ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 5. září 2013
o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
(oznámeno pod číslem C(2013) 5666)
(Text s významem pro EHP)
(2013/448/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na články 10a a 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pro provozovatele zařízení v rámci systému Unie pro obchodování s emisemi (EU ETS) platí počínaje rokem 2013 pravidlo přidělovat povolenky na emise dražením. Způsobilým provozovatelům se však budou v období let 2013-2020 nadále přidělovat bezplatné povolenky. Množství povolenek, které jednotliví provozovatelé obdrží, je určeno na základě harmonizovaných pravidel platných v celé Unii, která jsou dána směrnicí 2003/87/ES a rozhodnutím Komise 2011/278/EU (2).
(2)
Členské státy byly vyzvány, aby Komisi do 30. září 2011 předložily svá vnitrostátní prováděcí opatření, která obsahují kromě dalších povinných informací seznam zařízení na jejich území, která patří mezi zařízení v působnosti směrnice 2003/87/ES, a předběžné množství bezplatných povolenek, které budou přiděleny v období 2013-2020, vypočítané na základě harmonizovaných pravidel platných pro celou Unii.
(3)
Článek 18 Aktu o podmínkách přistoupení Chorvatské republiky a o úpravách Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy o fungování Evropské unie a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (3) stanoví přechodná opatření týkající se Chorvatska, která jsou uvedena v příloze V tohoto Aktu. Podle oddílu 10 přílohy V Chorvatsko zajistí, aby provozovatelé splňovali požadavky směrnice 2003/87/ES během celého roku 2013. Provozovatelé způsobilých zařízení rovněž obdrží bezplatné povolenky na celý rok 2013, což jim umožní plný soulad se systémem EU ETS a jeho principy ročního monitorování, podávání zpráv, ověřování emisí a vyřazování povolenek. V souladu s uvedeným Chorvatsko předložilo Komisi svá vnitrostátní prováděcí opatření podle čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES a čl. 15 odst. 1 rozhodnutí 2011/278/EU.
(4)
Vnitrostátní prováděcí opatření se předkládají v elektronické šabloně, kterou poskytla Komise, aby zajistila kvalitu a porovnatelnost údajů. Všechny členské státy předložily v tomto nebo podobném formátu seznam zařízení, tabulku se všemi příslušnými údaji ke každému zařízení a zprávu o metodologii, ve které je popsán způsob, jakým příslušné orgány členského státu údaje shromáždily.
(5)
Vzhledem ke značnému záběru předložených informací a údajů Komise nejprve prověřila úplnost všech vnitrostátních prováděcích opatření. V případech, kdy Komise neshledala předložené informace kompletní, požádala dotčený členský stát o dodatečné informace. Příslušné orgány v odpovědi na tyto žádosti předložily dodatečné informace, aby vnitrostátní prováděcí opatření doplnily.
(6)
Vnitrostátní prováděcí opatření včetně předběžného celkového ročního množství povolenek na emise přidělených bezplatně na období 2013-2020 byla vyhodnocena podle kritérií směrnice 2003/87/ES, zejména článku 10a, a podle rozhodnutí 2011/278/EU a s ohledem na pokyny Komise pro členské státy schválené Výborem pro změnu klimatu dne 14. dubna 2011. V odpovídajících případech se bral ohled na pokyny k výkladu přílohy I směrnice 2003/87/ES.
(7)
Komise provedla podrobné posouzení shody vnitrostátních prováděcích opatření v každém členském státě. Komise provedla v rámci tohoto komplexního posouzení jak analýzu konzistence samotných údajů, tak analýzu konzistence údajů s harmonizovanými pravidly pro přidělování povolenek. Komise nejprve prověřila oprávněnost nároku zařízení na bezplatné přidělení povolenek, rozdělení zařízení na dílčí zařízení a jejich hranice. Poté Komise prověřila správnost použití referenčních úrovní v odpovídajících případech dílčích zařízení. Vzhledem k tomu, že pro referenční úrovně produktu dílčích zařízení stanoví rozhodnutí 2011/278/EU v podstatě pro každý produkt jednu referenční úroveň, zaměřila se Komise zejména na používání referenčních úrovní pro konečné produkty podle definice produktu a systémových hranic definovaných v příloze I rozhodnutí 2011/278/EU. Komise navíc podrobně analyzovala výpočty historických úrovní činnosti zařízení, případy významných změn kapacity během základního období a rovněž případy, kdy byla zařízení uvedena do provozu během základního období, výpočty předběžného počtu povolenek k bezplatnému přidělení se zřetelem na zaměnitelnost paliva a elektřiny, statut úniku uhlíku a teplo odváděné do domácností, neboť uvedené aspekty mají významný vliv na přidělování povolenek. Určování případných dodatečných nesrovnalostí v aplikaci harmonizovaných pravidel pro přidělování povolenek se provedlo pomocí dalších statistických analýz a kontrol věrohodnosti pomocí indikátorů, například srovnáním velikosti navrženého přídělu povolenek na historickou aktivitu s referenčními hodnotami nebo srovnáním úrovně historické aktivity s výrobní kapacitou.
(8)
Na základě výsledků uvedeného posouzení provedla Komise detailní posouzení zařízení, u kterých se zjistily nesrovnalosti v používání harmonizovaných pravidel pro přidělování povolenek, a vyžádala si další vysvětlení od příslušných orgánů dotčeného členského státu.
(9)
Na základě výsledků posouzení shody Komise shledává, že vnitrostátní prováděcí opatření Belgie, Bulharska, Dánska, Estonska, Irska, Řecka, Španělska, Francie, Chorvatska, Itálie, Kypru, Lotyšska, Litvy, Lucemburska, Maďarska, Malty, Nizozemska, Rakouska, Polska, Portugalska, Rumunska, Slovinska, Slovenska, Finska, Švédska a Spojeného království jsou v souladu se směrnicí 2003/87/ES a rozhodnutím 2011/278/EU. Zařízení, na která se vztahují vnitrostátní prováděcí opatření členských států, byla shledána způsobilými pro přidělení bezplatných povolenek a nebyly zjištěny žádné nesrovnalosti v předběžné celkové roční výši bezplatně přidělených povolenek navrhovaných jednotlivými členskými státy.
