NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/63
ze dne 21. října 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 103 odst. 7 a 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2014/59/EU vyžaduje, aby členské státy zavedly mechanismy financování k řešení krizí, aby orgány příslušné k řešení krize mohly účinně uplatňovat nástroje a pravomoci k řešení krize. Tyto mechanismy financování k řešení krizí by měly mít k dispozici odpovídající finanční zdroje, které by umožnily účinné fungování rámce pro řešení krizí, a proto by měly být oprávněny vybírat od institucí povolených na jejich území, včetně poboček v Unii (dále jen „instituce“) příspěvky předem.
(2)
Členské státy jsou povinny vybírat příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí nejen od institucí, ale podle čl. 103 odst. 1 uvedené směrnice též od poboček v Unii. Pravomoc Komise přijímat akty v přenesené pravomoci podle čl. 103 odst. 7 a 8 uvedené směrnice se vztahuje i na pobočky v Unii. Avšak vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 47 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (2) spadají požadavky obezřetnosti pro pobočky úvěrových institucí třetích zemí a zacházení s těmito pobočkami z hlediska dohledu do odpovědnosti členských států, není u mnohých parametrů pro úpravu podle rizikového profilu stanovených v tomto nařízení v přenesené pravomoci vhodné, aby se přímo vztahovaly na pobočky v Unii. Proto, ačkoli pobočky v Unii nespadají do oblasti působnosti tohoto nařízení, mohou být předmětem zvláštního režimu, který Komise vypracuje v příštím aktu v přenesené pravomoci.
(3)
Podle článků 6, 15, 16, 95 a 96 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (3) nepodléhají určité investiční podniky s povolením provozovat pouze omezené služby a činnosti jistým kapitálovým požadavkům a požadavkům na likviditu nebo od nich mohou být osvobozeny. V důsledku toho by se na ně mnohé parametry, které je třeba stanovit pro úpravu podle rizikového profilu, nevztahovaly. Protože členské státy podléhají podle čl. 103 odst. 1 směrnice 2014/59/EU povinnosti vybírat od těchto investičních podniků příspěvky předem, je vhodné ponechat pravomoc zavést úpravu příspěvků podle rizikového profilu členským státům, aby tyto podniky nebyly neúměrně zatěžovány. Uvedené investiční podniky by proto neměly spadat do oblasti působnosti tohoto nařízení.
(4)
Podle čl. 102 odst. 1 směrnice 2014/59/EU by členské státy měly v období od vstupu uvedené směrnice v platnost do 31. prosince 2024 zajistit, aby finanční prostředky v jejich mechanismech financování dosáhly výše nejméně 1 % hodnoty pojištěných vkladů všech institucí povolených na jejich území. Během tohoto období by příspěvky do mechanismů financování měly být co nejrovnoměrněji rozloženy v čase, dokud nebude dosaženo cílové úrovně, přičemž se zohlední fáze hospodářského cyklu a dopad, který mohou mít procyklické příspěvky na finanční pozici přispívajících institucí.
(5)
Ustanovení čl. 103 odst. 1 směrnice 2014/59/EU vyžaduje, aby za účelem dosažení cílové úrovně uvedené v článku 102 byly příspěvky vybírány nejméně jednou ročně. Podle čl. 103 odst. 2 směrnice 2014/59/EU byroční příspěvek měl odrážet velikost instituce, neboť by se měl zakládat na pevné částce stanovené na základě závazků dané instituce („základní roční příspěvek“); zadruhé odráží úroveň rizika příslušných činností instituce, neboť základní roční příspěvek by měl být uzpůsoben v poměru k rizikovému profilu dané instituce („dodatečná úprava podle rizikového profilu“). Velikost instituce je prvním ukazatelem rizika, které instituce představuje. Čím větší instituce je, tím je pravděpodobnější, že orgán příslušný k řešení krize by v případě problémů měl za to, že je ve veřejném zájmu, aby její krizi řešil a k zajištění účinného uplatňování nástrojů k řešení krize použil mechanismus financování.
(6)
K vyjasnění toho, jak by orgány příslušné k řešení krize měly upravit příspěvky v poměru k rizikovému profilu institucí, je nutné určit soubory ukazatelů rizik a jednotlivé ukazatele rizik, které by se měly ke stanovení rizikového profilu institucí použít, mechanismus pro použití úpravy základního ročního příspěvku podle rizikového profilu a základní roční příspěvek jako výchozí bod pro úpravu podle rizikového profilu. Zmíněné prvky, jež by měly doplnit kritéria rizik stanovená v čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, by měly být zavedeny tak, aby se zabránilo nejednotnému přístupu členských států k výpočtu příspěvků do jejich příslušných mechanismů financování k řešení krizí, a tím se zachovaly rovné podmínky mezi členskými státy a silný vnitřní trh. To umožní, aby příspěvky placené institucemi do mechanismů financování k řešení krizí byly pro jednotlivé druhy bank srovnatelné a předvídatelné, což je důležitou součástí rovných podmínek na vnitřním trhu.
(7)
V čl. 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 (4) se stanoví, že výbor pro řešení krizí (dále jen „výbor“) zřízený podle čl. 42 odst. 1 uvedeného nařízení se považuje pro účely uvedeného nařízení a směrnice 2014/59/EU za relevantní vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize, pokud tento výbor plní úkoly a vykonává pravomoci, které má podle uvedené směrnice plnit nebo vykonávat vnitrostátní orgán příslušný k řešení krize. Vzhledem k tomu, že čl. 70 odst. 7 nařízení (EU) č. 806/2014 zmocňuje výbor, aby vypočítal příspěvky institucí do Jednotného fondu pro řešení krizí, který by od 1. ledna 2016 nahradil mechanismy financování členských států zúčastněných v jednotném mechanismu pro řešení krizí použitím tohoto nařízení založeného na čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, pojem orgánu příslušného k řešení krize pro účely tohoto nařízení by měl zahrnovat také tento výbor.
(8)
Výpočet příspěvků na individuální úrovni by vedl v případě skupin při určování základního ročního příspěvku jednotlivých subjektů skupiny k dvojímu započtení některých závazků, protože závazky související s dohodami, jež subjekty téže skupiny uzavřely mezi sebou, by byly součástí celkových závazků, které se berou v úvahu ke stanovení základního ročního příspěvku každého subjektu skupiny. Proto by v případě skupin mělo být stanovení základního ročního příspěvku dále specifikováno, aby se zohlednila vzájemná propojenost subjektů skupiny a předešlo se dvojímu započtení expozic uvnitř skupiny. V zájmu zajištění rovných podmínek mezi subjekty, jež jsou členy jedné skupiny, a institucí, jež jsou členy téhož institucionálního systému ochrany (IPS) nebo jsou trvale přidruženy k témuž ústřednímu subjektu, by se mělo na tyto instituce vztahovat stejné zacházení.
(9)
Pro účely výpočtu základního ročního příspěvku subjektu skupiny by se do celkových závazků, které se berou v úvahu, neměly zahrnout závazky plynoucí ze smlouvy, jež daný subjekt skupiny uzavřel s jiným subjektem, jenž je členem téže skupiny. Vyloučení těchto závazků by však mělo být možné pouze, je-li každý subjekt skupiny usazen v Unii, je zahrnut v téže konsolidaci v plném rozsahu, podléhá odpovídajícím centralizovaným postupům hodnocení, měření a kontroly rizika a neexistují-li současné či předvídatelné podstatné věcné či právní překážky bránící okamžitému splacení dotčených závazků, jakmile nabudou splatnosti. Tím by se mělo zabránit tomu, aby závazky byly vyloučeny ze základu pro výpočet příspěvků v případě, že neexistují záruky, že úvěrové expozice uvnitř skupiny by byly pokryty, jestliže se finanční situace skupiny zhorší. Navíc, aby se zabránilo tomu, že vyloučením závazků uvnitř skupiny se poskytne výhoda subjektům skupiny, které na ně mají nárok, nemělo by vyloučení těchto závazků dotčeným institucím umožnit, aby využívaly systému zjednodušených příspěvků určeného pro malé instituce, i kdyby po vyloučení závazků uvnitř skupiny daná instituce podmínky pro zjednodušený systém splňovala. V zájmu zajištění rovných podmínek mezi subjekty, jež jsou členy jedné skupiny, a institucí, jež jsou členy téhož institucionálního systému ochrany (IPS) nebo jsou trvale přidruženy k témuž ústřednímu subjektu, by se na tyto instituce mělo vztahovat stejné zacházení.
(10)
Odchylně od pravidla, že výpočet příspěvků by se měl provádět na individuálním základě, v případě ústředního subjektu s přidruženými institucemi, které jsou zcela nebo částečně osvobozeny od obezřetnostních požadavků na základě vnitrostátního práva v souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, by se pravidla o příspěvcích předem měla uplatnit jen na ústřední subjekt a přidružené úvěrové instituce jako celek na konsolidovaném základě, protože platební schopnost a likvidita ústředního subjektu a všech přidružených institucí se sleduje jako celek na základě konsolidované účetní závěrky těchto institucí.
(11)
Stanovení základního ročního příspěvku by se mělo rovněž dále specifikovat v případě infrastruktur finančního trhu. Některé infrastruktury finančního trhu, například ústřední protistrany nebo centrální depozitáře cenných papírů, jsou rovněž povoleny jako úvěrové instituce. Zejména některé centrální depozitáře cenných papírů poskytují služby bankovního typu, které jsou doplňkové k jejich činnosti v roli infrastruktury trhu. Centrální depozitáře cenných papírů na rozdíl od úvěrových institucí nedrží pojištěné vklady, ale většinou vnitrodenní nebo jednodenní vklady, které pocházejí z vypořádání operací s cennými papíry, jež depozitáře zajišťují pro finanční instituce nebo centrální banky. Výsledkem těchto operací zpravidla nejsou peněžní zůstatky, které by se mohly připodobnit finančním prostředkům získaným za účelem provádění bankovních činností. Protože služby bankovního typu prováděné infrastrukturami finančního trhu jsou doplňkové k jejich hlavním činnostem clearingu a vypořádání, pro něž tyto subjekty podléhají přísným obezřetnostním požadavkům podle nařízení (EU) č. 648/2012 (5) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 909/2014 (6), jakož i podle příslušných ustanovení nařízení (EU) č. 575/2013 a směrnice 2013/36/EU, a protože z obchodního modelu infrastruktur finančního trhu nevyplývají rizika srovnatelná s riziky úvěrových institucí, měly by se při stanovení objemu jejich celkových závazků pro účely výpočtu jejich základního ročního příspěvku brát v úvahu pouze závazky související s jejich činnostmi bankovního typu.
(12)
Účetnictví derivátů není v Unii harmonizováno ve vztahu k jednotlivým účtům a to by mohlo mít dopad na objem závazků, které se berou v úvahu pro výpočet příspěvků každé banky. Metodika pákového poměru uvedená v čl. 429 odst. 6 a 7 nařízení (EU) č. 575/2013 se vztahuje na všechny banky a zajišťuje, že tatáž derivátová smlouva, a zejména vzájemné započtení (netting) derivátových smluv, se bude brát v úvahu stejným způsobem bez ohledu na účetní rámec, kterému daná banka podléhá. Proto, aby se při určování základního ročního příspěvku zajistilo harmonizované zacházení s deriváty, které umožní srovnatelnost jejich oceňování mezi institucemi a rovné podmínky v celé Unii, by se hodnota derivátů měla určovat v souladu s čl. 429 odst. 6 a 7 nařízení (EU) č. 575/2013. Aby však byla zajištěna předvídatelnost oceňování derivátů podle nařízení (EU) č. 575/2013, mělo by být stanoveno, že takové oceňování nesmí vyústit v hodnotu, která je nižší než 75 % hodnoty dotčených derivátů určené podle příslušného účetního rámce.
(13)
Některé úvěrové instituce jsou bankami poskytujícími podporu, jejichž účelem je prosazovat cíle veřejné politiky ústřední nebo regionální vlády členského státu či místního orgánu především poskytováním podpůrných úvěrů na nesoutěžním, neziskovém základě. Úvěry, které tyto instituce poskytují, jsou přímo či nepřímo částečně zaručeny ústřední nebo regionální vládou nebo místním orgánem. Podpůrné úvěry jsou poskytovány na nesoutěžním, neziskovém základě za účelem podpory cílů veřejné politiky Unie nebo ústřední nebo regionální vlády členského státu. Podpůrné úvěry jsou někdy poskytovány prostřednictvím jiné instituce jakožto zprostředkovatele (průchozí úvěry). V takových případech obdrží zprostředkovatelská úvěrová instituce podpůrné úvěry od mezinárodní rozvojové banky nebo subjektu veřejného sektoru a poskytne je jiným úvěrovým institucím, které by je poskytly konečným zákazníkům. Protože zprostředkovatelské úvěrové instituce předávají likviditu těchto úvěrů od původní banky poskytující podporu instituci poskytující úvěr nebo jiné zprostředkovatelské instituci, tyto závazky by neměly být zahrnuty do celkových závazků, které se pro účely výpočtu základního ročního příspěvku mají vzít v úvahu.
(14)
Ustanovení čl. 103 odst. 1 směrnice 2014/59/EU vyžaduje, aby do mechanismů financování k řešení krizí přispívaly všechny instituce. Je však třeba nalézt úměrnou a spravedlivou rovnováhu mezi povinností určité instituce přispívat do mechanismu financování k řešení krizí a její velikostí, rizikovým profilem, rozsahem a složitostí jejích činností, jejím propojením s ostatními institucemi nebo finančním systémem obecně, dopadem jejího selhání na finanční trhy, na ostatní instituce, na podmínky financování nebo na širší ekonomiku, tedy pravděpodobností, že u instituce bude zahájen proces řešení krize a že k tomu bude použit mechanismus financování. Orgány příslušné k řešení krize tyto prvky zohlední v souladu s článkem 4 směrnice 2014/59/EU při rozhodování, zda by určitá instituce měla požívat zjednodušených povinností ohledně požadavků navypracování ozdravných plánů a plánů řešení krize. Při posuzování správné rovnováhy mezi dodržováním požadavků stanovených ve směrnici 2014/59/EU a zvláštnostmi rozličných institucí podléhajících směrnici by též měla být zohledněna administrativní zátěž, která pro určité instituce a orgány příslušné k řešení krize z výpočtu ročních příspěvků vyplývá.
(15)
Malé instituce většinou nemají vysoce rizikový profil, ve srovnání s velkými institucemi jsou méně rizikové pro systém a v mnoha případech je dopad jejich selhání na širší ekonomiku menší než dopad velkých institucí. Zároveň však nelze potenciální dopad selhání malých institucí na finanční stabilitu zcela vyloučit, neboť i malé instituce mohou vytvořit systémové riziko v důsledku své úlohy v širším bankovním systému, kumulativním účinkům svých sítí nebo mohou krizi rozšířit tím, že způsobí ztrátu důvěry v bankovní systém.
(16)
S ohledem na to, že malé instituce ve většině případů nepředstavují systémové riziko a že je méně pravděpodobné, že u nich bude zahájen postup řešení krize, což ve srovnání s velkými institucemi snižuje pravděpodobnost, že budou využívat mechanismy financování k řešení krizí, měla by být metodika pro výpočet jejich ročních příspěvků do mechanismů financování k řešení krizí zjednodušena. Roční příspěvek malých institucí by měl sestávat z jednorázové částky, která se zakládá pouze na jejich základním ročním příspěvku úměrnému jejich velikosti. Taková metodika by měla umožnit poměrný systém ročních příspěvků, jelikož při určování ročních příspěvků každé instituce musí orgán příslušný k řešení krize dodržet roční cílovou úroveň mechanismu financování. Jednorázová částka tedy odráží skutečnost, že malé instituce jsou v mnoha případech méně rizikové, a umožňuje větší úpravu příspěvků velkých institucí, které jsou pro systém obecně významnější, v poměru k jejich rizikovému profilu.
(17)
K určení, které instituce se považují za malé, by se měly použít dva prahy, přičemž první práh založený na celkových závazcích (bez započtení kapitálu), od nichž jsou odečteny pojištěné vklady, by měl být nejvýše 300 milionů EUR a druhý práh založený na celkových závazcích by neměl být vyšší než 1 miliarda EUR. Druhý práh by měl zamezit větším institucím, které splňují první práh související s celkovými závazky, aby mohly těžit ze zjednodušeného systému.
