PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. března 2014,
kterým se mění rozhodnutí 2011/130/EU, kterým se stanoví minimální požadavky na přeshraniční zpracování dokumentů elektronicky podepsaných příslušnými orgány podle směrnice 2006/123/ES Evropského parlamentu a Rady o službách na vnitřním trhu
(oznámeno pod číslem C(2014) 1640)
(Text s významem pro EHP)
(2014/148/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Poskytovatelé služeb, jejichž služby spadají do oblasti působnosti směrnice 2006/123/ES, musí být prostřednictvím jednotných kontaktních míst a elektronickými prostředky schopni splnit postupy a formality potřebné pro přístup ke svým činnostem a jejich výkonu. V mezích stanovených v čl. 5 odst. 3 směrnice 2006/123/ES se nadále mohou vyskytovat případy, kdy poskytovatelé služeb musí při plnění takových postupů a formalit předkládat originály dokumentů, ověřené kopie nebo ověřené překlady dokumentů. V takových případech může být nezbytné, aby poskytovatelé služeb předložili dokumenty elektronicky podepsané příslušnými orgány.
(2)
Přeshraniční využívání zaručených elektronických podpisů založených na kvalifikovaném osvědčení je usnadněno rozhodnutím Komise 2009/767/ES ze dne 16. října 2009, kterým se stanovují opatření pro usnadnění užití postupů s využitím elektronických prostředků prostřednictvím „jednotných kontaktních míst“ podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES o službách na vnitřním trhu (2), jež mimo jiné ukládá členským státům povinnost provést posouzení rizik před vyžádáním těchto elektronických podpisů od poskytovatelů služeb a stanoví pravidla pro přijímání zaručených elektronických podpisů založených na kvalifikovaném osvědčení členskými státy, ať již byly vytvořeny prostředky pro bezpečné vytváření podpisu, či ne. Rozhodnutí 2009/767/ES se však nezabývá formáty elektronických podpisů v dokumentech vydaných příslušnými orgány, které musí poskytovatelé služeb při plnění příslušných postupů a formalit předložit.
(3)
Vzhledem k tomu, že příslušné orgány v členských státech v současné době používají k elektronickému podepisování svých dokumentů různé formáty zaručených elektronických podpisů, mohou se přijímající členské státy, které musí tyto dokumenty zpracovat, v důsledku různých použitých formátů podpisu potýkat s technickými obtížemi. Aby mohli poskytovatelé služeb plnit postupy a formality elektronickou cestou i přes hranice, je nutné zajistit, aby členské státy při přijímání dokumentů elektronicky podepsaných příslušnými orgány z jiných členských států technicky podporovaly alespoň některé formáty zaručených elektronických podpisů. Definování určitého počtu zaručených elektronických podpisů, které mají být technicky podporovány přijímajícím členským státem, by umožnilo větší automatizaci a zlepšení přeshraniční interoperability elektronických postupů.
(4)
Původně se rozhodnutí vztahovalo pouze na základní úroveň standardizovaných formátů ETSI zaručených elektronických podpisů. Je vhodné je doplnit dlouhodobějšími úrovněmi standardizovaných formátů ETSI, jež v průběhu času usnadní uchovávání informací týkajících se platnosti elektronických podpisů.
(5)
ETSI zveřejnilo pro výchozí profily zaručených elektronických podpisů nové technické specifikace, jež mají omezit výběr v příslušných normách, a tím zvýšit přeshraniční interoperabilitu. Tyto profily se vztahují na všechny úrovně souladu, od základní až po dlouhodobou úroveň.
(6)
Členské státy, jejichž příslušné orgány používají jiné formáty elektronického podpisu, než jaké jsou běžně podporovány, mohly zavést ověřovací prostředky umožňující ověření těchto podpisů i za hranicemi. V takovém případě je nutné, aby informace o těchto nástrojích byly snadno přístupné (pokud potřebné informace nejsou obsaženy přímo v elektronických dokumentech, elektronických podpisech nebo nosičích elektronických dokumentů) tak, aby se přijímající členské státy mohly na tyto ověřovací nástroje spolehnout.