(10)
Výsledky posouzení však ukázaly, že některé aspekty vnitrostátních prováděcích opatření předložených Německem a Českou republikou nejsou v souladu s kritérii směrnice 2003/87/ES a rozhodnutí 2011/278/EU při zohlednění pokynů Komise členským státům schválených 14. dubna 2011 Výborem pro změnu klimatu.
(11)
Komise zjistila, že Německo navrhlo přidělit sedmi zařízením větší množství bezplatných povolenek na emise, aby se podle jeho názoru předešlo zbytečným nesnázím. V souladu s článkem 10a směrnice 2003/87/ES a rozhodnutím 2011/278/EU je předběžné množství bezplatně přidělených povolenek předkládané jako součást vnitrostátních prováděcích opatření vypočteno na základě harmonizovaných pravidel platných pro celou Unii. Rozhodnutí 2011/278/EU neumožňuje úpravu, kterou by Německo chtělo provést na základě § 9 odst. 5 německého zákona o obchodování s emisemi skleníkových plynů (TEHG) z 28. července 2011. Zatímco do roku 2012 bylo bezplatné přidělování povolenek organizováno na národním základě, na období počínající rokem 2013 zákonodárce záměrně zavedl plně harmonizovaná pravidla pro přidělování bezplatných povolenek zařízením, aby měla všechna zařízení stejné podmínky. Jakákoli jednostranná změna v předběžných množstvích bezplatných povolenek vypočítaných členskými státy na základě rozhodnutí 2011/278/EU by uvedený harmonizovaný přístup narušila. Německo neuvedlo, že by příděly vypočítané na základě rozhodnutí 2011/278/EU pro dotčená zařízení byly zjevně nepřiměřené vzhledem k cílům dosažení plné harmonizace přidělování povolenek. Přidělení většího množství bezplatných povolenek některým zařízením by mohlo narušit hospodářskou soutěž, nebo by mohlo vzniknout nebezpečí takového narušení, a vzhledem k tomu, že obchodování s povolenkami má ve všech odvětvích zahrnutých do směrnice 2003/87/ES celounijní charakter, důsledky by měly přeshraniční dosah. S ohledem na zásady jednotného zacházení se zařízeními zahrnutými do EU ETS a jednotného přístupu k členským státům proto Komise nemůže souhlasit s předběžným množstvím bezplatných povolenek pro některá zařízení obsažená v německých vnitrostátních prováděcích opatřeních a uvedená v bodě A přílohy I.
(12)
Komise rovněž zjistila, že vnitrostátní prováděcí opatření navržená Německem jsou v rozporu s rozhodnutím 2011/278/EU, protože použití produktových referenčních úrovní pro tekuté surové kovy v případech uvedených v bodě B přílohy I k tomuto rozhodnutí neodpovídá příslušným pravidlům. Komise v této souvislosti shledává, že v německých vnitrostátních prováděcích opatřeních se v případech výroby oceli v kyslíkových konvertorech a v případech, kdy se tekutý surový kov z vysokých pecí nezpracovává na ocel v témže zařízení, ale zasílá se k dalšímu zpracování, nepřidělují bezplatné povolenky na emise provozovateli vysoké pece na výrobu tekutého kovu. Místo toho se bezplatné povolenky poskytují zařízení na zpracování oceli.
(13)
Komise poukazuje na to, že rozhodnutím 2011/278/EU byly zavedeny referenční úrovně produktu, podle kterých se povolenky na emise přidělují a které zohledňují definice produktu a celý výrobní proces, díky čemuž je možné ověřit údaje o výrobě a jednotné používání referenčních úrovní produktu v celé Unii. Referenční úrovně produktu se používají pro zařízení, která se za tímto účelem rozdělí na dílčí zařízení, a referenční úrovně dílčího zařízení se definují jako vstupy, výstupy a odpovídající emise související s výrobou produktu, pro který je v příloze I rozhodnutí 2011/278/EU stanovena referenční úroveň. Referenční úroveň se tak stanoví pro produkty, nikoli pro procesy. V souladu s tím byla referenční úroveň vytvořena i pro tekutý kov, přičemž jako produkt bylo definováno tekuté železo nasycené uhlíkem za účelem dalšího zpracování. Skutečnost, že systémové hranice pro referenční úrovně tekutého kovu dané přílohou I rozhodnutí 2011/278/EU zahrnují výrobu oceli v kyslíkových konvertorech, neumožňuje členským státům opomenout, že se příděly povolenek mají vztahovat na výrobu daného produktu. Tento přístup se opírá i o skutečnost, že referenční hodnoty by měly pokrýt všechny přímé emise spojené s výrobou. Zdrojem emisí je právě výroba tekutého kovu ve vysoké peci, zatímco při zpracování surového železa na ocel v kyslíkových konvertorech vzniká emisí poměrně málo. V souladu s tím by měla být i referenční úroveň mnohem nižší, pokud pokrývá zařízení, která dovážejí a zpracovávají tekutý kov v kyslíkových konvertorech na ocel. Vzhledem k celkovému postupu přidělování povolenek stanovenému rozhodnutím 2011/278/EU, zejména s ohledem na pravidla pro rozsáhlé změny kapacity, nelze navíc považovat příděly povolenek navrhované Německem za konsistentní. Komise proto shledala, že vzhledem k nedostatku odpovídajících dílčích zařízení, která by umožnila stanovit příděly povolenek podle článku 10 rozhodnutí 2011/278/EU, nelze zařízení dovážející tekutý kov k dalšímu zpracování považovat za způsobilé k získání bezplatných povolenek na dovážený tekutý kov na základě referenčních úrovní pro tekutý kov. Komise proto nesouhlasí s předběžným celkovým ročním množstvím bezplatných povolenek, které je navrženo pro zařízení uvedená v bodě B přílohy I tohoto rozhodnutí.