(18)
V kategorii malých institucí by se mělo dále rozlišovat, protože některé jsou velmi malé, zatímco jiné se blíží maximálním prahům, které jim umožňují využívat zjednodušeného systému. Pokud by byla stanovena pouze jedna jednorázová částka, roční příspěvky velmi malých institucí by byly nepřiměřeně vysoké oproti příspěvkům malých institucí, které se blíží maximálním prahům. Současně je třeba zabránit tomu, aby zjednodušený systém způsobil nepoměrné rozdíly v ročních příspěvcích mezi největšími z malých institucí a institucemi, které nesplňují podmínky pro zjednodušený systém, neboť se nacházejí těsně nad prahy. K zabránění těmto nechtěným účinkům by proto bylo vhodné zavést systém několika kategorií malých institucí, jejichž roční příspěvky by byly stanoveny jako různě vysoké jednorázové částky. Tím by se umožnilo odstupňovat příspěvky ve zjednodušeném systému a mezi nejvyšší jednorázovou částkou a nejnižším příspěvkem vypočítaným podle metody, podle níž se základní roční příspěvek upravuje v závislosti na rizikovém profilu instituce.
(19)
Určí-li orgán příslušný k řešení krize, že malá instituce má obzvláště vysoký rizikový profil, měl by mít tento orgán možnost rozhodnout, že dotčená instituce by již neměla požívat zjednodušeného systému, ale její příspěvek by se měl místo toho vypočítat podle metody, podle níž se základní roční příspěvek upraví podle faktorů rizika jiných než velikost instituce.
(20)
Instituce uvedené v čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU nebudou rekapitalizovány s použitím mechanismů financování k řešení krizí v souladu s články 44 a 101 směrnice 2014/59/EU, protože budou zlikvidovány ve vnitrostátním úpadkovém řízení nebo jiném postupu prováděném v souladu s článkem 38, 40 nebo 42 směrnice 2014/59/EU a ukončí svou činnost. Tato řízení zajistí, aby věřitelé těchto institucí, včetně případných držitelů krytých dluhopisů, nesli ztráty způsobem, který dosahuje účelu řešení krize. Jejich příspěvky do mechanismů financování k řešení krizí by proto měly tyto zvláštnosti odrážet. Mechanismy financování k řešení krizí by však mohly být využity pro ostatní účely uvedené v článku 101 směrnice 2014/59/EU. V případě, že taková instituce použije mechanismus financování k řešení krizí pro některý z těchto účelů, orgán příslušný k řešení krize by měl mít možnost porovnat rizikový profil všech ostatních institucí, na něž se vztahuje čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU, s profilem instituce, která využila mechanismu financování k řešení krizí, a použít metodiku stanovenou v tomto aktu v přenesené pravomoci na ty instituce, jež mají podobný nebo vyšší rizikový profil nežinstituce, které využily mechanismu financování k řešení krizí. Je vhodné sestavit seznam prvků, které by orgán příslušný k řešení krize měl při porovnávání rizikových profilů vzít v úvahu.
(21)
Aby se orgánům členských států příslušných k řešení krize umožnil harmonizovaný výklad kritérií stanovených v čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, takže určování ukazatele rizik institucí pro účely výpočtu jednotlivých příspěvků do mechanismů financování k řešení krizí se bude provádět v celé Unii podobným způsobem, mělo by být poskytnuto několik souborů ukazatelů rizik a odpovídající ukazatele pro každý soubor, jež mají orgány příslušné k řešení krize při posuzování rizikového profilu institucí vzít v úvahu. K zajištění soudržnosti s postupy dohledu by ukazatele rizik měly sestávat ze současných regulačních kritérií, která jsou již dostupná nebo se právě stanovují.
(22)
Stanoví-li příslušné právní předpisy výjimky, jež instituce osvobozují od stanovování některých ukazatelů rizik na úrovni instituce, a případně za předpokladu, že příslušné orgány použití takových výjimek povolí, měly by orgány příslušné k řešení krize posoudit dotčené ukazatele na konsolidované, případně subkonsolidované úrovni, aby dosáhly souladu s postupy dohledu a zajistily, že skupiny, jež tyto výjimky využívají, nejsou nepřiměřeně penalizovány.
(23)
Aby se orgánům příslušným k řešení krize umožnil konzistentní přístup, pokud jde o význam souborů ukazatelů rizik a jednotlivých ukazatelů, jež by měly pro účely určení rizikového profilu institucí vzít v úvahu, mělo by toto nařízení rovněž stanovit relativní váhu každého souboru ukazatelů rizik i jednotlivých ukazatelů. Je však důležité, aby orgánům příslušným k řešení krize byla udělena dostatečná flexibilita při posuzování rizikového profilu institucí, aby mohly přizpůsobit uplatňování souborů ukazatelů rizik a jednotlivých ukazatelů podle zvláštností každé instituce. Jelikož toho nelze dosáhnout výhradně poskytnutím rozmezí pro posuzování rizikového profilu, ale vyžaduje to jistý stupeň volnosti v rozhodování o významu určitých ukazatelů rizik v jednotlivých případech, měla by být váha některých ukazatelů rizik pouze orientační, nebo by pro ně mělo být stanoveno rozmezí, aby orgány příslušné k řešení krize mohly rozhodnout o důležitosti dotčených ukazatelů v daném případě.
(24)
Při rozhodování o významu různých ukazatelů odpovídajících jistému souboru ukazatelů by se měla v rámci souboru použít agregace určením aritmetického váženého průměru jednotlivých ukazatelů. Pokud jde o výpočet konečného složeného ukazatele rizik odpovídajícího jednotlivé instituci, aby nedocházelo ke kompenzaci mezi soubory tak, že instituce, která má poměrně dobré výsledky v několika souborech a velmi špatný výsledek jednom dalším souboru, by podle aritmetického průměru všech souborů obecně získala středně dobré hodnocení, měl by se takový výpočet zakládat na váženém geometrickém průměru jednotlivých souborů.
(25)
Rozmezí pro posuzování stupně rizika, jež instituce představuje, by mělo být takové, aby umožnilo dostatečné přizpůsobení rizikového profilu institucí podle různých souborů ukazatelů rizik a jednotlivých ukazatelů stanovených v tomto nařízení, a zároveň by mělo poskytovat dostatek jistoty a předvídatelnosti ohledně ročních částek, kterými by instituce měly podle směrnice 2014/59/EU a tohoto nařízení přispívat.
(26)
K zajištění toho, že příspěvky budou řádně placeny, je nutné upřesnit podmínky a způsoby platby. Zejména pro příspěvky, jež nejsou placeny v hotovosti, ale prostřednictvím neodvolatelných platebních příslibů podle článku 103 směrnice 2014/59/EU, je nezbytné upřesnit podíl neodvolatelných platebních příslibů, který může každá instituce použít, a druh zajištění, který je pro krytí těchto neodvolatelných platebních příslibů přijatelný, aby se orgánu příslušnému k řešení krize umožnilo při realizaci neodvolatelného platebního příslibu zajistit skutečnou platbu, narazí-li orgán příslušný k řešení krize při realizaci neodvolatelného platebního příslibu na obtíže. K zajištění toho, že roční příspěvky budou řádně placeny, je nutné udělit orgánům příslušným k řešení krize zvláštní pravomoc ukládat správní sankce a jiná správní opatření institucím, které nedodržují požadavky stanovené v tomto nařízení ohledně výpočtu a úpravy příspěvků, například za nedodržení povinnosti poskytovat informace požadované orgánem příslušným pro řešení krize. Orgán příslušný k řešení krize by rovněž měl mít pravomoc uložit instituci penále, zaplatí-li dotčená instituce splatný roční příspěvek pouze z části, nezaplatí-li ho vůbec nebo nesplní-li požadavky stanovené v oznámení, které orgán příslušný k řešení krize učinil. Kromě toho je nezbytné stanovit zvláštní povinnosti týkající se sdílení informací mezi příslušnými orgány a orgány příslušnými k řešení krize.
(27)
K zajištění toho, aby úprava příspěvku podle rizikového profilu odrážela vývoj v bankovním sektoru, a tím neustále splňovala požadavky směrnice 2014/59/EU, Komise na základě zkušeností s jejím prováděním přezkoumá úpravu příspěvku podle rizikového profilu pro účely výpočtu ročních příspěvků, a zejména přiměřenost multiplikátoru úpravy podle rizikového profilu stanoveného v tomto nařízení a potřebu možného zvýšení horního limitu multiplikátoru úpravy do 1. června 2016.
(28)
Protože podle čl. 130 odst. 1 směrnice 2014/59/EU se povinnost členských států vybírat roční příspěvky od institucí povolených na jejich území použije od 1. ledna 2015, toto nařízení by se mělo použít od 1. ledna 2015,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla, kterými se upřesňují:
a)
metodika výpočtu příspěvků, jež mají instituce zaplatit do mechanismů financování k řešení krizí, a metodika úpravy podle rizikového profilu institucí;
b)
povinnosti institucí týkající se jednak informací, jež mají poskytnout pro účely výpočtu příspěvků, a jednak placení příspěvků do mechanismů financování k řešení krizí;
c)
opatření zajišťující, že orgány příslušné k řešení krize ověřují, že příspěvky byly zaplaceny správně.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na instituce uvedené v čl. 103 odst. 1 směrnice 2014/59/EU a definované v čl. 2 odst. 1 bodu 23. Rovněž se vztahuje na ústřední subjekt a jeho přidružené instituce na konsolidovaném základě, jsou-li přidružené instituce zcela nebo zčásti osvobozeny od obezřetnostních požadavků na základě vnitrostátního práva v souladu s článkem 10 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Odkazuje-li se v tomto nařízení na skupinu, měl by být v tomto pojmu zahrnut také ústřední subjekt a všechny úvěrové instituce trvale přidružené k ústřednímu subjektu uvedené v článku 10 nařízení (EU) č. 575/2013 a jejich dceřiné podniky.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice obsažené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/49/EU (7) a směrnici 2014/59/EU. Pro účely tohoto nařízení se dále použijí tyto definice:
1)
„institucemi“ se rozumějí úvěrové instituce definované v čl. 2 odst. 1 bodě 2 směrnice 2014/59/EU nebo investiční podniky definované v bodě 2 tohoto článku i ústřední subjekt a všechny úvěrové instituce trvale přidružené k ústřednímu subjektu v souladu s článkem 10 nařízení (EU) č. 575/2013 jako celek na konsolidovaném základě, jsou-li splněny podmínky stanovené v čl. 2 odst. 1;
2)
„investičními podniky“ se rozumějí investiční podniky definované v čl. 2 odst. 1 bodě 3 směrnice 2014/59/EU, s výjimkou investičních podniků vyhovujících definici uvedené v čl. 96 odst. 1 písm. a) nebo b) nařízení (EU) č. 575/2013 nebo investičních podniků, které vykonávají činnost 8 uvedenou v oddílu A přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (8), ale nevykonávají činnosti 3 nebo 6 uvedené v oddílu A přílohy I dané směrnice;
3)
„roční cílovou úrovní“ se rozumí celková hodnota ročních příspěvků, které orgán příslušný k řešení krize stanoví pro každé příspěvkové období s cílem dosáhnout cílové úrovně uvedené v čl. 102 odst. 1 směrnice 2014/59/EU;
4)
„mechanismem financování“ se rozumí mechanismus k zajištění účinného používání nástrojů a pravomocí k řešení krize orgánem příslušným k řešení krize v souladu s čl. 100 odst. 1 směrnice 2014/59/EU;
5)
„ročním příspěvkem“ se rozumí částka uvedená v článku 103 směrnice 2014/59/EU, kterou orgán příslušný k řešení krize vybírá za příslušné příspěvkové období pro vnitrostátní mechanismus financování od každé instituce uvedené v článku 2 tohoto nařízení;
6)
„příspěvkovým obdobím“ se rozumí kalendářní rok;
7)
„orgánem příslušným k řešení krize“ se rozumí orgán uvedený v čl. 2 odst. 1 bodě 18 směrnice 2014/59/EU nebo jakýkoli jiný příslušný orgán jmenovaný členskými státy pro účely čl. 100 odst. 2 a 6 směrnice 2014/59/EU;
8)
„příslušným orgánem“ se rozumí příslušný orgán definovaný v čl. 4 odst. 1 bodě 40 nařízení (EU) č. 575/2013;
9)
„systémy pojištění vkladů“ se rozumějí systémy uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a), b) nebo c) směrnice 2014/49/EU;
10)
„pojištěnými vklady“ se rozumějí vklady uvedené v čl. 6 odst. 1 směrnice 2014/49/EU, bez dočasných vysokých zůstatků, jak je uvedeno v čl. 6 odst. 2 dané směrnice;
11)
„celkovými závazky“ se rozumějí celkové závazky definované v oddíle 3 směrnice Rady 86/635/EHS (9) nebo definované v souladu s mezinárodními standardy účetního výkaznictví uvedenými v nařízení Evropskéhoa parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 (10);
12)
„celkovými aktivy“ se rozumějí celková aktiva definovaná v oddíle 3 směrnice 86/635/ES nebo definovaná v souladu s mezinárodními standardy účetního výkaznictví uvedenými v nařízení (ES) č. 1606/2002;
13)
„celkovou rizikovou expozicí“ se rozumí celková hodnota rizikové expozice definovaná v čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
14)
„poměrem kmenového kapitálu tier 1“ se rozumí poměr uvedený v čl. 92 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013;
15)
„minimálním požadavkem na kapitál a způsobilé závazky“ se rozumí minimální požadavek definovaný v čl. 45 odst. 1 směrnice 2014/59/EU;
16)
„kapitálem“ se rozumí kapitál definovaný v čl. 4 odst. 1 bodě 118 nařízení (EU) č. 575/2013;
17)
„způsobilými závazky“ se rozumějí závazky a kapitálové nástroje definované v čl. 2 odst. 1 bodě 71 směrnice 2014/59/EU;
18)
„pákovým poměrem“ se rozumí pákový poměr definovaný v článku 429 nařízení (EU) č. 575/2013;
19)
„ukazatelem krytí likvidity“ se rozumí ukazatel krytí likvidity definovaný v článku 412 nařízení (EU) č. 575/2013 a dále upřesněný v nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/61 (11);
20)
„ukazatelem čistého stabilního financování“ se rozumí ukazatel čistého stabilního financování vykázaný v souladu s článkem 415 nařízení (EU) č. 575/2013;
21)
„ústřední protistranou“ se rozumí právnická osoba definovaná v čl. 2 odst. 1 nařízení (EU) č. 648/2012;
22)
„deriváty“ se rozumějí deriváty podle přílohy II nařízení (EU) č. 575/2013;
23)
„centrálním depozitářem cenných papírů“ se rozumí právnická osoba definovaná v čl. 2 odst. 1 bodě 1 a článku 54 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 909/2014 (12);
24)
„vypořádáním“ se rozumí dokončení transakce s cennými papíry definované v čl. 2 odst. 1 bodě 2 nařízení (EU) č. 909/2014;
25)
„clearingem“ se rozumí proces určení pozic definovaný v čl. 2 odst. 3 nařízení (EU) č. 648/2012;
26)
„infrastrukturou finančního trhu“ se pro účely tohoto nařízení rozumí ústřední protistrana podle bodu 21 tohoto článku nebo centrální depozitář cenných papírů podle bodu 23 tohoto článku, které jsou povoleny jako instituce v souladu s článkem 8 směrnice 2013/36/EU;
27)
„podpůrnou bankou“ se rozumí jakýkoli podnik nebo subjekt zřízený členským státem, ať už ústřední nebo regionální vládou, který na nekonkurenční a neziskové bázi poskytuje podpůrné úvěry za účelem prosazování cílů veřejné politiky této vlády, za předpokladu, že tato vláda má povinnost chránit hospodářskou základnu tohoto podniku nebo subjektu a zachovávat jeho životaschopnost po celou dobu jeho existence, nebo za předpokladu, že nejméně 90 % původních finančních prostředků nebo podpůrných úvěrů, které poskytuje, je přímo nebo nepřímo zaručeno ústřední nebo regionální vládou daného členského státu;
28)
„podpůrným úvěrem“ se rozumí úvěr poskytnutý podpůrnou bankou nebo prostřednictvím zprostředkující banky na nekonkurenční, neziskové bázi za účelem prosazování cílů veřejné politiky ústřední nebo regionální vlády v členském státě;
29)
„zprostředkovatelem“ se rozumí úvěrová instituce, která zprostředkovává podpůrné úvěry, pokud je neposkytuje jako úvěr koncovému zákazníkovi.
ODDÍL 2
METODIKA
Článek 4
Stanovení ročních příspěvků
1. Orgány příslušné k řešení krize stanoví roční příspěvky splatné jednotlivými institucemi v poměru k jejich rizikovému profilu na základě informací, které tyto instituce poskytly podle článku 14, a za použití metodiky stanovené v tomto oddílu.
