záujmov uvedenými v článku 15 ods. 1 smernice 2011/61/EÚ sa zabezpečuje aspoň to, že:
a)
rozhodnutia prijímané funkciou riadenia rizík sú založené na spoľahlivých údajoch, ktoré podliehajú primeranému stupňu kontroly zo strany funkcie riadenia rizík;
b)
odmeňovanie osôb vykonávajúcich funkciu riadenia rizík odzrkadľuje dosiahnutie cieľov spojených s funkciou riadenia rizík, nezávisle od výkonu obchodných oblastí, v ktorých pôsobia;
c)
funkcia riadenia rizík podlieha primeranému nezávislému preskúmaniu, aby sa zabezpečilo, že sa k rozhodnutiam dospelo nezávisle;
d)
funkcia riadenia rizík je v riadiacom orgáne alebo vo funkcii dohľadu v prípade, že bola zriadená, zastúpená aspoň s rovnakou právomocou ako funkcia riadenia portfólia;
e)
akékoľvek konfliktné povinnosti sú náležite oddelené.
2. Ak je to primerané so zreteľom na povahu, rozsah a komplexnosť správcu AIF, ochrannými opatreniami uvedenými v odseku 1 sa takisto zabezpečuje, že:
a)
vykonávanie funkcie riadenia rizík pravidelne preskúmava funkcia vnútorného auditu, alebo ak táto funkcia nebola zriadená, externá strana vymenovaná riadiacim orgánom;
b)
v prípade, že bol zriadený výbor pre riziká, má k dispozícii náležité zdroje a jeho členovia, ktorí nie sú nezávislí, nemajú neprimeraný vplyv na vykonávanie funkcie riadenia rizík.
3. Riadiaci orgán správcu AIF a prípadne funkcia dohľadu stanovujú ochranné opatrenia proti konfliktom záujmov stanovené v odsekoch 1 a 2, pravidelne preskúmavajú ich účinnosť a prijímajú včasné nápravné opatrenia na riešenie akýchkoľvek nedostatkov.
Článok 44
Rizikové limity
1. Správca AIF pre každý AIF, ktorý spravuje, stanovuje a vykonáva kvantitatívne alebo kvalitatívne rizikové limity alebo oboje, s prihliadnutím na všetky príslušné riziká. Keď sú stanovené len kvalitatívne limity, správca AIF musí byť schopný zdôvodniť tento prístup príslušnému orgánu.
2. Kvalitatívne a kvantitatívne rizikové limity pre každý AIF zahŕňajú najmenej tieto riziká:
a)
trhové riziká;
b)
kreditné riziká;
c)
riziká likvidity;
d)
riziká protistrany;
e)
operačné riziká.
3. Pri stanovovaní rizikových limitov správca AIF zohľadňuje stratégie a aktíva používané v súvislosti s každým AIF, ktorý spravuje, ako aj vnútroštátne pravidlá uplatňujúce sa na každý z daných AIF. Uvedené rizikové limity sa musia zosúladiť s rizikovým profilom AIF, ktorý sa oznamuje investorom v súlade s článkom 23 ods. 4 písm. c) smernice 2011/61/EÚ, a schvaľuje ich riadiaci orgán.
Článok 45
Meranie a riadenie rizík
1. Správcovia AIF prijímajú primerané a účinné opatrenia, postupy a techniky s cieľom:
a)
kedykoľvek identifikovať, merať, riadiť a monitorovať riziká, ktorým sú vystavené alebo môžu byť vystavené nimi spravované AIF;
b)
zabezpečiť dodržiavanie limitov stanovených v súlade s článkom 44.
2. Opatrenia, postupy a techniky uvedené v odseku 1 musia byť primerané povahe, rozsahu a komplexnosti obchodnej činnosti správcu AIF a každého AIF, ktorý spravuje, a musia byť v súlade s rizikovým profilom AIF, ktorý sa oznamuje investorom v súlade s článkom 23 ods. 4 písm. c) smernice 2011/61/EÚ.
3. Na účely odseku 1 správca AIF pre každý AIF, ktorý spravuje, prijíma tieto opatrenia:
a)
zavádza také opatrenia, postupy a techniky na meranie rizík, ktoré sú nevyhnutné na zabezpečenie toho, aby riziká spojené s prijatými pozíciami a ich vplyv na všeobecný rizikový profil boli presne zmerané na základe riadnych a spoľahlivých údajov a aby opatrenia, postupy a techniky na meranie rizík boli náležitým spôsobom zdokumentované;
b)
vykonáva pravidelné spätné testy s cieľom preskúmať platnosť opatrení na meranie rizika, ktoré zahŕňajú predpovede a odhady založené na modeloch;
c)
vykonáva pravidelné náležité stresové testy a analýzy scenárov s cieľom zohľadniť riziká vyplývajúce z potenciálnych zmien trhových podmienok, ktoré by mohli mať nepriaznivý vplyv na AIF;
d)
zabezpečuje, aby aktuálna úroveň rizika zodpovedala rizikovým limitom stanoveným v súlade s článkom 44;
e)
stanovuje, uplatňuje a udržiava primerané postupy, ktoré v prípade skutočného alebo predpokladaného porušenia rizikových limitov AIF zabezpečia včasné nápravné opatrenia v najlepšom záujme investorov;
f)
zabezpečuje, že pre každý AIF existujú vhodné systémy a postupy riadenia likvidity v súlade s požiadavkami stanovenými v článku 46.
ODDIEL 4
Riadenie likvidity
(článok 16 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 46
Systém a postupy riadenia likvidity
Správcovia AIF musia byť schopní preukázať príslušným orgánom svojho domovského členského štátu, že je zavedený primeraný systém a účinné postupy riadenia likvidity uvedené v článku 16 ods. 1 smernice 2011/61/EÚ s prihliadnutím na investičnú stratégiu, profil likvidity a politiku vyplácania každého AIF.
Článok 47
Monitorovanie a riadenie rizika likvidity
1. Systémom a postupmi riadenia likvidity uvedenými v článku 46 sa zabezpečuje aspoň, že:
a)
správca AIF udržiava v AIF úroveň likvidity primeranú jeho podkladovým záväzkom, na základe posúdenia relatívnej likvidity aktív AIF na trhu s prihliadnutím na čas nevyhnutný na likvidáciu a na cenu alebo hodnotu, za ktorú možno uvedené aktíva likvidovať, a ich citlivosti na iné trhové riziká alebo faktory;
b)
správca AIF monitoruje profil likvidity portfólia aktív AIF so zreteľom na marginálny príspevok jednotlivých aktív, ktoré môžu mať významný vplyv na likviditu, a významné podmienené alebo nepodmienené pasíva a záväzky, ktoré AIF môže mať v súvislosti so svojimi podkladovými záväzkami. Na tieto účely správca AIF zohľadňuje profil základne investorov AIF vrátane druhu investorov, pomernej veľkosti investícií a podmienok vyplácania, ktorým tieto investície podliehajú;
c)
v prípade, že AIF investuje do iných podnikov kolektívneho investovania, správca AIF monitoruje prístup využívaný správcami týchto iných podnikov kolektívneho investovania k riadeniu likvidity, a to aj prostredníctvom vykonávania pravidelných preskúmaní na monitorovanie zmien v ustanoveniach týkajúcich sa vyplácania podkladových podnikov kolektívneho investovania, do ktorých AIF investuje. S výhradou článku 16 ods. 1 smernice 2011/61/EÚ sa táto povinnosť neuplatňuje v prípade, že s inými podnikmi kolektívneho investovania, do ktorých AIF investuje, sa aktívne obchoduje na regulovanom trhu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 14 smernice 2004/39/ES alebo na rovnocennom trhu tretej krajiny;
d)
správca AIF vykonáva a udržiava primerané opatrenia a postupy na meranie likvidity s cieľom posúdiť kvantitatívne a kvalitatívne riziká pozícií a plánovaných investícií, ktoré majú významný vplyv na profil likvidity portfólia aktív AIF, aby sa umožnilo náležité meranie ich účinkov na celkový profil likvidity. Používanými postupmi sa zabezpečuje, aby mal správca AIF primerané poznatky a znalosti o likvidite aktív, do ktorých AIF investoval alebo plánuje investovať vrátane prípadného obchodovaného objemu a citlivosti cien alebo prípadne rozpätia jednotlivých aktív za bežných a výnimočných podmienok likvidity;
e)
správca AIF zvažuje a zavádza nástroje a opatrenia vrátane osobitného režimu, ktoré sú nevyhnutné na riadenie rizika likvidity každého AIF v jeho správe. Správca AIF identifikuje typy okolností, za ktorých sa tieto nástroje a opatrenia môžu použiť za bežných aj výnimočných okolností s prihliadnutím na spravodlivé zaobchádzanie so všetkými investormi AIF v súvislosti s každým spravovaným AIF. Správca AIF môže tieto nástroje a opatrenia používať len za týchto okolností a ak sa poskytli náležité informácie v súlade s článkom 108.
2. Správcovia AIF zdokumentujú svoje politiky a postupy riadenia likvidity, ako sa uvádza v odseku 1, preskúmavajú ich aspoň raz za rok a aktualizujú ich v prípade akýchkoľvek zmien alebo nových opatrení.
3. Správcovia AIF zahŕňajú primerané eskalačné opatrenia do svojho systému a postupov riadenia likvidity podľa odseku 1 na riešenie predpokladaných alebo skutočných nedostatkov likvidity alebo iných situácií ohrozujúcich AIF.
4. V prípade, že správca AIF spravuje AIF, ktorý je AIF uzavretého typu využívajúci pákový efekt, neuplatňuje sa odsek 1 písm. e).
Článok 48
Limity riadenia likvidity a stresové testy
1. Ak je to vhodné s prihliadnutím na povahu, rozsah a komplexnosť každého AIF, ktorý spravujú, správcovia AIF vykonávajú a udržiavajú primerané limity likvidity alebo nelikvidity AIF v súlade s jeho podkladovými záväzkami a politikou vyplácania a v súlade s požiadavkami stanovenými v článku 44 týkajúcimi sa kvantitatívnych a kvalitatívnych rizikových limitov.
Správcovia AIF monitorujú dodržiavanie súladu s uvedenými limitmi, a ak sú limity prekročené alebo pravdepodobne budú prekročené, určia požadované (alebo potrebné) opatrenia. Pri určovaní primeraného opatrenia správcovia AIF zvažujú primeranosť politík a postupov riadenia likvidity, vhodnosť profilu likvidity aktív AIF a účinok atypických úrovní žiadostí o vyplatenie.
2. Správcovia AIF pravidelne vykonávajú stresové testy za bežných a výnimočných podmienok likvidity, ktoré im umožňujú posúdiť riziko likvidity každého AIF, ktorý spravujú. Stresové testy:
a)
sa vykonávajú na základe spoľahlivých a aktuálnych informácií z kvantitatívneho hľadiska alebo, ak to nie je vhodné, z kvalitatívneho hľadiska;
b)
v prípade potreby simulujú nedostatok likvidity aktív v AIF a atypické žiadosti o vyplatenie;
c)
sa vzťahujú na trhové riziká a akýkoľvek výsledný vplyv vrátane výziev na dozabezpečenie, požiadaviek na kolaterál alebo úverových liniek;
d)
zohľadňujú citlivosť určovania hodnoty za stresových podmienok;
e)
sa vykonávajú s periodicitou, ktorá je primeraná povahe AIF s prihliadnutím na investičnú stratégiu, profil likvidity, druh investora a politiku vyplácania AIF, a aspoň raz za rok.
3. Správcovia AIF konajú v najlepšom záujme investorov v súvislosti s výsledkom akýchkoľvek stresových testov.
Článok 49
Zosúladenie investičnej stratégie, profilu likvidity a politiky vyplácania
1. Na účely článku 16 ods. 2 smernice 2011/61/EÚ sa investičná stratégia, profil likvidity a politika vyplácania každého AIF spravovaného správcom AIF považujú za zosúladené, ak majú investori možnosť vyplatenia svojich investícií spôsobom, ktorý je v súlade so spravodlivým zaobchádzaním so všetkými investormi AIF a v súlade s politikou vyplácania AIF a jeho povinnosťami.
2. Pri posudzovaní zosúladenia investičnej stratégie, profilu likvidity a politiky vyplácania správca AIF zohľadňuje aj vplyv, ktorý môže mať vyplatenie na podkladové ceny alebo rozpätia jednotlivých aktív AIF.
ODDIEL 5
Investovanie do sekuritizačných pozícií
(článok 17 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 50
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto oddielu:
a)
„sekuritizácia“ je sekuritizácia v zmysle článku 4 ods. 36 smernice 2006/48/ES;
b)
„sekuritizačná pozícia“ je sekuritizačná pozícia v zmysle článku 4 ods. 40 smernice 2006/48/ES;
c)
„sponzor“ je sponzor v zmysle článku 4 ods. 42 smernice 2006/48/ES;
d)
„tranža“ je tranža v zmysle článku 4 ods. 39 smernice 2006/48/ES.
Článok 51
Požiadavky na ponechaný podiel
1. Správcovia AIF prijímajú expozíciu voči kreditnému riziku sekuritizácie v mene jedného alebo viacerých AIF, ktoré spravujú, len ak pôvodca, sponzor alebo pôvodný veriteľ správcovi AIF výslovne oznámil, že si trvalo ponechá významný čistý hospodársky podiel, ktorý bude v každom prípade predstavovať minimálne 5 %.
Za ponechanie si významného čistého hospodárskeho podielu, ktorý je minimálne 5 %, sa považujú len tieto prípady:
a)
ponechanie si minimálne 5 % nominálnej hodnoty každej tranže predanej alebo prevedenej investorom;
b)
v prípade sekuritizácií revolvingových expozícií ponechanie si podielu pôvodcu vo výške minimálne 5 % nominálnej hodnoty sekuritizovaných expozícií;
c)
ponechanie si náhodne zvolených expozícií, ktoré predstavujú minimálne 5 % nominálnej hodnoty sekuritizovaných expozícií v prípade, keď by sa tieto expozície inak sekuritizovali v sekuritizácii, pod podmienkou, že počet potenciálne sekuritizovaných expozícií nie je pri vzniku nižší ako 100;
d)
ponechanie si tranže prvej straty a v prípade potreby iných tranží, ktoré majú rovnaký alebo vyšší rizikový profil ako tranže prevedené alebo predané investorom a ktorých splatnosť nenastáva skôr ako splatnosť tranží prevedených alebo predaných investorom, takže ponechanie predstavuje spolu minimálne 5 % nominálnej hodnoty sekuritizovaných expozícií;
e)
ponechanie si expozície prvej straty vo výške minimálne 5 % z každej sekuritizovanej expozície v sekuritizácii.
Čistý hospodársky podiel sa meria pri vzniku a zachováva sa priebežne. Čistý hospodársky podiel vrátane ponechaných pozícií, podielu alebo expozícií nesmie byť predmetom zmierňovania kreditného rizika alebo akýchkoľvek krátkych pozícií alebo akéhokoľvek iného zaistenia a nesmie sa predať. Čistý hospodársky podiel sa určuje ako nominálna hodnota podsúvahových položiek.
Požiadavky na ponechanie sa nesmú pri žiadnej sekuritizácii uplatniť viacnásobne.
2. Odsek 1 sa neuplatňuje v prípade, že sekuritizované expozície sú pohľadávky alebo podmienené pohľadávky alebo sú v plnej výške, bezpodmienečne a neodvolateľne zaručené inštitúciami uvedenými v článku 122a ods. 3 prvom pododseku smernice 2006/48/ES, a neuplatňuje sa ani na transakcie uvedené v článku 122a ods. 3 druhom pododseku smernice 2006/48/ES.
Článok 52
Kvalitatívne požiadavky týkajúce sa sponzorov a pôvodcov
Predtým, ako správca AIF prijme expozíciu voči kreditnému riziku sekuritizácie v mene jedného alebo viacerých AIF, zabezpečí, aby sponzor a pôvodca:
a)
poskytli kredit na základe riadnych a dobre vymedzených kritérií a jasne stanovili postup schvaľovania, zmeny a doplnenia, obnovy a refinancovania úverov na expozície, ktoré sa majú sekuritizovať, keďže sa vzťahujú na expozície, ktoré majú v držbe;
b)
mali zavedené a prevádzkovali účinné systémy na riadenie priebežnej správy a monitorovania svojich portfólií a expozícií prinášajúcich kreditné riziko vrátane identifikácie a riadenia problémových úverov, tvorby primeraných úprav ocenenia a rezerv;
c)
primerane diverzifikovali každé kreditné portfólio na základe cieľového trhu a celkovej kreditnej stratégie;
d)
mali písomnú politiku týkajúcu sa kreditného rizika, ktorá zahŕňa ich limity tolerancie rizika a politiku úprav ocenenia a tvorby rezerv a ktorá opisuje spôsob, ako sa meria, monitoruje a kontroluje uvedené riziko;
e)
poskytovali jednoduchý prístup ku všetkým dôležitým údajom o úverovej kvalite a výkonnosti jednotlivých podkladových expozícií, peňažných tokoch a sprievodných kolateráloch sekuritizačných expozícií, ako aj k informáciám, ktoré sú nevyhnutné na vykonanie komplexných a dobre zdokumentovaných stresových testov peňažných tokov a hodnôt sprievodného kolaterálu podkladových expozícií. Na tieto účely sa dôležité údaje určujú ku dňu sekuritizácie a podľa potreby z dôvodu charakteru sekuritizácie neskôr;
f)
poskytovali jednoduchý prístup ku všetkým ostatným príslušným údajom potrebným na to, aby správca AIF splnil požiadavky stanovené v článku 53;
g)
oznámili úroveň svojho ponechaného čistého hospodárskeho podielu uvedeného v článku 51, ako aj akékoľvek iné záležitosti, ktoré by mohli ohroziť zachovanie minimálneho požadovaného čistého hospodárskeho podielu podľa uvedeného článku.
Článok 53
Kvalitatívne požiadavky týkajúce sa správcov AIF vystavených sekuritizáciám
1. Predtým, ako sa správcovia AIF vystavia kreditnému riziku sekuritizácie v mene jedného alebo viacerých AIF, a podľa potreby aj potom, musia byť schopní preukázať príslušným orgánom v prípade každej zo svojich jednotlivých sekuritizačných pozícií, že globálne a dôkladne chápu uvedené pozície a že uplatňujú formálne politiky a postupy, ktoré sú primerané rizikovému profilu príslušných investícií AIF do sekuritizovaných pozícií na účely analyzovania a zaznamenávania:
a)
informácií, ktoré podľa článku 51 poskytujú pôvodcovia alebo sponzori na určenie čistého hospodárskeho podielu, ktorý si v sekuritizácii priebežne ponechávajú;
b)
rizikových charakteristík jednotlivej sekuritizačnej pozície;
c)
rizikových charakteristík podkladových expozícií sekuritizačnej pozície;
d)
povesti pôvodcov alebo sponzorov a ich realizovaných strát v predchádzajúcich sekuritizáciách v príslušných triedach podkladových expozícií sekuritizačnej pozície;
e)
vyhlásení pôvodcov alebo sponzorov alebo ich zástupcov či poradcov a nimi poskytnutých informácií o vykonávaní náležitej starostlivosti v súvislosti so sekuritizovanými expozíciami a prípadne s kvalitou sprievodného kolaterálu sekuritizovaných expozícií;
f)
prípadných metód a koncepcií, na ktorých sa zakladá určovanie hodnoty sprievodného kolaterálu sekuritizovaných expozícií, a opatrení prijatých pôvodcom alebo sponzorom s cieľom zabezpečiť nezávislosť znalca;
g)
všetkých štrukturálnych vlastností sekuritizácie, ktoré môžu mať významný vplyv na výkonnosť sekuritizačnej pozície inštitúcie, ako napríklad hierarchizácia zmlúv a s ňou súvisiace spúšťacie faktory, zníženia kreditného rizika, posilnenie likvidity, spúšťacie faktory súvisiace s trhovou cenou a definície zlyhania špecifické pre danú zmluvu.