(14)
Pokud jde o používání referenčních úrovní pro tekutý kov ve vnitrostátních prováděcích opatřeních navržených Českou republikou, Komise zjistila, že příděly povolenek zařízením s identifikátorem CZ-existing-CZ-73-CZ-0134-11/M uvedeným v bodě C neodpovídají hodnotám referenčních úrovní pro tekutý kov vynásobeným příslušnou historickou úrovní činnosti týkající se produktů, které byly předloženy ve vnitrostátních prováděcích opatřeních, a neodpovídají proto čl. 10 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 2011/278/EU. Komise proto nesouhlasí s přídělem povolenek tomuto zařízení, dokud nebude chyba odstraněna. Komise navíc zjistila, že příděl pro zařízení uvedené v bodě C s identifikátorem CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05 započítává procesy zahrnuté do systémových hranic referenční úrovně tekutého kovu. Zařízení však tekutý kov nevyrábí, ale dováží. Vzhledem k tomu, že v zařízení s identifikátorem CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05 k výrobě tekutého kovu nedochází, a není v něm tedy ani odpovídající dílčí zařízení pro referenční úroveň, podle kterého by se dal určit příděl povolenek podle článku 10 rozhodnutí 2011/278/EU, navržené množství povolenek neodpovídá pravidlům pro přidělování a mohlo by dojít k dvojímu započítání. Komise proto nesouhlasí s příděly zařízením uvedeným v bodě C přílohy I tohoto rozhodnutí.
(15)
Komise zjistila, že zařízení uvedená v bodě D přílohy I tohoto rozhodnutí obdrží povolenky na základě dílčího zařízení pro emise z procesů výroby zinku ve vysoké peci a souvisejících procesech. Komise v této souvislosti zjistila, že emise pokryté dílčím zařízením z procesů jsou už zahrnuty do referenčních úrovní dílčích zařízení pro tekutý kov, na základě čehož jedno zařízení rovněž obdrželo povolenky, a jsou tedy započítány dvakrát. Dílčí zařízení pro referenční úroveň produktu pro tekutý kov jednoznačně pokrývá vstupy, výstupy a odpovídající emise z výroby tekutého kovu ve vysoké peci a související procesy dané v příloze I rozhodnutí 2011/278/EU, včetně zpracování strusky. Vnitrostátní prováděcí opatření navrhovaná Německem proto odporují čl. 10 odst. 8 rozhodnutí 2011/278/EU a povinnosti zabránit dvojímu započítávání emisí, neboť některé emise jsou v přídělu pro tato zařízení započítány dvakrát. Komise proto nesouhlasí s přídělem povolenek pro tato zařízení na základě dílčího zařízení pro emise z procesů pro výrobu zinku ve vysoké peci a souvisejících procesů.
(16)
Komise také zjistila, že seznam zařízení uvedený v německých vnitrostátních prováděcích opatřeních není úplný, a neodpovídá tedy čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES. V seznamu nejsou uvedena zařízení na výrobu polymerů, zvláště S-PVC, E-PVC a monomerů vinylchloridu, a předpokládané množství povolenek, které by mělo být těmto zařízením nacházejícím se na území Německa přiděleno, ačkoli se na ně směrnice vztahuje a jsou uvedena v oddílu 5.1 pokynů Komise k výkladu přílohy I směrnice 2003/87/ES schválených 18. března 2010 Výborem pro změnu klimatu. Komise si je v této souvislosti vědoma, že podle názoru Německa výroba polymerů, zvláště S-PVC a E-PVC a monomerů vinylchloridu, do přílohy I směrnice 2003/87/ES nepatří. Komise shledává, že výroba polymerů, včetně S-PVC a E-PVC a monomerů vinylchloridu, splňuje definici příslušných činností v příloze I směrnice 2003/87/ES (množstevní výroba organických chemikálií). V souladu s tím a v úzké spolupráci s členskými státy a dotčenými průmyslovými odvětvími byly odvozeny a do přílohy I rozhodnutí 2011/278/EU zařazeny referenční úrovně produktu pro S-PVC, E-PVC a monomery vinylchloridu.
(17)
Komise zjistila, že neúplný seznam německých zařízení nepříznivě ovlivňuje příděly založené na dílčím zařízení pro referenční úroveň tepla pro zařízení vyjmenovaná v bodě E přílohy I tohoto rozhodnutí, která dodávají teplo zařízením s množstevní výrobou organických chemikálií. Zatímco bezplatné povolenky na základě dílčího zařízení pro referenční úroveň tepla lze přidělit pouze na dodávky tepla do zařízení nebo jednotek nespadajících do působnosti směrnice 2003/87/ES, v německých vnitrostátních prováděcích opatřeních jsou započítány příděly pro zařízení dodávající teplo do zařízení s aktivitami náležejícími do oblasti přílohy I směrnice 2003/87/ES vyjmenovanými v příloze I k tomuto rozhodnutí. Proto navržené příděly pro zařízení uvedená v bodě E přílohy I neodpovídají pravidlům pro přidělování povolenek. Komise proto nesouhlasí s přídělem zařízením uvedeným v bodě E přílohy I tohoto rozhodnutí.