2. Orgán příslušný k řešení krize stanoví roční příspěvek uvedený v odstavci 1 na základě roční cílové úrovně mechanismu financování k řešení krizí, přičemž zohlední cílovou úroveň, jíž má být podle čl. 102 odst. 1 směrnice 2014/59/EU dosaženo do 31. prosince 2024, a na základě čtvrtletně počítané průměrné hodnoty vkladů pojištěných v předchozím roce všemi institucemi povolenými na jeho území.
Článek 5
Úprava základního ročního příspěvku podle rizikového profilu
1. Při výpočtu příspěvků uvedených v čl. 103 odst. 2 směrnice 2014/59/EU se nezapočítají tyto závazky:
a)
vnitroskupinové závazky plynoucí z transakcí uzavřených mezi určitou institucí a další institucí, která je součástí téže skupiny, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
i)
každá z institucí je usazena v Unii;
ii)
každá z institucí podléhá stejnému konsolidovanému dohledu podle článků 6 až 17 nařízení (EU) č. 575/2013 v plném rozsahu a podléhá přiměřeným centralizovaným postupům hodnocení, měření a kontroly rizika a
iii)
neexistuje žádná současná nebo předvídatelná podstatná věcná nebo právní překážka, která by bránila rychlému vyrovnání závazku v době jeho splatnosti;
b)
závazky vytvořené institucí, která je členem institucionálního systému ochrany uvedeného v čl. 2 odst. 1 bodě 8 směrnice 2014/59/EU a které příslušný orgán povolil použít čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013, prostřednictvím dohody s jinou institucí, která je členem téhož institucionálního systému ochrany;
c)
v případě ústřední protistrany usazené v členském státě, který využil možnost stanovenou v čl. 14 odst. 5 nařízení (EU) č. 648/2012, závazky související s clearingovými činnostmi podle definice uvedené v čl. 2 odst. 3 daného nařízení, včetně závazků plynoucích z jakéhokoli opatření, které ústředí protistrana přijme, aby splnila maržové požadavky, zřídila fond pro riziko selhání a udržovala dostatečný předem financovaný fond pro riziko selhání ke krytí potenciálních ztrát jako součást postupné ochrany proti selhání v souladu s uvedeným nařízením nebo aby investovala své finanční zdroje v souladu s článkem 47 uvedeného nařízení;
d)
v případě centrálního depozitáře cenných papírů závazky související s činností centrálního depozitáře cenných papírů, včetně závazků vůči účastníkům nebo poskytovatelům služeb centrálního depozitáře cenných papírů se splatností kratší než sedm dní, které vznikly z činností, pro něž získal povolení k poskytování bankovních doplňkových služeb v souladu s hlavou IV nařízení (EU) č. 909/2014, ale bez dalších závazků vznikajících z takovýchto bankovních činností;
e)
v případě investičních firem závazky, které vznikly v důsledku držení aktiv nebo finančních prostředků klientů, včetně aktiv nebo finančních prostředků klientů držených jménem SKIPCP ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (13) nebo alternativních investičních fondů ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (14), je-li takový klient chráněn příslušným insolvenčním právem;
f)
v případě institucí poskytujících podpůrné úvěry závazky zprostředkovatele vůči původní nebo jiné podpůrné bance nebo jinému zprostředkovateli a závazky původní podpůrné banky vůči subjektům, které jí poskytují finanční prostředky, v míře, v níž je hodnota těchto závazků vyrovnána podpůrnými úvěry dané instituce.
2. Závazky uvedené v odst. 1 písm. a) a b) se na základě jednotlivých transakcí rovnoměrně odečtou od hodnoty celkových závazků institucí, které jsou stranami transakcí nebo dohod uvedených v odst. 1 písm. a) a b).
3. Pro účely tohoto oddílu se průměrná roční hodnota závazků uvedených v odstavci 1 plynoucích z derivátů, počítaná na čtvrtletním základě, ocení podle čl. 429 odst. 6 a 7 nařízení (EU) č. 575/2013.
Hodnota přidělená závazkům plynoucím z derivátů však nemůže být nižší než 75 % hodnoty stejných závazků plynoucí z použití účetních pravidel, které pro danou instituci platí pro účely účetního výkaznictví.
Pokud podle vnitrostátních účetních standardů platných pro instituci neexistuje u některých derivátů žádná účetní expozice, protože jsou podrozvahové, vykáže daná instituce orgánu příslušnému k řešení krize souhrn kladných reálných hodnot těchto derivátů jako reprodukční náklady a připočítá je ke svým rozvahovým účetním hodnotám.
4. Pro účely tohoto oddílu celkové závazky uvedené v odstavci 1 nezahrnují účetní hodnotu závazků plynoucích z derivátů a zahrnují odpovídající hodnotu stanovenou podle odstavce 3.
5. Orgán příslušný k řešení krize vychází při ověřování splnění všech podmínek a požadavků uvedených v odstavcích 1 až 4 z relevantních hodnocení provedených příslušnými orgány, která jsou k dispozici podle článku 90 směrnice 2014/59/EU.
Článek 6
Soubory ukazatelů rizik a jednotlivé ukazatele
1. Orgán příslušný k řešení krize hodnotí rizikový profil institucí na základě čtyř souborů ukazatelů rizik, jimiž jsou:
a)
riziková expozice;
b)
stabilita a různorodost finančních zdrojů;
c)
význam instituce pro stabilitu finančního systému nebo hospodářství;
d)
dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize.
2. Soubor „riziková expozice“ se skládá z následujících ukazatelů rizik:
a)
kapitál a způsobilé závazky, které instituce drží nad rámec minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky;
b)
pákový poměr;
c)
poměr kmenového kapitálu tier 1;
d)
celková riziková expozice vydělená celkovými aktivy.
3. Soubor „stabilita a různorodost finančních zdrojů“ se skládá z následujících ukazatelů rizik:
a)
ukazatel čistého stabilního financování (NSFR),
b)
ukazatel krytí likvidity (LCR).
4. Soubor „význam instituce pro stabilitu finančního systému nebo hospodářství“ se skládá z ukazatele „podíl mezibankovních úvěrů a vkladů v Evropské unii“, který odráží význam instituce pro hospodářství členského státu, v němž je usazena.
5. Soubor „dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize“, se skládá z následujících ukazatelů:
a)
obchodní činnosti, podrozvahové expozice, deriváty, složitost a způsobilost k řešení krize;
b)
účast v institucionálním systému ochrany;
c)
rozsah předchozí mimořádné veřejné finanční podpory.
Při určování různých ukazatelů rizika ze souboru „dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize,“ vezme tento orgán v úvahu význam těchto ukazatelů podle toho, s jakou pravděpodobností by v dané instituci mohl být zaveden režim řešení krize, a podle toho, s jakou pravděpodobností by pak při řešení krize této instituce došlo k využití mechanismu financování k řešení krizí.
6. Při stanovení ukazatelů „obchodní činnosti, podrozvahové expozice, deriváty, složitost a způsobilost k řešení krize“, které jsou uvedeny v odst. 5 písm. a), bere orgán příslušný k řešení krize v úvahu tyto prvky:
a)
zvýšení rizikového profilu instituce z důvodu:
i)
významu obchodních činností v souvislosti s bilanční sumou, úrovní kapitálu, rizikovostí expozic a celkovým modelem podnikání;
ii)
významu podrozvahových expozic v souvislosti s bilanční sumou, úrovní kapitálu a rizikovostí expozic;
iii)
významu hodnoty derivátů v souvislosti s bilanční sumou, úrovní kapitálu, rizikovostí expozic a celkovým modelem podnikání,
iv)
rozsahu, v němž se podle kapitoly II hlavy II směrnice 2014/59/EU má za to, že model podnikání a organizační struktura instituce jsou složité;
b)
snížení rizikového profilu instituce z důvodu:
i)
relativní hodnoty derivátů zúčtovaných ústřední protistranou;
ii)
rozsahu, v němž podle kapitoly II hlavy II směrnice 2014/59/EU lze krizi instituce řešit rychle a bez právních překážek.
7. Při stanovení ukazatele uvedeného v odst. 5 písm. b) bere orgán příslušný k řešení krize v úvahu tyto prvky:
a)
zda je hodnota finančních prostředků, které jsou okamžitě k dispozici pro rekapitalizaci a financování likvidity, jejichž cílem je podpořit postiženou instituci v případě problémů, tak vysoká, že by této instituci mohla poskytnout důvěryhodnou a účinnou podporu;
b)
stupeň právní nebo smluvní jistoty potvrzující, že finanční prostředky uvedené v písmeni a) budou plně využity před tím, než bude případně požádáno o mimořádnou veřejnou podporu.
8. Ukazatel rizika uvedený v odst. 5 písm. c) má maximální hodnotu rozmezí uvedeného v kroku 3 přílohy I v případě:
a)
instituce, která je součástí skupiny, u níž byla zahájena restrukturalizace poté, co obdržela státní nebo rovnocenné finanční prostředky, například prostředky z mechanismu financování k řešení krizí, a je stále v restrukturalizaci nebo likvidaci, s výjimkou dvou posledních let provádění restrukturalizačního plánu;
b)
instituce, která je v likvidaci, až do konce likvidačního plánu (v míře, v níž ještě má platit příspěvek).
U všech ostatních institucí má minimální hodnotu uvedenou v kroku 3 přílohy I.
9. Pro účely odstavců 6, 7 a 8 orgán příslušný k řešení krize vychází z hodnocení provedených příslušnými orgány, jsou-li taková hodnocení k dispozici.
Článek 7
Relativní váha každého souboru ukazatelů rizika a jednotlivých ukazatelů
1. Při posuzování rizikového profilu každé instituce použije orgán příslušný k řešení krize na každý soubor ukazatelů rizik tyto váhy:
a)
riziková expozice: 50 %;
b)
stabilita a různorodost finančních zdrojů: 20 %;
c)
význam instituce pro stabilitu finančního systému nebo hospodářství: 10 %;
d)
dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize: 20 %.
2. Pro jednotlivé ukazatele rizika, které orgány příslušné k řešení krize hodnotí pro stanovení hodnoty souboru ukazatelů „riziková expozice“, se použijí tyto váhy:
a)
kapitál a způsobilé závazky, které instituce drží nad rámec minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky: 25 %;
b)
pákový poměr: 25 %;
c)
poměr kmenového kapitálu tier 1: 25 %;
d)
celková riziková expozice vydělená celkovými aktivy: 25 %.
3. Všechny ukazatele rizika v souboru „stabilita a různorodost finančních zdrojů“ mají stejnou váhu.
4. Pro jednotlivé ukazatele rizika, které orgány příslušné k řešení krize hodnotí pro stanovení hodnoty souboru ukazatelů „dodatečné ukazatele rizika, které stanoví orgán příslušný k řešení krize“, se použijí tyto váhy:
a)
obchodní činnosti a podrozvahové expozice, deriváty, složitost a způsobilost k řešení krize: 45 %;
b)
členství v mezinárodním systému ochrany: 45 %;
c)
rozsah předchozí mimořádné veřejné finanční podpory: 10 %.
Při použití ukazatele uvedeného v písmeni b) orgán příslušný k řešení krize přihlédne k relativní váze ukazatele uvedeného v písmeni a).
Článek 8
Použití ukazatelů rizika ve zvláštních případech
1. Jestliže příslušný orgán udělil určité instituci výjimku v souladu s články 8 a 21 nařízení (EU) č. 575/2013, použije orgán příslušný k řešení krize ukazatel uvedený v čl. 6 odst. 3 písm. b) tohoto nařízení na úrovni podskupiny pro účely likvidity. Při výpočtu ukazatele rizika takové instituce se hodnota tohoto ukazatele na úrovni podskupiny pro účely likvidity přidělí každé instituci, která je součástí dané podskupiny pro účely likvidity.
2. Pokud příslušný orgán v případě konkrétní instituce úplně upustil od uplatňování kapitálových požadavků v souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a orgán příslušný k řešení krize rovněž v případě téže instituce úplně upustil od uplatňování minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky v souladu s čl. 45 odst. 12 směrnice 2014/59/EU, lze ukazatel uvedený v čl. 6 odst. 2 písm. a) tohoto nařízení vypočítat na konsolidované úrovni. Při výpočtu ukazatele rizika takové instituce se hodnota tohoto ukazatele na konsolidované úrovni přidělí každé instituci, která je součástí dané skupiny.
3. Pokud příslušný orgán udělil určité instituci výjimku za jiných podmínek vymezených v nařízení (EU) č. 575/2013, lze příslušné ukazatele vypočítat na konsolidované úrovni. Při výpočtu ukazatelů rizika takové instituce se hodnota těchto ukazatelů na konsolidované úrovni přidělí každé instituci, která je součástí dané skupiny.
Článek 9
Použití úpravy základního ročního příspěvku podle rizikového profilu
1. Orgán příslušný k řešení krize stanoví pro každou instituci dodatečný multiplikátor pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu tím, že zkombinuje ukazatele rizika uvedené v článku 6 podle vzorců a postupů uvedených v příloze I.
2. Aniž je dotčen článek 10, orgán příslušný k řešení krize stanoví roční příspěvek každé instituce pro každé příspěvkové období vynásobením základního ročního příspěvku dodatečným multiplikátorem pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu v souladu se vzorci a postupy stanovenými v příloze I.
3. Hodnoty multiplikátoru pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu se pohybují v rozmezí 0,8 až 1,5.
Článek 10
Roční příspěvky malých institucí
1. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu 50 000 000 EUR nebo nižší a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 1 000 EUR.
2. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 50 000 000 EUR ale nejvýše 100 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 2 000 EUR.
3. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 100 000 000 EUR ale nejvýše 150 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 7 000 EUR.
4. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 150 000 000 EUR ale nejvýše 200 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 15 000 EUR.
5. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 200 000 000 EUR ale nejvýše 250 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 26 000 EUR.
6. Instituce, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu vyšší než 250 000 000 EUR ale nejvýše 300 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu nižší než 1 000 000 000 EUR, platí jako roční příspěvek za každé příspěvkové období paušální částku 50 000 EUR.
7. Aniž je dotčen odstavec 8, jestliže instituce dostatečným způsobem prokáže, že paušální částka uvedená v odstavcích 1 až 6 je vyšší než příspěvek vypočítaný podle článku 5, použije orgán příslušný k řešení krize nižší částku.
8. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 až 6, může orgán příslušný k řešení krize přijmout odůvodněné rozhodnutí stanovující, že rizikový profil instituce je nepřiměřený její malé velikosti, a uplatnit na danou instituci články 5, 6, 7, 8 a 9. Takové rozhodnutí je založeno na těchto kritériích:
a)
model podnikání instituce;
b)
informace, které daná instituce vykázala podle článku 14;
c)
soubory ukazatelů rizik a jednotlivé ukazatele uvedené v článku 6;
d)
posouzení rizikového profilu dané instituce příslušným orgánem.
9. Odstavce 1 až 8 se nepoužijí na ty instituce, jejichž celkové závazky, do nichž není započítán kapitál a pojištěné vklady, mají po vyloučení závazků uvedených v čl. 5 odst. 1 hodnotu 300 000 000 EUR nebo méně.
10. K vyloučením uvedeným v čl. 5 odst. 1 se nepřihlíží při použití odstavců 1 až 9 na ty instituce, jejichž celkové závazky, do nichž není započítán kapitál a pojištěné vklady, mají před vyloučením závazků uvedených v čl. 5 odst. 1 hodnotu 300 000 000 EUR nebo méně.
Článek 11
Roční příspěvek institucí, na něž se vztahuje čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU
1. Aniž je dotčen článek 10, roční příspěvek institucí, na něž se vztahuje čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU se vypočítá v souladu s článkem 9, přičemž se použije 50 % jejich základního ročního příspěvku.
2. Pokud se pro některou instituci, na niž se vztahuje čl. 45 odst. 3 směrnice 2014/59/EU, použije v některém členském státě mechanismus financování k řešení krize pro účely uvedené v článku 101 směrnice 2014/59/EU, může orgán příslušný k řešení krize přijmout odůvodněné rozhodnutí, v němž stanoví, že se na ty instituce, jejichž rizikový profil je obdobný nebo vyšší než rizikový profil instituce, která použila mechanismus financování krize pro některý z účelů uvedených v článku 101 směrnice 2014/59/EU, použijí články 5, 6, 7, 8 a 9. Při přijímání odůvodněného rozhodnutí vezme orgán příslušný k řešení krize pro účely stanovení obdobnosti rizikového profilu v úvahu všechny tyto prvky:
a)
model podnikání dané instituce;
b)
informace, které tato instituce vykázala podle článku 14;
c)
soubory ukazatelů a jednotlivé ukazatele rizik uvedené v článku 6;
d)
hodnocení příslušného orgánu ohledně rizikového profilu dané instituce.