2. Ak správca AIF prijal expozíciu voči významnej hodnote kreditného rizika sekuritizácie v mene jedného alebo viacerých AIF, pravidelne vykonáva stresové testy vhodné pre tieto sekuritizačné pozície v súlade s článkom 15 ods. 3 písm. b) smernice 2011/61/EÚ. Stresový test musí zodpovedať povahe, rozsahu a komplexnosti rizika spojeného so sekuritizačnými pozíciami.
Správcovia AIF stanovujú formálne postupy monitorovania v súlade so zásadami stanovenými v článku 15 smernice 2011/61/EÚ úmerne k rizikovému profilu príslušného AIF z hľadiska kreditného rizika sekuritizačnej pozície v záujme priebežného monitorovania a včasného poskytovania informácií o výkonnosti podkladových expozícií uvedených sekuritizačných pozícií. Tieto informácie (ak sú relevantné pre konkrétny typ sekuritizácie a neobmedzujú sa na tie typy informácií, ktoré sú opísané ďalej v tomto odseku) zahŕňajú typ expozície, percentuálny podiel úverov po splatnosti viac ako 30, 60 a 90 dní, miery zlyhania, miery predčasného splatenia, úvery, na ktoré sa vzťahuje zabavenie majetku, druhy a využitie kolaterálu, distribúciu frekvencie úverového hodnotenia alebo iné merania úverovej spôsobilosti podkladových expozícií, odvetvovú a zemepisnú diverzifikáciu a distribúciu frekvencie pomeru úverov k hodnote (kolaterálu) v rozpätiach, ktoré uľahčujú vhodnú analýzu citlivosti. Keď sú samotné podkladové expozície sekuritizačnými pozíciami, správcovia AIF musia mať informácie stanovené v tomto pododseku nielen o podkladových sekuritizačných tranžiach, ako je napríklad názov emitenta a kreditná kvalita, ale aj o charakteristikách a výkonnosti podkladových skupín týchto sekuritizačných tranží.
Správcovia AIF uplatňujú rovnaké normy analýzy na účasti alebo úpisy v emisiách sekuritizácií odkúpených od tretích strán.
3. Na účely primeraného riadenia rizík a likvidity správcovia AIF prijímajúci expozíciu voči kreditnému riziku sekuritizácie v mene jedného alebo viacerých AIF riadne identifikujú, merajú, monitorujú, riadia, kontrolujú a nahlasujú riziká, ktoré vznikajú z dôvodu nesúladu medzi aktívami a pasívami príslušného AIF, rizika koncentrácie alebo investičného rizika vyplývajúceho z týchto nástrojov. Správca AIF zabezpečuje, že rizikový profil takýchto sekuritizačných pozícií zodpovedá veľkosti, celkovej štruktúre portfólia, investičným stratégiám a cieľom príslušného AIF, ako sa stanovuje v štatútoch alebo zakladajúcich dokumentoch, prospekte a ponukových materiáloch AIF.
4. Správcovia AIF v súlade s požiadavkami stanovenými v článku 18 smernice 2011/61/EÚ zabezpečujú primeraný stupeň vnútorného podávania správ vrcholovému manažmentu, aby bol vrcholový manažment úplne informovaný o akomkoľvek významnom prijatí expozície voči sekuritizáciám a aby boli riziká vyplývajúce z uvedených expozícií primerane riadené.
5. Správcovia AIF zahrnú primerané informácie o svojich expozíciách voči kreditnému riziku sekuritizácie a svojich postupoch riadenia rizík v tejto oblasti do správ a poskytovaných informácií, ktoré sa majú predkladať v súlade s článkami 22, 23 a 24 smernice 2011/61/EÚ.
Článok 54
Nápravné opatrenia
1. Správcovia AIF prijímajú také nápravné opatrenia, ktoré sú v najlepšom záujme investorov do príslušného AIF, v ktorom po prijatí expozície voči sekuritizácii zistia, že určenie a zverejnenie ponechaného podielu nesplnilo požiadavky stanovené v tomto nariadení.
2. Správcovia AIF prijímajú také nápravné opatrenia, ktoré sú v najlepšom záujme investorov do príslušného AIF v prípade, že sa ponechaný podiel zníži na menej ako 5 % v danom okamihu po prijatí expozície, a nie je to spôsobené prirodzeným mechanizmom platby transakcie.
Článok 55
Doložka o ochrane predchádzajúceho stavu
Články 51 až 54 sa uplatňujú v súvislosti s novými sekuritizáciami emitovanými 1. januára 2011 alebo neskôr. Články 51 až 54 sa po 31. decembri 2014 uplatňujú v súvislosti s existujúcimi sekuritizáciami v prípade, že boli po uvedenom dátume doplnené alebo nahradené nové podkladové expozície.
Článok 56
Výklad
V prípade neexistencie špecifického výkladu poskytnutého ESMA alebo spoločným výborom európskych orgánov dohľadu sa ustanovenia tohto oddielu vykladajú v súlade so zodpovedajúcimi ustanoveniami smernice 2006/48/ES a s usmerneniami k článku 122a smernice z 31. decembra 2010 (9) o kapitálových požiadavkách, ktoré vydal Výbor európskych orgánov bankového dohľadu, a s ich následnými zmenami a doplneniami.
ODDIEL 6
Organizačné požiadavky - všeobecné zásady
(články 12 a 18 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 57
Všeobecné požiadavky
1. Správcovia AIF:
a)
stanovujú, vykonávajú a udržiavajú postupy rozhodovania a organizačnú štruktúru, v ktorej sa jasným a zdokumentovaným spôsobom špecifikujú hierarchické vzťahy a rozdeľujú funkcie a zodpovednosti;
b)
zabezpečujú, že ich príslušné osoby sú oboznámené s postupmi, ktoré sa musia dodržiavať v záujme riadneho plnenia ich povinností;
c)
stanovujú, vykonávajú a udržiavajú primerané mechanizmy vnútornej kontroly určené na zabezpečenie súladu s rozhodnutiami a postupmi na všetkých úrovniach správcu AIF;
d)
stanovujú, vykonávajú a udržiavajú účinný mechanizmus vnútorného podávania správ a oznamovania informácií na všetkých príslušných úrovniach správcu AIF a účinnej výmeny informácií so všetkými zainteresovanými tretími stranami;
e)
primeraným a usporiadaným spôsobom vedú záznamy o svojej činnosti a vnútornej organizácii.
Správcovia AIF zohľadňujú povahu, rozsah a komplexnosť svojej obchodnej činnosti, ako aj povahu a škálu služieb a činností vykonávaných v rámci takejto obchodnej činnosti.
2. Správcovia AIF stanovujú, vykonávajú a udržiavajú systémy a postupy, ktoré sú primerané z hľadiska zaistenia bezpečnosti, integrity a dôvernosti informácií s prihliadnutím na povahu daných informácií.
3. Správcovia AIF stanovujú, vykonávajú a udržiavajú primeranú politiku kontinuity obchodnej činnosti, ktorou sa má zabezpečiť, aby sa v prípade prerušenia fungovania ich systémov a postupov uchovali základné údaje a funkcie a aby sa pokračovalo v poskytovaní ich služieb a činností, alebo ak to nie je možné, aby sa umožnila včasná obnova týchto údajov a funkcií a včasná obnova poskytovania služieb a činností.
4. Správcovia AIF stanovujú, vykonávajú a udržiavajú účtovné politiky a postupy a pravidlá určovania hodnoty, ktoré im umožňujú, aby príslušnému orgánu predložili včas na jeho žiadosť finančné správy, ktoré zodpovedajú pravdivému a objektívnemu pohľadu na ich finančnú situáciu a ktoré sú v súlade so všetkými platnými účtovnými štandardmi a pravidlami.
5. Správcovia AIF vykonávajú primerané politiky a postupy, aby sa zabezpečilo, že sa politiky vyplácania AIF dostatočne podrobne oznámia investorom pred ich investovaním do AIF a v prípade významných zmien.
6. Správcovia AIF pravidelne monitorujú a hodnotia primeranosť a účinnosť svojich systémov, mechanizmov vnútornej kontroly a opatrení zavedených v súlade s odsekmi 1 až 5 a prijímajú vhodné opatrenia na riešenie akýchkoľvek nedostatkov.
Článok 58
Elektronické spracovanie údajov
1. Správcovia AIF prijímajú primerané a dostatočné opatrenia na zabezpečenie vhodných elektronických systémov, ktoré umožnia včasné a náležité zaznamenanie každej portfóliovej transakcie, príkazu na upísanie alebo prípadne na vyplatenie.
2. Správcovia AIF zabezpečujú vysokú úroveň bezpečnosti počas elektronického spracovania údajov a prípadne aj integritu a dôvernosť zaznamenaných informácií.
Článok 59
Účtovné postupy
1. Správcovia AIF uplatňujú účtovné politiky a postupy uvedené v článku 57 ods. 4 v záujme zabezpečenia ochrany investorov. Účtovné záznamy sa vedú takým spôsobom, aby všetky aktíva a pasíva AIF mohli byť kedykoľvek priamo identifikované. Ak má AIF rôzne investičné podfondy, za každý podfond sa musí viesť oddelené účtovníctvo.
2. Správcovia AIF stanovujú, vykonávajú a udržiavajú účtovné politiky a postupy a politiky a postupy určovania hodnoty s cieľom zabezpečiť, aby sa dala presne vypočítať čistá hodnota aktív každého AIF na základe príslušných účtovných pravidiel a štandardov.
Článok 60
Kontrola riadiacim orgánom, vrcholovým manažmentom a funkciou dohľadu
1. Pri vnútornom rozdeľovaní funkcií správcovia AIF zabezpečujú, aby riadiaci orgán, vrcholový manažment a v prípade, že existuje, funkcia dohľadu boli zodpovedné za plnenie povinností správcu AIF podľa smernice 2011/61/EÚ.
2. Správca AIF zabezpečuje, aby jeho vrcholový manažment:
a)
niesol zodpovednosť za vykonávanie všeobecnej investičnej politiky v prípade každého spravovaného AIF, ktorá je prípadne vymedzená v štatúte, zakladajúcich dokumentoch, prospekte alebo ponukových materiáloch;
b)
dohliadal na schvaľovanie investičných stratégií každého spravovaného AIF;
c)
niesol zodpovednosť za zabezpečenie toho, aby sa politiky a postupy určovania hodnoty stanovovali a vykonávali v súlade s článkom 19 smernice 2011/61/EÚ;
d)
niesol zodpovednosť za zabezpečovanie toho, aby mali správcovia AIF stálu a účinnú funkciu dodržiavania súladu s predpismi, a to aj vtedy, ak túto funkciu vykonáva tretia strana;
e)
zabezpečil a pravidelne overoval, že všeobecná investičná politika, investičné stratégie a rizikové limity každého spravovaného AIF sa riadne a účinne vykonávajú a dodržiavajú, a to aj vtedy, ak funkciu riadenia rizík vykonáva tretia strana;
f)
schválil a pravidelne preskúmaval primeranosť vnútorných postupov na prijímanie investičných rozhodnutí v prípade každého spravovaného AIF s cieľom zabezpečiť, aby boli tieto rozhodnutia v súlade so schválenými investičnými stratégiami;
g)
schválil a pravidelne preskúmaval politiku riadenia rizík a opatrenia, postupy a techniky na vykonávanie uvedenej politiky vrátane systému rizikových limitov v prípade každého spravovaného AIF;
h)
niesol zodpovednosť za vytvorenie a uplatňovanie politiky odmeňovania v súlade s prílohou II k smernici 2011/61/EÚ.
3. Správca AIF okrem toho zabezpečuje, aby jeho vrcholový manažment a prípadne jeho riadiaci orgán alebo funkcia dohľadu:
a)
posúdili a pravidelne preskúmavali účinnosť politík, opatrení a postupov zavedených na dodržiavanie povinností stanovených v smernici 2011/61/EÚ;
b)
prijímali náležité opatrenia na riešenie akýchkoľvek nedostatkov.
4. Správca AIF zabezpečuje, aby jeho vrcholový manažment dostával často, najmenej však raz za rok, písomné správy o dodržiavaní súladu s predpismi, vnútornom audite a riadení rizík, v ktorých bude uvedené najmä to, či boli v prípade akýchkoľvek nedostatkov prijaté primerané nápravné opatrenia.
5. Správca AIF zabezpečuje, aby jeho vrcholový manažment pravidelne dostával správy o plnení investičných stratégií a vnútorných postupov na prijímanie investičných rozhodnutí uvedených v odseku 2 písm. b) až e).
6. Správca AIF zabezpečuje, aby riadiaci orgán alebo funkcia dohľadu, ak existuje, pravidelne dostávali písomné správy o záležitostiach uvedených v odseku 4.
Článok 61
Stála funkcia zaisťovania dodržiavania súladu s predpismi
1. Správcovia AIF stanovujú, vykonávajú a udržiavajú primerané politiky a postupy na odhalenie akéhokoľvek rizika, že si správcovia AIF neplnia svoje povinnosti podľa smernice 2011/61/EÚ, ako aj s tým spojených rizík, a zavádzajú primerané opatrenia a postupy, ktoré majú minimalizovať takéto riziká a umožniť príslušným orgánom, aby účinne vykonávali svoje právomoci podľa uvedenej smernice.
Správca AIF zohľadňuje povahu, rozsah a komplexnosť svojej obchodnej činnosti, ako aj povahu a škálu služieb a činností vykonávaných v rámci takejto obchodnej činnosti.
2. Správca AIF stanovuje a udržiava stálu a účinnú funkciu zaisťovania dodržiavania súladu s predpismi, ktorá sa vykonáva nezávisle a spočíva v plnení týchto úloh:
a)
monitorovanie a pravidelné posudzovanie primeranosti a účinnosti opatrení, politík a postupov zavedených v súlade s odsekom 1 a opatrení prijatých na riešenie akýchkoľvek nedostatkov pri plnení povinností zo strany správcu AIF;
b)
poskytovanie poradenstva a pomoci príslušným osobám zodpovedným za poskytovanie služieb a vykonávanie činností s cieľom zabezpečiť, aby si správca AIF plnil povinnosti podľa smernice 2011/61/EÚ.
3. Aby funkcia zaisťovania dodržiavania súladu s predpismi uvedená v odseku 2 mohla plniť svoje povinnosti riadnym a nezávislým spôsobom, správca AIF zabezpečuje, aby:
a)
funkcia zaisťovania dodržiavania súladu s predpismi mala potrebnú právomoc, zdroje, odbornú spôsobilosť a prístup ku všetkým dôležitým informáciám;
b)
bol vymenovaný pracovník zodpovedný za výkon funkcie zaisťovania dodržiavania súladu s predpismi, ako aj za časté, najmenej však výročné podávanie správ o dodržiavaní súladu vrcholovému manažmentu, pričom v týchto správach sa uvedie najmä to, či boli prijaté náležité nápravné opatrenia v prípade akýchkoľvek nedostatkov;
c)
sa osoby vykonávajúce funkciu zaisťovania dodržiavania súladu s predpismi nepodieľali na poskytovaní služieb alebo vykonávaní činností, ktoré monitorujú;
d)
sa metódou určovania odmeny pre pracovníka zodpovedného za zaisťovanie dodržiavania súladu s predpismi a pre iné osoby vykonávajúce funkciu zaisťovania dodržiavania súladu s predpismi neovplyvňovala ich objektívnosť a aby to ani nebolo pravdepodobné.
Od správcu AIF sa však nepožaduje, aby dodržiaval požiadavky uvedené v prvom pododseku písm. c) alebo d), ak je schopný preukázať, že tieto požiadavky sú vzhľadom na povahu, rozsah a komplexnosť jeho obchodnej činnosti a vzhľadom na povahu a škálu jeho služieb a činností neprimerané a že jeho funkcia dodržiavania zaisťovania súladu s predpismi je aj naďalej účinná.
Článok 62
Stála funkcia vnútorného auditu
1. Správcovia AIF, pokiaľ je to vhodné a primerané vzhľadom na povahu, rozsah a komplexnosť ich obchodnej činnosti a vzhľadom na povahu a škálu činností kolektívneho riadenia portfólia vykonávaných v rámci takejto obchodnej činnosti, stanovujú a udržiavajú funkciu vnútorného auditu, ktorá je oddelená a nezávislá od ostatných funkcií a činností správcu AIF.
2. Funkcia vnútorného auditu uvedená v odseku 1 spočíva v týchto úlohách:
a)
stanovenie, vykonávanie a udržiavanie plánu auditu s cieľom preskúmať a prehodnotiť primeranosť a účinnosť systémov, mechanizmov a opatrení vnútornej kontroly správcu AIF;
b)
vydávanie odporúčaní na základe výsledkov práce vykonanej v súlade s písmenom a);
c)
overovanie dodržiavania odporúčaní uvedených v písmene b);
d)
predkladanie správ o záležitostiach vnútorného auditu.
Článok 63
Osobné transakcie
1. Správca AIF stanovuje, vykonáva a udržiava primerané opatrenia s cieľom zabrániť každej príslušnej osobe, ktorá vykonáva činnosti, ktoré môžu viesť ku konfliktu záujmov alebo ktorá má prístup k dôverným informáciám v zmysle článku 1 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES z 28. januára 2003 o obchodovaní s využitím dôverných informácií a o manipulácii s trhom (zneužívanie trhu) (10) alebo k iným dôverným informáciám týkajúcim sa AIF alebo transakcií s AIF alebo pre AIF, aby:
a)
uzatvorila osobnú transakciu s finančnými nástrojmi alebo inými aktívami, ktorá spĺňa jedno z týchto kritérií:
i)
transakcia podlieha článku 2 ods. 1 smernice 2003/6/ES;
ii)
transakcia je spojená so zneužitím alebo nezákonným zverejnením dôverných informácií;
iii)
transakcia je v rozpore alebo pravdepodobne bude v rozpore s niektorou povinnosťou správcu AIF podľa smernice 2011/61/EÚ;
b)
poskytovala odporúčania akejkoľvek inej osobe alebo nabádala akúkoľvek inú osobu inak než počas riadneho výkonu svojich pracovných povinností alebo zmluvy na poskytovanie služieb, aby uzavrela osobnú transakciu uvedenú v písmene a) bodoch i) a ii) alebo osobnú transakciu, ktorá by inak predstavovala zneužitie informácií súvisiacich s nevybavenými príkazmi;
c)
bez toho, aby bol dotknutý článok 3 písm. a) smernice 2003/6/ES, oznámila akejkoľvek inej osobe inak než počas riadneho výkonu svojich pracovných povinností alebo zmluvy na poskytovanie služieb akékoľvek informácie alebo názory, ak táto príslušná osoba vie alebo by mala odôvodnene vedieť, že v dôsledku tohto zverejnenia by daná iná osoba prijala alebo by pravdepodobne prijala ktorékoľvek z týchto opatrení:
i)
uzavrela by osobnú transakciu uvedenú v písmene a) bodoch i) a ii) s finančnými nástrojmi alebo inými aktívami alebo osobnú transakciu, ktorá by inak predstavovala zneužitie informácií súvisiacich s nevybavenými príkazmi;
ii)
poskytovala by odporúčania inej osobe alebo by nabádala inú osobu, aby uzavrela takúto osobnú transakciu.