(18)
V souladu s článkem 9 a 9a směrnice 2003/87/ES zveřejnila Komise rozhodnutím 2010/634/EU (4) absolutní množství povolenek na období 2013-2020 pro celou Unii. Množství uvažované podle článku 9 směrnice 2003/87/ES tak vychází z celkového množství povolenek vydaných členskými státy podle rozhodnutí Komise o jejich národních alokačních plánech pro přidělování povolenek na období let 2008-2012. Po skončení obchodovacího období 2008-2012 však Komise získala další informace a přesnější údaje, zejména co se týče množství povolenek vydaných novým členským státům z rezervy pro nové účastníky trhu z řad členských států a o použití rezervních povolenek členských států na projekty společného provádění podle článku 3 rozhodnutí Komise 2006/780/ES (5). S ohledem na upravené množství povolenek pro celou Unii podle článku 9a směrnice 2003/87/ES a zejména na odstavec 1 a 4 uvedeného článku, by se rovněž měly zohlednit nejnovější vědecké poznatky o potenciálu skleníkových plynů ovlivnit globální oteplování, rozhodnutí Komise C(2011) 3798 a C(2012) 497 o přijetí jednostranného rozhodnutí Itálie a Spojeného království o začlenění dalších skleníkových plynů a činností podle článku 24 směrnice 2003/87/ES a vynětí zařízení s nízkými emisemi z EU ETS podle článku 27 směrnice 2003/87/ES Německem, Spojeným královstvím, Francií, Nizozemskem, Španělskem, Slovinskem a Itálií.
(19)
Absolutní množství povolenek pro celou Unii musí navíc zohlednit přistoupení Chorvatska k Evropské unii a rozšíření EU ETS o státy EHP-ESVO. Podle oddílu 8 přílohy III Aktu o podmínkách přistoupení Chorvatské republiky a o úpravách Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy o fungování Evropské unie a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii, bylo přistoupením Chorvatska navýšeno množství uvažované v článku 9 směrnice 2003/87/ES o množství povolenek, které Chorvatsko musí dražit podle čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES. Začlenění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES (6) a rozhodnutí 2011/278/EU ve znění rozhodnutí Komise 2011/745/EU (7) rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 152/2012 (8) do Dohody o Evropském hospodářském prostoru v důsledku zvýší celkové množství povolenek v systému EU ETS jako celku podle článků 9 a 9a směrnice 2003/87/ES. Je proto nutné v Dohodě o EHP zohlednit příslušné hodnoty poskytnuté státy EHP- ESVO v části A přílohy této směrnice.
(20)
Rozhodnutí 2010/634/EU by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(21)
Celkové množství povolenek určených na základě článků 9 a 9a směrnice 2003/87/ES pro rok 2013 se v roce 2014 a v každém následujícím roce snižuje za použití lineárního faktoru 1,74 % vycházejícího z roku 2010, čímž se dojde k počtu 38 264 246 povolenek.
(22)
Ustanovení čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES omezuje maximální roční množství povolenek, které je základem pro výpočet bezplatných povolenek zařízením, na která se nevztahuje čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES. Toto maximální množství je složeno ze dvou částí uvedených v čl. 10a odst. 5 písm. a) a b) směrnice 2003/87/ES, z nichž každou část stanoví Komise na základě množství určeného podle článků 9 a 9a směrnice 2003/87/ES, veřejně přístupných údajů v databázích Unie a informací poskytnutých členskými státy, zejména o podílu emisí z výroby elektřiny a dalších zařízení nezpůsobilých pro přidělení bezplatných povolenek uvedených v čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES a také na základě ověřených emisí z období 2005-2007 ze zařízení náležejících do EU ETS až od roku 2013, pokud jsou k dispozici, se zohledněním nejnovějších vědeckých poznatků o potenciálu skleníkových plynů přispívat ke globálnímu oteplení.
(23)
Maximální počet povolenek stanovený v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES nemůže být překročen, což je zajištěno použitím ročního opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví, kterým se v případě nutnosti rovnoměrně sníží počet bezplatných povolenek všem způsobilým zařízením. Členské státy musí uvedený koeficient zohlednit při rozhodování vycházejícím z předběžného množství přidělených povolenek a při konečném ročním přidělení povolenek zařízením musí zohlednit toto rozhodnutí. Ustanovení čl. 15 odst. 3 rozhodnutí 2011/278/EU ukládá Komisi, aby stanovila opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, který se stanoví srovnáním souhrnu předběžného celkového ročního množství bezplatných povolenek předloženého členskými státy s maximálním množstvím daným v čl. 10a odst. 5 vypočítaným v souladu s čl. 15 odst. 3 rozhodnutí 2011/278/EU.
(24)
Po začlení směrnice 2009/29/ES do Dohody o EHP rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 152/2012 musí země EHP-ESVO používat maximální počet povolenek daný v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003//87/ES, harmonizovaná pravidla přidělování povolenek a opravný faktor jednotný pro všechna odvětví. Je proto nutné, aby se zohlednilo předběžné stanovení množství bezplatných povolenek na emise na období 2013-2020 dané rozhodnutím Kontrolního úřadu ESVO ze dne 10. července 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních Islandu, Norska a Lichtenštejnska.
(25)
Maximální počet stanovený v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES je 809 315 756 povolenek pro rok 2013. Ke zjištění tohoto maximálního počtu povolenek Komise nejprve shromáždila informace členských států a zemí EHP-ESVO o tom, zda jsou zařízení klasifikována jako výrobci elektřiny nebo jiná zařízení uvedená v čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES. Poté Komise stanovila za období 2005-2007 podíl emisí ze zařízení, na která se uvedené ustanovení nevztahuje, ale která jsou zahrnuta do EU ETS na období 2008-2012. Komise pak tímto 34,78289436 % podílem vynásobila množství (1 976 784 044 povolenek) vypočítané podle článku 9 směrnice 2003/87/ES. K výsledku tohoto výpočtu pak Komise připočítala 121 733 050 povolenek vycházejících z průměrného množství ověřených emisí z příslušných zařízení za období 2005-2007, při zohlednění revidovaného rozsahu EU ETS z roku 2013. K tomu účelu použila Komise informace poskytnuté členskými státy a zeměmi EHP-ESVO, aby upravila mezní hodnotu. Pokud nebyla k dispozici informace o množství ročních ověřených emisí za období 2005-2007, získala Komise příslušné hodnoty v možném rozsahu extrapolací z ověřených emisí v pozdějších letech za použití faktoru 1,74 % v opačném směru. Informace a údaje k tomu použité Komise konzultovala s členskými státy a ty jejich správnost potvrdily. Porovnáním maximálního počtu povolenek daného v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES s předběžným ročním množstvím bezplatných povolenek bez použití faktorů uvedených v příloze VI k rozhodnutí 2011/278/EU se obdrží roční opravný faktor jednotný pro všechna odvětví uvedený v příloze II tohoto rozhodnutí.