Článek 12
Instituce, které začaly podléhat dohledu nebo změnily status
1. Jedná-li se o instituci, nad níž se dohled začal provádět nově, pouze po část příspěvkového období, stanoví se částečný příspěvek použitím metodiky stanovené v oddíle 3 na hodnotu jejího ročního příspěvku vypočítanou během následujícího příspěvkového období podle počtu celých měsíců příspěvkového období, po něž byl nad danou institucí vykonáván dohled.
2. Změna postavení instituce, včetně malé instituce, během příspěvkového období nemá vliv na roční příspěvek, který má být zaplacen v daném roce.
Článek 13
Postup výběru ročního příspěvku
1. Nejpozději do 1. května každého roku vyrozumí orgán příslušný k řešení krize každou instituci uvedenou v článku 2 o svém rozhodnutí, v němž stanovil roční příspěvek dané instituce.
2. Orgán příslušný k řešení krize o svém rozhodnutí vyrozumí jedním z následujících způsobů:
a)
elektronicky nebo jiným srovnatelným komunikačním prostředkem, který umožňuje obdržet potvrzení o doručení;
b)
doporučenou poštou s doručenkou.
3. V rozhodnutí jsou upřesněny podmínky a způsob platby ročního příspěvku i podíl neodvolatelných platebních příslibů uvedených v článku 103 směrnice 2014/59/EU, které může daná instituce využít. Orgán příslušný k řešení krize přijme pouze kolaterál takového druhu a za takových podmínek, které umožní rychlou realizaci, a to i v případě, že bude rozhodnutí o řešení krize přijato během víkendu. Kolaterál by měl být oceněn konzervativně, aby se přihlédlo k výrazně zhoršeným podmínkám na trhu.
4. Aniž jsou dotčeny další opravné prostředky, které má orgán příslušný k řešení krize k dispozici, v případě částečného splacení, nesplacení nebo nedodržení požadavků stanovených v rozhodnutí nabíhá dané instituci denní penále z nesplacené částky pohledávky.
Úrok z denního penále narůstá ze splatné částky denně podle úrokové sazby uplatňované Evropskou centrální bankou na její hlavní operace refinancování, zveřejněné v řadě C Úředního věstníku Evropské unie, platné prvního kalendářního dne měsíce, v němž končí splatnost, a zvýšené o 8 procentních bodů ode dne splatnosti pohledávky.
5. V případě instituce, která začala nově podléhat dohledu a podléhala mu pouze po část příspěvkového období, se její částečný roční příspěvek vybere spolu s ročním příspěvkem splatným za následující příspěvkové období.
ODDÍL 3
SPRÁVNÍ ASPEKTY A SANKCE
Článek 14
Vykazovací povinnosti institucí
1. Instituce poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize poslední schválené roční účetní závěrky, které mají k dispozici před 31. prosincem roku, jenž předchází příspěvkovému období, spolu s výrokem statutárního auditora nebo auditorské firmy v souladu s článkem 32 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU (15).
2. Instituce poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize alespoň informace uvedené v příloze II na úrovni jednotlivého subjektu.
3. Informace uvedené v příloze II, které jsou zahrnuty do požadavků na oznamování orgánům dohledu stanovených v prováděcím nařízení Komise (EU) č. 680/2014 (16) nebo případně do jakýchkoli jiných požadavků na oznamování orgánům dohledu platných pro instituci na základě vnitrostátního práva, se poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize v podobě, v níž je instituce vykázala v poslední relevantní zprávě, kterou pro účely dohledu předložila příslušnému orgánu v souvislosti s referenčním rokem roční účetní závěrky uvedené v odstavci 1.
4. Informace uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 se poskytnou nejpozději 31. ledna každého roku ohledně roku, který skončil 31. prosince předcházejícího roku nebo ohledně relevantního použitelného účetního období. Jestliže 31. leden není pracovním dnem, poskytnou se informace následující pracovní den.
5. Jsou-li informace nebo údaje předložené orgánům příslušným k řešení krize předmětem aktualizací nebo oprav, předloží se takové aktualizace nebo opravy orgánům příslušným k řešení krize bez zbytečného prodlení.
6. Instituce předají informace uvedené v příloze II v takových datových formátech a reprezentacích, které upřesnil orgán příslušný k řešení krize.
7. Informace poskytnuté v souladu s odstavci 2 a 3 podléhají požadavkům na důvěrnost a profesní tajemství stanoveným v článku 84 směrnice 2014/59/EU.
Článek 15
Povinnost orgánů příslušných k řešení krize zajistit výměnu informací
1. Pro účely výpočtu jmenovatele stanoveného v souboru ukazatelů rizik uvedeném v čl. 7 odst. 1 písm. c) poskytnou orgány příslušné k řešení krize Evropskému orgánu pro bankovnictví (EBA) do 15. února každého roku informace, které získaly od všech institucí usazených na jejich území v souvislosti s mezibankovními závazky a vklady uvedenými v příloze I na agregované úrovni.
2. Do 1. března každého roku EBA každému orgánu příslušnému k řešení krize sdělí hodnotu jmenovatele pro soubor ukazatelů rizika uvedený v čl. 7 odst. 1 písm. c).
Článek 16
Vykazovací povinnosti systémů pojištění vkladů
1. Systémy pojištění vkladů poskytnou orgánům příslušným k řešení krize do 31. ledna každého roku výpočet průměrné hodnoty vkladů pojištěných v předchozím roce, vypočítaný na čtvrtletním základě, za všechny jejich členské úvěrové instituce.
2. Tyto informace poskytnou jak na individuální úrovni, tak na agregované úrovni dotčených úvěrových institucí, aby orgány příslušné k řešení krize mohly stanovit roční cílovou úroveň mechanismu financování k řešení krizí v souladu s čl. 4 odst. 2 a určit základní roční příspěvek každé instituce podle článku 5.
Článek 17
Vynucování
1. Jestliže instituce nepředloží všechny informace uvedené v článku 14 v časovém rámci stanoveném v daném článku, použije orgán příslušný k řešení krize k výpočtu ročního příspěvku dané instituce odhady nebo své vlastní předpoklady.
2. Nejsou-li informace poskytnuty do 31. ledna každého roku, může orgán příslušný k řešení krize přidělit dané instituci nejvyšší multiplikátor pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu, který je uveden v článku 9.
3. Jsou-li informace předložené institucemi orgánu příslušnému k řešení krize upraveny nebo opraveny, upraví tento orgán roční příspěvek podle aktualizovaných informací po výpočtu ročního příspěvku dané instituce za následující příspěvkové období.
4. Jakýkoli rozdíl mezi ročním příspěvkem vypočítaným a zaplaceným na základě informací, které byly upraveny nebo opraveny, a ročním příspěvkem, který by měl být zaplacen po úpravě, se zahrne do částky ročního příspěvku splatného za následující příspěvkové období. Tato úprava se provede snížením nebo zvýšením příspěvků za následující příspěvkové období.
Článek 18
Správní sankce a jiná správní opatření
Orgány příslušné k řešení krize mohou osobám nebo subjektům odpovědným za porušení tohoto nařízení uložit správní sankce a jiná správní opatření uvedená v článku 110 směrnice 2014/59/EU.
ODDÍL 4
UJEDNÁNÍ O SPOLUPRÁCI
Článek 19
Ujednání o spolupráci
1. Pro zajištění skutečného zaplacení příspěvků jsou příslušné orgány nápomocny orgánům příslušným k řešení krize při provádění jakéhokoli úkolu stanoveného v tomto nařízení, pokud je o to tyto orgány požádají.
2. Příslušné orgány poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize na jeho žádost kontaktní údaje institucí, jimž je třeba oznámit rozhodnutí uvedené v čl. 13 odst. 1, nejpozději do 1. dubna každého roku nebo v následující pracovní den, pokud 1. duben není pracovním dnem. Kontaktními údaji se rozumí název právnické osoby, jméno fyzické osoby, která danou právnickou osobu zastupuje, adresa, e-mailová adresa, telefonní číslo, faxové číslo nebo jakékoli další informace umožňující identifikaci instituce.
3. Příslušné orgány poskytnou orgánům příslušným k řešení krize veškeré informace, které těmto orgánům umožní vypočítat roční příspěvky, zejména informace související s dodatečnou úpravou podle rizika a informace o relevantních výjimkách, které příslušné orgány institucím udělily podle směrnice 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 574/2013.
ODDÍL 5
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Přechodná ustanovení
1. Pokud informace vyžadované v souvislosti s některým ukazatelem podle přílohy II nejsou pro daný referenční rok zahrnuty do použitelných požadavků na oznamování orgánům dohledu uvedených v článku 14, daný ukazatel rizika se nepoužije, dokud nezačne být daný požadavek na oznamování orgánům dohledu použitelný. Váha ostatních dostupných ukazatelů rizika se přepočítá úměrně jejich váze v souladu s článkem 7, aby součet jejich vah činil 1. V roce 2015 v případě, že systémy pojištění vkladů nebudou mít do 31. ledna k dispozici některé informace uvedené v článku 16 pro účely výpočtu cílové roční úrovně podle čl. 4 odst. 2 nebo základního ročního příspěvku každé instituce podle článku 5, poskytnou orgánům příslušným k řešení krize tyto informace k uvedenému datu příslušné úvěrové instituce poté, co je k tomu systém pojištění vkladů vyzve. Odchylně od čl. 13 odst. 1 v případě příspěvků splatných v roce 2015 orgán příslušný k řešení krize vyrozumí každou instituci o svém rozhodnutí, jímž stanovil její roční příspěvek, nejpozději do 30. listopadu 2015.
2. Odchylně od čl. 13 odst. 4 v případě příspěvků splatných v roce 2015 musí být částka stanovená v rozhodnutí uvedeném v čl. 13 odst. 3 zaplacena do 31. prosince 2015.
3. Odchylně od čl. 14 odst. 4 v případě informací, které mají být orgánu příslušnému k řešení krize poskytnuty v roce 2015, musí být informace uvedené v daném odstavci poskytnuty nejpozději do 1. září 2015.
4. Odchylně od čl. 16 odst. 1 systémy pojištění vkladů poskytnou orgánu příslušnému k řešení krize do 1. září 2005 informace o hodnotě vkladů pojištěných k 31. červenci 2015.
5. Až do konce počátečního období uvedeného v čl. 69 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014/EU mohou členské státy povolit institucím, jejichž celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů mají hodnotu nad 300 000 000 EUR a jejichž celková aktiva mají hodnotu 3 000 000 000 EUR nebo méně, aby za prvních 300 000 000 EUR celkových závazků bez kapitálu a pojištěných vkladů zaplatily paušální částku 50 000 EUR. Pokud jde o celkové závazky bez kapitálu a pojištěných vkladů nad limitem 300 000 000 EUR, zaplatí tyto instituce příspěvek vypočítaný podle článků 4 až 9 tohoto nařízení.
Článek 21
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. října 2014.
DELEGOVANÉ NARIADENIE KOMISIE (EÚ) 2015/63
z 21. októbra 2014,
ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií
EURÓPSKA KOMISIA
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ z 15. mája 2014, ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa mení smernica Rady 82/891/EHS a smernice 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EÚ, 2012/30/EÚ a 2013/36/EÚ a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 a (EÚ) č. 648/2012 (1), a najmä na jej článok 103 ods. 7 a 8,
keďže:
(1)
V smernici 2014/59/EÚ sa od členských štátov vyžaduje, aby zriadili mechanizmy financovania riešenia krízových situácií s cieľom zabezpečiť, aby orgán pre riešenie krízových situácií účinne uplatňoval nástroje na riešenie krízových situácií a príslušné právomoci. Tieto mechanizmy financovania riešenia krízových situácií by mali mať k dispozícii primerané finančné zdroje, ktoré by umožňovali účinné fungovanie rámca riešenia krízových situácií, a boli by teda oprávnené získavať príspevky ex ante od inštitúcií povolených na ich území vrátane pobočiek z Únie (ďalej len „inštitúcie“).
(2)
Členské štáty sú povinné získavať príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií nielen od inštitúcií, ale v súlade s článkom 103 ods. 1 uvedenej smernice aj od pobočiek v Únii. Na pobočky v Únii sa takisto vzťahujú delegované akty, ktoré je Komisia splnomocnená prijímať podľa článku 103 ods. 7 a 8 uvedenej smernice. Vzhľadom na skutočnosť, že podľa článku 47 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ (2) prudenciálne požiadavky a dohľad nad pobočkami v Únii patria do zodpovednosti členských štátov, však nie je vhodné, aby sa na pobočky v Únii priamo uplatňovali mnohé z parametrov úpravy zohľadňujúcej riziko stanovené v tomto delegovanom nariadení. Pobočky v Únii preto nepatria do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia, môžu však podliehať osobitnému režimu, ktorý Komisia v budúcnosti vypracuje v delegovanom akte.
(3)
Podľa článkov 6, 15, 16, 95 a 96 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 (3) určité investičné spoločnosti, ktorým bolo udelené len obmedzené povolenie na poskytovanie služieb a vykonávanie činností, nepodliehajú určitým kapitálovým požiadavkám a požiadavkám na likviditu alebo od nich môžu byť oslobodené. V dôsledku toho sa na nich nevzťahujú mnohé parametre úpravy zohľadňujúcej riziko, ktoré by sa mali stanoviť. Keďže členské štáty podliehajú povinnosti získavať v súlade s článkom 103 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ od týchto investičných spoločností príspevky ex ante, je vhodné ponechať členským štátom právomoc stanoviť úpravu zohľadňujúcu riziko s cieľom vyhnúť sa neprimeranému zaťaženiu týchto spoločností. Uvedené investičné spoločnosti by preto nemali patriť do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia.
(4)
V súlade s článkom 102 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ by členské štáty mali zabezpečiť, aby v období od nadobudnutia účinnosti uvedenej smernice do 31. decembra 2024 dostupné finančné prostriedky v ich mechanizmoch financovania dosiahli prinajmenšom 1 % sumy krytých vkladov všetkých inštitúcií povolených na ich území. Počas tohto obdobia by sa príspevky do mechanizmov financovania mali časovo rozložiť čo najrovnomernejšie, až kým sa nedosiahne cieľová úroveň, pričom sa zohľadní fáza obchodného cyklu a možný vplyv procyklických príspevkov na finančnú pozíciu prispievajúcich inštitúcií.
(5)
V článku 103 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ sa vyžaduje, aby sa príspevky získavali prinajmenšom raz za rok s cieľom dosiahnuť cieľovú úroveň bližšie určenú v článku 102 uvedenej smernice. Podľa článku 103 ods. 2 smernice 2014/59/EÚ by ročný príspevok mal zodpovedať veľkosti inštitúcie, keďže príspevok by mal vychádzať z pevnej sumy určenej na základe záväzkov inštitúcie (základný ročný príspevok); ďalej by mal zodpovedať úrovni rizika relevantných činností inštitúcie, keďže základný ročný príspevok by sa mal upraviť primerane k rizikovému profilu danej inštitúcie (dodatočná úprava zohľadňujúca riziko). Veľkosť inštitúcie je prvým ukazovateľom rizika, ktoré inštitúcia predstavuje. Čím je inštitúcia väčšia, tým je pravdepodobnejšie, že v prípade ťažkostí by orgán pre riešenie krízových situácií považoval za vec verejného záujmu, aby jej krízovú situáciu riešil a uplatnil mechanizmus financovania riešenia krízových situácií a tým zabezpečil účinné uplatnenie nástrojov riešenia krízovej situácie.
(6)
Na objasnenie, ako by orgány pre riešenie krízových situácií mali upraviť príspevky pomerne k rizikovému profilu inštitúcií, je potrebné vymedziť piliere a ukazovatele rizika, ktoré by sa mali použiť na určenie rizikového profilu inštitúcií, mechanizmus uplatňovania úpravy základného ročného príspevku zohľadňujúcej riziko a základný ročný príspevok ako východiskový bod pre úpravu zohľadňujúcu riziko. Tieto prvky, ktoré by doplnili kritériá rizika stanovené v článku 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ, by sa mali vymedziť tak, aby sa zachovali rovnaké podmienky medzi členskými štátmi a silný vnútorný trh a aby sa predišlo nezrovnalostiam v prístupoch členských štátov k výpočtu príspevkov do ich jednotlivých mechanizmov financovania riešenia krízových situácií. Vďaka tomu by príspevky inštitúcií do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií mohli byť aj pri rôznych typoch bánk porovnateľné a predvídateľné, čo je dôležitým aspektom zabezpečenia rovnakých podmienok na vnútornom trhu.