(7)
Toto rozhodnutí nemá vliv na stanovení toho, co představuje originál, ověřenou kopii nebo ověřený překlad, ze strany členských států. Jeho cíl se omezuje na usnadnění ověřování elektronických podpisů, pokud jsou použity v originálech, ověřených kopiích nebo ověřených překladech, které mají poskytovatelé služeb předložit prostřednictvím jednotných kontaktních míst.
(8)
S cílem umožnit členským státům zavedení nezbytných technických nástrojů je vhodné, aby se toho rozhodnutí použilo od 1. prosince 2014.
(9)
Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru pro směrnici o službách,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Změny rozhodnutí Komise 2011/130/EU (3)
Rozhodnutí 2011/130/EU se mění takto:
1)
Odstavec 1 článku 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy zavedou nezbytné technické prostředky, které jim umožní zpracování elektronicky podepsaných dokumentů, jež v rámci plnění postupů a formalit předkládají poskytovatelé služeb prostřednictvím jednotných kontaktních míst, jak je stanoveno v článku 8 směrnice 2006/123/ES, a které jsou podepsány příslušnými orgány jiných členských států zaručeným elektronickým podpisem XML, CMS nebo PDF v jakékoli úrovni souladu, nebo prostřednictvím příslušné datové schránky na základní úrovni, pokud splňují technické specifikace uvedené v příloze.“
2)
Příloha se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Použití
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. prosince 2014.
Článek 3
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 17. března 2014.
VYKONÁVACIE ROZHODNUTIE KOMISIE
zo 17. marca 2014,
ktorým sa mení rozhodnutie 2011/130/EÚ, ktorým sa ustanovujú minimálne požiadavky na cezhraničné spracovanie dokumentov elektronicky podpísaných príslušnými orgánmi v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES o službách na vnútornom trhu
[oznámené pod číslom C(2014) 1640]
(Text s významom pre EHP)
(2014/148/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (1), a najmä na jej článok 8 ods. 3,
keďže:
(1)
Poskytovatelia služieb, ktorých služby patria do rozsahu pôsobnosti smernice 2006/123/ES, musia byť schopní prostredníctvom miest jednotného kontaktu a elektronickými prostriedkami plniť postupy a formality potrebné na prístup k ich činnostiam a na ich vykonávanie. V medziach ustanovených v článku 5 ods. 3 smernice 2006/123/ES môže stále dochádzať k prípadom, keď poskytovatelia služieb musia pri plnení takýchto postupov a formalít predkladať originály dokumentov, overené kópie alebo overené preklady. V takýchto prípadoch môže byť potrebné, aby poskytovatelia služieb predkladali dokumenty elektronicky podpísané príslušnými orgánmi.
(2)
Cezhraničné používanie zaručených elektronických podpisov podporovaných kvalifikovaným osvedčením je uľahčené rozhodnutím Komisie 2009/767/ES zo 16. októbra 2009, ktorým sa ustanovujú opatrenia na uľahčenie postupov elektronickými spôsobmi prostredníctvom „miest jednotného kontaktu“ podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES o službách na vnútornom trhu (2), ktorým sa okrem iného členským štátom ukladá povinnosť vykonávať hodnotenie rizík pred požadovaním týchto elektronických podpisov od poskytovateľov služieb a ktorým sa ustanovujú pravidlá uznávania zaručených elektronických podpisov založených na kvalifikovaných osvedčeniach členskými štátmi, vyhotovených na bezpečnom zariadení na vyhotovenie podpisu alebo bez tohto zariadenia. Rozhodnutie 2009/767/ES sa však nezaoberá formátmi elektronických podpisov v dokumentoch vydaných príslušnými orgánmi, ktoré musia predkladať poskytovatelia služieb pri plnení príslušných postupov a formalít.