(26)
Podle doplněného přehledu počtu povolenek k bezplatnému přidělení, který vyplývá z tohoto rozhodnutí, může Komise lépe odhadnout množství povolenek, které jsou určeny k dražbě podle čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES. Vzhledem k maximálnímu počtu povolenek stanovených čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, k přídělům na výrobu tepla podle čl. 10a odst. 4 uvedeným v tabulce níže a velikosti rezervy pro nové účastníky na trhu Komise odhaduje, že v období 2013-2020 bude dražit 8 176 193 157 povolenek.
(27)
Níže uvedená tabulka udává roční příděl povolenek pro výrobu tepla podle čl. 10a odst. 4 směrnice 2003/87/ES.
Rok
Bezplatné povolenky podle čl. 10a odst. 4 směrnice 2003/87/ES
2013
104 326 872
2014
93 819 860
2015
84 216 053
2016
75 513 746
2017
67 735 206
2018
60 673 411
2019
54 076 655
2020
47 798 754
(28)
Členské státy by na základě vnitrostátních prováděcích opatření, opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví a lineárního faktoru měly určit výsledné roční množství bezplatných povolenek na každý rok období 2013-2020. Výsledné množství bezplatných povolenek by měl členský stát určit podle tohoto rozhodnutí, směrnice 2003/87/ES, rozhodnutí 2011/278/EU a dalších příslušných ustanovení právních předpisů Unie. Stejně tak by měly státy EHP-ESVO postupovat při určování konečného ročního počtu povolenek bezplatně přidělených zařízením na svém území na každý rok období 2013-2020 v souladu s čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU na základě vnitrostátních prováděcích opatření, opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětvi a lineárního faktoru.
(29)
Komise shledala, že přidělení bezplatných povolenek zařízením náležejícím do EU ETS na základě harmonizovaných pravidel pro celou Unii nezakládá selektivní hospodářskou výhodu podnikům, která by mohla narušit hospodářskou soutěž a která by mohla ovlivnit vnitřní trh Unie. Členské státy jsou povinny podle právních předpisů Unie přidělovat bezplatné povolenky a nemohou místo toho dražit odpovídající množství. Rozhodnutí členských států o přidělení bezplatných povolenek proto nemůže být považováno za opatření státní podpory ve smyslu článku 107 a 108 SFEU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
VNITROSTÁTNÍ PROVÁDĚCÍ OPATŘENÍ
Článek 1
1. Začlenění zařízení uvedených v příloze I tohoto rozhodnutí do seznamů zařízení, na které se vztahuje směrnice 2003/87/ES, předložených Komisi podle čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES a příslušné předběžné celkové množství bezplatných povolenek na emise k přidělení zařízením uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí se zamítá.
2. Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě A přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví konečné celkové roční množství na každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud rozsahem změny nedojde k navýšení přídělů, které toto rozhodnutí nestanoví.
Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k bezplatnému přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě B přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví koneční celkové roční množství pro každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud v rámci změny nebudou přiděleny povolenky na základě referenčních úrovní tekutého kovu zařízením, které tekutý kov dovážejí k dalšímu zpracování, jak uvádí příloha I rozhodnutí 2011/278/EU. Pokud tím dojde k navýšení předběžného celkového ročního množství povolenek na emise zařízením, která vyrábějí tekuté kovy a vyvážejí je do zařízení uvedených v bodě B přílohy I tohoto rozhodnutí, není námitek proti tomu, aby dotčený členský stát odpovídajícím způsobem změnil předběžné celkové roční množství pro tato zařízení vyrábějící a vyvážející tekuté kovy.
Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k bezplatnému přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě C přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví konečné celkové roční množství pro každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud bude přidělení povolenek v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 2011/278/EU a vyloučí se jakékoli příděly procesům, na které se vztahují systémové hranice referenční úrovně produktu pro tekutý kov stanovené v příloze I rozhodnutí 2011/278/EU pro zařízení, která surové tekuté kovy nevyrábějí, ale dovážejí, které by jinak vedlo ke dvojímu započítání.
Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k bezplatnému přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě D přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví konečné celkové roční množství pro každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud se v rámci změny nepřidělí povolenky na základě dílčího zařízení pro emise z procesů pro výrobu zinku ve vysokých pecích a souvisejících procesů. Pokud by tím došlo k navýšení předběžných přídělů dílčím zařízením pro referenční úroveň tepla v zařízeních s vysokou pecí a uvedeným v bodě D přílohy I tohoto rozhodnutí, není námitek proti tomu, aby dotčený členský stát odpovídajícím způsobem změnil předběžné celkové roční množství pro tato zařízení.
Není námitek proti tomu, aby členský stát změnil předběžné celkové roční množství povolenek na emise k bezplatnému přidělení zařízením na jeho území zařazeným do seznamu podle odstavce 1 a uvedeným v bodě E přílohy I tohoto rozhodnutí předtím, než stanoví konečné celkové roční množství pro každý rok období 2013-2020 podle čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, pokud v rámci změny nedojde k přidělení na teplo dodávané zařízením vyrábějícím polymery, jako jsou S-PVC a E-PVC a VCM.
3. Všechny změny uvedené v odstavci 2 musí být v co nejkratší lhůtě oznámeny Komisi a členské státy nepřistoupí k určování konečného celkového ročního množství pro jednotlivé roky období 2013-2020 v souladu s čl. 10 odst. 9 rozhodnutí 2011/278/EU, dokud nebude provedena přijatelná změna.