(7)
V článku 5 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 (4) sa stanovuje, že Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (jednotná rada) zriadená článkom 42 ods. 1 uvedeného nariadenia sa na účely uplatňovania uvedeného nariadenia a smernice 2014/59/EÚ považuje za dotknutý vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií, keď vykonáva úlohy alebo právomoci, ktoré má podľa uvedenej smernice vykonávať vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií. Vzhľadom na to, že na základe článku 70 ods. 7 nariadenia (EÚ) č. 806/2014 je jednotná rada splnomocnená vypočítať príspevky inštitúcií do jednotného fondu na riešenie krízových situácií, ktorý by mal od 1. januára 2016 nahradiť mechanizmy financovania zúčastnených členských štátov v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií uplatnením tohto nariadenia na základe článku 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ, by pojem „orgán pre riešenie krízových situácií bánk“ mal zahŕňať aj jednotnú radu.
(8)
Výpočet príspevkov na individuálnej úrovni by v prípade skupín viedol k dvojitému započítaniu určitých záväzkov pri určovaní základného ročného príspevku jednotlivých subjektov skupiny, keďže záväzky súvisiace s dohodami, ktoré subjekty tej istej skupiny uzatvárajú medzi sebou, by sa považovali za súčasť celkových záväzkov, ktoré sa majú zohľadniť pri určovaní základného ročného príspevku každého subjektu skupiny. Určenie základného ročného príspevku by sa teda malo v prípade skupín podrobnejšie špecifikovať, aby odrážalo vzájomnú prepojenosť jednotlivých subjektov skupiny a aby sa zabránilo dvojitému započítaniu expozícií v rámci skupiny. Aby sa zabezpečili rovnaké podmienky pre subjekty, ktoré sú súčasťou skupiny, a inštitúcie, ktoré sú členmi tej istej schémy inštitucionálneho zabezpečenia alebo sú trvalo pridružené k tomu istému ústrednému orgánu, malo by sa na nich vzťahovať rovnaké zaobchádzanie.
(9)
Na účely výpočtu základného ročného príspevku subjektu skupiny by celkové záväzky, ktoré sa majú zohľadniť, nemali zahŕňať záväzky vyplývajúce z akejkoľvek zmluvy, ktorú daný subjekt skupiny uzatvoril s iným subjektom tej istej skupiny. Takéto vylúčenie by však malo byť možné len v prípade, že každý subjekt skupiny má sídlo v Únii, je v plnom rozsahu zahrnutý do tej istej konsolidácie, podlieha primeranému centralizovanému hodnoteniu rizika a postupom merania a kontroly a ak v súčasnosti neexistuje a ani sa nepredpokladá žiadna významná vecná alebo právna prekážka brániaca okamžitému splateniu príslušných záväzkov v čase ich splatnosti. To by malo zabrániť vylúčeniu záväzkov zo základu na výpočet príspevkov v prípade, že neexistujú záruky, že úverové expozície v rámci skupiny by boli kryté, ak dôjde k zhoršeniu finančnej situácie skupiny. Okrem toho, aby sa zabránilo tomu, že vylúčením záväzkov v rámci skupiny sa poskytne výhoda subjektom skupiny, na ktoré sa táto výnimka vzťahuje, by takéto vylúčenie nemalo umožňovať dotknutým inštitúciám, aby využívali zjednodušený systém príspevkov určený pre malé inštitúcie ani v prípade, že by po vylúčení záväzkov v rámci skupiny daná inštitúcia spĺňala podmienky pre zjednodušený systém. Aby sa zabezpečili rovnaké podmienky pre subjekty, ktoré sú súčasťou skupiny, a inštitúcie, ktoré sú členmi tej istej schémy inštitucionálneho zabezpečenia alebo sú trvalo pridružené k tomu istému ústrednému orgánu, malo by sa na nich vzťahovať rovnaké zaobchádzanie.
(10)
Odchylne od pravidla, že výpočet príspevkov by sa mal realizovať na individuálnej úrovni, v prípade ústredného orgánu s pridruženými úverovými inštitúciami, ktoré sú úplne alebo čiastočne oslobodené od prudenciánych požiadaviek uvedených vo vnútroštátnom práve v súlade s článkom 10 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013, by sa pravidlá príspevkov ex ante mali vzťahovať len na ústredný orgán a pridružené úverové inštitúcie ako celok na konsolidovanom základe, pretože platobná schopnosť a likvidita ústredného orgánu a všetkých pridružených inštitúcií sa monitorujú ako celok na základe konsolidovaných účtovných závierok týchto inštitúcií.
(11)
Určovanie základných ročných príspevkov by sa malo podrobnejšie špecifikovať aj v prípade infraštruktúr finančných trhov (IFT). Niektoré IFT, ako sú centrálne protistrany alebo centrálne depozitáre cenných papierov, sú tiež oprávnené ako úverové inštitúcie. Najmä niektoré centrálne depozitáre cenných papierov poskytujú služby bankového charakteru, ktoré sú doplnkové k ich činnostiam trhových infraštruktúr. Centrálne depozitáre cenných papierov na rozdiel od úverových inštitúcií nemajú v držbe kryté vklady, ale väčšinou denné a jednodňové zostatky pochádzajúce z vyrovnania transakcií s cennými papiermi, ktoré tieto depozitáre zabezpečujú pre finančné inštitúcie alebo centrálne banky. Tieto transakcie vo všeobecnosti nevedú k peňažným zostatkom, ktoré by sa mohli prirovnať k finančným prostriedkom získaným na vykonávanie bankových činností. Vzhľadom na to, že služby bankového charakteru poskytované infraštruktúrami finančných trhov sú doplnkové k ich hlavným činnostiam zúčtovania alebo vyrovnania, v súvislosti s ktorými tieto subjekty podliehajú prísnym prudenciálnym požiadavkám podľa nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 648/2012 (5) a (EÚ) č. 909/2014 (6) a príslušných ustanovení nariadenia (EÚ) č. 575/2013 a smernice 2013/36/EÚ, a keďže obchodný model IFT nezahŕňa riziká porovnateľné s rizikami úverových inštitúcií, pri určovaní sumy celkových záväzkov týchto subjektov na účel výpočtu ich základného ročného príspevku by sa mali zohľadňovať iba záväzky súvisiace s ich činnosťami bankového charakteru.
(12)
Účtovanie derivátov, pokiaľ ide o individuálne účty, nie je v Únii harmonizované, čo by mohlo mať vplyv na sumu záväzkov, ktoré sa majú zohľadniť pri výpočte príspevkov každej banky. Metodika ukazovateľa finančnej páky uvedená v článku 429 ods. 6 a ods. 7 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 sa uplatňuje na všetky banky a zabezpečuje, že tá istá derivátová zmluva a najmä vzájomné započítanie medzi derivátovými zmluvami sa zohľadní rovnakým spôsobom bez ohľadu na to, akému účtovnému rámcu daná banka podlieha. Na zabezpečenie harmonizovaného zaobchádzania s derivátmi pri určovaní základného ročného príspevku, ktoré by umožňovalo porovnateľnosť ich oceňovania medzi inštitúciami, a na zabezpečenie rovnakých podmienok v rámci Únie by sa deriváty mali oceňovať v súlade s článkom 429 ods. 6 a ods. 7 nariadenia (EÚ) č. 575/2013. Na zabezpečenie predvídateľnosti oceňovania derivátov podľa nariadenia (EÚ) č. 575/2013 by sa však malo stanoviť, že takéto ocenenie nesmie viesť k hodnote, ktorá je nižšia ako 75 % hodnoty dotknutých derivátov určenej podľa príslušného účtovného rámca.
(13)
Niektoré úverové inštitúcie sú podpornými bankami, ktorých účelom je presadzovať ciele verejnej politiky ústrednej či regionálnej štátnej správy alebo miestneho orgánu v členskom štáte, a to najmä prostredníctvom poskytovania podporných úverov na nesúťažnom a neziskovom základe. Úvery, ktoré takéto inštitúcie poskytujú, sú priamo alebo nepriamo čiastočne zaručené ústrednou či regionálnou štátnou správou alebo miestnym orgánom. Podporné úvery sa poskytujú na nesúťažnom a neziskovom základe v záujme podpory cieľov verejného záujmu Únie alebo ústrednej alebo regionálnej štátnej správy členského štátu. Podporné úvery sa niekedy poskytujú prostredníctvom inej úverovej inštitúcie ako sprostredkovateľa (postupované úvery). V takých prípadoch sprostredkovateľská úverová inštitúcia dostáva podporné úvery od multilaterálnej rozvojovej banky alebo od subjektu verejného sektora a postúpi ich ďalším úverovým inštitúciám, ktoré ich poskytnú konečným klientom. Vzhľadom na to, že sprostredkovateľské úverové inštitúcie postupujú likviditu týchto úverov od pôvodcovskej podpornej banky úverovej inštitúcii alebo ďalšej sprostredkovateľskej inštitúcii, nemali by sa takéto záväzky zahŕňať do celkových záväzkov, ktoré sa majú zohľadniť pri výpočte základného ročného príspevku.
(14)
V článku 103 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ sa vyžaduje, aby všetky inštitúcie prispievali do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií. Je však potrebné nájsť úmernú a spravodlivú rovnováhu medzi povinnosťami každej inštitúcie, ktorá má prispievať do mechanizmu financovania riešenia krízových situácií, a jej veľkosťou, rizikovým profilom, rozsahom a zložitosťou jej činností, jej prepojenosťou s ďalšími inštitúciami alebo s finančným systémom všeobecne, vplyvom jej zlyhania na finančné trhy, na ďalšie inštitúcie, na podmienky financovania alebo na širšiu ekonomiku, a teda pravdepodobnosťou, že sa začne riešiť krízová situácia inštitúcie a použije sa mechanizmus financovania. Orgány pre riešenie krízových situácií zohľadnia tieto prvky v súlade s článkom 4 smernice 2014/59/EÚ pri rozhodovaní, či by sa na určité inštitúcie mali vzťahovať zjednodušené povinnosti, pokiaľ ide o požiadavky vypracovať plány ozdravenia a riešenia krízovej situácie. Pri posudzovaní správnej rovnováhy medzi plnením požiadaviek stanovených v smernici 2014/59/EÚ a špecifikami rôznych inštitúcií, na ktoré sa uvedená smernica vzťahuje, by sa mala zohľadniť aj administratívna záťaž, ktorá pre niektoré inštitúcie a orgány pre riešenie krízových situácií vyplýva z výpočtu ročných príspevkov.
(15)
Malé inštitúcie vo všeobecnosti nemajú vysoko rizikový profil, v porovnaní s veľkými inštitúciami predstavujú často menšie systémové riziko a dosah ich zlyhania na širšiu ekonomiku je spravidla nižší, než je tomu v prípade veľkých inštitúcií. Zároveň však potenciálny dosah zlyhania malých inštitúcií na finančnú stabilitu nie je možné úplne vylúčiť, keďže aj malé inštitúcie môžu vytvoriť systémové riziko vzhľadom na ich úlohu v širšom bankovom systéme, kumulatívne účinky ich sietí alebo nákazlivý účinok straty dôvery v bankový systém, ktorý môžu vyvolať.
(16)
S ohľadom na to, že malé inštitúcie vo väčšine prípadov nepredstavujú systémové riziko, a je teda menej pravdepodobné, že sa bude riešiť ich krízová situácia, čo zároveň v porovnaní s veľkými inštitúciami znižuje pravdepodobnosť, že by využili mechanizmy financovania riešenia krízových situácií, mala by sa metodika výpočtu ich ročných príspevkov do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií zjednodušiť. Ročné príspevky malých inštitúcií by mali pozostávať z paušálnej sumy založenej iba na ich základnom ročnom príspevku upravenom pomerne k ich veľkosti. Takáto metodika by mala umožniť proporcionálny systém ročných príspevkov, keďže pri určovaní ročného príspevku každej inštitúcie musí orgán pre riešenie krízových situácií dodržať cieľovú úroveň mechanizmu financovania. Paušálna suma preto odráža skutočnosť, že malé inštitúcie sú v mnohých prípadoch menej rizikové, a umožňuje výraznejšiu úpravu príspevkov veľkých inštitúcií, ktoré spravidla predstavujú väčšie systémové riziko, pomerne k ich rizikovému profilu.
(17)
Na určenie, ktoré inštitúcie sa považujú za malé, by sa mali použiť dve prahové hodnoty, pričom prvá prahová hodnota, založená na celkových záväzkoch (okrem vlastných zdrojov) znížených o hodnotu krytých vkladov, by mala byť najviac 300 miliónov EUR a druhá prahová hodnota, založená na celkových aktívach, by nemala prekročiť 1 miliardu EUR. Druhá prahová hodnota by mala zabrániť väčším inštitúciám, ktoré spĺňajú prahovú hodnotu súvisiacu s celkovými záväzkami, aby využívali zjednodušený systém.
(18)
V rámci kategórie malých inštitúcií by sa malo vytvoriť určité rozlíšenie, keďže niektoré inštitúcie sú veľmi malé, zatiaľ čo iné sa blížia k maximálnej prahovej hodnote, ktorá im umožňuje využívať zjednodušený systém. Ak by bol systém založený na jednotnej paušálnej sume, ročné príspevky veľmi malých inštitúcií by boli nepomerne vyššie než príspevky malých inštitúcií, ktoré takmer dosahujú maximálnu prahovú hodnotu. Zároveň je potrebné zabrániť tomu, aby zjednodušený systém viedol k neúmerným rozdielom v ročných príspevkoch medzi najväčšími malými inštitúciami a inštitúciami, ktoré nespĺňajú podmienky pre zjednodušený postup, pretože tesne prekračujú hraničné hodnoty. Aby nedochádzalo k takýmto neželaným účinkom, bolo by vhodné zaviesť systém viacerých kategórií malých inštitúcií, ktorých ročné príspevky by pozostávali z rôznych paušálnych súm. To by umožnilo odstupňovať príspevky v rámci zjednodušeného systému, ako aj medzi najvyššou paušálnou sumou a najnižším príspevkom určeným metódou úpravy základného ročného príspevku podľa rizikového profilu inštitúcie.
(19)
Ak orgán pre riešenie krízových situácií určí, že malá inštitúcia má obzvlášť vysoko rizikový profil, tento orgán by mal mať možnosť rozhodnúť, že daná inštitúcia by už nemala využívať zjednodušený systém a jej príspevok by sa mal namiesto toho vypočítať podľa metódy úpravy základného ročného príspevku na základe iných rizikových faktorov, než je veľkosť inštitúcie.
(20)
Inštitúcie uvedené v článku 45 ods. 3 smernice 2014/59/EÚ sa nebudú rekapitalizovať prostredníctvom mechanizmov financovania riešenia krízových situácií v súlade s článkami 44 a 101 smernice 2014/59/EÚ, pretože budú likvidované prostredníctvom vnútroštátnych konkurzných konaní alebo iných druhov postupu uplatňovaných v súlade s článkom 38, 40 alebo 42 smernice 2014/59/EÚ a ich činnosti sa ukončia. Týmito postupmi sa zabezpečí, aby veritelia týchto inštitúcií, v relevantných prípadoch vrátane držiteľov krytých dlhopisov, znášali straty spôsobom, ktorý spĺňa ciele riešenia krízových situácií. Ich príspevky do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií by preto mali odrážať tieto špecifiká. Mechanizmy financovania riešenia krízových situácií by sa však mohli použiť na iné účely uvedené v článku 101 smernice 2014/59/EÚ. V prípade, že takáto inštitúcia využije mechanizmus financovania riešenia krízových situácií na akýkoľvek z týchto účelov, orgán pre riešenie krízových situácií by mal byť schopný porovnať rizikový profil všetkých ostatných inštitúcií, na ktoré sa vzťahuje článok 45 ods. 3 smernice 2014/59/EÚ, s rizikovým profilom inštitúcie, ktorá využila mechanizmus financovania riešenia krízových situácií, a uplatniť metodiku stanovenú v tomto delegovanom akte na tie inštitúcie, ktoré majú rizikový profil podobný alebo vyšší, než je profil inštitúcií, ktoré využili mechanizmus financovania riešenia krízových situácií. Je takisto vhodné zostaviť zoznam prvkov, ktoré by mal orgán pre riešenie krízových situácií zohľadňovať pri porovnávaní rizikových profilov.