2. Opatrenia uvedené v odseku 1 sú určené najmä na to, aby sa zabezpečilo, že:
a)
každá príslušná osoba bude informovaná o obmedzeniach týkajúcich sa osobných transakcií uvedených v odseku 1, ako aj o opatreniach stanovených správcom AIF v súvislosti s osobnými transakciami a so zverejňovaním informácií podľa odseku 1;
b)
správca AIF bude urýchlene informovaný o akejkoľvek osobnej transakcii, ktorú uzavrela príslušná osoba, na ktorú sa vzťahuje odsek 1, a to buď oznámením o tejto transakcii, alebo inými postupmi, ktoré umožňujú správcovi AIF identifikovať takéto transakcie;
c)
sa vedie záznam o osobnej transakcii oznámenej správcovi AIF alebo identifikovanej správcom AIF, a to aj o každom povolení alebo zákaze v súvislosti s takouto transakciou.
V prípade, že niektoré činnosti správcu AIF vykonávajú tretie strany, správca AIF zabezpečuje na účely prvého pododseku písm. b), aby subjekt vykonávajúci túto činnosť viedol záznamy o osobných transakciách, ktoré uzavrela akákoľvek príslušná osoba, a aby urýchlene poskytol tieto informácie správcovi AIF na jeho žiadosť.
3. Odseky 1 a 2 sa neuplatňujú na osobné transakcie:
a)
uskutočnené v rámci poskytovania služieb na základe voľného uváženia pri riadení portfólia, pokiaľ v súvislosti s touto transakciou nedošlo k predchádzajúcej komunikácii medzi správcom portfólia a príslušnou osobou alebo inou osobou, na účet ktorej je transakcia vykonaná;
b)
s PKIPCP alebo s AIF, ktoré podliehajú dohľadu v zmysle právnych predpisov členských štátov vyžadujúcich rovnomerné rozloženie stupňa rizika v ich aktívach, ak príslušná osoba alebo ktorákoľvek iná osoba, na ktorej účet sú transakcie vykonané, sa nezúčastňuje na riadení tohto podniku.
4. Na účely odseku 1 osobná transakcia zahŕňa aj transakciu s finančným nástrojom alebo iným aktívom vykonanú v mene alebo na účet:
a)
príslušnej osoby;
b)
ktorejkoľvek osoby, s ktorou má príslušná osoba príbuzenský vzťah alebo úzke väzby;
c)
osoby, ktorá má s príslušnou osobou taký vzťah, že príslušná osoba má priamy alebo nepriamy významný záujem na inom výsledku obchodu, než je poplatok alebo provízia za uskutočnenie obchodu.
Článok 64
Zaznamenávanie portfóliových transakcií
1. Správcovia AIF v prípade každej portfóliovej transakcie súvisiacej s AIF, ktoré spravujú, bez zbytočného odkladu zaznamenávajú informácie, ktoré sú dostatočné na rekonštrukciu podrobností o príkaze a o vykonanej transakcii alebo dohode.
2. Pokiaľ ide o portfóliové transakcie na mieste výkonu, záznam uvedený v odseku 1 obsahuje tieto informácie:
a)
názov alebo iné označenie AIF a meno osoby konajúcej na účet AIF;
b)
aktívum;
c)
množstvo, ak je relevantné;
d)
druh príkazu alebo transakcie;
e)
cenu;
f)
v prípade príkazov dátum a presný čas odovzdania príkazu a meno alebo iné označenie osoby, ktorej bol príkaz odovzdaný, alebo v prípade transakcií dátum a presný čas rozhodnutia o vykonaní obchodu a dátum a presný čas vykonania transakcie;
g)
v prípade potreby meno osoby odovzdávajúcej príkaz alebo vykonávajúcej transakciu;
h)
ak bol príkaz zrušený, dôvody tohto zrušenia;
i)
v prípade vykonaných transakcií identifikáciu protistrany a miesta vykonania.
3. Pokiaľ ide o portfóliové transakcie AIF mimo miesta výkonu, záznam uvedený v odseku 1 obsahuje tieto informácie:
a)
názov alebo iné označenie AIF;
b)
právnu a inú dokumentáciu, ktorá tvorí základ portfóliovej transakcie, najmä vrátane dohody, ktorá sa vykonala;
c)
cenu.
4. Na účely odsekov 2 a 3 miesto výkonu zahŕňa systematického internalizátora, ako sa uvádza v článku 4 ods. 1 bode 7 smernice 2004/39/ES, regulovaný trh, ako sa uvádza v článku 4 ods. 1 bode 14 uvedenej smernice, multilaterálny obchodný systém, ako sa uvádza v článku 4 ods. 1 bode 15 uvedenej smernice, tvorcu trhu, ako sa uvádza v článku 4 ods. 1 bode 8 uvedenej smernice, či iného poskytovateľa likvidity alebo subjekt, ktorý vykonáva v tretej krajine funkciu, ktorá je podobná funkciám vykonávaným niektorým z uvedených subjektov.
Článok 65
Záznamy o príkazoch na upísanie a vyplatenie
1. Správcovia AIF prijímajú všetky náležité kroky s cieľom zabezpečiť, aby boli prijaté príkazy na upísanie a prípadné vyplatenie AIF zaznamenávané ihneď po ich prijatí.
2. Uvedený záznam obsahuje tieto informácie:
a)
príslušný AIF;
b)
osobu vydávajúcu alebo odovzdávajúcu príkaz;
c)
osobu prijímajúcu príkaz;
d)
dátum a čas príkazu;
e)
podmienky a spôsob platby;
f)
druh príkazu;
g)
dátum vykonania príkazu;
h)
počet upísaných alebo vyplatených podielových listov alebo akcií, alebo rovnocenné sumy;
i)
cenu za upísanie alebo prípadne vyplatenie v prípade každého podielového listu alebo akcie, alebo prípadne sumu viazaného a zaplateného kapitálu;
j)
celkovú hodnotu upísaných alebo vyplatených podielových listov, alebo akcií;
k)
hrubú hodnotu príkazu vrátane poplatkov za upísanie alebo čistú hodnotu po odpočítaní poplatkov na vyplatenie.
Informácie podľa písmen i), j), a k) sa zaznamenávajú hneď, ako sú dostupné.
Článok 66
Požiadavky na vedenie záznamov
1. Správcovia AIF zabezpečujú, že všetky požadované záznamy uvedené v článkoch 64 a 65 sa uchovávajú najmenej päť rokov.
Príslušné orgány však môžu vyžadovať, aby správcovia AIF zabezpečili, že sa všetky tieto záznamy alebo niektoré z týchto záznamov uchovávajú dlhšie obdobie, s prihliadnutím na povahu aktíva alebo portfóliovej transakcie, pokiaľ je to potrebné na to, aby orgán mohol vykonávať svoje funkcie dohľadu podľa smernice 2011/61/EÚ.
2. Po skončení platnosti povolenia správcu AIF sa záznamy majú uchovávať aspoň po zvyšok 5-ročnej lehoty uvedenej v odseku 1. Príslušné orgány môžu požadovať uchovanie na dlhšie obdobie.
Ak správca AIF prevedie svoje zodpovednosti v súvislosti s AIF na iného správcu AIF, zabezpečuje, že záznamy uvedené v odseku 1 sú dostupné uvedenému správcovi AIF.
3. Záznamy sa uchovávajú na nosiči, ktorý umožňuje uložiť informácie tak, aby k nim mali príslušné orgány v budúcnosti prístup, a v takej podobe a takým spôsobom, že:
a)
príslušné orgány majú ľahký prístup k záznamom a sú schopné zrekonštruovať všetky kľúčové fázy spracovania každej portfóliovej transakcie;
b)
možno ľahko zistiť opravy či iné zmeny, ako aj pôvodný obsah záznamov pred týmito opravami alebo zmenami;
c)
nie je možná žiadna iná manipulácia alebo zmena.
ODDIEL 7
Určovanie hodnoty
(článok 19 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 67
Politiky a postupy určovania hodnoty aktív AIF
1. Správcovia AIF stanovujú, udržiavajú, vykonávajú a preskúmavajú v prípade každého AIF, ktorí spravujú, písomné politiky a postupy, ktorými sa zabezpečuje riadny, transparentný, komplexný a vhodne zdokumentovaný proces určovania hodnoty. Politika a postupy určovania hodnoty zahŕňajú všetky významné hľadiská procesu určovania hodnoty a postupov určovania hodnoty a kontrol vzhľadom na príslušný AIF.
Bez toho, aby boli dotknuté požiadavky stanovené vo vnútroštátnych právnych predpisoch, štatúte a zakladajúcich dokumentoch AIF, správca AIF zabezpečuje uplatňovanie spravodlivých, vhodných a transparentných metodík určovania hodnoty na AIF, ktoré spravuje. V politikách určovania hodnoty sa určujú a v postupoch sa vykonávajú metodiky určovania hodnoty používané pre každý druh aktíva, do ktorého môže AIF investovať v súlade s platnými vnútroštátnymi právnymi predpismi, štatútom a zakladajúcimi dokumentmi AIF. Správca AIF nesmie investovať prvýkrát do konkrétneho druhu aktíva, pokiaľ sa pre uvedený konkrétny druh aktíva neurčila vhodná metodika alebo metodiky určovania hodnoty.
Politiky a postupy, ktorými sa stanovujú metodiky určovania hodnoty, obsahujú vstupné údaje, modely a kritériá výberu pre zdroje stanovovania cien a trhových údajov. Stanovuje sa v nich, že ceny sa získavajú z nezávislých zdrojov vždy, keď je to možné a vhodné. Proces výberu konkrétnej metodiky zahŕňa posúdenie dostupných relevantných metodík s prihliadnutím na ich citlivosť na zmeny premenných a na spôsob, akým sa v jednotlivých stratégiách určuje relatívna hodnota aktív v portfóliu.
2. V politikách určovania hodnoty sa stanovujú povinnosti, úlohy a zodpovednosti všetkých strán zapojených do procesu určovania hodnoty vrátane vrcholového manažmentu správcu AIF. V postupoch sa zohľadňuje organizačná štruktúra stanovená v politikách určovania hodnoty.
V politikách a postupoch určovania hodnoty sa rieši aspoň toto:
a)
právomoc a nezávislosť pracovníkov, ktorí účinne vykonávajú určovanie hodnoty aktív;
b)
jednotlivé investičné stratégie AIF a aktíva, do ktorých by mohol AIF investovať;
c)
kontroly výberu vstupných údajov, zdrojov a metodík určovania hodnoty;
d)
kanály eskalácie na riešenie rozdielov v hodnotách aktív;
e)
určovanie hodnoty akýchkoľvek úprav týkajúcich sa veľkosti a likvidity pozícií alebo prípadne zmien trhových podmienok;
f)
vhodný čas na účtovnú závierku na účely určenia hodnoty;
g)
vhodná periodicita určovania hodnoty aktív.
3. Ak je vymenovaný externý znalec, v politikách a postupoch určovania hodnoty sa stanovuje postup na výmenu informácií medzi správcom AIF a externým znalcom, aby sa zabezpečilo, že budú poskytnuté všetky nevyhnutné informácie požadované na účely vykonania úlohy určenia hodnoty.
V rámci politík a postupov určovania hodnoty sa zabezpečuje, že správca AIF v súvislosti s tretími stranami, ktoré sú vymenované na účely vykonávania služieb určovania hodnoty, uplatňuje zásadu náležitej starostlivosti, a to na začiatku tohto vykonávania a potom pravidelne.
4. V prípade, že určenie hodnoty vykonáva samotný správca AIF, politiky obsahujú opis ochranných opatrení na funkčne nezávislý výkon úlohy určovania hodnoty v súlade s článkom 19 ods. 4 písm. b) smernice 2011/61/EÚ. Takéto ochranné opatrenia obsahujú opatrenia s cieľom zabrániť tomu, aby akákoľvek osoba uplatňovala nenáležitý vplyv na spôsob, akým osoba vykonáva činnosti určovania hodnoty, alebo takýto vplyv obmedziť.
Článok 68
Použitie modelov na určovanie hodnoty aktív
1. Ak sa na určovanie hodnoty aktív AIF použije model, model a jeho hlavné vlastnosti sa musia vysvetliť a odôvodniť v politikách a postupoch určovania hodnoty. Dôvod výberu modelu, podkladové údaje, predpoklady použité v modeli a odôvodnenie ich použitia a obmedzenia určovania hodnoty založeného na modeli sa riadne zdokumentujú.
2. V rámci politík a postupov určovania hodnoty sa zabezpečuje, že model pred použitím validuje osoba s dostatočnými odbornými znalosťami, ktorá sa nezúčastnila na procese vytvárania uvedeného modelu. Proces validácie sa riadne zdokumentuje.
3. Model podlieha predchádzajúcemu schváleniu vrcholovým manažmentom správcu AIF. Keď model používa správca AIF, ktorý samotný vykonáva funkciu určovania hodnoty, schválením vrcholovým manažmentom nie je dotknuté právo príslušného orgánu požadovať podľa článku 19 ods. 9 smernice 2011/61/EÚ, aby model overil externý znalec alebo audítor.
Článok 69
Jednotné uplatňovanie politík a postupov určovania hodnoty
1. Správca AIF zabezpečuje, že politiky a postupy určovania hodnoty a stanovené metodiky určovania hodnoty sa uplatňujú jednotne.
2. Politiky a postupy určovania hodnoty a stanovené metodiky sa uplatňujú na všetky aktíva v rámci AIF s prihliadnutím na investičnú stratégiu, druh aktíva a prípadne existenciu rôznych externých znalcov.
3. Ak sa nepožaduje aktualizácia, politiky a postupy sa stále uplatňujú jednotne a zdroje a pravidlá určovania hodnoty sú stále jednotné.
4. Postupy určovania hodnoty a stanovené metodiky určovania hodnoty sa uplatňujú jednotne na všetky AIF, ktoré spravuje ten istý správca AIF, s prihliadnutím na investičné stratégie a druhy aktív v držbe AIF a prípadne na existenciu rôznych externých znalcov.
Článok 70
Pravidelné preskúmavanie politík a postupov určovania hodnoty
1. V politikách určovania hodnoty sa stanovuje pravidelné preskúmanie politík a postupov vrátane metodík určovania hodnoty. Preskúmanie sa koná aspoň raz za rok a predtým, ako sa AIF zapojí do novej investičnej stratégie alebo nového druhu aktíva, na ktoré sa nevzťahuje súčasná politika určovania hodnoty.
2. V politikách a postupoch určovania hodnoty sa uvádza, akým spôsobom sa môže uskutočniť zmena politiky určovania hodnoty vrátane zmeny metodiky a za akých okolností by to bolo vhodné. Odporúčania týkajúce sa zmien politík a postupov sa predkladajú vrcholovému manažmentu, ktorý akékoľvek zmeny preskúmava a schvaľuje.
3. Funkcia riadenia rizík uvedená v článku 38 preskúmava a v prípade potreby poskytuje vhodnú podporu týkajúcu sa politík a postupov prijatých na určovanie hodnoty aktív.
Článok 71
Preskúmanie jednotlivých hodnôt aktív
1. Správca AIF zabezpečuje, aby sa hodnota všetkých aktív v držbe AIF určovala spravodlivo a primerane. Správca AIF zdokumentuje podľa druhu aktíva spôsob, akým sa posudzuje primeranosť a spravodlivosť jednotlivých hodnôt. Správca AIF musí byť vždy schopný preukázať, že portfóliá AIF, ktoré spravuje, majú náležite určenú hodnotu.
2. V politikách a postupoch určovania hodnoty sa stanovuje proces preskúmania jednotlivých hodnôt aktív, ak existuje významné riziko neprimeraného určovania hodnoty, ako napríklad v týchto prípadoch:
a)
určovanie hodnoty je založené na cenách dostupných iba od jednej protistrany alebo brokera;
b)
určovanie hodnoty je založené na nelikvidných burzových cenách;
c)
určovanie hodnoty je ovplyvnené stranami prepojenými so správcom AIF;
d)
určovanie hodnoty je ovplyvnené inými subjektmi, ktoré môžu mať finančný záujem na výkonnosti AIF;
e)
určovanie hodnoty je založené na cenách poskytnutých protistranou, ktorá je pôvodcom nástroja, najmä ak pôvodca financuje aj pozíciu AIF v nástroji;
f)
určovanie hodnoty je ovplyvnené jedným jednotlivcom alebo viacerými jednotlivcami v rámci správcu AIF.
3. V politikách a postupoch určovania hodnoty sa opisuje proces preskúmania vrátane dostatočných a primeraných previerok a kontrol primeranosti jednotlivých hodnôt. Primeranosť sa posudzuje z hľadiska existencie primeraného stupňa objektivity. Takéto previerky a kontroly obsahujú aspoň:
a)
overovanie hodnôt porovnaním s cenami stanovenými rôznymi protistranami a s cenami stanovenými v priebehu času;
b)
validáciu hodnôt porovnaním realizovaných cien s nedávnymi účtovnými hodnotami;
c)
zohľadnenie povesti, konzistentnosti a kvality zdroja určovania hodnoty;
d)
porovnanie s hodnotami vytvorenými treťou stranou;
e)
preskúmanie a zdokumentovanie výnimiek;
f)
zistenie a preskúmanie akýchkoľvek rozdielov, ktoré sa javia ako nezvyčajné alebo sa líšia podľa referenčnej hodnoty na určovanie hodnoty stanovenej pre daný druh aktíva;
g)
zisťovanie neaktuálnych cien a implicitných parametrov;
h)
porovnanie s cenami akýchkoľvek súvisiacich aktív alebo ich zaistení;
i)
preskúmanie vstupných údajov použitých pri určovaní ceny založenom na modeli, najmä tých, pri ktorých cena modelu vykazuje značnú citlivosť.
4. Politiky a postupy určovania hodnoty obsahujú primerané eskalačné opatrenia na riešenie rozdielov alebo iných otázok v súvislosti s určovaním hodnoty aktív.
Článok 72
Výpočet čistej hodnoty aktív na podielový list alebo akciu
1. Správca AIF zabezpečuje, že pre každý AIF, ktorý spravuje, sa čistá hodnota aktív na podielový list alebo akciu vypočítava pri príležitosti každej emisie alebo upísania alebo vyplatenia alebo zrušenia podielových listov alebo akcií, najmenej však raz za rok.
2. Správca AIF zabezpečuje, že postupy a metodika výpočtu čistej hodnoty aktív na podielový list alebo akciu sú úplne zdokumentované. Postupy a metodiky výpočtu a ich uplatňovanie podliehajú pravidelnému overovaniu správcom AIF a dokumentácia sa zodpovedajúcim spôsobom mení a dopĺňa.
3. Správca AIF zabezpečuje, že sú zavedené nápravné postupy v prípade nesprávneho výpočtu čistej hodnoty aktív.
4. Správca AIF zabezpečuje, že počet podielových listov alebo akcií pri emisii podlieha pravidelnému overovaniu, aspoň tak často, ako sa počíta cena podielového listu alebo akcie.
Článok 73
Odborné záruky
1. Externí znalci poskytujú na požiadanie odborné záruky na preukázanie svojej schopnosti vykonávať funkciu určovania hodnoty. Odborné záruky, ktoré majú poskytnúť externí znalci, musia byť v písomnej podobe.
2. Odborné záruky obsahujú dôkazy o kvalifikácii a spôsobilosti externého znalca vykonávať náležité a nezávislé určovanie hodnoty minimálne vrátane dôkazu:
a)
o dostatočných ľudských a technických zdrojoch;
b)
o primeraných postupoch zabezpečenia náležitého a nezávislého určovania hodnoty;
c)
o primeraných poznatkoch a znalostiach o investičnej stratégii AIF a aktívach, na ktorých určovanie hodnoty je externý znalec vymenovaný;
d)
o dostatočne dobrej povesti a dostatočných skúsenostiach s určovaním hodnoty.
3. Keď externý znalec podlieha povinnej odbornej registrácii u príslušného orgánu alebo iného subjektu štátu, v ktorom je usadený, odborné záruky obsahujú názov tohto orgánu alebo subjektu vrátane príslušných kontaktných údajov. V odbornej záruke sa jasne uvádzajú právne alebo regulačné ustanovenia alebo pravidlá výkonu povolania, ktorým externý znalec podlieha.