Článek 2
Aniž je dotčen článek 1, není námitek k seznamu zařízení, na která se vztahuje směrnice 2003/87/ES, předloženému členskými státy podle čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES a příslušným předběžným celkovým množstvím povolenek na emise bezplatně přidělených těmto zařízením.
KAPITOLA II
CELKOVÉ MNOŽSTVÍ POVOLENEK
Článek 3
Článek 1 rozhodnutí 2010/634/EU se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Na základě článků 9 a 9a směrnice 2003/87/ES je celkové množství povolenek vydávaných počínaje rokem 2013 a každoročně lineárně snižovaných způsobem podle článku 9 směrnice 2003/87/ES stanoveno na 2 084 301 856 povolenek.“
KAPITOLA III
OPRAVNÝ KOEFICIENT JEDNOTNÝ PRO VŠECHNA ODVĚTVÍ
Článek 4
Opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví uvedený v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES a stanovený podle čl. 15 odst. 3 rozhodnutí 2011/278/EU je uveden v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 5. září 2013.
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 5. septembra 2013
o vnútroštátnych vykonávacích opatreniach na prechodné bezodplatné pridelenie emisných kvót skleníkových plynov v súlade s článkom 11 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES
[oznámené pod číslom C(2013) 5666]
(Text s významom pre EHP)
(2013/448/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES z 13. októbra 2003 o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Spoločenstve, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES (1), a najmä na jej články 10a a 11,
keďže:
(1)
Od roku 2013 sa prevádzkovateľom zariadení, na ktoré sa vzťahuje systém obchodovania s emisiami Únie (ďalej len „EU ETS“), musia emisné kvóty prideľovať formou aukcie. V rokoch 2013 až 2020 však oprávnení prevádzkovatelia budú aj naďalej dostávať bezodplatné kvóty. Výška kvót pridelených každému takému operátorovi sa určuje na základe harmonizovaných pravidiel stanovených v smernici 2003/87/ES a rozhodnutí Komisie 2011/278/EÚ (2) platných v celej Únii.
(2)
Od členských štátov sa vyžadovalo, aby do 30. septembra 2011 predložili Komisii vnútroštátne vykonávacie opatrenia (ďalej len „VVO“), ktoré okrem iných povinných informácií mali obsahovať zoznam zariadení, ktoré sú na ich území a patria do pôsobnosti smernice 2003/87/ES, a predbežné množstvo bezodplatných kvót, ktoré sa majú v rokoch 2013 až 2020 prideliť, vypočítané na základe harmonizovaných pravidiel platných v celej Únii.
(3)
V článku 18 Aktu o podmienkach pristúpenia Chorvátskej republiky a o úpravách Zmluvy o Európskej únii, Zmluvy o fungovaní Európskej únie a Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu (3) sa stanovujú prechodné opatrenia, ktoré sa uplatňujú na Chorvátsko a ktoré sú uvedené v prílohe V k uvedenému aktu. Podľa bodu 10 uvedenej prílohy V sa od Chorvátska vyžaduje, aby zabezpečilo, že prevádzkovatelia budú počas celého roka 2013 dodržiavať smernicu 2003/87/ES. Prevádzkovateľom oprávnených zariadení sa takisto za celý rok 2013 pridelia bezodplatné kvóty, aby sa im umožnilo dosiahnuť úplný súlad s EU ETS a jeho zásadou ročného monitorovania, podávania správ a overovania emisií a odovzdávania emisných kvót. Chorvátsko tak v súlade s článkom 11 ods. 1 smernice 2003/87/ES a článkom 15 ods. 1 rozhodnutia 2011/278/EÚ predložilo Komisii svoje VVO.
(4)
Komisia v záujme zabezpečenia kvality a porovnateľnosti údajov poskytla na odovzdávanie VVO vzorový elektronický formulár. Všetky členské štáty v tomto alebo podobnom formáte predložili zoznam zariadení, tabuľku so všetkými príslušnými údajmi o jednotlivých zariadeniach a metodologickú správu o tom, aký proces zhromažďovania údajov použili orgány členských štátov.
(5)
Vzhľadom na široké spektrum predložených informácií a údajov Komisia najprv posúdila úplnosť všetkých VVO. V prípadoch, keď Komisia usúdila, že predložené spisy sú neúplné, od príslušného členského štátu si vyžiadala dodatočné informácie. Príslušné orgány reagovali predložením dodatočných relevantných informácií, aby doplnili predložené VVO.
(6)
VVO, ktoré zahŕňali celkové predbežné ročné množstvá emisných kvót, ktoré sa majú bezodplatne prideliť v rokoch 2013 až 2020, sa potom preskúmali na základe kritérií smernice 2003/87/ES, najmä jej článku 10a, a rozhodnutia 2011/278/EÚ, pričom sa zohľadnili usmerňujúce dokumenty Komisie určené členským štátom, ktoré 14. apríla 2011 potvrdil Výbor pre zmenu klímy. Keď to bolo vhodné, do úvahy sa zobralo aj usmernenie o výklade prílohy I k smernici 2003/87/ES.