(21)
Aby sa orgánom pre riešenie krízových situácií umožnil zosúladený výklad kritérií stanovených v článku 103 ods. 7 smernice 2014/59/EÚ, a aby sa teda určovanie ukazovateľov rizika inštitúcií na účely výpočtu individuálnych príspevkov do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií vykonávalo v celej Únii podobným spôsobom, malo by sa stanoviť viacero pilierov rizík a príslušných ukazovateľov rizika pre každý z týchto pilierov, ktoré by orgány pre riešenie krízových situácií mali zohľadňovať pri posudzovaní rizikového profilu inštitúcií. Na zabezpečenie súdržnosti s postupmi dohľadu by ukazovatele rizík mali pozostávať zo súčasných regulačných kritérií, ktoré sú už dostupné alebo sa stanovujú.
(22)
V prípade, že v príslušných právnych predpisoch sú stanovené výnimky, ktoré oslobodzujú inštitúcie od niektorých ukazovateľov rizík na úrovni inštitúcie, a za predpokladu, že príslušné orgány v prípade potreby povolia uplatnenie takýchto výnimiek, by orgány pre riešenie krízových situácií mali posúdiť príslušné ukazovatele na konsolidovanej alebo prípadne subkonsolidovanej úrovni s cieľom dosiahnuť súlad s postupom dohľadu a zabezpečiť, aby skupiny využívajúce tieto výnimky neboli neoprávnene penalizované.
(23)
Aby sa orgánom pre riešenie krízových situácií umožnil konzistentný prístup, pokiaľ ide o dôležitosť pilierov a ukazovateľov rizika, ktoré by mali zohľadňovať na účely výpočtu rizikového profilu inštitúcií, mala by sa v tomto nariadení stanoviť aj relatívna váha každého piliera a ukazovateľa rizika. Je však dôležité, aby sa orgánom pre riešenie rizikových situácií poskytla dostatočná flexibilita pri posudzovaní rizikového profilu inštitúcií, aby mohli prispôsobiť uplatňovanie pilierov a ukazovateľov rizika podľa špecifík každej inštitúcie. Keďže to nie je možné dosiahnuť výlučne stanovením rozmedzia na posudzovanie rizikového profilu, ale je potrebná určitá miera vlastného uváženia pri rozhodovaní o dôležitosti určitých ukazovateľov rizika v každom jednotlivom prípade, váha niektorých ukazovateľov rizika by mala byť len indikatívna alebo by sa malo stanoviť ich rozmedzie, ktoré by orgánom pre riešenie krízových situácií umožnilo v danom prípade rozhodnúť o relevantnosti týchto ukazovateľov.
(24)
Pri určovaní dôležitosti rôznych ukazovateľov zodpovedajúcich danému pilieru by sa mala v rámci piliera vykonať agregácia prostredníctvom váženého aritmetického priemeru jednotlivých ukazovateľov. Pokiaľ ide o výpočet konečného zloženého ukazovateľa rizika zodpovedajúceho každej inštitúcii, s cieľom zamedziť kompenzačným účinkom medzi piliermi, v dôsledku ktorých by inštitúcia s pomerne dobrým výsledkom v rámci viacerých pilierov a veľmi zlým výsledkom v rámci iného piliera na základe aritmetických priemerov rôznych pilierov vo všeobecnosti získala priemerné hodnotenie, by tento konečný výpočet zloženého ukazovateľa mal byť založený na váženom geometrickom priemere jednotlivých pilierov.
(25)
Rozmedzie na posúdenie stupňa rizika, ktorý inštitúcia predstavuje, by malo umožňovať dostatočné prispôsobenie rizikového profilu inštitúcií podľa rôznych pilierov a ukazovateľov rizika stanovených v tomto nariadení a zároveň by malo zabezpečovať dostatočnú istotu a predvídateľnosť ročných súm, ktorými tieto inštitúcie budú musieť prispievať v súlade so smernicou 2014/59/EÚ a týmto nariadením.
(26)
Aby sa zabezpečilo skutočné uhrádzanie ročných príspevkov, je potrebné spresniť podmienky a spôsoby uhrádzania. Najmä v prípade príspevkov, ktoré sa neuhrádzajú v hotovosti, ale v neodvolateľných platobných záväzkoch v súlade s článkom 103 smernice 2014/59/EÚ, je potrebné spresniť podiel neodvolateľných platobných záväzkov, ktoré môže každá inštitúcia použiť, a druh kolaterálu, ktorý sa akceptuje na zaručenie týchto neodvolateľných platobných záväzkov, aby sa orgánu pre riešenie krízových situácií umožnilo zabezpečiť skutočné uhrádzanie pri plnení neodvolateľného platobného záväzku v prípade, že sa orgán pre riešenie krízových situácií pri plnení tohto záväzku stretne s ťažkosťami. Aby sa zabezpečilo skutočné uhrádzanie ročných príspevkov, je potrebné udeliť orgánom pre riešenie krízových situácií osobitnú právomoc ukladať administratívne sankcie a iné administratívne opatrenia inštitúciám, ktoré nedodržiavajú požiadavky stanovené v tomto nariadení v súvislosti s výpočtom a úpravou príspevkov, napríklad za nedodržanie povinnosti poskytnúť informácie požadované orgánom pre riešenie krízových situácií. Orgán pre riešenie krízových situácií by mal mať takisto právomoc uložiť inštitúcii dennú pokutu v prípade, že daná inštitúcia splatný ročný príspevok zaplatí len čiastočne alebo ho nezaplatí vôbec, alebo ak daná inštitúcia nesplní požiadavky stanovené v oznámení, ktoré vykonal orgán pre riešenie krízových situácií. Okrem toho je potrebné stanoviť osobitné povinnosti týkajúce sa výmeny informácií medzi príslušnými orgánmi a orgánmi pre riešenie krízových situácií.
(27)
S cieľom zabezpečiť, aby úprava zohľadňujúca riziko aj naďalej odrážala vývoj v bankovom sektore, a spĺňala teda priebežne požiadavky smernice 2014/59/EÚ, Komisia na základe skúseností s jej uplatňovaním preskúma úpravu ročných príspevkov zohľadňujúcu riziko a najmä primeranosť koeficientu úpravy zohľadňujúcej riziko stanoveného v tomto nariadení a potrebu možného zvýšenia hornej hranice tohto koeficientu, a to do 1. júna 2016.
(28)
Keďže podľa článku 130 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ sa povinnosť členských štátov získavať ročné príspevky od inštitúcií povolených na ich území uplatňuje od 1. januára 2015, toto nariadenie by sa takisto malo uplatňovať od 1. januára 2015,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
ODDIEL 1
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok 1
Predmet úpravy
Týmto nariadením sa stanovujú pravidlá spresňujúce:
a)
metodiku výpočtu a úpravy rizikového profilu inštitúcií, príspevkov, ktoré majú inštitúcie uhrádzať do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií;
b)
povinnosti inštitúcií, pokiaľ ide o informácie, ktoré sa majú poskytovať na účely výpočtu príspevkov, a pokiaľ ide o uhrádzanie príspevkov do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií;
c)
opatrenia, ktorými sa zabezpečí, aby orgány pre riešenie krízových situácií overovali, že príspevky boli uhradené správnym spôsobom.
Článok 2
Rozsah pôsobnosti
1. Toto nariadenie sa uplatňuje na inštitúcie uvedené v článku 103 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ a vymedzené v článku 2 ods. 1 bode 23. Uplatňuje sa aj na ústredný orgán a jeho pridružené inštitúcie na konsolidovanom základe, keď sú pridružené inštitúcie úplne alebo čiastočne oslobodené od prudenciálnych požiadaviek vo vnútroštátnom práve v súlade s článkom 10 nariadenia (EÚ) č. 575/2013.
2. Akýkoľvek odkaz na skupinu by mal zahŕňať ústredný orgán a všetky úverové inštitúcie trvalo pridružené k ústrednému orgánu, ako sa uvádza v článku 10 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, a ich dcérske spoločnosti.
Článok 3
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú vymedzenia pojmov obsiahnuté v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2014/49/EÚ (7) a smernici 2014/59/EÚ. Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú aj tieto vymedzenia pojmov:
1.
„inštitúcie“ sú úverové inštitúcie v zmysle vymedzenia v článku 2 ods. 1 bode 2 smernice 2014/59/EÚ alebo investičné spoločnosti v zmysle vymedzenia v bode 2 tohto článku, ako aj ústredný orgán a všetky úverové inštitúcie trvalo pridružené k ústrednému orgánu, ako je uvedené v článku 10 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, ako celok na konsolidovanom základe, keď sú splnené podmienky stanovené v článku 2 ods. 1;
2.
„investičná spoločnosť“ je investičná spoločnosť v zmysle vymedzenia v článku 2 ods. 1 bode 3 smernice 2014/59/EÚ s výnimkou investičných spoločností, ktoré spadajú do vymedzenia podľa článku 96 ods. 1 písm. a) alebo b) nariadenia (EÚ) č. 575/2013, alebo investičných spoločností, ktoré vykonávajú činnosť 8 podľa prílohy I oddielu A smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES (8), no ktoré nevykonávajú činnosti 3 alebo 6 podľa prílohy I oddielu A uvedenej smernice;
3.
„ročná cieľová úroveň“ je celková suma ročných príspevkov, ktorú pre každé príspevkové obdobie určuje orgán pre riešenie krízových situácií s cieľom dosiahnuť cieľovú úroveň uvedenú v článku 102 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ;
4.
„mechanizmus financovania“ je mechanizmus slúžiaci na účely zabezpečenia toho, aby orgán pre riešenie krízových situácií účinne uplatňoval nástroje riešenia krízovej situácie a právomoci podľa článku 100 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ;
5.
„ročný príspevok“ je suma uvedená v článku 103 smernice 2014/59/EÚ, ktorú získava orgán pre riešenie krízových situácií pre vnútroštátny mechanizmus financovania počas príspevkového obdobia od každej z inštitúcií uvedených v článku 2 tohto nariadenia;
6.
„príspevkové obdobie“ je kalendárny rok;
7.
„orgán pre riešenie krízových situácií“ je orgán uvedený v článku 2 ods. 1 bode 18 smernice 2014/59/EÚ alebo akýkoľvek iný príslušný orgán menovaný členskými štátmi na účely článku 100 ods. 2 a 6 smernice 2014/59/EÚ;
8.
„príslušný orgán“ je príslušný orgán v zmysle vymedzenia v článku 4 ods. 1 bode 40 nariadenia (EÚ) č. 575/2013.
9.
„systém ochrany vkladov“ je jeden zo systémov uvedených v článku 1 ods. 2 písm. a), b) alebo c) smernice 2014/49/EÚ;
10.
„kryté vklady“ sú vklady uvedené v článku 6 ods. 1 smernice 2014/49/EÚ s výnimkou dočasne vysokých zostatkov v zmysle vymedzenia v článku 6 ods. 2 uvedenej smernice;
11.
„celkové záväzky“ sú celkové pasíva v zmysle vymedzenia v oddiele 3 smernice Rady 86/635/EHS (9) alebo v zmysle vymedzenia podľa Medzinárodných štandardov finančného výkazníctva uvedených v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 (10);
12.
„celkové aktíva“ sú celkové aktíva v zmysle vymedzenia v oddiele 3 smernice 86/635/EHS alebo v zmysle vymedzenia podľa Medzinárodných štandardov finančného výkazníctva uvedených v nariadení (ES) č. 1606/2002;
13.
„celková riziková expozícia“ je celková hodnota rizikovej expozície v zmysle vymedzenia v článku 92 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
14.
„podiel vlastného kapitálu Tier 1“ je podiel uvedený v článku 92 ods. 2 písm. a) nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
15.
„MPVZOZ“ je minimálna požiadavka na vlastné zdroje a oprávnené záväzky v zmysle vymedzenia v článku 45 ods. 1 smernice 2014/59/EÚ;
16.
„vlastné zdroje“ sú vlastné zdroje v zmysle vymedzenia v článku 4 ods. 1 bode 118 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
17.
„oprávnené záväzky“ sú záväzky a kapitálové nástroje v zmysle vymedzenia v článku 2 ods. 1 bode 71 smernice 2014/59/EÚ;
18.
„ukazovateľ finančnej páky“ je ukazovateľ finančnej páky v zmysle vymedzenia v článku 429 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
19.
„ukazovateľ krytia likvidity“ (LCR) je požiadavka na krytie likvidity v zmysle vymedzenia v článku 412 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 a ďalej spresnená v delegovanom nariadení Komisie (EÚ) 2015/61 (11);
20.
„pomer čistého stabilného financovania“ (NSFR) je pomer čistého stabilného financovania vykazovaný v súlade s článkom 415 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
21.
„centrálna protistrana“ (CCP) je právnická osoba v zmysle vymedzenia v článku 2 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 648/2012;
22.
„derivát“ je derivát podľa prílohy II k nariadeniu (EÚ) č. 575/2013;
23.
„centrálny depozitár cenných papierov“ (CDCP) je právnická osoba v zmysle vymedzenia v článku 2 ods. 1 bode 1 a v článku 54 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 909/2014 (12);
24.
„vyrovnanie“ je dokončenie transakcie s cennými papiermi v zmysle vymedzenia v článku 2 ods. 1 bode 2 nariadenia (EÚ) č. 909/2014;
25.
„zúčtovanie“ je postup určovania pozícií v zmysle vymedzenia v článku 2 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 648/2012;
26.
„infraštruktúra finančného trhu“, na účely tohto nariadenia, je CCP uvedená v bode 21 tohto článku alebo CDCP uvedený v bode 23 tohto článku, ktoré majú povolenie ako inštitúcie v súlade s článkom 8 smernice 2013/36/EÚ;
27.
„podporná banka“ je akýkoľvek podnik alebo subjekt zriadený členským štátom, ústrednou alebo regionálnou štátnou správou, ktorý poskytuje podporné úvery na nesúťažnom a neziskovom základe, s cieľom podporiť ciele verejnej politiky danej štátnej správy za predpokladu, že táto štátna správa má povinnosť chrániť hospodársky základ podniku alebo subjektu a udržiavať ich životaschopnosť počas celej doby ich existencie, alebo že najmenej 90 % jej pôvodných finančných prostriedkov alebo podporných úverov, ktoré poskytuje, je priamo alebo nepriamo zaručených ústrednou alebo regionálnou štátnou správou daného členského štátu;
28.
„podporný úver“ je úver poskytovaný podpornou bankou alebo prostredníctvom sprostredkovateľskej banky na nesúťažnom a neziskovom základe s cieľom podporiť ciele verejnej politiky ústrednej alebo regionálnej štátnej správy daného členského štátu;
29.
„sprostredkovateľská inštitúcia“ je úverová inštitúcia, ktorá sprostredkúva podporné úvery za predpokladu, že ich neposkytuje ako úvery konečnému zákazníkovi.
ODDIEL 2
METODIKA
Článok 4
Určovanie ročných príspevkov
1. Orgány pre riešenie krízových situácií určujú ročné príspevky, ktoré má uhrádzať každá inštitúcia, pomerne k jej rizikovému profilu na základe informácií, ktoré poskytla inštitúcia, v súlade s článkom 14 a pomocou metodiky stanovenej v tomto oddiele.
2. Orgán pre riešenie krízových situácií určuje ročný príspevok uvedený v odseku 1 na základe ročnej cieľovej úrovne mechanizmu financovania riešenia krízových situácií, a to zohľadnením cieľovej úrovne, ktorá sa má dosiahnuť do 31. decembra 2024 v súlade s odsekom 1 článku 102 smernice 2014/59/EÚ, a na základe priemernej výšky krytých vkladov v predchádzajúcom roku, vypočítavanej každý štvrťrok, všetkých inštitúcií povolených na jeho území.