Článok 74
Periodicita určovania hodnoty aktív v držbe AIF otvoreného typu
1. Určovanie hodnoty finančných nástrojov v držbe AIF otvoreného typu sa uskutočňuje zakaždým, keď sa vypočítava čistá hodnota aktív na podielový list alebo akciu v súlade s článkom 72 ods. 1.
2. Určovanie hodnoty iných aktív v držbe AIF otvoreného typu sa uskutočňuje aspoň raz za rok a zakaždým, keď existuje dôkaz, že posledná stanovená hodnota už nie je spravodlivá alebo správna.
ODDIEL 8
Delegovanie funkcií správcu AIF
(článok 20 ods. 1, 2, 4 a 5 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 75
Všeobecné zásady
Keď sa deleguje úloha vykonávania jednej funkcie alebo viac funkcií v mene správcov AIF, správcovia AIF dodržiavajú najmä tieto všeobecné zásady:
a)
štruktúra delegovania neumožňuje obchádzanie zodpovednosti alebo hmotnej zodpovednosti správcu AIF;
b)
povinnosti správcu AIF voči AIF a jeho investorom sa v dôsledku delegovania nemenia;
c)
nenarúšajú sa podmienky, ktoré musí správca AIF dodržiavať, aby mohol mať povolenie a vykonávať činnosti v súlade so smernicou 2011/61/EÚ;
d)
dohoda o delegovaní má podobu písomnej dohody uzavretej medzi správcom AIF a subjektom, na ktorý sa funkcie delegujú;
e)
správca AIF zabezpečuje, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, vykonáva delegované funkcie účinne a v súlade s príslušnými právnymi predpismi a regulačnými požiadavkami, a musí stanoviť metódy a postupy na priebežné preskúmavanie služieb poskytovaných subjektom, na ktorý sa funkcie delegujú. Správca AIF prijíma vhodné kroky, ak sa zdá, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, nemôže vykonávať funkcie účinne alebo v súlade s príslušnými právnymi predpismi a regulačnými požiadavkami;
f)
správca AIF vykonáva účinný dohľad nad delegovanými funkciami a riadi riziká súvisiace s delegovaním. Správca AIF má na tieto účely vždy potrebné odborné znalosti a disponuje zdrojmi na vykonávanie dohľadu nad delegovanými funkciami. Správca AIF stanovuje v dohode svoje právo na informácie, kontrolu, vstup a prístup a svoje práva na dávanie pokynov subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú, a na monitorovanie vo vzťahu k tomuto subjektu. Správca AIF takisto zabezpečuje, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, náležite dohliada na výkon delegovaných funkcií a primerane riadi riziká súvisiace s delegovaním;
g)
správca AIF zabezpečuje, že kontinuita a kvalita delegovaných funkcií alebo delegovanej úlohy vykonávania funkcií sa zachovávajú aj v prípade ukončenia delegovania, buď prevodom delegovaných funkcií alebo delegovanej úlohy vykonávania funkcií na inú tretiu stranu, alebo tým, že ich vykonáva sám;
h)
príslušné práva a povinnosti správcu AIF a subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú, sú jasne rozdelené a stanovené v dohode. Správca AIF zmluvne zabezpečuje najmä svoje práva na dávanie pokynov a ukončenie delegovania, svoje práva na informácie a svoje práva na kontroly a prístup k účtovným knihám a do priestorov. V dohode sa zaisťuje, aby sa subdelegovanie mohlo uskutočniť iba so súhlasom správcu AIF;
i)
pokiaľ ide o riadenie portfólia, delegovanie je v súlade s investičnou politikou AIF. Správca AIF dáva subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú, pokyny, ako vykonávať investičnú politiku, a správca AIF priebežne monitoruje, či ju subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, dodržiava;
j)
správca AIF zabezpečuje, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, oznamuje správcovi AIF informácie o akomkoľvek vývoji, ktorý môže mať významný vplyv na schopnosť subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú, vykonávať delegované funkcie účinne a v súlade s príslušnými právnymi predpismi a regulačnými požiadavkami;
k)
správca AIF zabezpečuje, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, chráni akékoľvek dôverné informácie týkajúce sa správcu AIF, AIF dotknutého delegovaním a investorov do daného AIF;
l)
správca AIF zabezpečuje, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, stanovuje, vykonáva a udržiava pohotovostný plán na obnovu po havárii a pravidelné skúšanie záložných zariadení s prihliadnutím na druhy delegovaných funkcií.
Článok 76
Objektívne dôvody delegovania
1. Správca AIF poskytuje príslušným orgánom podrobný opis, vysvetlenie a dôkaz objektívnych dôvodov delegovania. Keď sa posudzuje, či je celá štruktúra delegovania založená na objektívnych dôvodoch v zmysle článku 20 ods. 1 písm. a) smernice 2011/61/EÚ, zvažujú sa tieto kritériá:
a)
optimalizácia obchodných funkcií a postupov;
b)
úspora nákladov;
c)
odborné znalosti subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú, v oblasti správy alebo špecifických trhov alebo investícií;
d)
prístup subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú, k možnostiam celosvetového obchodovania.
2. Správca AIF poskytuje na žiadosť príslušných orgánov ďalšie vysvetlenia a predkladá dokumenty, ktorými sa preukáže, že celá štruktúra delegovania je založená na objektívnych dôvodoch.
Článok 77
Vlastnosti subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú
1. Subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, má dostatočné zdroje a zamestnáva dostatok zamestnancov so zručnosťami, vedomosťami a odbornými znalosťami potrebnými na riadne vykonávanie úloh, ktoré sú naň delegované, a má vhodnú organizačnú štruktúru podporujúcu vykonávanie delegovaných úloh.
2. Osoby, ktoré účinne vykonávajú činnosti delegované zo strany správcu AIF, majú dostatočné skúsenosti, vhodné teoretické vedomosti a vhodné praktické skúsenosti s príslušnými funkciami. Ich odborná príprava a charakter funkcií, ktoré vykonávali v minulosti, musia byť vhodné na vykonávanie tejto činnosti.
3. Osoby, ktoré účinne vykonávajú činnosti subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú, sa nepovažujú za osoby s dostatočne dobrou povesťou, ak mali v minulosti akékoľvek negatívne výsledky týkajúce sa posúdenia dobrej povesti, ako aj riadneho vykonávania delegovaných úloh, alebo ak existujú iné príslušné informácie, ktoré ovplyvňujú ich dobrú povesť. Takéto negatívne výsledky zahŕňajú okrem iného trestné činy, súdne konania alebo správne sankcie súvisiace s výkonom delegovaných úloh. Osobitná pozornosť sa venuje akýmkoľvek priestupkom súvisiacim s finančnými činnosťami, a to aj vrátane povinností týkajúcich sa predchádzania praniu špinavých peňazí, nečestnosti, podvodom alebo finančnej trestnej činnosti, konkurzu alebo platobnej neschopnosti. Iné príslušné informácie zahŕňajú také informácie, v ktorých sa napríklad uvádza, že osoba nie je dôveryhodná alebo čestná.
Keď je subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, regulovaný so zreteľom na jeho odborné služby v rámci Únie, faktory uvedené v prvom pododseku sa považujú za splnené, keď príslušný orgán dohľadu preskúmal kritérium „dobrej povesti“ v rámci postupu udeľovania povolenia, pokiaľ neexistujú dôkazy o opaku.
Článok 78
Delegovanie riadenia portfólia alebo riadenia rizík
1. Tento článok sa uplatňuje v súvislosti s delegovaním riadenia portfólia alebo riadenia rizík.
2. Za povolené alebo registrované na účely správy aktív a podliehajúce dohľadu v súlade s článkom 20 ods. 1 písm. c) smernice 2011/61/EÚ sa považujú tieto subjekty:
a)
správcovské spoločnosti povolené podľa smernice 2009/65/ES;
b)
investičné spoločnosti povolené podľa smernice 2004/39/ES na vykonávanie riadenia portfólia;
c)
úverové inštitúcie povolené podľa smernice 2006/48/ES, ktorým bolo udelené povolenie na vykonávanie riadenia portfólia (správy portfólia) podľa smernice 2004/39/ES;
d)
externí správcovia AIF, ktorí majú povolenie podľa smernice 2011/61/EÚ;
e)
subjekty z tretích krajín, ktoré majú povolenie alebo sú zaregistrované na účely správy aktív a nad ktorými vykonáva účinný dohľad príslušný orgán v daných krajinách.
3. Ak je delegovanie udelené podniku z tretej krajiny, musia byť v súlade s článkom 20 ods. 1 písm. d) smernice 2011/61/EÚ splnené tieto podmienky:
a)
medzi príslušnými orgánmi domovského členského štátu správcu AIF a orgánmi dohľadu nad podnikom, ktorému je udelené delegovanie, existuje písomná dohoda;
b)
so zreteľom na podnik, ktorému je udelené delegovanie, sa príslušným orgánom dohodou uvedenou v písmene a) umožňuje:
i)
získať na požiadanie príslušné informácie potrebné na vykonávanie ich úloh dohľadu, ako sa stanovuje v smernici 2011/61/EÚ;
ii)
získať prístup k dokumentom relevantným na vykonávanie ich povinností dohľadu, ktoré sa udržiavajú v tretej krajine;
iii)
vykonávať kontroly na mieste v priestoroch podniku, ktorému boli delegované funkcie. Praktické postupy týkajúce sa kontrol na mieste sa uvádzajú podrobne v písomnej dohode;
iv)
získať čo najskôr informácie od orgánu dohľadu v tretej krajine na účely vyšetrovania zjavných porušení požiadaviek smernice 2011/61/EÚ a jej vykonávacích opatrení;
v)
spolupracovať na presadzovaní predpisov v súlade s vnútroštátnymi a medzinárodnými právnymi predpismi, ktoré sa vzťahujú na orgán dohľadu z tretej krajiny a príslušné orgány EÚ v prípadoch porušenia požiadaviek smernice 2011/61/EÚ a jej vykonávacích opatrení a príslušných vnútroštátnych predpisov.
Článok 79
Účinný dohľad
Delegovanie bráni účinnému dohľadu správcu AIF v prípade, že:
a)
správca AIF, jeho audítori a príslušné orgány nemajú účinný prístup k údajom súvisiacim s delegovanými funkciami a s obchodnými priestormi subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú, alebo príslušné orgány nie sú schopné uplatňovať tieto práva prístupu;
b)
subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, nespolupracuje s príslušnými orgánmi správcu AIF v súvislosti s delegovanými funkciami;
c)
správca AIF nesprístupní príslušným orgánom na požiadanie všetky informácie potrebné na to, aby sa orgánom umožnilo vykonávať dohľad nad tým, či výkon delegovaných funkcií spĺňa požiadavky stanovené v smernici 2011/61/EÚ a jej vykonávacích opatreniach.
Článok 80
Konflikty záujmov
1. Kritériá na posúdenie toho, či delegovanie predstavuje konflikt záujmov správcu AIF alebo investora do AIF, zahŕňajú v súlade s článkom 20 ods. 2 písm. b) smernice 2011/61/EÚ aspoň:
a)
ak sú správca AIF a subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, členovia tej istej skupiny alebo majú akýkoľvek iný zmluvný vzťah, rozsah, v ktorom subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, kontroluje správcu AIF alebo je schopný ovplyvniť jeho konanie;
b)
ak sú subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, a investor do príslušného AIF členovia tej istej skupiny alebo majú akýkoľvek iný zmluvný vzťah, rozsah, v ktorom tento investor kontroluje subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, alebo je schopný ovplyvniť jeho konanie;
c)
pravdepodobnosť, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, nadobudne finančný zisk alebo predíde finančnej strate na úkor AIF alebo investorov do AIF;
d)
pravdepodobnosť, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, má záujem na výsledku služby alebo činnosti poskytovanej správcovi AIF alebo AIF;
e)
pravdepodobnosť, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, má finančný alebo iný stimul na uprednostnenie záujmu iného klienta pred záujmami AIF alebo investorov do AIF;
f)
pravdepodobnosť, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, prijíma alebo prijme stimul od inej osoby, ako je správca AIF, týkajúce sa činností kolektívneho riadenia portfólia poskytovaných správcovi AIF a AIF, ktoré spravuje, v podobe peňazí, tovaru alebo služieb, iné ako je bežná provízia alebo poplatok za danú službu.
2. Funkcia riadenia portfólia alebo riadenia rizík sa môže považovať za funkčne a hierarchicky oddelenú od iných potenciálne konfliktných úloh len v prípade, že sú splnené tieto podmienky:
a)
osoby vykonávajúce úlohy riadenia portfólia nevykonávajú potenciálne konfliktné úlohy, ako napríklad kontrolné úlohy;
b)
osoby vykonávajúce úlohy riadenia rizík nevykonávajú potenciálne konfliktné úlohy, ako napríklad prevádzkové úlohy;
c)
nad osobami vykonávajúcimi funkcie riadenia rizík nevykonávajú dohľad osoby, ktoré sú zodpovedné za vykonávanie prevádzkových úloh;
d)
oddelenie sa zabezpečuje v celej hierarchickej štruktúre subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú, až po jeho riadiaci orgán, a preskúmava ho riadiaci orgán a v prípade, že existuje, funkcia dohľadu subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú.
3. Potenciálne konflikty záujmov sa považujú za správne identifikované, riadené, monitorované a oznámené investorom AIF len v prípade, že:
a)
správca AIF zabezpečuje, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, prijíma všetky náležité kroky na identifikáciu, riadenie a monitorovanie potenciálnych konfliktov záujmov, ktoré môžu vzniknúť medzi ním a správcom AIF, AIF alebo investormi do AIF. Správca AIF zabezpečuje, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, má zavedené postupy zodpovedajúce tým, ktoré sa vyžadujú v článkoch 31 až 34;
b)
správca AIF zabezpečuje, že subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, oznamuje potenciálne konflikty záujmov, ako aj postupy a opatrenia, ktoré má prijať s cieľom riešiť takéto konflikty záujmov, správcovi AIF, ktorý ich oznamuje AIF a investorom do AIF v súlade s článkom 36.
Článok 81
Súhlas so subdelegovaním a jeho oznámenie
1. Subdelegovanie nadobúda účinnosť po písomnom súhlase správcu AIF.
Všeobecný súhlas, ktorý poskytuje správca AIF vopred, sa nepovažuje za súhlas v súlade s článkom 20 ods. 4 písm. a) smernice 2011/61/EÚ.
2. Oznámenie obsahuje v súlade s článkom 20 ods. 4 písm. b) smernice 2011/61/EÚ podrobnosti o subjekte, na ktorý sa funkcie delegujú, názov príslušného orgánu, v ktorého rámci má subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, povolenie alebo je registrovaný, delegované funkcie, AIF ovplyvnené subdelegovaním, kópiu písomného súhlasu správcu AIF a plánovaný dátum nadobudnutia účinnosti subdelegovania.
Článok 82
Schránkové subjekty a správca AIF, ktorý sa už nepovažuje za spravujúceho AIF
1. Správca AIF sa považuje za schránkový subjekt a už sa nepovažuje za správcu AIF aspoň v jednej z týchto situácií:
a)
správca AIF už nemá potrebné odborné znalosti a zdroje na účinný dohľad nad delegovanými úlohami a riadenie rizík spojených s delegovaním;
b)
správca AIF už nemá právomoc prijímať rozhodnutia v kľúčových oblastiach, ktoré patria do zodpovednosti vrcholového manažmentu, alebo už nemá právomoc vykonávať funkcie vrcholového manažmentu, najmä pokiaľ ide o vykonávanie všeobecnej investičnej politiky a investičných stratégií;
c)
správca AIF stratí svoje zmluvné práva na informovanie, kontrolu, prístup alebo dávanie pokynov svojím subjektom, na ktoré sa funkcie delegujú, alebo sa uplatňovanie týchto práv v praxi stane nemožným;
d)
správca AIF deleguje vykonávanie funkcií riadenia investícií v rozsahu presahujúcom v podstatnej miere funkcie riadenia investícií vykonávané samotným správcom AIF. Príslušné orgány v rámci posúdenia rozsahu delegovania posudzujú celú štruktúru delegovania s prihliadnutím nielen na aktíva spravované v rámci delegovania, ale aj na tieto kvalitatívne kritériá:
i)
druhy aktív, do ktorých je investovaný AIF alebo do ktorých investoval správca AIF konajúci v mene AIF, a význam aktív spravovaných v rámci delegovania z hľadiska rizikového profilu a profilu návratnosti AIF;
ii)
význam aktív v rámci delegovania z hľadiska dosahovania investičných cieľov AIF;
iii)
geografické a odvetvové rozpätie investícií AIF;
iv)
rizikový profil AIF;
v)
druh investičných stratégií, ktoré uplatňuje AIF alebo správca AIF, ktorý koná v mene AIF;
vi)
druhy delegovaných úloh v porovnaní s ponechanými úlohami a
vii)
zloženie subjektov, na ktoré sa funkcie delegujú, a ich subjektov, na ktoré sa funkcie subdelegujú, ich geografickú oblasť pôsobenia a ich podnikovú štruktúru vrátane toho, či je delegovanie udelené subjektu patriacemu k rovnakej skupine podnikov ako správca AIF.
2. Komisia monitoruje uplatňovanie tohto článku vzhľadom na vývoj na trhu. Komisia preskúma situáciu po dvoch rokoch a v prípade potreby prijme primerané opatrenia na ďalšie spresnenie podmienok, za ktorých sa bude mať za to, že správca AIF delegoval svoje funkcie do takej miery, že sa zmení na schránkový subjekt, a nemožno ho už považovať za správcu AIF.