(7)
Komisia v prípade každého členského štátu vykonala hĺbkové posúdenie súladu VVO. V rámci tohto komplexného posúdenia Komisia analyzovala jednak konzistentnosť samotných údajov, jednak konzistentnosť údajov s harmonizovanými pravidlami prideľovania. Komisia najprv preskúmala oprávnenosť zariadení dostávať bezodplatné kvóty, rozdelenie zariadení na podzariadenia a ich hranice. Komisia potom analyzovala uplatňovanie správnych referenčných hodnôt na príslušné podzariadenia. Vzhľadom na to, že v rozhodnutí 2011/278/EÚ sa pre podzariadenia spojené s referenčným produktom v zásade stanovuje jedna referenčná úroveň pre každý produkt, Komisia venovala osobitnú pozornosť uplatňovaniu referenčnej úrovne na konečný produkt vyrobený v súlade s vymedzením produktov a systémovými hranicami stanovenými v prílohe I k rozhodnutiu 2011/278/EÚ. Okrem toho vzhľadom na značný vplyv výpočtu historických úrovní činnosti zariadení, prípadov významnej zmeny kapacity počas základného obdobia, ako aj prípadov, keď zariadenia začali prevádzku počas základného obdobia, a výpočtu predbežného množstva bezodplatne pridelených emisných kvót na prideľovanie kvót Komisia podrobne analyzovala uvedené parametre, pričom brala do úvahy zameniteľnosť paliva a elektrickej energie, stav úniku uhlíka, ako aj vývoz tepla do súkromných domácností. Ďalšie štatistické analýzy a kontroly hodnovernosti, pri ktorých sa používali ukazovatele ako napríklad navrhované prideľovanie na historickú úroveň činnosti v porovnaní s referenčnými úrovňami alebo na historickú úroveň činnosti v porovnaní s úrovňou výrobnej kapacity, pomohli identifikovať ďalšie možné nezrovnalosti pri uplatňovaní harmonizovaných pravidiel prideľovania.
(8)
Na základe výsledkov tohto posúdenia Komisia vykonala podrobné posúdenie zariadení, kde boli identifikované možné nezrovnalosti pri uplatňovaní harmonizovaných pravidiel prideľovania, pričom si od príslušných orgánov príslušného členského štátu vyžiadala doplňujúce objasnenia.
(9)
Komisia sa na základe výsledkov posúdenia súladu domnieva, že VVO Belgicka, Bulharska, Dánska, Estónska, Írska, Grécka, Španielska, Francúzska, Chorvátska, Talianska, Cypru, Lotyšska, Litvy, Luxemburska, Maďarska, Malty, Holandska, Rakúska, Poľska, Portugalska, Rumunska, Slovinska, Slovenska, Fínska, Švédska a Spojeného kráľovstva sú v súlade so smernicou 2003/87/ES a rozhodnutím 2011/278/EÚ. Dospelo sa k záveru, že zariadenia, ktoré tieto členské štáty zahrnuli do VVO, sú oprávnené na bezodplatné prideľovanie a nenašli sa nijaké nezrovnalosti, pokiaľ ide o predbežné celkové ročné množstvá bezodplatne pridelených emisných kvót, ktoré navrhol každý z uvedených členských štátov.
(10)
Na základe výsledkov posúdenia však Komisia usudzuje, že určité aspekty VVO, ktoré predložili Nemecko a Česká republika, nie sú v súlade s kritériami smernice 2003/87/ES a rozhodnutia 2011/278/EÚ, pričom vzala do úvahy usmerňujúce dokumenty Komisie určené členským štátom, ktoré 14. apríla 2011 potvrdil Výbor pre zmenu klímy.
(11)
Komisia konštatuje, že Nemecko navrhlo, aby sa siedmim zariadeniam zvýšila úroveň bezodplatne pridelených emisných kvót, lebo zastáva názor, že by sa tak predišlo neprimeraným ťažkostiam. V súlade s článkom 10a smernice 2003/87/ES a rozhodnutím 2011/278/EÚ sa predbežné množstvá bezodplatne pridelených kvót, ktoré sa prikladajú k VVO, vypočítavajú na základe harmonizovaných pravidiel platných v celej Únii. V rozhodnutí 2011/278/EÚ sa nestanovuje úprava, ktorú si Nemecko žiada na základe článku 9 ods. 5 nemeckého zákona o obchodovaní s emisiami skleníkových plynov - Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz (TEHG) z 28. júla 2011. Zatiaľ čo do roka 2012 sa emisné kvóty bezodplatne prideľovali na vnútroštátnej úrovni, na obdobie počnúc rokom 2013 zákonodarca zámerne stanovil plne harmonizované pravidlá bezodplatného prideľovania kvót zariadeniam, aby sa ku všetkým zariadeniam pristupovalo rovnako. Akákoľvek jednostranná zmena predbežných množstiev bezodplatne pridelených kvót, ktoré členské štáty vypočítali na základe rozhodnutia 2011/278/EÚ, by tento harmonizovaný prístup oslabilo. Nemecko nijako nepodložilo, že by kvóty pridelené dotknutým zariadeniami vypočítané na základe rozhodnutia 2011/278/EÚ boli očividne neprimerané vzhľadom na sledovaný cieľ plnej harmonizácie prideľovania. Ak by sa niektorým zariadeniam pridelilo viac bezodplatných kvót, narušila by sa hospodárska súťaž, alebo by hrozilo, že sa naruší, a pri obchodnom styku v rámci celej Únie vo všetkých odvetviach, na ktoré sa vzťahuje smernica 2003/87/ES, by táto situácia mohla mať cezhraničné dôsledky. Komisia sa vzhľadom na zásadu rovnakého zaobchádzania so zariadeniami podľa EU ETS a s členskými štátmi domnieva, že je preto vhodné namietať voči predbežným množstvám kvót bezodplatne pridelených určitým zariadeniam zahrnutým do nemeckých VVO a uvedeným v bode A prílohy I.
(12)
Komisia dospela k záveru, že VVO, ktoré predložilo Nemecko, sú v rozpore aj s rozhodnutím 2011/278/EÚ, lebo uplatňovanie referenčného produktu na horúci kov v prípadoch uvedených v bode B prílohy I k tomuto rozhodnutiu nie je v súlade s príslušnými pravidlami. Z tohto hľadiska Komisia konštatuje, že podľa nemeckých VVO v prípadoch oceliarenských procesov, pri ktorých sa používa kyslíkový konvertor (BOF) a pri ktorých sa horúci kov z vysokej pece nezošľachťuje na oceľ v rámci toho istého zariadenia, ale sa vyváža na ďalšie spracovanie, sa prevádzkovateľovi zariadenia s vysokou pecou na výrobu horúceho kovu neprideľujú nijaké bezodplatné emisné kvóty. Bezodplatný prídel namiesto toho dostáva zariadenie, kde prebieha zošľachťovanie ocele.