Článok 5
Úprava základného ročného príspevku zohľadňujúca riziko
1. Príspevky uvedené v článku 103 ods. 2 smernice 2014/59/EÚ sa vypočítavajú tak, že sa nezahrnú tieto záväzky:
a)
záväzky v rámci skupiny vyplývajúce z transakcií, do ktorých inštitúcia vstúpila s inštitúciou, ktorá je súčasťou tej istej skupiny, za predpokladu, že sú splnené všetky tieto podmienky:
i)
každá inštitúcia je usadená v Únii;
ii)
každá inštitúcia je v plnej miere zahrnutá do toho istého konsolidovaného dohľadu v súlade s článkami 6 až 17 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 a podlieha primeranému centralizovanému hodnoteniu rizík, ich oceňovaniu a kontrolným postupom a
iii)
v súčasnosti neexistuje a ani sa nepredpokladá žiadna významná vecná alebo právna prekážka brániaca okamžitému splateniu záväzku, keď tento dosiahne splatnosť;
b)
záväzky vytvorené inštitúciou, ktorá je členom systému inštitucionálneho zabezpečenia (IPS) uvedeného v článku 2 ods. 1 bode 8 smernice 2014/59/EÚ a ktorej príslušný orgán povolil uplatňovať článok 113 ods. 7 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, na základe dohody uzavretej s inou inštitúciou, ktorá je členom toho istého IPS;
c)
v prípade, že centrálna protistrana usadená v členskom štáte využila možnosť podľa článku 14 ods. 5 nariadenia (EÚ) č. 648/2012, záväzky súvisiace so zúčtovacími činnosťami v zmysle vymedzenia v článku 2 ods. 3 uvedeného nariadenia vrátane záväzkov vyplývajúcich z akýchkoľvek opatrení, ktoré centrálna protistrana prijala s cieľom splniť požiadavky na maržu, vytvoriť fond pre prípad zlyhania a udržiavať dostatočné predfinancované finančné zdroje na krytie potenciálnych strát v rámci postupnosti pri zlyhaní v súlade s uvedeným nariadením, ako aj investovať svoje finančné zdroje v súlade s článkom 47 uvedeného nariadenia;
d)
v prípade centrálneho depozitára cenných papierov záväzky súvisiace s činnosťami centrálneho depozitára cenných papierov vrátane záväzkov voči účastníkom alebo poskytovateľom služieb pre centrálny depozitár cenných papierov so splatnosťou menej než sedem dní vyplývajúcich z činností, pre ktoré dostal povolenie poskytovať doplnkové služby bankového charakteru v súlade s hlavou IV nariadenia (EÚ) č. 909/2014, no s výnimkou iných záväzkov vyplývajúcich z takýchto činností bankového charakteru;
e)
v prípade investičných spoločností záväzky, ktorý vyplynuli na základe držby aktív klientov alebo peňazí klientov vrátane aktív klientov alebo peňazí klientov držaných v mene PKIPCP v zmysle vymedzenia v článku 1 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES (13) alebo AIF v zmysle vymedzenia v článku 4 ods. 1 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady (14) 2011/61/EÚ za predpokladu, že takýto klient je chránený príslušným zákonom o platobnej neschopnosti;
f)
v prípade inštitúcií poskytujúcich podporné úvery záväzky sprostredkovateľskej inštitúcie voči pôvodcovskej alebo inej podpornej banke alebo inej sprostredkovateľskej inštitúcii a záväzky pôvodnej podpornej banky voči jej financujúcim stranám, ak výška týchto záväzkov zodpovedá podporným úverom tejto inštitúcie.
2. Záväzky uvedené v odseku 1 písm. a) a b) sa rovnomerne odpočítajú pre každú jednotlivú transakciu od sumy celkových záväzkov inštitúcií, ktoré sú zmluvnými stranami transakcií alebo dohôd uvedených v odseku 1 písm. a) a b).
3. Na účely tohto oddielu sa ročná priemerná výška záväzkov, vypočítavaná každý štvrťrok, uvedená v odseku 1 vyplývajúca z derivátových zmlúv oceňuje v súlade s článkom 429 ods. 6 a 7 nariadenia (EÚ) č. 575/2013.
Hodnota priradená záväzkom vyplývajúcim z derivátových zmlúv však nesmie byť nižšia než 75 % hodnoty tých istých záväzkov vyplývajúcich z uplatňovania účtovných ustanovení uplatniteľných na dotknutú inštitúciu na účely finančného vykazovania.
Ak na základe vnútroštátnych účtovných štandardov uplatňujúcich sa na inštitúciu neexistuje účtovný spôsob ocenenia expozícií voči určitým derivátovým nástrojom, pretože sa držia mimo súvahy, inštitúcia nahlasuje orgánu pre riešenie krízových situácií súčet kladných reálnych hodnôt týchto derivátov ako reprodukčné náklady a pripočítava tieto hodnoty k svojim súvahovým účtovným hodnotám.
4. Na účely tohto oddielu celkové záväzky uvedené v odseku 1 nezahŕňajú účtovnú hodnotu záväzkov vyplývajúcich z derivátových zmlúv a zahŕňajú zodpovedajúcu hodnotu určenú v súlade s odsekom 3.
5. S cieľom overiť, či sú splnené všetky podmienky a požiadavky uvedené v odsekoch 1 až 4, orgán pre riešenie krízových situácií náležite zohľadňuje relevantné posúdenia, ktoré uskutočnili príslušné orgány a ktoré sú sprístupnené v súlade s článkom 90 smernice 2014/59/EÚ.
Článok 6
Piliere a ukazovatele rizika
1. Orgán pre riešenie krízových situácií posudzuje rizikový profil inštitúcií na základe týchto štyroch pilierov rizika:
a)
expozícia voči riziku;
b)
stabilita a rozmanitosť zdrojov financovania;
c)
dôležitosť inštitúcie pre stabilitu finančného systému alebo hospodárstva;
d)
dodatočné ukazovatele rizika, ktoré určí orgán pre riešenie krízových situácií.
2. Pilier „expozícia voči riziku“ pozostáva z týchto ukazovateľov rizika:
a)
vlastné zdroje a oprávnené záväzky v držbe inštitúcie nad rámec MPVZOZ;
b)
ukazovateľ finančnej páky;
c)
podiel vlastného kapitálu Tier 1;
d)
celková riziková expozícia delená celkovými aktívami.
3. Pilier „stabilita a rozmanitosť zdrojov financovania“ pozostáva z týchto ukazovateľov rizika:
a)
pomer čistého stabilného financovania;
b)
LCR.
4. Pilier „dôležitosť inštitúcie pre stabilitu finančného systému alebo hospodárstva“ pozostáva z ukazovateľa „podiel medzibankových úverov a vkladov v Európskej únii zachytávajúci dôležitosť inštitúcie pre hospodárstvo členského štátu, v ktorom je inštitúcia usadená“.
5. Pilier „dodatočné ukazovatele rizika, ktoré určí orgán pre riešenie krízových situácií“ pozostáva z týchto ukazovateľov:
a)
obchodné činnosti, mimosúvahové expozície, deriváty, zložitosť a vyriešiteľnosť krízovej situácie;
b)
členstvo v schéme inštitucionálneho zabezpečenia;
c)
rozsah predchádzajúcej mimoriadnej verejnej finančnej podpory.
Pri určovaní jednotlivých ukazovateľov rizika v pilieri „dodatočné ukazovatele rizika, ktoré určí orgán pre riešenie krízových situácií“ orgán pre riešenie krízových situácií zohľadňuje dôležitosť týchto ukazovateľov v dôsledku pravdepodobnosti, že by dotknutá inštitúcia musela podstúpiť riešenie krízovej situácie, a následnej pravdepodobnosti, že by sa musel využiť mechanizmus financovania riešenia krízových situácií, keď by došlo k riešeniu krízovej situácie danej inštitúcie.
6. Pri určovaní ukazovateľov „obchodné činnosti, mimosúvahové expozície, deriváty, zložitosť a vyriešiteľnosť krízovej situácie“ uvedených v odseku 5 písm. a) orgán pre riešenie krízových situácií zohľadňuje tieto prvky:
a)
zvýšenie rizikového profilu inštitúcie v dôsledku:
i)
dôležitosti obchodných činností vo vzťahu k veľkosti súvahy, úrovni vlastných zdrojov, rizikovosti expozícií a celkovému obchodnému modelu;
ii)
dôležitosti mimosúvahových expozícií vo vzťahu k veľkosti súvahy, úrovni vlastných zdrojov a rizikovosti expozícií;
iii)
dôležitosti hodnoty derivátov vo vzťahu k veľkosti súvahy, úrovni vlastných zdrojov, rizikovosti expozícií a celkovému obchodnému modelu;
iv)
miery, do akej sa v súlade s hlavou II kapitolou II smernice 2014/59/EÚ obchodný model a organizačná štruktúra inštitúcie považujú za zložité;
b)
zníženie rizikového profilu inštitúcie v dôsledku:
i)
relatívnej hodnoty derivátov, ktoré sa zúčtovávajú prostredníctvom centrálnej protistrany (CCP);
ii)
miery, do akej v súlade s hlavou II kapitolou II smernice 2014/59/EÚ môže byť krízová situácia inštitúcie vyriešená rýchlo a bez zákonných prekážok.
7. Pri určovaní ukazovateľa uvedeného v odseku 5 písm. b) orgán pre riešenie krízových situácií zohľadňuje tieto prvky:
a)
či suma finančných prostriedkov, ktorá je ihneď k dispozícii tak na účely rekapitalizácie, ako aj na účely likviditného financovania s cieľom podporiť postihnutú inštitúciu v prípade problémov, je dostatočne vysoká na to, aby umožňovala dôveryhodnú a účinnú podporu danej inštitúcie;
b)
stupeň právnej alebo zmluvnej istoty, že pred tým, než sa požiada o mimoriadnu verejnú podporu, sa plne využijú finančné prostriedky uvedené v písm. a).
8. Ukazovateľ rizika uvedený v odseku 5 písm. c) musí mať maximálnu hodnotu v rámci rozsahu uvedeného v kroku 3 prílohy I pre:
a)
akúkoľvek inštitúciu, ktorá je súčasťou skupiny, v ktorej bola začatá reštrukturalizácia po tom, ako dostala akékoľvek štátne alebo rovnocenné finančné prostriedky, ako napr. z mechanizmu financovania riešenia krízových situácií, a stále je v procese reštrukturalizácie alebo likvidácie, s výnimkou posledných 2 rokov implementácie reštrukturalizačného plánu;
b)
akúkoľvek inštitúciu, v ktorej prebieha likvidácia, a to až do konca likvidačného plánu (pokiaľ má stále uhrádzať daný príspevok).
Pre všetky ostatné inštitúcie musí mať minimálnu hodnotu v rámci rozsahu uvedeného v kroku 3 prílohy I.
9. Na účely odsekov 6, 7 a 8 orgán pre riešenie krízových situácií náležite zohľadňuje posúdenia, ktoré vykonali príslušné orgány, ak sú tieto posúdenia k dispozícii.
Článok 7
Relatívna váha každého piliera a ukazovateľa rizika
1. Pri posudzovaní rizikového profilu každej inštitúcie orgán pre riešenie krízových situácií uplatňuje na piliere rizika tieto váhy:
a)
expozícia voči riziku: 50 %;
b)
stabilita a rozmanitosť zdrojov financovania: 20 %;
c)
dôležitosť inštitúcie pre stabilitu finančného systému alebo hospodárstva: 10 %;
d)
dodatočné ukazovatele rizika, ktoré určí orgán pre riešenie krízových situácií: 20 %.
2. Relatívna váha ukazovateľov rizika, ktoré orgány pre riešenie krízových situácií posudzujú pri určovaní piliera „expozícia voči riziku“, je takáto:
a)
vlastné zdroje a oprávnené záväzky v držbe inštitúcie nad rámec MPVZOZ: 25 %;
b)
ukazovateľ finančnej páky: 25 %;
c)
podiel vlastného kapitálu Tier 1: 25 %;
d)
celková riziková expozícia delená celkovými aktívami: 25 %.
3. Každý ukazovateľ rizika v pilieri „stabilita a rozmanitosť zdrojov financovania“ má rovnakú váhu.
4. Relatívna váha každého ukazovateľa, ktorý orgány pre riešenie krízových situácií posudzujú pri určovaní piliera „dodatočné ukazovatele rizika, ktoré určí orgán pre riešenie krízových situácií“, je takáto:
a)
obchodné činnosti a mimosúvahové expozície, deriváty, zložitosť a vyriešiteľnosť krízovej situácie: 45 %;
b)
členstvo v schéme inštitucionálneho zabezpečenia: 45 %;
c)
rozsah predchádzajúcej mimoriadnej verejnej finančnej podpory: 10 %.
Pri uplatňovaní ukazovateľa uvedeného v písm. b) orgán pre riešenie krízových situácií zohľadňuje relatívnu váhu ukazovateľa uvedenú v písm. a).
Článok 8
Uplatňovanie ukazovateľov rizika v osobitných prípadoch
1. Keď príslušný orgán udelil inštitúcii v súlade s článkami 8 a 21 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 výnimku, ukazovateľ uvedený v článku 6 ods. 3 písm. b) tohto nariadenia uplatňuje orgán pre riešenie krízových situácií na úrovni likviditnej podskupiny. Hodnotenie vyplývajúce z tohto ukazovateľa na úrovni likviditnej podskupiny sa priraďuje každej inštitúcii, ktorá je súčasťou likviditnej podskupiny na účely výpočtu ukazovateľa rizika tejto inštitúcie.
2. Keď príslušný orgán v plnej miere upustil od uplatňovania kapitálových požiadaviek na inštitúciu na individuálnej úrovni podľa článku 7 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 a orgán pre riešenie krízových situácií takisto v plnej miere upustil od uplatňovania MPVZOZ na individuálnej úrovni na tú istú inštitúciu v súlade s článkom 45 ods. 12 smernice 2014/59/EÚ, ukazovateľ uvedený v článku 6 ods. 2 písm. a) tohto nariadenia sa môže vypočítať na konsolidovanej úrovni. Hodnotenie vyplývajúce z tohto ukazovateľa na konsolidovanej úrovni sa priraďuje každej inštitúcii, ktorá je súčasťou skupiny na účely výpočtu ukazovateľa rizika tejto inštitúcie.
3. Keď príslušný orgán udelil inštitúcii výnimku za iných okolností vymedzených v nariadení (EÚ) č. 575/2013, relevantné ukazovatele sa môžu vypočítať na konsolidovanej úrovni. Hodnotenie vyplývajúce z týchto ukazovateľov na konsolidovanej úrovni sa priraďuje každej inštitúcii, ktorá je súčasťou skupiny na účely výpočtu ukazovateľov rizika tejto inštitúcie.
Článok 9
Uplatňovanie úpravy zohľadňujúcej riziko na základný ročný príspevok
1. Orgán pre riešenie krízových situácií určuje dodatočný koeficient úpravy zohľadňujúcej riziko pre každú inštitúciu tak, že skombinuje ukazovatele rizika uvedené v článku 6 v súlade so vzorcom a postupmi stanovenými v prílohe I.
2. Bez toho, aby bol dotknutý článok 10, ročný príspevok každej inštitúcie na každé príspevkové obdobie určuje orgán pre riešenie krízových situácií tak, že základný ročný príspevok vynásobí dodatočným koeficientom úpravy zohľadňujúcej riziko v súlade so vzorcom a postupmi stanovenými v prílohe I.
3. Koeficient úpravy zohľadňujúcej riziko má hodnotu v rozpätí od 0,8 do 1,5.
Článok 10
Ročné príspevky malých inštitúcií
1. Inštitúcie, ktorých celkové záväzky, znížené o vlastné zdroje a kryté vklady, sa rovnajú alebo sú nižšie ako 50 000 000 EUR a ktorých celkové aktíva sú nižšie ako 1 000 000 000 EUR, platia paušálny ročný príspevok 1 000 EUR za každé príspevkové obdobie.
2. Inštitúcie, ktorých celkové záväzky, znížené o vlastné zdroje a kryté vklady, sú vyššie ako 50 000 000 EUR, ale nižšie alebo rovné 100 000 000 EUR a ktorých celkové aktíva sú nižšie ako 1 000 000 000 EUR, platia paušálny ročný príspevok 2 000 EUR za každé príspevkové obdobie.
3. Inštitúcie, ktorých celkové záväzky, znížené o vlastné zdroje a kryté vklady, sú vyššie ako 100 000 000 EUR, ale nižšie alebo rovné 150 000 000 EUR a ktorých celkové aktíva sú nižšie ako 1 000 000 000 EUR, platia paušálny ročný príspevok 7 000 EUR za každé príspevkové obdobie.
4. Inštitúcie, ktorých celkové záväzky, znížené o vlastné zdroje a kryté vklady, sú vyššie ako 150 000 000 EUR, ale nižšie alebo rovné 200 000 000 EUR a ktorých celkové aktíva sú nižšie ako 1 000 000 000 EUR, platia paušálny ročný príspevok 15 000 EUR za každé príspevkové obdobie.
5. Inštitúcie, ktorých celkové záväzky, znížené o vlastné zdroje a kryté vklady, sú vyššie ako 200 000 000 EUR, ale nižšie alebo rovné 250 000 000 EUR a ktorých celkové aktíva sú nižšie ako 1 000 000 000 EUR, platia paušálny ročný príspevok 26 000 EUR za každé príspevkové obdobie.