3. ESMA môže vydať usmernenia na zabezpečenie jednotného posudzovania štruktúr delegovania v rámci Únie.
KAPITOLA IV
DEPOZITÁR
ODDIEL 1
Náležitosti písomnej zmluvy
(článok 21 ods. 2 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 83
Zmluvné náležitosti
1. Zmluva, ktorou sa v súlade s článkom 21 ods. 2 smernice 2011/61/EÚ vymenuje depozitár, sa vypracuje medzi depozitárom na jednej strane a správcom AIF alebo podľa okolností AIF na druhej strane a obsahuje aspoň tieto prvky:
a)
opis služieb, ktoré má depozitár poskytovať, a postupy, ktoré sa majú prijať pre každý druh aktíva, do ktorého môže AIF investovať, a ktoré sa následne zveria depozitárovi;
b)
opis spôsobu vykonávania funkcie úschovy (safe-keeping) a dohľadu v závislosti od druhu aktív a geografických regiónov, v ktorých AIF plánuje investovať. Tento opis obsahuje v súvislosti s úlohami úschovy (custody) zoznamy krajín a postupy na doplnenie krajín do tohto zoznamu a prípadne vypustenie krajín z tohto zoznamu. Tieto informácie musia byť v súlade s informáciami poskytnutými v štatúte, zakladajúcich dokumentoch a ponukových materiáloch AIF v súvislosti s aktívami, do ktorých môže AIF investovať;
c)
vyhlásenie, že na zodpovednosť depozitára nemá vplyv delegovanie jeho funkcií úschovy (custody), pokiaľ sa sám nezbavil svojej zodpovednosti v súlade s článkom 21 ods. 13 alebo 14 smernice 2011/61/EÚ;
d)
obdobie platnosti a podmienky týkajúce sa zmeny a doplnenia a vypovedania zmluvy vrátane situácií, ktoré by mohli viesť k vypovedaniu zmluvy, a podrobností týkajúcich sa postupov vypovedania zmluvy a prípadne postupov, ktorými by mal depozitár posielať všetky príslušné informácie svojmu nástupcovi;
e)
povinnosti týkajúce sa zachovávania dôvernosti, ktoré musia dodržiavať zmluvné strany v súlade s príslušnými zákonmi a inými právnymi predpismi. Týmito povinnosťami sa nesmie brániť príslušným orgánom v prístupe k príslušným dokumentom a informáciám;
f)
prostriedky a postupy, ktorými depozitár posiela správcovi AIF alebo AIF všetky príslušné informácie, ktoré potrebuje na vykonávanie svojich povinností vrátane uplatňovania akýchkoľvek práv súvisiacich s aktívami a na to, aby umožnil správcovi AIF a AIF včasný a presný prehľad o účtoch AIF;
g)
prostriedky a postupy, ktorými správca AIF alebo AIF posiela všetky príslušné informácie alebo ktorými zabezpečuje, aby mal depozitár prístup ku všetkým informáciám potrebným na plnenie svojich povinností, vrátane postupov, ktorými sa zabezpečí, že depozitár dostane informácie od iných strán vymenovaných AIF alebo správcom AIF;
h)
informácie o tom, či depozitár alebo tretia strana, na ktorú sú delegované funkcie úschovy (safe-keeping) v súlade s článkom 21 ods. 11 smernice 2011/61/EÚ, môžu opätovne použiť aktíva, ktoré im boli zverené, a ak áno, podmienky súvisiace s každým takýmto opätovným použitím;
i)
postupy, ktoré sa majú dodržiavať v prípade, že sa uvažuje o zmene a doplnení štatútu, zakladajúcich dokumentov alebo ponukových materiálov AIF, pričom sa uvedie podrobný opis situácií, v ktorých má byť depozitár informovaný alebo v ktorých je potrebný predchádzajúci súhlas depozitára na to, aby sa prikročilo k zmene a doplneniu;
j)
všetky potrebné informácie týkajúce sa predaja, upísania, vyplácania, emisie, zrušenia a spätného odkúpenia podielových listov alebo akcií AIF, ktoré sa musia vymeniť medzi AIF, správcom AIF a treťou stranou konajúcou v mene AIF alebo správcu AIF na jednej strane a depozitárom na druhej strane;
k)
všetky potrebné informácie týkajúce vykonávania dohľadu depozitára a kontrolnej funkcie, ktoré sa musia vymeniť medzi AIF, správcom AIF a treťou stranou konajúcou v mene AIF alebo správcu AIF a depozitárom;
l)
záväzok pravidelne poskytovať údaje o akejkoľvek určenej tretej strane a na požiadanie informácie o kritériách použitých na výber tretej strany a o plánovaných krokoch na monitorovanie činností vykonaných vybranou treťou stranou v prípade, že zmluvné strany plánujú určiť tretie strany na vykonávanie častí ich príslušných povinností;
m)
informácie o úlohách a zodpovednostiach zmluvných strán so zreteľom na povinnosti týkajúce sa predchádzania praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu;
n)
informácie o všetkých účtoch peňažných prostriedkov otvorených v mene AIF alebo v mene správcu AIF konajúceho v mene AIF a postupy, ktorými sa zabezpečí, že depozitár bude informovaný o otvorení akéhokoľvek nového účtu v mene AIF alebo v mene správcu AIF konajúceho v mene AIF;
o)
údaje týkajúce sa eskalačných postupov depozitára vrátane určenia osôb, na ktoré sa má depozitár obrátiť v rámci AIF a/alebo správcu AIF, keď spustí takýto postup;
p)
záväzok depozitára upozorniť správcu AIF, keď zistí, že oddelenie aktív nie je dostatočné alebo už nie je dostatočné na zabezpečenie ochrany pred platobnou neschopnosťou tretej strany, na ktorú boli delegované funkcie úschovy (safe-keeping) v súlade s článkom 21 ods. 11 smernice 2011/61/EÚ v konkrétnej jurisdikcii;
q)
postupy, ktorými sa zabezpečí, že depozitár je vzhľadom na svoje povinnosti schopný preskúmať konanie správcu AIF alebo podľa okolností AIF a posúdiť kvalitu posielaných informácií aj prostredníctvom prístupu k účtovným knihám AIF alebo podľa okolností k účtovným knihám správcu AIF alebo prostredníctvom návštev na mieste;
r)
postupy, ktorými sa zabezpečí, že správca AIF alebo podľa okolností AIF môžu preskúmať výkonnosť depozitára so zreteľom na zmluvné povinnosti depozitára.
2. Údaje o prostriedkoch a postupoch stanovené v písmenách a) až r) sú opísané v zmluve, ktorou sa vymenúva depozitár, alebo v akejkoľvek nasledujúcej zmene a doplnení zmluvy.
3. Zmluva, ktorou sa vymenúva depozitár, alebo následná zmena alebo doplnenie zmluvy podľa odseku 2 musia byť vyhotovené písomne.
4. Zmluvné strany sa môžu dohodnúť na elektronickom zasielaní všetkých alebo niektorých informácií, ktoré si vymieňajú, za predpokladu, že sa zabezpečí riadne zaznamenávanie týchto informácií.
5. Ak sa vo vnútroštátnych právnych predpisoch nestanovuje inak, neexistuje povinnosť uzavrieť špecifickú písomnú dohodu pre každý AIF; správca AIF a depozitár môžu uzavrieť rámcovú dohodu, v ktorej budú uvedené AIF spravované daným správcom AIF, na ktorého sa vzťahuje dohoda.
6. Musia sa spresniť vnútroštátne právne predpisy, ktoré sa vzťahujú na zmluvu o vymenovaní depozitára a na akúkoľvek následnú dohodu.
ODDIEL 2
Všeobecné kritériá na posúdenie pravidiel obozretného podnikania a dohľadu, ktoré sa vzťahujú na depozitárov v tretích krajinách
[článok 21 ods. 6 písm. b) smernice 2011/61/EÚ]
Článok 84
Kritériá na posúdenie pravidiel obozretného podnikania a dohľadu, ktoré sa vzťahujú na depozitára v tretej krajine
Na účely článku 21 ods. 6 písm. b) smernice 2011/61/EÚ sa účinnosť pravidiel obozretného podnikania a dohľadu, ktoré sa vzťahujú na depozitára v tretej krajine, a to, či majú rovnaký účinok, ako sa stanovuje podľa právnych predpisov Únie, a ich účinné presadzovanie posudzujú na základe týchto kritérií:
a)
depozitár podlieha povoleniu a priebežnému dohľadu verejného príslušného orgánu, ktorý má primerané zdroje na plnenie svojich úloh;
b)
právnymi predpismi tretej krajiny sa stanovujú kritériá na povolenie výkonu činnosti depozitára, ktoré majú rovnaký účinok ako kritériá stanovené na prístup k činnostiam úverových inštitúcií alebo investičných spoločností v rámci Únie;
c)
kapitálové požiadavky uložené depozitárovi v tretej krajine majú rovnaký účinok ako kapitálové požiadavky platné v Únii v závislosti od toho, či je depozitár podobnej povahy ako úverová inštitúcia alebo investičná spoločnosť v Únii;
d)
podmienky výkonu činností vzťahujúce sa na depozitára v tretej krajine majú rovnaký účinok ako podmienky stanovené pre úverové inštitúcie alebo investičné spoločnosti v rámci Únie v závislosti od povahy depozitára;
e)
požiadavky týkajúce sa výkonu špecifických povinností depozitára AIF stanovené v právnych predpisoch tretej krajiny majú rovnaký účinok ako požiadavky stanovené v článku 21 ods. 7 až 15 smernice 2011/61/EÚ a jej vykonávacích opatreniach a príslušných vnútroštátnych právnych predpisoch;
f)
právnymi predpismi tretej krajiny sa zabezpečuje uplatňovanie dostatočne odrádzajúcich opatrení na presadzovanie v prípade, že depozitár nedodrží požiadavky a podmienky uvedené v písmenách a) až e).
ODDIEL 3
Funkcie depozitára, povinnosti náležitej starostlivosti a povinnosť oddelenia aktív
[článok 21 ods. 7 - 9 a článok 21 ods. 11 písm. c) a d) bod iii) smernice 2011/61/EÚ]
Článok 85
Monitorovanie peňažných prostriedkov - všeobecné požiadavky
1. Keď je účet peňažných prostriedkov vedený alebo otvorený v subjekte uvedenom v článku 21 ods. 7 smernice 2011/61/EÚ v mene AIF v mene správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, alebo v mene depozitára, ktorý koná v mene AIF, správca AIF zabezpečuje, aby boli depozitárovi pri začatí výkonu jeho povinností a potom priebežne poskytované všetky príslušné informácie, ktoré potrebuje na plnenie svojich povinností.
2. Aby mal depozitár prístup ku všetkým informáciám týkajúcim sa účtov peňažných prostriedkov AIF a jasný prehľad o všetkých peňažných tokoch AIF, musí aspoň:
a)
byť pri svojom vymenovaní informovaný o všetkých existujúcich účtoch peňažných prostriedkov otvorených v mene AIF alebo v mene správcu AIF, ktorý koná v mene AIF;
b)
byť informovaný o otvorení akéhokoľvek nového účtu peňažných prostriedkov AIF alebo správcom, ktorý koná v mene AIF;
c)
mať poskytnuté všetky informácie o účtoch peňažných prostriedkov otvorených u tretej strany priamo touto treťou stranou.
Článok 86
Monitorovanie peňažných tokov AIF
Depozitár zabezpečuje účinné a riadne monitorovanie peňažných tokov AIF a musí najmä aspoň:
a)
zabezpečiť, aby celá hotovosť AIF bola zaúčtovaná na účtoch otvorených u subjektov uvedených v článku 18 ods. 1 písm. a), b) a c) smernice 2006/73/ES na relevantných trhoch, na ktorých sa vyžadujú účty peňažných prostriedkov na účely činností AIF a ktoré podliehajú pravidlám obozretného podnikania a dohľadu, ktoré majú rovnaký účinok ako právne predpisy Únie, sú účinne presadzované a sú v súlade so zásadami uvedenými v článku 16 smernice 2006/73/ES;
b)
vykonávať účinné a riadne postupy na porovnanie zhody všetkých pohybov peňažných tokov a denne vykonávať tieto porovnania zhody alebo v prípade zriedkavých pohybov hotovosti vtedy, keď tieto pohyby peňažných tokov nastanú;
c)
vykonávať primerané postupy na identifikovanie významných peňažných tokov na konci obchodného dňa, a najmä tých peňažných tokov, ktoré by mohli byť v rozpore s činnosťami AIF;
d)
pravidelne preskúmavať primeranosť uvedených postupov, a to aj prostredníctvom úplného preskúmania procesu porovnania zhody aspoň raz ročne a zabezpečením toho, aby účty peňažných prostriedkov otvorené v mene AIF, v mene správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, alebo v mene depozitára, ktorý koná v mene AIF, boli zahrnuté do procesu porovnania zhody;
e)
priebežne monitorovať výsledky porovnania zhody a kroky prijaté v dôsledku akýchkoľvek rozdielov zistených v rámci postupov porovnania zhody a bez zbytočného odkladu informovať správcu AIF, ak rozdiel nebol napravený, a aj príslušné orgány, ak situáciu nemožno objasniť a/alebo napraviť;
f)
kontrolovať súlad vlastných záznamov o hotovostných pozíciách so záznamami správcu AIF. Správca AIF zabezpečuje, aby všetky pokyny a informácie týkajúce sa účtu peňažných prostriedkov otvoreného u tretej strany boli poslané depozitárovi, aby depozitár mohol vykonávať vlastný postup porovnania zhody.
Článok 87
Povinnosti týkajúce sa upisovania
Správca AIF zabezpečuje, aby boli depozitárovi poskytnuté informácie týkajúce sa platieb vykonaných investormi alebo v ich mene pri upisovaní podielových listov alebo akcií AIF na konci každého obchodného dňa, keď správca AIF, AIF alebo strana, ktorá koná v jeho mene, ako napríklad sprostredkovateľ pre prevody, dostane tieto platby alebo príkaz od investora. Správca AIF zabezpečuje, aby depozitár dostával všetky ostatné príslušné informácie, ktoré potrebuje na to, aby sa uistil, že platby sa potom zaúčtujú na účtoch peňažných prostriedkov otvorených v mene AIF alebo v mene správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, alebo v mene depozitára v súlade s ustanoveniami v článku 21 ods. 7 smernice 2011/61/EÚ.
Článok 88
Finančné nástroje, ktoré sa majú držať v úschove (custody)
1. Finančné nástroje patriace AIF alebo správcovi AIF konajúcemu v mene AIF, ktoré nemožno fyzicky doručiť depozitárovi, sa zahŕňajú do rozsahu povinností depozitára v oblasti úschovy, keď sú splnené všetky tieto požiadavky:
a)
ide o prevoditeľné cenné papiere vrátane tých, ktoré zahŕňajú deriváty, ako sa uvádza v článku 51 ods. 3 poslednom pododseku smernice 2009/65/ES a v článku 10 smernice Komisie 2007/16/ES (11), nástroje peňažného trhu alebo podielové listy podnikov kolektívneho investovania;
b)
možno ich registrovať alebo držať na účte priamo alebo nepriamo v mene depozitára.
2. Finančné nástroje, ktoré sú v súlade s platnými vnútroštátnymi právnymi predpismi registrované len priamo v mene AIF u samotného emitenta alebo jeho zástupcu, ako napríklad registrátor alebo sprostredkovateľ pre prevody, sa nesmú držať v úschove.
3. Finančné nástroje patriace AIF alebo správcovi AIF konajúcemu v mene AIF, ktoré možno fyzicky doručiť depozitárovi, sa vždy zahŕňajú do rozsahu povinností depozitára v oblasti úschovy.
Článok 89
Povinnosti v oblasti úschovy (safe-keeping) so zreteľom na aktíva držané v úschove (custody)
1. V záujme dodržiavania povinností stanovených v článku 21 ods. 8 písm. a) smernice 2011/61/EÚ so zreteľom na finančné nástroje, ktoré sa majú držať v úschove (custody), depozitár zabezpečuje aspoň to, že:
a)
finančné nástroje sú riadne zaregistrované v súlade s článkom 21 ods. 8 písm. a) bodom ii) smernice 2011/61/EÚ;
b)
záznamy a oddelené účty sú vedené spôsobom, ktorým sa zabezpečí ich presnosť, a najmä sa zaznamenáva, či zodpovedajú finančným nástrojom a hotovosti držanej pre AIF;
c)
sa pravidelne vykonávajú porovnania zhody medzi internými účtami a záznamami depozitára a internými účtami a záznamami tretej strany, na ktorú boli delegované funkcie úschovy (custody) v súlade s článkom 21 ods. 11 smernice 2011/61/EÚ;
d)
sa vykonáva náležitá starostlivosť v súvislosti s finančnými nástrojmi držanými v úschove (custody) s cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany investorov;
e)
všetky príslušné riziká úschovy (custody) v celom reťazci úschovy (custody) sa posudzujú a monitorujú a správca AIF je informovaný o akomkoľvek zistenom značnom riziku;
f)
sú zavedené primerané organizačné opatrenia na minimalizovanie rizika straty alebo zníženia hodnoty finančných nástrojov alebo práv spojených s týmito finančnými nástrojmi v dôsledku podvodu, nedostatočnej správy, neprimeraného registrovania alebo nedbanlivosti;
g)
je overené vlastnícke právo AIF alebo vlastnícke právo správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, vzťahujúce sa na aktíva.
2. Keď depozitár delegoval funkcie úschovy (custody) na tretiu stranu v súlade s článkom 21 ods. 11 smernice 2011/61/EÚ, naďalej podlieha požiadavkám uvedeným v tomto článku ods. 1 písm. b) až e). Depozitár takisto zabezpečuje, aby tretia strana spĺňala požiadavky uvedené v tomto článku ods. 1 písm. b) až g) a povinnosti oddelenia aktív stanovené v článku 99.
3. Povinnosti depozitára v oblasti úschovy (safe-keeping) uvedené v odsekoch 1 a 2 sa na základe transparentnosti vzťahujú na podkladové aktíva držané finančnými alebo prípadne právnymi štruktúrami, ktoré sú kontrolované priamo alebo nepriamo AIF alebo správcom AIF, ktorý koná v mene AIF.
Požiadavka uvedená v prvom pododseku sa nevzťahuje na štruktúry fondu fondov ani na štruktúry „hlavný - zberný“ v prípade, že podkladové fondy majú depozitára, ktorý drží v úschove (custody) aktíva týchto fondov.
Článok 90
Povinnosti v oblasti úschovy (safe-keeping) týkajúce sa overenia vlastníctva a vedenia záznamov
1. Správca AIF poskytuje depozitárovi po začatí výkonu jeho povinností a potom priebežne všetky príslušné informácie, ktoré depozitár potrebuje, aby si plnil svoje povinnosti podľa článku 21 ods. 8 písm. b) smernice 2011/61/EÚ, a zabezpečuje, aby tretie strany poskytovali depozitárovi všetky príslušné informácie.
2. V záujme plnenia svojich povinností uvedených v článku 21 ods. 8 písm. b) smernice 2011/61/EÚ depozitár musí aspoň:
a)
mať bez zbytočného odkladu prístup ku všetkým príslušným informáciám, ktoré potrebuje na vykonávanie svojich povinností týkajúcich sa overenia vlastníctva a vedenia záznamov vrátane príslušných informácií, ktoré majú depozitárovi poskytovať tretie strany;
b)
mať dostatočné a spoľahlivé informácie, aby bol presvedčený o vlastníckom práve AIF alebo vlastníckom práve správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, na aktíva;
c)
viesť záznamy o aktívach, v ktorých prípade je presvedčený, že AIF alebo správca AIF, ktorý koná v mene AIF, je ich vlastníkom. Na splnenie si tejto povinnosti depozitár:
i)
registruje vo svojich záznamoch v mene AIF aktíva vrátane ich príslušných nominálnych súm, o ktorých je presvedčený, že ich vlastníkom je AIF alebo správca AIF, ktorý koná v mene AIF;
ii)
je schopný vždy poskytnúť úplný a aktuálny zoznam aktív AIF vrátane ich príslušných nominálnych súm.
Na účely odseku 2 písm. c) bodu ii) depozitár zabezpečuje, že sú zavedené postupy, ktorými sa zabráni pripísaniu, prevodu, výmene alebo dodaniu zaregistrovaných aktív bez toho, aby bol o týchto transakciách informovaný depozitár alebo subjekt, na ktorý delegoval funkcie, a depozitár má bez zbytočného odkladu prístup k listinnému dôkazu o každej transakcii a pozícii od príslušnej tretej strany. Správca AIF zabezpečuje, aby príslušná tretia strana bez zbytočného odkladu poskytla depozitárovi aspoň raz ročne a vždy pri predaji alebo nadobudnutí aktív alebo pri podnikovom opatrení, ktorého výsledkom je emisia finančných nástrojov, certifikáty alebo iný listinný dôkaz.
3. Depozitár v každom prípade zabezpečuje, aby správca AIF mal zavedené a vykonával primerané postupy na overenie toho, či aktíva nadobudnuté AIF, ktorý spravuje, sú primerane registrované v mene AIF alebo v mene správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, a na kontrolu súladu medzi pozíciami v záznamoch správcov AIF a aktívami, o ktorých je depozitár presvedčený, že ich vlastníkom je AIF alebo správca AIF, ktorý koná v mene AIF. Správca AIF zabezpečuje, aby sa všetky pokyny a príslušné informácie týkajúce sa aktív AIF posielali depozitárovi, aby depozitár mohol vykonávať svoj vlastný postup overovania alebo porovnania zhody.
4. Depozitár stanovuje a vykonáva eskalačný postup pre situácie, keď sa zistí odchýlka, vrátane oznámenia správcovi AIF a príslušným orgánom, ak situáciu nemožno objasniť a/alebo napraviť.