(3)
Keďže príslušné orgány v členských štátoch v súčasnosti používajú na elektronické podpisovanie svojich dokumentov rôzne formáty zaručených elektronických podpisov, prijímajúce členské štáty, ktoré majú spracúvať tieto dokumenty, môžu čeliť technickým problémom z dôvodu rozmanitosti používaných formátov podpisu. S cieľom umožniť poskytovateľom služieb plniť postupy a služby cezhranične elektronickými prostriedkami je potrebné zaistiť, aby členské štáty technicky podporovali aspoň niekoľko formátov zaručených elektronických podpisov, keď prijímajú dokumenty elektronicky podpísané príslušnými orgánmi z iných členských štátov. Určenie niekoľkých formátov zaručených elektronických podpisov, ktoré musia byť technicky podporované prijímajúcim členským štátom, by umožnilo väčšiu automatizáciu a zlepšenie cezhraničnej interoperability elektronických postupov.
(4)
Spočiatku sa rozhodnutie vzťahovalo iba na základnú úroveň štandardizovaných formátov ETSI zaručených elektronických podpisov. Je vhodné doplniť takisto dlhodobejšie úrovne štandardizovaných formátov ETSI, ktoré uľahčujú zachovanie platnosti informácií týkajúcich sa elektronických podpisov v priebehu času.
(5)
Inštitút ETSI zverejnil nové technické špecifikácie pre základné profily pre zaručené elektronické podpisy, ktorých cieľom je obmedziť možnosti voľby v príslušných normách, a tým zvýšiť cezhraničnú interoperabilitu. Tieto profily pokrývajú všetky úrovne zhody od základnej až po dlhodobú.
(6)
Členské štáty, ktorých príslušné orgány používajú iné formáty elektronických podpisov, ako sú bežne podporované, mohli zaviesť validačné prostriedky, ktoré umožnia, aby sa ich podpisy overovali cezhranične. Keď ide o takýto prípad a na to, aby sa prijímajúce členské štáty mohli spoliehať na tieto validačné nástroje, musia byť informácie o týchto nástrojoch ľahko dostupné, pokiaľ potrebné informácie nie sú uvedené priamo v elektronických dokumentoch, elektronických podpisoch alebo nosičoch elektronických dokumentov.
(7)
Týmto rozhodnutím sa neovplyvňuje to, ako členské štáty určia, čo tvorí originál, overenú kópiu alebo overený preklad. Cieľ tohto rozhodnutia sa obmedzuje na uľahčenie overovania elektronických podpisov, ak sa používajú v origináloch, overených kópiách alebo overených prekladoch, ktoré môžu poskytovatelia služieb potrebovať predložiť prostredníctvom miest jednotného kontaktu.
(8)
S cieľom umožniť členským štátom zaviesť potrebné technické nástroje je vhodné, aby sa toto rozhodnutie uplatňovalo od 1. decembra 2014.
(9)
Opatrenia stanovené v tomto rozhodnutí sú v súlade so stanoviskom výboru zriadeného na základe smernice o službách,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Zmeny v rozhodnutí Komisie 2011/130/EÚ (3)
Rozhodnutie 2011/130/EÚ sa mení takto:
1.
Odsek 1 v článku 1 sa nahrádza takto:
„1. Členské štáty zavedú potrebné technické prostriedky, ktoré im umožnia spracúvať elektronicky podpísané dokumenty, ktoré poskytovatelia služieb predkladajú v kontexte plnenia postupov a formalít prostredníctvom miest jednotného kontaktu, ako sa predpokladá v článku 8 smernice 2006/123/ES, a ktoré príslušné orgány ostatných členských štátov podpísali zaručeným elektronickým podpisom XML, CMS alebo PDF na ktorejkoľvek úrovni súladu alebo použitím základného podpisového kontajnera ASiC-S, ak sú v súlade s technickými špecifikáciami uvedenými v prílohe.“
2.
Príloha sa nahrádza prílohou k tomuto rozhodnutiu.
Článok 2
Uplatňovanie
Toto rozhodnutie sa uplatňuje od 1. decembra 2014.
Článok 3
Adresáti
Toto rozhodnutie je určené členským štátom.
V Bruseli 17. marca 2014