6. Inštitúcie, ktorých celkové záväzky, znížené o vlastné zdroje a kryté vklady, sú vyššie ako 250 000 000 EUR, ale nižšie alebo rovné 300 000 000 EUR a ktorých celkové aktíva sú nižšie ako 1 000 000 000 EUR, platia paušálny ročný príspevok 50 000 EUR za každé príspevkové obdobie.
7. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 8, ak inštitúcia predloží dostatočné dôkazy, že paušálna suma uvedená v odsekoch 1 až 6 je vyššia než príspevok vypočítaný v súlade s článkom 5, orgán pre riešenie krízových situácií uplatní nižšiu z týchto hodnôt.
8. Orgán pre riešenie krízových situácií môže bez ohľadu na odseky 1 až 6 prijať odôvodnené rozhodnutie, ktorým určí, že rizikový profil inštitúcie nezodpovedá jej malej veľkosti, a uplatniť na túto inštitúciu články 5, 6, 7, 8 a 9. Toto rozhodnutie sa zakladá na týchto kritériách:
a)
obchodný model inštitúcie;
b)
informácie vykázané touto inštitúciou podľa článku 14;
c)
piliere a ukazovatele rizika uvedené v článku 6;
d)
posúdenie príslušného orgánu, pokiaľ ide o rizikový profil uvedenej inštitúcie.
9. Odseky 1 až 8 sa neuplatňujú na tie inštitúcie, ktorých celkové záväzky, znížené o vlastné zdroje a kryté vklady, sa rovnajú alebo sú nižšie ako 300 000 000 EUR po tom, ako boli vyňaté záväzky uvedené v článku 5 ods. 1.
10. Vyňatia uvedené v článku 5 ods. 1 sa nezohľadňujú pri uplatňovaní odsekov 1 až 9 na inštitúcie, ktorých celkové záväzky, znížené o vlastné zdroje a kryté vklady, sa rovnajú alebo sú nižšie ako 300 000 000 EUR pred tým, ako boli vyňaté záväzky uvedené v článku 5 ods. 1.
Článok 11
Ročné príspevky inštitúcií, na ktoré sa vzťahuje článok 45 ods. 3 smernice 2014/59/EÚ
1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 10, sa ročné príspevky inštitúcií uvedených v článku 45 ods. 3 smernice 2014/59/EÚ vypočítavajú v súlade s článkom 9, pričom sa použije 50 % ich základného ročného príspevku.
2. V prípade, že sa mechanizmus financovania riešenia krízových situácií v členskom štáte využíva v súvislosti s inštitúciou uvedenou v článku 45 ods. 3 smernice 2014/59/EÚ na ktorýkoľvek z účelov uvedených v článku 101 smernice 2014/59/EÚ, orgán pre riešenie krízových situácií môže prijať odôvodnené rozhodnutie, že články 5, 6, 7, 8 a 9 sa uplatňujú na tie inštitúcie, ktorých rizikový profil je podobný alebo vyšší ako rizikový profil inštitúcie, ktorá využila mechanizmus financovania riešenia krízových situácií na ktorýkoľvek z účelov uvedených v článku 101 smernice 2014/59/EÚ. Pri stanovovaní podobnosti rizikového profilu na účely odôvodneného rozhodnutia orgán pre riešenie krízových situácií zohľadňuje všetky tieto prvky:
a)
obchodný model tejto inštitúcie;
b)
informácie vykázané touto inštitúciou podľa článku 14;
c)
piliere a ukazovatele rizika uvedené v článku 6;
d)
posúdenie príslušného orgánu, pokiaľ ide o rizikový profil uvedenej inštitúcie.
Článok 12
Nové inštitúcie pod dohľadom alebo zmena štatútu
1. Ak je inštitúcia inštitúciou, nad ktorou sa novo vykonáva dohľad len počas určitej časti príspevkového obdobia, čiastočný príspevok sa určuje uplatnením metodiky stanovenej v oddiele 3 na hodnotu jej ročného príspevku vypočítaného za nasledujúce príspevkové obdobie odkazom na počet plných mesiacov príspevkového obdobia, počas ktorých sa nad inštitúciou vykonáva dohľad.
2. Zmena štatútu inštitúcie (vrátane malých inštitúcií) počas príspevkového obdobia nemá vplyv na ročný príspevok, ktorý sa má v danom roku uhradiť.
Článok 13
Postup získavania ročných príspevkov
1. Orgán pre riešenie krízových situácií informuje každú inštitúciu uvedenú v článku 2 o svojom rozhodnutí, ktorým sa určil ročný príspevok, ktorý má každá inštitúcia splatiť každoročne najneskôr do 1. mája.
2. Orgán pre riešenie krízových situácií o rozhodnutí informuje ktorýmkoľvek z týchto spôsobov:
a)
elektronicky alebo iným porovnateľným komunikačným prostriedkom, ktorý umožňuje vystaviť potvrdenie o doručení;
b)
doporučeným listom s doručenkou.
3. Rozhodnutie musí obsahovať podmienku a spôsob, akým sa ročný príspevok uhrádza, a podiel neodvolateľných platobných záväzkov uvedených v článku 103 smernice 2014/59/EÚ, ktoré každá inštitúcia môže používať. Orgán pre riešenie krízových situácií prijíma kolaterál iba takého druhu a za takých podmienok, ktoré umožňujú jeho okamžitú realizovateľnosť, a to aj v prípade rozhodnutia o riešení krízovej situácie prijatého cez víkend. Kolaterál by mal byť ocenený konzervatívne, aby toto ocenenie odzrkadľovalo výrazne zhoršené podmienky na trhu.
4. Bez toho, aby bol dotknutý ktorýkoľvek iný prostriedok nápravy, ktorý má orgán pre riešenie krízových situácií k dispozícii, v prípade čiastočnej úhrady, neuhradenia alebo nedodržania požiadavky stanovenej v rozhodnutí vzniká dotknutej inštitúcii denná pokuta z neuhradenej výšky splátky.
K dlžnej sume vznikajú každý deň úroky z dennej pokuty stanovené na základe úrokovej sadzby, ktorú Európska centrálna banka uplatňuje na svoje hlavné operácie refinancovania a ktorá je uverejňovaná v sérii C Úradného vestníka Európskej únie, platnej v prvý kalendárny deň mesiaca, na ktorý pripadá splatnosť platby, zvýšenej o 8 percentuálnych bodov, a to počínajúc dňom splatnosti splátky.
5. Ak je inštitúcia inštitúciou, nad ktorou sa novo vykonáva dohľad len počas určitej časti príspevkového obdobia, jej čiastočný ročný príspevok sa vyberá spolu s ročným príspevkom splatným za nasledujúce príspevkové obdobie.
ODDIEL 3
ADMINISTRATÍVNE ASPEKTY A SANKCIE
Článok 14
Povinnosti inštitúcií v oblasti predkladania správ
1. Inštitúcie predkladajú orgánu pre riešenie krízových situácií poslednú schválenú ročnú účtovnú závierku, ktorá je k dispozícii pred 31. decembrom roka predchádzajúceho príspevkovému obdobiu, spolu so stanoviskom štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti v súlade s článkom 32 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/34/EÚ (15).
2. Inštitúcie predkladajú orgánu pre riešenie krízových situácií minimálne tie informácie, ktoré sú uvedené v prílohe II, a to na úrovni individuálneho subjektu.
3. Informácie uvedené v prílohe II zahrnuté do požiadaviek na predkladanie správ orgánom dohľadu stanovených vo vykonávacom nariadení Komisie (EÚ) č. 680/2014 (16), alebo ak je to vhodné, v akejkoľvek inej požiadavke na predkladanie správ orgánom dohľadu platiacich pre inštitúciu na základe vnútroštátneho práva sa predkladajú orgánu pre riešenie krízových situácií v takej podobe, v akej ich inštitúcia vykázala v poslednej relevantnej správe orgánom dohľadu, ktorá bola predložená príslušnému orgánu v súvislosti s referenčným rokom ročnej účtovnej závierky uvedenej v odseku 1.
4. Informácie uvedené v odsekoch 1, 2 a 3 sa predkladajú najneskôr do 31. januára každého roka v súvislosti s rokom, ktorý sa skončil 31. decembra predchádzajúceho roka alebo príslušného relevantného finančného roka. Ak 31. január nie je pracovným dňom, informácie sa predložia v nasledujúci pracovný deň.
5. Keď v informáciách alebo údajoch predkladaných orgánom pre riešenie krízových situácií dôjde k aktualizáciám alebo opravám, takéto aktualizácie alebo opravy sa bezodkladne predložia orgánom pre riešenie krízových situácií.
6. Inštitúcie predkladajú informácie uvedené v prílohe II v dátových formátoch a v podobe, ktorú stanoví orgán pre riešenie krízových situácií.
7. Na informácie predkladané v súlade s odsekmi 2 a 3 sa vzťahujú požiadavky dôvernosti a služobného tajomstva stanovené v článku 84 smernice 2014/59/EÚ.
Článok 15
Povinnosť orgánov pre riešenie krízových situácií vymieňať si informácie
1. Na účely výpočtu menovateľa stanoveného v pilieri rizika uvedenom v článku 7 ods. 1 písm. c), orgány pre riešenie krízových situácií každoročne do 15. februára predkladajú Európskemu orgánu pre bankovníctvo (EBA) informácie, ktoré dostali od všetkých inštitúcií usadených na ich území, v súvislosti s medzibankovými záväzkami a vkladmi uvedenými v prílohe I na súhrnnej úrovni.
2. EBA každoročne do 1. marca oznámi každému orgánu pre riešenie krízových situácií hodnotu menovateľa piliera rizika uvedeného v článku 7 ods. 1 písm. c).
Článok 16
Povinnosti systémov ochrany vkladov v oblasti predkladania správ
1. Systémy ochrany vkladov každoročne do 31. januára predkladajú orgánom pre riešenie krízových situácií výpočet priemernej výšky krytých vkladov za predchádzajúci rok, vypočítavanej každý štvrťrok, všetkých svojich členských úverových inštitúcií.
2. Tieto informácie sa predkladajú tak na individuálnej, ako aj na súhrnnej úrovni za dotknuté úverové inštitúcie s cieľom umožniť orgánom pre riešenie krízových situácií, aby stanovili ročnú cieľovú úroveň mechanizmu financovania riešenia krízových situácií v súlade s článkom 4 ods. 2 a aby stanovili základný ročný príspevok každej inštitúcie v súlade s článkom 5.
Článok 17
Presadzovanie predpisov
1. Keď inštitúcie nepredložia všetky informácie uvedené v článku 14 v lehote stanovenej v uvedenom článku, orgán pre riešenie krízových situácií použije na výpočet ročného príspevku dotknutej inštitúcie odhady alebo svoje vlastné predpoklady.
2. Keď informácie nie sú predložené každoročne do 31. januára, orgán pre riešenie krízových situácií môže dotknutej inštitúcii priradiť najvyšší koeficient úpravy zohľadňujúcej riziko podľa článku 9.
3. Keď v informáciách, ktoré orgánu pre riešenie krízových situácií predkladajú inštitúcie, dôjde k opätovnému vykázaniu údajov alebo k ich revízii, orgán pre riešenie krízových situácií upraví ročný príspevok na základe aktualizovaných informácií pri výpočte ročného príspevku danej inštitúcie na nasledujúce príspevkové obdobie.
4. Akýkoľvek rozdiel medzi ročným príspevkom vypočítaným a uhradeným na základe informácií, v ktorých došlo k opätovnému vykázaniu údajov alebo k ich revízii, a ročným príspevkom, ktorý mal byť uhradený na základe úpravy ročného príspevku, sa vyrovná v sume ročného príspevku splatnej za nasledujúce príspevkové obdobie. Táto úprava sa uskutoční formou zníženia alebo zvýšenia príspevkov na nasledujúce príspevkové obdobie.
Článok 18
Administratívne sankcie a iné administratívne opatrenia
Orgány pre riešenie krízových situácií môžu osobám alebo subjektom zodpovedným za porušenia tohto nariadenia ukladať administratívne sankcie a iné administratívne opatrenia uvedené v článku 110 smernice 2014/59/EÚ.
ODDIEL 4
MECHANIZMY SPOLUPRÁCE
Článok 19
Mechanizmy spolupráce
1. S cieľom zabezpečiť, aby boli príspevky skutočne uhrádzané, príslušné orgány pomáhajú orgánom pre riešenie krízových situácií pri realizácii ktorejkoľvek z úloh podľa tohto nariadenia, ak o to orgán pre riešenie krízových situácií požiada.
2. Príslušné orgány na žiadosť predložia orgánom pre riešenie krízových situácií kontaktné údaje inštitúcií, ktorým sa každoročne najneskôr do 1. apríla alebo v nasledujúci pracovný deň, ak 1. apríl nepripadá na pracovný deň, oznamuje rozhodnutie uvedené v článku 13 ods. 1 Takéto kontaktné údaje obsahujú názov právnickej osoby, meno fyzickej osoby zastupujúcej právnickú osobu, adresu, e-mailovú adresu, telefónne číslo, číslo faxu alebo akékoľvek iné informácie, ktoré umožňujú inštitúciu identifikovať.
3. Príslušné orgány predkladajú orgánom pre riešenie krízových situácií akékoľvek informácie, ktoré orgánom pre riešenie krízových situácií umožnia vypočítať ročné príspevky, najmä akékoľvek informácie súvisiace s dodatočnou úpravou zohľadňujúcou riziko a akýmikoľvek relevantnými výnimkami, ktoré príslušné orgány udelili inštitúciám podľa smernice 2013/36/EÚ a nariadenia (EÚ) č. 575/2013.
ODDIEL 5
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 20
Prechodné ustanovenia
1. Keď informácie požadované na základe konkrétneho ukazovateľa podľa prílohy II nie sú pre daný referenčný rok zahrnuté do príslušnej požiadavky na predkladanie správ orgánom dohľadu podľa článku 14, tento ukazovateľ rizika sa neuplatňuje až dovtedy, kým sa táto požiadavka na predkladanie správ orgánom dohľadu nestane uplatniteľnou. Váha ostatných dostupných ukazovateľov rizika sa pomerne k ich váham prepočíta, ako sa stanovuje v článku 7 tak, aby súčet ich váh bol 1. Ak systém ochrany vkladov nemá v roku 2015 k dispozícii ktorékoľvek z informácií požadovaných podľa článku 16 do 31. januára na účely výpočtu ročnej cieľovej úrovne uvedenej v článku 4 ods. 2 alebo na účely výpočtu základného ročného príspevku každej inštitúcie uvedeného v článku 5, relevantná úverová inštitúcia po oznámení zo strany systému ochrany vkladov orgánu pre riešenie krízových situácií tieto informácie predloží do uvedeného dátumu. Odchylne od článku 13 ods. 1, pokiaľ ide o príspevky, ktoré sa majú uhradiť v roku 2015, orgány pre riešenie krízových situácií najneskôr do 30. novembra 2015 informujú každú inštitúciu o svojom rozhodnutí, ktorým sa stanovuje ročný príspevok, ktorý majú inštitúcie uhrádzať.
2. Odchylne od článku 13 ods. 4 a pokiaľ ide o príspevky, ktoré sa majú uhradiť v roku 2015, výška splatná podľa rozhodnutia uvedeného v článku 13 ods. 3 sa uhrádza do 31. decembra 2015.
3. Odchylne od článku 14 ods. 4 a pokiaľ ide o informácie, ktoré sa majú predložiť orgánu pre riešenie krízových situácií v roku 2015, informácie podľa uvedeného odseku sa predkladajú najneskôr do 1. septembra 2015.
4. Odchylne od článku 16 ods. 1, systémy ochrany vkladov predkladajú orgánu pre riešenie krízových situácií do 1. septembra 2015 informáciu o výške krytých vkladov k 31. júlu 2015.
5. Až do konca úvodného obdobia uvedeného v článku 69 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 806/2014 môžu členské štáty umožniť inštitúciám, ktorých celkové záväzky, znížené o vlastné zdroje a kryté vklady, presahujú 300 000 000 EUR a ktorých celkové aktíva sa rovnajú alebo sú nižšie ako 3 000 000 000 EUR, aby uhradili paušálnu sumu 50 000 EUR za celkové záväzky vo výške prvých 300 000 000 EUR znížené o vlastné zdroje a kryté vklady. Za celkové záväzky, znížené o vlastné zdroje a kryté vklady, presahujúce 300 000 000 EUR tieto inštitúcie uhrádzajú príspevky v súlade s článkami 4 až 9 tohto nariadenia.
Článok 21
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom nasledujúcim po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Uplatňuje sa od 1. januára 2015.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 21. októbra 2014