5. Povinnosti depozitára v oblasti úschovy (safe-keeping) uvedené v odsekoch 1 až 4 sa na základe transparentnosti vzťahujú na podkladové aktíva v držbe finančných a/alebo právnych štruktúr, ktoré sú zriadené AIF alebo správcom AIF, ktorý koná v mene AIF, na účely investovania do podkladových aktív, a ktoré sú kontrolované priamo alebo nepriamo AIF alebo správcom AIF, ktorý koná v mene AIF.
Požiadavka uvedená v prvom pododseku sa nevzťahuje na štruktúry fondu fondov alebo štruktúry „hlavný - zberný“ v prípade, že podkladové fondy majú depozitára, ktorý zabezpečuje pre aktíva tohto fondu funkcie overovania vlastníctva a vedenia záznamov.
Článok 91
Povinnosti primárnych brokerov týkajúce sa podávania správ
1. Ak bol vymenovaný primárny broker, správca AIF zabezpečuje, aby odo dňa daného vymenovania bola uzatvorená dohoda, podľa ktorej sa od primárneho brokera požaduje, aby na trvalom nosiči sprístupňoval depozitárovi najmä výkaz, ktorý obsahuje tieto informácie:
a)
hodnoty položiek uvedených v odseku 3 na konci každého obchodného dňa;
b)
údaje o akýchkoľvek ďalších záležitostiach, ktoré sú potrebné na zabezpečenie toho, že depozitár AIF má aktuálne a presné informácie o hodnote aktív, ktorých úschova (safe-keeping) bola delegovaná v súlade s článkom 21 ods. 11 smernice 2011/61/EÚ.
2. Výkaz uvedený v odseku 1 sa sprístupňuje depozitárovi AIF najneskôr na konci obchodného dňa, ktorý nasleduje po dni, ktorého sa týka.
3. Položky uvedené v odseku 1 písm. a) zahŕňajú:
a)
celkovú hodnotu aktív v držbe primárneho brokera pre AIF v prípade, že sú funkcie úschovy (safe-keeping) delegované v súlade s článkom 21 ods. 11 smernice 2011/61/EÚ; hodnotu každej z týchto položiek:
i)
hotovostných pôžičiek poskytnutých AIF a vzniknutý úrok;
ii)
cenných papierov, ktoré má AIF opätovne dodať v rámci otvorených krátkych pozícií, do ktorých sa vstúpilo v mene AIF;
iii)
aktuálnych súm vyrovnania, ktoré má uhradiť AIF v rámci futurít;
iv)
peňažných príjmov z predaja nakrátko v držbe primárneho brokera so zreteľom na krátke pozície, do ktorých sa vstúpilo v mene AIF;
v)
hotovostných marží v držbe primárneho brokera zo zreteľom na otvorené futurity, do ktorých sa vstúpilo v mene AIF. Táto povinnosť dopĺňa povinnosti v článkoch 87 a 88;
vi)
likvidačných expozícií oceňovaných trhovými cenami v prípade každej OTC transakcie uzavretej v mene AIF;
vii)
celkových zabezpečených záväzkov AIF voči primárnemu brokerovi a
viii)
všetkých ostatných aktív týkajúcich sa AIF;
b)
hodnotu ostatných aktív uvedených v článku 21 ods. 8 písm. b) smernice 2011/61/EÚ držaných ako kolaterál primárnym brokerom so zreteľom na zabezpečené transakcie, ktoré boli uzatvorené na základe dohody o službách primárneho brokera;
c)
hodnotu aktív v prípade, že primárny broker uplatnil právo na používanie v súvislosti s aktívami AIF;
d)
zoznam všetkých inštitúcií, v ktorých primárny broker drží alebo môže držať hotovosť AIF na účte otvorenom v mene AIF alebo v mene správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, v súlade s článkom 21 ods. 7 smernice 2011/61/EÚ.
Článok 92
Povinnosti týkajúce sa dohľadu - všeobecné požiadavky
1. Depozitár v čase svojho vymenovania posudzuje riziká spojené s povahou, rozsahom a komplexnosťou stratégie AIF a organizácie správcu AIF s cieľom navrhnúť postupy dohľadu, ktoré sú primerané pre AIF a aktíva, do ktorých investuje, a ktoré sa potom vykonávajú a uplatňujú. Tieto postupy sa pravidelne aktualizujú.
2. Depozitár pri výkone svojich povinností týkajúcich sa dohľadu podľa článku 21 ods. 9 smernice 2011/61/EÚ vykonáva kontroly ex post a overenia procesov a postupov, za ktoré nesie zodpovednosť správca AIF, AIF alebo vymenovaná tretia strana. Depozitár za všetkých okolností zabezpečuje, aby existoval primeraný postup overovania a porovnania zhody, ktorý sa vykonáva, uplatňuje a často preskúmava. Správca AIF zabezpečuje, aby všetky pokyny týkajúce sa aktív a činností AIF boli poslané depozitárovi, aby depozitár mohol vykonávať svoj vlastný postup overovania alebo porovnania zhody.
3. Depozitár stanovuje jasný a komplexný eskalačný postup na riešenie situácií, v ktorých sa zistia potenciálne nezrovnalosti počas výkonu jeho povinností dohľadu, ktorých podrobnosti sa na požiadanie sprístupnia príslušným orgánom správcu AIF.
4. Správca AIF poskytuje depozitárovi pri začatí výkonu jeho povinností a potom priebežne všetky príslušné informácie, ktoré depozitár potrebuje na plnenie svojich povinností podľa článku 21 ods. 9 smernice 2011/61/EÚ, vrátane informácií, ktoré majú depozitárovi poskytnúť tretie strany. Správca AIF zabezpečuje najmä to, aby mal depozitár prístup k účtovným knihám a mohol vykonávať návštevy na mieste v priestoroch správcu AIF a priestoroch akéhokoľvek poskytovateľa služby vymenovaného AIF alebo správcom AIF, ako napríklad administrátorov alebo externých znalcov, a/alebo aby mohol preskúmať správy a vyhlásenia o uznaných externých osvedčeniach od kvalifikovaných nezávislých audítorov alebo iných expertov s cieľom zabezpečiť primeranosť a náležitosť zavedených postupov.
Článok 93
Povinnosti týkajúce sa upisovania a vyplácania
V záujme dodržiavania súladu s článkom 21 ods. 9 písm. a) smernice 2011/61/EÚ depozitár spĺňa tieto požiadavky:
1.
Depozitár zabezpečuje, aby AIF, správca AIF alebo určený subjekt stanovil, vykonával a uplatňoval primeraný a konzistentný postup na:
i)
porovnanie zhody príkazov na upísanie s výnosmi z upísania a počtu emitovaných podielových listov alebo akcií s výnosmi z upísania prijatými AIF;
ii)
porovnanie zhody príkazov na vyplatenie s uhradenými vyplateniami a počtu zrušených podielových listov alebo akcií s vyplateniami, ktoré uhradil AIF;
iii)
pravidelné overovanie toho, či je postup porovnania zhody primeraný.
Depozitár na účely bodov i), ii) a iii) pravidelne kontroluje najmä súlad celkového počtu podielových listov alebo akcií na účtoch AIF a celkového počtu akcií alebo podielových listov v obehu, ktoré sú v registri AIF.
2.
Depozitár zabezpečuje a pravidelne kontroluje, že postupy týkajúce sa predaja, emisie, odkúpenia, vyplácania alebo zrušenia akcií alebo podielových listov AIF sú v súlade s príslušnými vnútroštátnymi právnymi predpismi a so štatútom alebo zakladajúcimi dokumentmi AIF, a overuje, či sa tieto postupy vykonávajú účinne.
3.
Periodicita kontrol depozitára musí byť v súlade s periodicitou upisovania a vyplácania.
Článok 94
Povinnosti týkajúce sa určovania hodnoty akcií/podielových listov
1. V záujme dodržiavania súladu s článkom 21 ods. 9 písm. b) smernice 2011/61/EÚ depozitár:
a)
priebežne overuje, či sú stanovené primerané a jednotné postupy a či sa uplatňujú na určovanie hodnoty aktív AIF v súlade s článkom 19 smernice 2011/61/EÚ a jej vykonávacími opatreniami a so štatútom a zakladajúcimi dokumentmi AIF, a
b)
zabezpečuje, aby sa politika a postupy určovania hodnoty účinne vykonávali a pravidelne preskúmavali.
2. Postupy depozitára sa vykonávajú s periodicitou, ktorá je v súlade s periodicitou politiky určovania hodnoty AIF v zmysle vymedzenia v článku 19 smernice 2011/61/EÚ a v jej vykonávacích opatreniach.
3. Keď sa depozitár domnieva, že výpočet hodnoty akcií alebo podielových listov AIF nebol vykonaný v súlade s príslušnými právnymi predpismi alebo štatútom AIF alebo článkom 19 smernice 2011/61/EÚ, informuje správcu AIF a/alebo AIF a zabezpečí, aby sa včas prijali nápravné opatrenia v najlepšom záujme investorov do AIF.
4. Keď bol vymenovaný externý znalec, depozitár skontroluje, či je vymenovanie externého znalca v súlade s článkom 19 smernice 2011/61/EÚ a jej vykonávacími opatreniami.
Článok 95
Povinnosti týkajúce sa vykonávania pokynov správcu AIF
V záujme dodržiavania súladu s článkom 21 ods. 9 písm. c) smernice 2011/61/EÚ depozitár aspoň:
a)
stanovuje a vykonáva primerané postupy na overenie toho, či AIF a správcovia AIF dodržiavajú súlad s príslušnými zákonmi a inými právnymi predpismi a so štatútom a zakladajúcimi dokumentmi AIF. Depozitár monitoruje najmä súlad AIF s investičnými obmedzeniami a limitmi pákového efektu stanovenými v ponukových materiáloch AIF. Uvedené postupy musia byť primerané povahe, rozsahu a komplexnosti AIF;
b)
stanovuje a vykonáva eskalačný postup v prípade, že AIF porušil jeden z limitov alebo jedno z obmedzení uvedených v písmene a).
Článok 96
Povinnosti týkajúce sa včasného vyrovnania transakcií
1. V záujme dodržiavania súladu s článkom 21 ods. 9 písm. d) smernice 2011/61/EÚ stanovuje depozitár postup na zistenie akejkoľvek situácie, v ktorej protiplnenie súvisiace s činnosťami, ktoré sa týkajú aktív AIF alebo aktív správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, nie je prevedené v prospech AIF v obvyklých lehotách, informuje správcu AIF a v prípade, že situácia nebola napravená, požiada protistranu o vrátenie finančných nástrojov, ak je to možné.
2. Keď sa transakcie neuskutočňujú na regulovanom trhu, obvyklé lehoty sa posúdia so zreteľom na podmienky súvisiace s transakciami (zmluvy o OTC derivátoch alebo investície do aktív v oblasti nehnuteľností alebo do súkromných spoločností).
Článok 97
Povinnosti týkajúce sa rozdelenia výnosov AIF
1. V záujme dodržiavania súladu s článkom 21 ods. 9 písm. e) smernice 2011/61/EÚ depozitár:
a)
zabezpečuje, aby sa výpočet čistých výnosov po oznámení správcom AIF uplatňoval v súlade so štatútom, zakladajúcimi dokumentmi AIF a platnými vnútroštátnymi predpismi;
b)
zabezpečuje, aby sa prijali primerané opatrenia v prípade, že audítori AIF vyjadrili výhrady k ročným finančným výkazom. AIF alebo správca AIF, ktorý koná v mene AIF, poskytujú depozitárovi všetky informácie o výhradách vyjadrených k finančným výkazom, a
c)
kontroluje úplnosť a správnosť vyplácania dividend, keď ich správca AIF oznámi, a prípadne podiel na zisku.
2. Keď sa depozitár domnieva, že výpočet výnosov sa nevykonal v súlade s príslušnými právnymi predpismi alebo štatútom alebo zakladajúcimi dokumentmi AIF, informuje správcu AIF a/alebo AIF a zabezpečuje, aby sa prijali včasné nápravné opatrenia v najlepšom záujme investorov AIF.
Článok 98
Náležitá starostlivosť
1. S cieľom splniť povinnosti uvedené v článku 21 ods. 11 písm. c) smernice 2011/61/EÚ depozitár vykonáva a uplatňuje primeraný zdokumentovaný postup náležitej starostlivosti pri výbere a priebežnom monitorovaní subjektu, na ktorý sa funkcie delegujú. Tento postup sa pravidelne a aspoň raz za rok preskúmava a na požiadanie sa sprístupňuje príslušným orgánom.
2. Pri výbere a vymenúvaní tretej strany, na ktorú sa delegujú funkcie úschovy (safe-keeping) v súlade s článkom 21 ods. 11 smernice 2011/61/EÚ, depozitár koná so všetkými náležitými zručnosťami, obozretnosťou a starostlivosťou s cieľom zabezpečiť, aby sa zverením finančných nástrojov tejto tretej strane zaistila primeraná úroveň ochrany. Depozitár aspoň:
a)
posudzuje regulačný a právny rámec vrátane rizika krajiny, rizika úschovy (custody) a vymožiteľnosti zmlúv tretích strán. Toto posúdenie umožňuje depozitárovi určiť najmä to, aké potenciálne dôsledky by mala platobná neschopnosť tretej strany na aktíva a práva AIF. Depozitár ihneď informuje správcu AIF, ak sa dozvie, že oddelenie aktív nie je dostatočné na zabezpečenie ochrany pred platobnou neschopnosťou z dôvodu právnych predpisov krajiny, v ktorej sa tretia strana nachádza;
b)
posudzuje, či sú prax, postupy a vnútorné kontroly tretej strany primerané na zabezpečenie toho, aby finančné nástroje AIF alebo správcu AIF, ktorý koná v mene AIF, boli predmetom starostlivosti a ochrany na vysokej úrovni;
c)
posudzuje, či sú finančná sila a povesť tretej strany v súlade s delegovanými úlohami. Toto posúdenie sa zakladá na informáciách, ktoré poskytla potenciálna tretia strana, ako aj na iných údajoch a informáciách, ak sú dostupné;
d)
zabezpečuje, aby tretia strana mala prevádzkové a technické možnosti na vykonávanie delegovaných úloh úschovy na uspokojivom stupni ochrany a bezpečnosti.
3. Depozitár pri pravidelnom preskúmavaní a priebežnom monitorovaní koná so všetkými náležitými zručnosťami, obozretnosťou a starostlivosťou, aby zabezpečil, že tretia strana naďalej spĺňa kritériá stanovené v odseku 1 tohto článku a podmienky stanovené v článku 21 ods. 11 písm. d) smernice 2011/61/EÚ. Depozitár na tieto účely aspoň:
a)
monitoruje výkon tretej strany a to, či tretia strana dodržiava súlad s normami depozitára;
b)
zabezpečuje, aby tretia strana pri vykonávaní svojich úloh úschovy (custody) uplatňovala vysokú úroveň starostlivosti, obozretnosti a pozornosti a najmä aby účinne oddeľovala finančné nástroje v súlade s požiadavkami článku 99;
c)
preskúmava riziká úschovy (custody) spojené s rozhodnutím zveriť aktíva tretej strane a bez zbytočného odkladu informuje AIF alebo správcu AIF o akejkoľvek zmene týkajúcej sa týchto rizík. Toto posúdenie sa zakladá na informáciách, ktoré poskytla tretia strana, ako aj na iných údajoch a informáciách, ak sú dostupné. V prípade otrasov na trhu alebo v prípade zistenia rizika sa zvýši periodicita a rozsah preskúmania. Depozitár ihneď informuje správcu AIF, ak sa dozvie, že oddelenie aktív už nepostačuje na zabezpečenie ochrany pred platobnou neschopnosťou z dôvodu právnych predpisov krajiny, v ktorej sa tretia strana nachádza.
4. Ak tretia strana ďalej deleguje ktorúkoľvek z úloh, ktoré na ňu boli delegované, primerane sa uplatňujú podmienky a kritériá stanovené v odsekoch 1, 2 a 3.
5. Depozitár monitoruje dodržiavanie súladu s článkom 21 ods. 4 smernice 2011/61/EÚ.
6. Depozitár navrhuje pohotovostné plány pre každý trh, na ktorom vymenúva tretiu stranu v súlade s článkom 21 ods. 11 smernice 2011/61/EÚ, aby vykonávala povinnosti v oblasti úschovy (safe-keeping). V tomto pohotovostnom pláne sa určí prípadný alternatívny poskytovateľ.
7. Depozitár prijíma opatrenia vrátane vypovedania zmluvy, ktoré sú v najlepšom záujme AIF a jeho investorov, ak subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, už nespĺňa požiadavky.
Článok 99
Povinnosť oddelenia aktív
1. Keď boli funkcie úschovy (safe-keeping) delegované úplne alebo čiastočne na tretiu stranu, depozitár zabezpečuje, aby daná tretia strana, na ktorú boli delegované funkcie úschovy (safe-keeping) podľa článku 21 ods. 11 smernice 2011/61/EÚ, konala v súlade s povinnosťou oddelenia aktív uvedenou v článku 21 ods. 11 písm. d) bode iii) smernice 2011/61/EÚ, a overuje, či tretia strana:
a)
vedie také záznamy a účty, ktoré sú potrebné na to, aby mohla kedykoľvek a bezodkladne rozlíšiť aktíva klientov depozitára AIF a svoje vlastné aktíva, aktíva svojich ďalších klientov, aktíva, ktoré drží depozitár na svoj vlastný účet, a aktíva v držbe pre klientov depozitára, ktorí nie sú AIF;
b)
vedie záznamy a účty spôsobom, ktorým sa zabezpečí ich presnosť a najmä ich súlad s aktívami uschovanými (safe-kept) pre klientov depozitára;
c)
pravidelne vykonáva porovnanie zhody medzi svojimi internými účtami a záznamami a účtami a záznamami tretej strany, na ktorú delegovala funkcie úschovy (safe-keeping) v súlade s článkom 21 ods. 11 tretím pododsekom smernice 2011/61/EÚ;
d)
zavádza primerané organizačné mechanizmy na minimalizovanie rizika straty alebo zníženia hodnoty finančných nástrojov alebo práv spojených s týmito finančnými nástrojmi v dôsledku zneužitia finančných nástrojov, podvodu, nedostatočnej správy, neprimeraného vedenia záznamov alebo nedbanlivosti;
e)
keď je tretia strana subjektom uvedeným v článku 18 ods. 1 písm. a), b) a c) smernice 2006/73/ES, ktorý podlieha účinným pravidlám obozretného podnikania a dohľadu, ktoré majú rovnaký účinok ako právne predpisy Únie a účinne sa presadzujú, depozitár prijíma potrebné kroky, aby zabezpečil, že hotovosť AIF je v držbe na účte alebo účtoch v súlade s článkom 21 ods. 7 smernice 2011/61/EÚ.
2. Keď depozitár delegoval svoje funkcie úschovy (custody) na tretiu stranu v súlade s článkom 21 ods. 11 smernice 2011/61/EÚ, monitorovaním dodržiavania súladu tretej strany s jej povinnosťami oddelenia aktív sa zabezpečuje, aby finančné nástroje patriace jej klientom boli chránené pred akoukoľvek platobnou neschopnosťou danej tretej strany. Ak podľa príslušných právnych predpisov, a to najmä vrátane právnych predpisov týkajúcich sa majetku alebo platobnej neschopnosti požiadavky stanovené v odseku 1 nepostačujú na dosiahnutie daného cieľa, depozitár posúdi, aké ďalšie opatrenia sa majú prijať, aby sa minimalizovalo riziko straty a aby sa zachovala primeraná úroveň ochrany.
3. Odseky 1 a 2 sa primerane uplatňujú v prípade, že sa tretia strana, na ktorú sa delegovali funkcie úschovy (safe-keeping) v súlade s článkom 21 ods. 11 smernice 2011/61/EÚ, rozhodla delegovať všetky alebo niektoré svoje funkcie úschovy (safe-keeping) na ďalšiu tretiu stranu podľa článku 21 ods. 11 tretieho pododseku smernice 2011/61/EÚ.
ODDIEL 4
Strata finančnych nástrojov, zbavenie sa zodpovednosti a objektívne dôvody
(článok 21 ods. 12 a 13 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 100
Strata finančného nástroja držaného v úschove (custody)
1. Za stratu finančného nástroja držaného v úschove v zmysle článku 21 ods. 12 smernice 2011/61/EÚ sa považuje situácia, keď je v súvislosti s finančným nástrojom, ktorý drží v úschove depozitár alebo tretia strana, na ktorú bola delegovaná úschova finančných nástrojov, splnená niektorá z týchto podmienok:
a)
je preukázané, že uvedené vlastnícke právo AIF je neplatné, pretože zaniklo alebo nikdy neexistovalo;
b)
AIF bol s konečnou platnosťou zbavený svojho vlastníckeho práva na finančný nástroj;
c)
AIF s konečnou platnosťou nie je schopný priamo ani nepriamo zlikvidovať finančný nástroj.
2. Ak správca AIF konštatuje stratu finančného nástroja, uplatňuje sa zdokumentovaný postup, ktorý je ľahko dostupný príslušným orgánom. Keď sa skonštatuje strata, ihneď sa oznámi investorom na trvalom nosiči.
3. Finančný nástroj držaný v úschove sa v zmysle článku 21 ods. 12 smernice 2011/61/EÚ nepovažuje za stratený v prípade, že AIF je s konečnou platnosťou zbavený svojich vlastníckych práv v súvislosti s daným nástrojom, ale tento nástroj je nahradený iným finančným nástrojom alebo nástrojmi alebo konvertovaný na iný finančný nástroj alebo nástroje.
4. V prípade platobnej neschopnosti tretej strany, na ktorú bola úschova finančných nástrojov držaných v úschove delegovaná, správca AIF konštatuje stratu finančného nástroja držaného v úschove ihneď potom, čo je s istotou splnená jedna z podmienok uvedených v odseku 1.
Či bola splnená niektorá z podmienok stanovených v odseku 1, je isté najneskôr na konci konkurzného konania. Správca AIF a depozitár dôsledne monitorujú konkurzné konania, aby určili, či sú skutočne stratené všetky alebo niektoré finančné nástroje, ktoré boli zverené tretej strane, na ktorú bola delegovaná úschova finančných nástrojov.
5. Strata finančného nástroja držaného v úschove sa konštatuje bez ohľadu na to, či podmienky uvedené v odseku 1 sú výsledkom podvodu, nedbanlivosti alebo iného úmyselného alebo neúmyselného správania.
Článok 101
Zbavenie sa zodpovednosti podľa článku 21 ods. 12 smernice 2011/61/EÚ
1. Depozitár nenesie zodpovednosť podľa článku 21 ods. 12 druhého pododseku smernice 2011/61/EÚ za predpokladu, že vie dokázať, že boli splnené všetky tieto podmienky:
a)
udalosť, ktorá viedla k strate, nie je výsledkom konania alebo opomenutia depozitára alebo tretej strany, na ktorú bola delegovaná úschova (custody) finančných nástrojov držaných v úschove (custody) v súlade s článkom 21 ods. 8 písm. a) smernice 2011/61/EÚ;
b)
depozitár nemohol primerane zabrániť vzniku udalosti, ktorá viedla k strate, ani napriek tomu, že prijal všetky náležité opatrenia starostlivého depozitára, ktoré sú bežné v odvetvovej praxi;
c)
depozitár nemohol predísť strate ani napriek tomu, že prísne a dôkladne dodržiaval zásadu náležitej starostlivosti.
Túto podmienku možno považovať za splnenú, keď depozitár zabezpečil, aby depozitár a tretia strana, na ktorú bola delegovaná úschova (custody) finančných nástrojov držaných v úschove (custody) v súlade s článkom 21 ods. 8 písm. a) smernice 2011/61/EÚ, prijali všetky tieto opatrenia:
i)
stanovenie, vykonávanie, uplatňovanie a udržiavanie štruktúr a postupov a zabezpečenie odborných znalostí, ktoré sú náležité a primerané povahe a komplexnosti aktív AIF s cieľom včas identifikovať a priebežne monitorovať vonkajšie udalosti, ktoré môžu viesť k strate finančného nástroja držaného v úschove (custody);
ii)
priebežné posudzovanie toho, či akákoľvek z udalostí určených v prvej zarážke predstavuje významné riziko straty finančného nástroja držaného v úschove (custody);
iii)
informovanie správcu AIF o zistených významných rizikách a prijatie prípadných primeraných opatrení s cieľom zabrániť strate finančných nástrojov držaných v úschove (custody) alebo zmierniť túto stratu v prípade, že boli zistené skutočné alebo potenciálne vonkajšie udalosti, o ktorých sa predpokladá, že predstavujú významné riziko straty finančného nástroja držaného v úschove (custody).
2. Požiadavky uvedené v odseku 1 písm. a) a b) možno považovať za splnené za týchto okolností:
a)
prírodné udalosti mimo ľudskej kontroly alebo vplyvu;
b)
prijatie zákona, vyhlášky, nariadenia, rozhodnutia alebo príkazu akoukoľvek vládou alebo vládnym orgánom vrátane súdu alebo tribunálu, ktoré ovplyvní finančné nástroje držané v úschove (custody);
c)
vojna, povstanie alebo iné veľké prevraty.
3. Požiadavky uvedené v odseku 1 písm. a) a b) sa nepovažujú za splnené v prípadoch, ako napríklad účtovná chyba, prevádzkové zlyhanie, podvod, neuplatnenie požiadaviek na oddelenie aktív na úrovni depozitára alebo tretej strany, na ktorú bola úschova (custody) finančných nástrojov držaných v úschove (custody) delegovaná v súlade s článkom 21 ods. 8 písm. a) smernice 2011/61/EÚ.
4. Tento článok sa primerane uplatňuje na subjekt, na ktorý sa funkcie delegujú, keď depozitár zmluvne previedol svoju zodpovednosť v súlade s článkom 21 ods. 13 a 14 smernice 2011/61/EÚ.
Článok 102
Objektívne dôvody na zmluvné zbavenie sa zodpovednosti depozitára
1. Objektívne dôvody na zmluvné zbavenie sa zodpovednosti podľa článku 21 ods. 13 smernice 2011/61/EÚ sú:
a)
obmedzené na presné a konkrétne okolnosti charakterizujúce danú činnosť;
b)
v súlade s politikami a rozhodnutiami depozitára.
2. Objektívne dôvody sa určujú vždy, keď má depozitár v úmysle zbaviť sa zodpovednosti.
3. Má sa za to, že depozitár má objektívne dôvody na zmluvné zbavenie sa zodpovednosti v súlade s článkom 21 ods. 13 smernice 2011/61/EÚ, keď depozitár môže preukázať, že nemal žiadnu inú možnosť než svoje povinnosti úschovy (custody) delegovať na tretiu stranu. To nastane najmä v prípade, keď:
a)
sa v právnych predpisoch tretej krajiny vyžaduje, aby určité finančné nástroje boli držané v úschove (custody) miestnym subjektom, a keď existujú miestne subjekty, ktoré spĺňajú kritériá delegovania stanovené v článku 21 ods. 11 smernice 2011/61/EÚ, alebo
b)
správca AIF trvá na udržaní investície v konkrétnej jurisdikcii aj napriek varovaniam depozitára o vyplývajúcom zvýšenom riziku.
KAPITOLA V
POŽIADAVKY NA TRANSPARENTNOSŤ, PÁKOVÝ EFEKT, PRAVIDLÁ TÝKAJÚCE SA TRETÍCH KRAJÍN A VÝMENA INFORMÁCIÍ O POTENCIÁLNYCH DÔSLEDKOCH ČINNOSTI SPRÁVCU AIF
ODDIEL 1
Výročná správa, poskytovanie informácií investorom a podávanie správ príslušným orgánom
[článok 22 ods. 2 písm. a) až e), článok 23 ods. 4 a článok 24 ods. 1 smernice 2011/61/EÚ]
Článok 103
Všeobecné zásady týkajúce sa výročnej správy
Všetky informácie poskytnuté vo výročnej správe vrátane informácií uvedených v tomto oddiele sa predkladajú spôsobom, ktorým sa poskytujú vecne relevantné, spoľahlivé, porovnateľné a jasné informácie. Výročná správa obsahuje informácie, ktoré potrebujú investori v súvislosti s konkrétnymi štruktúrami AIF.
Článok 104
Obsah a formát súvahy alebo bilančný výkaz aktív a pasív a výkaz príjmov a výdavkov
1. Súvaha alebo bilančný výkaz aktív a pasív obsahuje aspoň tieto prvky a základné riadkové položky v súlade článkom 22 ods. 2 písm. a) smernice 2011/61/EÚ:
a)
„aktíva“ sú zdroje, ktoré ovláda AIF v dôsledku minulých udalostí a od ktorých sa očakáva, že z nich budú plynúť do AIF budúce ekonomické výnosy. Aktíva sa ďalej klasifikujú podľa týchto riadkových položiek:
i)
„investície“ okrem iného vrátane dlhových a kapitálových cenných papierov, nehnuteľností a majetku a derivátov;
ii)
„hotovosť a peňažné ekvivalenty“ okrem iného vrátane voľne použiteľnej hotovosti, vkladov splatných na požiadanie a kvalifikovaných krátkodobých likvidných investícií;
iii)
„pohľadávky“ okrem iného vrátane splatných súm z dividend a úrokov, predaných investícií, súm splatných od brokerov a zálohových platieb okrem iného vrátane súm zaplatených vopred v súvislosti s výdavkami AIF;
b)
„pasíva“ sú súčasné povinnosti AIF vznikajúce z minulých udalostí, ktorých vyrovnaním sa očakáva odlev zdrojov AIF predstavujúcich ekonomické výnosy. Pasíva sa ďalej klasifikujú podľa týchto riadkových položiek:
i)
„záväzky“ okrem iného vrátane splatných súm za nákup investícií alebo vyplácanie podielových listov alebo akcií v AIF a súm splatných brokerom a „časovo rozlíšených nákladov“ okrem iného vrátane záväzkov za poplatky za správu, poradenské poplatky, poplatky za výkonnosť, úrok a iné výdavky vzniknuté počas činností AIF;
ii)
„pôžičky“ okrem iného vrátane súm splatných bankám a iným protistranám;
iii)
„ostatné pasíva“ okrem iného vrátane súm splatných protistranám za kolaterál pri vrátení požičaných cenných papierov, výnosov a dividend budúcich období a splatných rozdelených výnosov;
c)
„čisté aktíva“ predstavujúce zvyšný podiel v aktívach AIF po odpočítaní všetkých jeho pasív.
2. Výkaz príjmov a výdavkov obsahuje aspoň tieto prvky a základné riadkové položky:
a)
„príjmy“ predstavujú akékoľvek zvýšenie ekonomických výnosov počas účtovného obdobia vo forme prílevu alebo zvýšenia aktív alebo zníženia záväzkov, čo má za následok zvýšenie čistých aktív iných ako tých, ktoré sa týkajú príspevkov investorov. Príjmy sa ďalej klasifikujú podľa týchto riadkových položiek:
i)
„investičné výnosy“, ktoré možno ďalej klasifikovať takto:
-
„výnosy z dividend“ týkajúce sa dividend z investícií do vlastného kapitálu, na ktoré má AIF nárok,
-
„výnosy z úrokov“ týkajúce sa úroku z dlhových investícií a hotovosti, na ktorý má AIF nárok,
-
„výnosy z prenájmu“ týkajúce sa výnosov z prenájmu z investícií do nehnuteľného majetku, na ktoré má AIF nárok;
ii)
„realizované zisky z investícií“ predstavujú zisky z likvidácie investícií;
iii)
„nerealizované zisky z investícií“ predstavujú zisky z precenenia investícií a
iv)
„ostatné príjmy“ okrem iného vrátane výnosov z poplatkov za požičané cenné papiere a z rôznych zdrojov;
b)
„výdavky“ predstavujú zníženie ekonomických výnosov počas účtovného obdobia vo forme odlevu alebo zníženia hodnoty aktív alebo vzniku záväzkov, čo má za následok zníženie čistých aktív iných ako tých, ktoré sa týkajú rozdelení výnosov investorom. Výdavky sa ďalej klasifikujú podľa týchto riadkových položiek:
-
„poplatky za investičné poradenstvo alebo správu“ predstavujú zmluvné poplatky splatné poradcovi alebo správcovi AIF,
-
„ostatné výdavky“ okrem iného vrátane administračných poplatkov, poplatkov za odborné služby, poplatkov za úschovu (custodian fees) a úrokov. Ak sú jednotlivé položky významné, mali by sa zverejniť samostatne,
-
„realizované straty z investícií“ predstavujú straty z likvidácie investícií,
-
„nerealizované straty z investícií“ predstavujú straty z precenenia investícií;
c)
„čisté príjmy alebo výdavky“ predstavujú prebytok príjmov nad výdavkami alebo prípadne výdavkov nad príjmami.
3. Usporiadanie, nomenklatúra a terminológia riadkových položiek musia byť v súlade s účtovnými štandardmi, ktoré sa uplatňujú na AIF, alebo so štatútom prijatým AIF a musia byť v súlade s právnymi predpismi platnými na mieste usadenia AIF. Na účely zabezpečenia súladu s uvedenými požiadavkami sa môžu tieto riadkové položky zmeniť a doplniť alebo rozšíriť.
4. Uvádzajú sa ďalšie riadkové položky, názvy a medzisúčty, ak je to vhodné na pochopenie finančnej pozície AIF v súvahe alebo v bilančnom výkaze aktív a pasív alebo vo finančných výsledkoch AIF v obsahu a vo forme výkazu príjmov a výdavkov. Ak je to vhodné, v poznámkach k finančným výkazom sa uvádzajú ďalšie informácie. Účelom poznámok je poskytnúť slovné opisy alebo rozčlenenie položiek uvedených v primárnych výkazoch a informácie o položkách, ktoré nespĺňajú kritériá na vykazovanie v týchto výkazoch.
5. Každá významná trieda podobných položiek sa uvádza samostatne. Ak sú jednotlivé položky významné, zverejňujú sa. Významnosť sa posudzuje na základe požiadaviek prijatého účtovného rámca.
6. Prezentácia a klasifikácia položiek v súvahe alebo v bilančnom výkaze aktív a pasív sa medzi jednotlivými vykazovanými alebo účtovnými obdobiami zachováva, ak nie je zrejmé, že by bol vhodnejší iný spôsob prezentácie alebo klasifikácie, napríklad keď posun v investičnej stratégii vedie k iným obchodným modelom alebo z dôvodu zmeny v prezentácii, ktorá sa vyžaduje v účtovných štandardoch.
7. V súvislosti s obsahom a formou bilančného výkazu aktív a pasív stanovenými v prílohe IV sa všetky položky príjmov a výdavkov vykazujú vo výkaze príjmov a výdavkov za dané obdobie, ak sa v účtovných štandardoch prijatých AIF nevyžaduje inak.
Článok 105
Správa o činnosti za dané účtovné obdobie
1. Správa o činnosti za dané účtovné obdobie zahŕňa aspoň:
a)
prehľad investičných činností počas roka alebo obdobia a prehľad portfólia AIF na konci roka alebo na konci obdobia;
b)
prehľad výkonnosti AIF za daný rok alebo obdobie;
c)
významné zmeny vymedzené ďalej v informáciách uvedených v článku 23 smernice 2011/61/EÚ, ktoré sa ešte neuviedli vo finančných výkazoch.
2. Správa obsahuje verný a vyvážený prehľad činností a výkonnosti AIF a obsahuje aj opis hlavných rizík a investícií alebo ekonomických neistôt, ktorým AIF môže čeliť.
3. Analýza obsahuje finančné aj nefinančné hlavné ukazovatele výkonnosti relevantné pre daný AIF v rozsahu potrebnom na pochopenie investičných činností alebo výkonnosti AIF. Informácie poskytnuté v správe musia byť v súlade s vnútroštátnymi predpismi krajiny miesta usadenia AIF.
4. Informácie v správe o činnosti za dané účtovné obdobie sú súčasťou správy riaditeľov alebo investičných správcov, pokiaľ sa táto správa zvyčajne predkladá spolu s finančnými výkazmi AIF.
Článok 106
Významné zmeny
1. Akékoľvek zmeny v informáciách sa považujú za významné v zmysle článku 22 ods. 2 písm. d) smernice 2011/61/EÚ, ak je vysoká pravdepodobnosť, že ak by sa o týchto informáciách dozvedel uvážlivý investor, prehodnotil by svoju investíciu do AIF, a to aj z toho dôvodu, že tieto informácie by mohli ovplyvniť schopnosť investora uplatňovať si práva týkajúce sa jeho investícií alebo by boli inak dotknuté záujmy jedného investora alebo viacerých investorov do AIF.
2. Správcovia AIF v záujme dodržiavania súladu s článkom 22 ods. 2 písm. d) smernice 2011/61/EÚ posudzujú zmeny v informáciách uvedených v článku 23 smernice 2011/61/EÚ počas účtovného obdobia v súlade s odsekom 1 tohto článku.
3. Informácie sa zverejňujú v súlade s požiadavkami účtovných štandardov a účtovných pravidiel, ktoré prijal AIF, spolu s opisom akéhokoľvek potenciálneho alebo očakávaného vplyvu na AIF a/alebo na investorov do AIF. Ďalšie zverejnenia sa vykonávajú v prípade, že dodržiavanie špecifických požiadaviek účtovných štandardov a účtovných pravidiel môže byť nedostatočné na to, aby investori boli schopní pochopiť vplyv zmeny.
4. Keď sa na informácie, ktorých zverejnenie sa vyžaduje v súlade s odsekom 1, nevzťahujú účtovné štandardy platné pre AIF ani jeho účtovné pravidlá, musí sa poskytnúť opis významnej zmeny spolu s akýmkoľvek potenciálnym alebo očakávaným vplyvom na AIF a/alebo na investorov do AIF.
Článok 107
Zverejňovanie odmeňovania
1. Keď sa poskytujú informácie požadované podľa článku 22 ods. 2 písm. e) smernice 2011/61/EÚ, špecifikuje sa, či sa celkové odmeňovanie týka alebo netýka niektorého z týchto prípadov:
a)
celkové odmeňovanie všetkých pracovníkov správcu AIF s uvedením počtu príjemcov;
b)
celkové odmeňovanie tých pracovníkov správcu AIF, ktorí sú úplne alebo čiastočne zapojení do činností AIF, s uvedením počtu príjemcov;
c)
podiel celkového odmeňovania pracovníkov správcu AIF, ktorý možno pripísať AIF, s uvedením počtu príjemcov.
2. V prípade potreby sa v celkovom odmeňovaní za účtovné obdobie uvádza aj podiel na zisku vyplácaný AIF.
3. Ak sa informácie zverejňujú na úrovni správcu AIF, uvádza sa rozdelenie alebo rozpis v súvislosti s každým AIF, pokiaľ tieto informácie existujú alebo sú ľahko dostupné. Súčasťou tohto zverejnenia je opis spôsobu rozdelenia alebo rozpisu.
4. Správcovia AIF poskytujú všeobecné informácie týkajúce sa finančných a nefinančných kritérií politík a postupov odmeňovania pre príslušné kategórie pracovníkov, aby investorom umožnili posúdiť vytvorené stimuly. V súlade so zásadami stanovenými v prílohe II k smernici 2011/61/EÚ správcovia AIF zverejňujú aspoň informácie potrebné na pochopenie rizikového profilu AIF a opatrenia, ktoré AIF prijíma na to, aby zabránil konfliktom záujmov alebo aby ich riadil.
Článok 108
Pravidelné poskytovanie informácií investorom
1. Informácie uvedené v článku 23 ods. 4 smernice 2011/61/EÚ sa poskytujú jasne a zrozumiteľne.
2. Pri zverejňovaní percentuálneho podielu aktív AIF, na ktoré sa vzťahuje osobitný režim vyplývajúci z ich nelikvidnej povahy v súlade s článkom 23 ods. 4 písm. a) smernice 2011/61/EÚ, správca AIF:
a)
zabezpečuje prehľad o akomkoľvek uplatňovanom osobitnom režime vrátane toho, či súvisí s bočnými vreckami, obmedzením vyplácania alebo inými podobnými opatreniami, metodiky určovania hodnoty uplatňovanej na aktíva, ktoré sú predmetom takýchto opatrení, a spôsobu, akým sa na tieto aktíva uplatňujú správne poplatky a poplatky za výkonnosť;
b)
poskytuje tieto informácie ako súčasť pravidelného podávania správ investorom AIF, ako sa požaduje v štatúte alebo v zakladajúcich dokumentoch AIF, alebo súčasne s prospektom alebo ponukovým materiálom a minimálne v rovnakom čase, keď sa sprístupňuje výročná správa v súlade s článkom 22 ods. 1 smernice 2011/61/EÚ.
Percentuálny podiel aktív AIF, na ktoré sa vzťahuje osobitný režim vymedzený v článku 1 ods. 5, sa vypočítava ako čistá hodnota tých aktív, na ktoré sa vzťahuje osobitný režim, vydelená čistou hodnotou aktív príslušného AIF.
3. Pokiaľ ide o každý nový mechanizmus riadenia likvidity AIF v súlade s článkom 23 ods. 4 písm. b) smernice 2011/61/EÚ, správcovia AIF:
a)
v prípade každého AIF, ktorý spravujú a ktorý nie je AIF uzavretého typu nevyužívajúci pákový efekt, informujú investorov vždy, keď v systéme riadenia likvidity a postupoch uvedených v článku 16 ods. 1 smernice 2011/61/EÚ uskutočnia zmeny, ktoré sú podľa článku 106 ods. 1 významné;
b)
ihneď informujú investorov, keď aktivujú obmedzenia vyplácania, bočné vrecká alebo podobné osobitné režimy alebo keď sa rozhodnú pozastaviť vyplácania;
c)
poskytujú prehľad o zmenách v režimoch týkajúcich sa likvidity a o tom, či sú to osobitné režimy alebo nie. Ak je to vhodné, uvádzajú sa podmienky, za ktorých je povolené vyplácanie, a okolnosti, podľa ktorých sa určí, kedy sa uplatňuje diskrečné právo manažmentu. Uvádzajú sa aj hlasovacie alebo iné uplatniteľné obmedzenia, dĺžka obdobia, počas ktorého sa nesmú vyplácať ani predávať cenné papiere (lock-up), alebo akékoľvek ustanovenia týkajúce sa zásady „prvý na rade“ alebo pomerného prideľovania súvisiace s obmedzením vyplácania a pozastaveniami.
4. Pri zverejnení rizikového profilu AIF v súlade s článkom 23 ods. 4 písm. c) smernice 2011/61/EÚ sa uvádzajú:
a)
opatrenia na posúdenie citlivosti portfólia AIF na najrelevantnejšie riziká, ktorým je AIF vystavený alebo ktorým by mohol byť vystavený;
b)
ak boli prekročené rizikové limity stanovené správcom AIF alebo pravdepodobne budú prekročené, opis okolností a prijaté nápravné opatrenia.
Informácie sa zverejňujú ako súčasť pravidelného podávania správ investorom AIF, ako sa požaduje v štatúte alebo v zakladajúcich dokumentoch AIF, alebo súčasne s prospektom a ponukovým materiálom a minimálne v rovnakom čase, keď sa sprístupňuje výročná správa v súlade s článkom 22 ods. 1 smernice 2011/61/EÚ.
5. V systémoch riadenia rizík využívaných správcom AIF v súlade s článkom 23 ods. 4 písm. c) smernice 2011/61/EÚ sa uvádzajú hlavné znaky systémov riadenia rizík využívaných správcom AIF s cieľom riadiť riziká, ktorým je alebo môže byť vystavený každý AIF, ktorý spravuje. V prípade zmeny zverejnenie obsahuje informácie súvisiace so zmenou a jej očakávaným vplyvom na AIF a jeho investorov.
Informácie sa zverejňujú ako súčasť pravidelného podávania správ investorom AIF, ako sa požaduje v štatúte alebo v zakladajúcich dokumentoch AIF, alebo súčasne s prospektom a ponukovým materiálom a minimálne v rovnakom čase, keď sa sprístupňuje alebo zverejňuje výročná správa v súlade s článkom 22 ods. 1 smernice 2011/61/EÚ.
Článok 109
Riadne poskytovanie informácií investorom
1. Informácie uvedené v článku 23 ods. 5 smernice 2011/61/EÚ sa poskytujú jasne a zrozumiteľne.
2. Informácie o zmenách maximálnej úrovne pákového efektu vypočítaného v súlade s hrubou a záväzkovou metódou a o práve znovu použiť kolaterál alebo akúkoľvek záruku v rámci opatrení založených na pákovom efekte sa poskytujú bez zbytočného odkladu a obsahujú:
a)
pôvodnú a upravenú maximálnu úroveň pákového efektu vypočítaného v súlade s článkami 7 a 8, podľa ktorých sa úroveň pákového efektu vypočítava ako príslušná expozícia vydelená čistou hodnotou aktív AIF;
b)
charakter práv udelených na opätovné použitie kolaterálu;
c)
charakter udelených záruk a
d)
údaje o zmenách poskytovateľov služieb, ktoré súvisia s jedným z uvedených bodov.
3. Informácie o celkovej výške pákového efektu vypočítaného v súlade s hrubou a záväzkovou metódou využívaného AIF sa zverejňujú ako súčasť pravidelného podávania správ investorom AIF, ako sa požaduje v štatúte alebo v zakladajúcich dokumentoch AIF, alebo súčasne s prospektom a ponukovým materiálom a minimálne v rovnakom čase, keď sa sprístupňuje výročná správa v súlade s článkom 22 ods. 1 smernice 2011/61/EÚ.
Článok 110
Podávanie správ príslušným orgánom
1. V záujme dodržiavania súladu s požiadavkami uvedenými v článku 24 ods. 1 druhom pododseku a článku 3 ods. 3 písm. d) smernice 2011/61/EÚ správca AIF pri podávaní správ príslušným orgánom poskytuje tieto informácie:
a)
hlavné nástroje, s ktorými obchoduje, vrátane rozpisu finančných nástrojov a iných aktív vrátane investičných stratégií AIF a ich geografického a odvetvového investičného zamerania;
b)
trhy, ktorých je členom alebo na ktorých aktívne obchoduje;
c)
diverzifikáciu portfólia AIF okrem iného vrátane jeho hlavných expozícií a najdôležitejších koncentrácií.
Informácie sa poskytujú čo najskôr, najneskôr však jeden mesiac po skončení obdobia uvedeného v odseku 3. Keď je AIF fond fondov, správca AIF môže toto obdobie predĺžiť o 15 dní.
2. Správcovia AIF poskytujú v prípade každého AIF z EÚ, ktorý spravujú, a v prípade každého AIF, ktorý uvádzajú na trh v Únii, príslušným orgánom svojho domovského členského štátu tieto informácie v súlade s článkom 24 ods. 2 smernice 2011/61/EÚ:
a)
percentuálny podiel aktív AIF, na ktoré sa vzťahuje osobitný režim vymedzený v článku 1 ods. 5 tohto nariadenia vyplývajúci z ich nelikvidnej povahy, ako sa uvádza v článku 23 ods. 4 písm. a) smernice 2011/61/EÚ;
b)
každý nový mechanizmus riadenia likvidity AIF;
c)
systémy riadenia rizík, ktoré správca AIF používa na riadenie trhového rizika, rizika likvidity, rizika protistrany a iných rizík vrátane operačných rizík;
d)
súčasný rizikový profil AIF vrátane:
i)
profilu trhového rizika investícií AIF vrátane očakávanej návratnosti a volatility AIF v bežných trhových podmienkach;
ii)
profilu likvidity investícií AIF vrátane profilu likvidity aktív AIF, profilu podmienok vyplácania a podmienok financovania poskytnutého protistranami AIF;
e)
informácie o hlavných kategóriách aktív, do ktorých AIF investoval, vrátane zodpovedajúcej krátkej trhovej hodnoty a dlhej trhovej hodnoty, obratu a výkonnosti počas vykazovaného obdobia a
f)
výsledky pravidelných stresových testov za bežných a výnimočných okolností, vykonávaných v súlade s článkom 15 ods. 3 písm. b) a článkom 16 ods. 1 druhým pododsekom smernice 2011/61/EÚ.
3. Informácie uvedené v odsekoch 1 a 2 sa vykazujú takto:
a)
raz za polrok správcami AIF spravujúcimi portfóliá AIF, ktorých celková hodnota spravovaných aktív vypočítaná v súlade s článkom 2 presahuje hraničnú hodnotu 100 miliónov EUR alebo 500 miliónov EUR stanovenú v článku 3 ods. 2 písm. a) a b) smernice 2011/61/EÚ, ale nepresahuje 1 miliardu EUR, v prípade každého AIF z EÚ, ktoré spravujú, a v prípade každého AIF, ktoré uvádzajú na trh v Únii;
b)
raz za štvrťrok správcami AIF spravujúcimi portfóliá AIF, ktorých celková hodnota spravovaných aktív vypočítaná v súlade s článkom 2 presahuje 1 miliardu EUR, v prípade každého AIF z EÚ, ktoré spravujú, a v prípade každého AIF, ktoré uvádzajú na trh v Únii;
c)
raz za štvrťrok správcami AIF, na ktorých sa vzťahujú požiadavky uvedené v tomto odseku písm. a), v prípade každého AIF, ktorého celková hodnota spravovaných aktív vrátane akýchkoľvek aktív nadobudnutých využitím pákového efektu presahuje 500 miliónov EUR, vo vzťahu k danému AIF;
d)
raz za rok správcami AIF, pokiaľ ide o AIF nevyužívajúci pákový efekt v ich správe, ktorý v súlade so svojou základnou investičnou politikou investuje do nekótovaných spoločností a emitentov s cieľom získať kontrolu.
4. Odchylne od odseku 3 môže príslušný orgán domovského členského štátu správcu AIF považovať za primerané a potrebné na výkon svojich funkcií požadovať podávanie správ o všetkých alebo niektorých informáciách častejšie.
5. Správcovia AIF, ktorí spravujú jeden alebo viac AIF, ktoré ohodnotili ako AIF využívajúci pákový efekt vo významnej miere v súlade s článkom 111 tohto nariadenia, poskytujú informácie požadované podľa článku 24 ods. 4 smernice 2011/61/EÚ súčasne s informáciami požadovanými podľa odseku 2 tohto článku.
6. Správcovia AIF poskytujú informácie uvedené v odsekoch 1, 2 a 5 v súlade so vzorom pro forma na podávanie správ stanoveným v prílohe IV.
7. V súlade s článkom 42 ods. 1 písm. a) smernice 2011/61/EÚ v prípade správcov AIF z krajiny mimo EÚ akýkoľvek odkaz na príslušné orgány domovského členského štátu znamená odkaz na príslušný orgán referenčného členského štátu.
Článok 111
Používanie pákového efektu vo významnej miere
1. Pákový efekt sa považuje za pákový efekt využívaný vo významnej miere na účely článku 24 ods. 4 smernice 2011/61/EÚ, keď expozícia AIF vypočítaná podľa záväzkovej metódy na základe článku 8 tohto nariadenia prekročí trojnásobok jeho čistej hodnoty aktív.
2. Ak sú splnené požiadavky odseku 1 tohto článku, správcovia AIF poskytujú informácie v súlade s článkom 24 ods. 4 smernice 2011/61/EÚ príslušným orgánom svojho domovského členského štátu v súlade so zásadami stanovenými v článku 110 ods. 3 tohto nariadenia.
ODDIEL 2
Správcovia AIF, ktorí spravujú AIF využívajúce pákový efekt
(článok 25 ods. 3 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 112
Obmedzenia týkajúce sa správy AIF
1. Zásady stanovené v tomto článku sa uplatňujú s cieľom spresniť okolnosti, za ktorých príslušné orgány uplatňujú svoju právomoc uložiť správcom AIF limity pákového efektu alebo iné obmedzenia.
2. Príslušný orgán pri posudzovaní informácií získaných na základe článku 7 ods. 3, článku 15 ods. 4, článku 24 ods. 4 alebo 5 smernice 2011/61/EÚ zohľadňuje mieru, v ktorej využívanie pákového efektu správcom AIF alebo jeho interakcia so skupinou správcov AIF alebo inými finančnými inštitúciami môže prispievať k zvyšovaniu systémového rizika vo finančnom systéme alebo rizík narušenia fungovania trhov.
3. Príslušné orgány pri svojom posudzovaní zohľadňujú aspoň tieto aspekty:
a)
okolnosti, za ktorých by expozícia AIF alebo niekoľkých AIF vrátane tých expozícií vyplývajúcich z finančných alebo investičných pozícií, do ktorých vstúpil správca AIF na svoj vlastný účet alebo v mene AIF, mohla predstavovať pre finančnú inštitúciu významný zdroj trhového rizika, rizika likvidity alebo rizika protistrany;
b)
okolnosti, za ktorých činnosti správcu AIF alebo jeho interakcia napríklad so skupinou správcov AIF alebo inými finančnými inštitúciami, najmä pokiaľ ide o druhy aktív, do ktorých AIF investuje, a techniky, ktoré správca AIF používa pri využívaní pákového efektu, prispievajú alebo by mohli prispievať ku klesajúcej špirále cien finančných nástrojov alebo iných aktív spôsobom, ktorý ohrozuje životaschopnosť týchto finančných nástrojov alebo iných aktív;
c)
kritériá, ako napríklad druh AIF, investičná stratégia správcu AIF, pokiaľ ide o dotknuté AIF, trhové podmienky, v ktorých správca AIF a AIF fungujú, a akékoľvek pravdepodobné procyklické účinky, ktoré by mohli vyplývať z toho, že príslušné orgány uložia dotknutým správcom AIF limity alebo iné obmedzenia týkajúce sa používania pákového efektu;
d)
kritériá, ako napríklad veľkosť AIF alebo niekoľkých AIF a akýkoľvek súvisiaci vplyv na konkrétny sektor trhu, koncentrácie rizík na konkrétnych trhoch, na ktorých AIF alebo niekoľko AIF investuje, akékoľvek riziko škodlivého vplyvu na iné trhy z trhu, na ktorom boli riziká zistené, problémy s likviditou na konkrétnych trhoch v danom čase, rozsah nesúladu aktív/pasív v konkrétnej investičnej stratégii správcu AIF alebo neobvyklé pohyby cien aktív, do ktorých AIF môže investovať.
ODDIEL 3
Osobitné pravidlá v súvislosti s tretími krajinami
[článok 34 ods. 1, článok 35 ods. 2, článok 36 ods. 1, článok 37 ods. 7 písm. d), článok 40 ods. 2 písm. a) a článok 42 ods. 1 smernice 2011/61/EÚ]
Článok 113
Všeobecné požiadavky
1. Dohody o spolupráci sa vzťahujú na všetky možné situácie a subjekty uvedené v kapitole VII smernice 2011/61/EÚ s prihliadnutím na umiestnenie správcu AIF, umiestnenie AIF a činnosť správcu AIF.
2. Dohody o spolupráci majú písomnú podobu.
3. Dohodami o spolupráci sa stanovuje osobitný rámec na konzultáciu, spoluprácu a výmenu informácií na účely dohľadu a presadzovania medzi príslušnými orgánmi EÚ a orgánmi dohľadu tretej krajiny.
4. V dohodách o spolupráci je zahrnutá osobitná doložka, ktorou sa zabezpečí prenos informácií, ktoré získal príslušný orgán Únie od orgánu dohľadu v tretej krajine, iným príslušným orgánom Únie, ESMA alebo ESRB, ako sa požaduje podľa smernice 2011/61/EÚ.
Článok 114
Mechanizmy, nástroje a postupy
1. V dohodách o spolupráci sa stanovujú mechanizmy, nástroje a postupy potrebné na to, aby príslušné orgány Únie mali prístup ku všetkým informáciám potrebným na vykonávanie svojich povinností podľa smernice 2011/61/EÚ.
2. V dohodách o spolupráci sa stanovujú mechanizmy, nástroje a postupy potrebné na to, aby sa umožnilo vykonávanie kontrol na mieste, ak je to nevyhnutné na účely výkonu povinností príslušného orgánu Únie podľa smernice 2011/61/EÚ. Kontroly na mieste vykonáva priamo príslušný orgán Únie alebo príslušný orgán tretej krajiny s pomocou príslušného orgánu Únie.
3. V dohodách o spolupráci sa stanovujú mechanizmy, nástroje a postupy potrebné na to, aby príslušný orgán tretej krajiny pomáhal príslušným orgánom Únie v prípade, že je to potrebné na presadzovanie právnych predpisov Únie a vnútroštátnych vykonávacích právnych predpisov, ktoré porušil subjekt usadený v tretej krajine, v súlade s vnútroštátnymi a medzinárodnými právnymi predpismi, ktoré sú platné pre daný orgán.
Článok 115
Ochrana údajov
V dohodách o spolupráci sa zabezpečuje, aby sa prenos údajov do tretích krajín a analýza údajov vykonávali len v súlade s článkom 52 smernice 2011/61/EÚ.
ODDIEL 4
Výmena informácií týkajúcich sa potenciálnych systémových dôsledkov činnosti správcu AIF
(článok 53 ods. 1 smernice 2011/61/EÚ)
Článok 116
Výmena informácií týkajúcich sa potenciálnych systémových dôsledkov činnosti správcu AIF
Na účely článku 53 smernice 2011/61/EÚ si príslušné orgány členských štátov zodpovedné za udeľovanie povolení správcom AIF alebo za dohľad nad správcami AIF podľa uvedenej smernice s príslušnými orgánmi iných členských štátov a s ESMA a ESRB vymieňajú aspoň:
a)
informácie získané podľa článku 110 vždy, keď môžu byť tieto informácie dôležité na monitorovanie a riešenie potenciálnych dôsledkov činností jednotlivých správcov AIF alebo niekoľkých správcov AIF spoločne na stabilitu systémovo dôležitých finančných inštitúcií a na riadne fungovanie trhov, na ktorých správcovia AIF pôsobia;
b)
informácie získané od orgánov tretích krajín vždy, keď je to potrebné na monitorovanie systémových rizík;
c)
analýzu informácií uvedených v písmenách a) a b) a posúdenie akejkoľvek situácie, v ktorej sa činnosti jedného správcu AIF alebo viacerých správcov AIF, nad ktorými sa vykonáva dohľad, alebo jedného alebo viacerých AIF, ktoré spravujú, považujú za činnosti, ktoré prispievajú k zvyšovaniu systémového rizika vo finančnom systéme, rizík narušenia fungovania trhov alebo rizík pre dlhodobý rast hospodárstva;
d)
prijaté opatrenia, keď činnosť jedného správcu AIF alebo viacerých správcov AIF, nad ktorými sa vykonáva dohľad, alebo jedného alebo viacerých AIF, ktoré spravujú, predstavuje systémové riziko alebo ohrozuje riadne fungovanie trhov, na ktorých pôsobia.
KAPITOLA VI
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 117
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie sa uplatňuje od 22. júla 2013.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 19. decembra 2012