(13)
Komisia podotýka, že na účely prideľovania emisných kvót boli v rozhodnutí 2011/278/EÚ stanovené referenčné produkty, pričom sa brali do úvahy vymedzenia produktov a zložitosť výrobných procesov, ktoré umožňujú overenie údajov o výrobe a jednotné uplatňovanie referenčných produktov v celej Únii. Na účely uplatňovania referenčných produktov sa zariadenia delia na podzariadenia, pričom podzariadenie spojené s referenčným produktom sa vymedzuje ako vstupy, výstupy a zodpovedajúce emisie súvisiace s výrobou produktu, pre ktorý je stanovený referenčný produkt v prílohe I k rozhodnutiu 2011/278/EÚ. Referenčné úrovne sa teda stanovujú pre produkty, a nie procesy. V súlade s týmto prístupom sa stanovila aj referenčná úroveň pre horúci kov, pričom produkt je vymedzený ako tekuté železo nasýtené uhlíkom na ďalšie spracovanie. Členské štáty nemôžu na základe toho, že systémové hranice referenčnej úrovne pre horúci kov stanovené v prílohe I k rozhodnutiu 2011/278/EÚ zahŕňajú BOF, ignorovať, že kvóty by sa mali prideľovať na výrobu určitého výrobku. Toto stanovisko podporuje aj skutočnosť, že referenčné úrovne by mali zahŕňať všetky priame emisie súvisiace s výrobou. Najväčší objem emisií však vzniká práve pri výrobe horúceho kovu vo vysokej peci, zatiaľ čo proces zošľachťovania horúceho kovu na oceľ v konvertore BOF produkuje pomerne nízky objem emisií. Referenčná úroveň by teda bola omnoho nižšia, ak by sa vzťahovala aj na zariadenia, ktoré horúci kov dovážajú a v konvertore BOF ho zošľachťujú na oceľ. Ak sa navyše vezme do úvahy celkový systém prideľovania, ktorý sa stanovuje v rozhodnutí 2011/278/EÚ, a konkrétne pravidlá o významných zmenách kapacity, nemožno tvrdiť, že také pridelenie kvót, aké navrhuje Nemecko, by bolo v súlade s príslušnými predpismi. Komisia sa preto domnieva, že keďže neexistuje zodpovedajúce podzariadenie, ktoré by umožňovalo, aby sa pridelenie kvót určilo v súlade s článkom 10 rozhodnutia 2011/278/EÚ, zariadenia, ktoré dovážajú horúci kov na ďalšie spracovanie, nemožno považovať za zariadenia, ktoré sú oprávnené na bezodplatné pridelenie kvót v závislosti od množstva dovezeného horúceho kovu na základe referenčnej úrovne pre horúci kov. Komisia preto namieta proti predbežným celkovým ročným množstvám bezodplatne pridelených kvót, ktoré sa navrhujú pre zariadenia uvedené v bode B prílohy I k tomuto rozhodnutiu.
(14)
Pokiaľ ide o návrh Českej republiky uplatňovať referenčnú úroveň pre horúci kov vo VVO, Komisia konštatuje, že pridelenie kvót zariadeniu uvedenému v bode C pod identifikačným kódom CZ-existing-CZ-73-CZ-0134-11/M nezodpovedá hodnote referenčnej úrovne pre horúci kov vynásobenej príslušnou historickou úrovňou činnosti v súvislosti s produktom v zmysle predložených VVO, a preto nie je v súlade s článkom 10 ods. 2 písm. a) rozhodnutia 2011/278/EÚ. Komisia preto namieta proti prideleniu kvót uvedenému zariadeniu, kým sa táto chyba neopraví. Okrem toho Komisia poznamenáva, že pri pridelení kvót zariadeniu uvedenému v bode C pod identifikačným kódom CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05 sa berú do úvahy procesy, na ktoré sa vzťahujú systémové hranice referenčnej úrovne pre horúci kov. Toto zariadenie však horúci kov nevyrába, ale ho dováža. Keďže v zariadení s identifikačným kódom CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05 sa nevyrába orúci kov, a teda neexistuje zodpovedajúce podzariadenie spojené s referenčným produktom, ktoré by umožňovalo, aby sa pridelenie kvót určilo v súlade s článkom 10 rozhodnutia 2011/278/EÚ, navrhované pridelenie kvót nie je v súlade s pravidlami prideľovania a mohlo by zapríčiniť dvojité započítanie. Komisia preto namieta proti prideleniu kvót zariadeniam uvedeným v bode C prílohy I k tomuto rozhodnutiu.
(15)
Komisia konštatuje, že zariadeniam uvedeným v bode D prílohy I k tomuto rozhodnutiu sa prideľujú kvóty na výrobu zinku vo vysokej peci a na súvisiace procesy na základe podzariadenia spojeného s emisiami z procesov. Z tohto hľadiska Komisia podotýka, že emisie, ktoré zahŕňa podzariadenie spojené s emisiami z procesov, už sú zahrnuté do podzariadenia spojeného s referenčným produktom pre horúci kov, na základe ktorého sa jednému z týchto zariadení tiež prideľujú kvóty, a teda dochádza k dvojitému započítaniu. Podzariadenie spojené s referenčným produktom pre horúci kov jasne zahŕňa vstupy, výstupy a zodpovedajúce emisie súvisiace s výrobou horúceho kovu vo vysokej peci a so všetkými súvisiacimi procesmi, ako sa stanovuje v prílohe I k rozhodnutiu 2011/278/EÚ, a to vrátane úpravy trosky. VVO, ktoré navrhlo Nemecko, sú preto v rozpore s článkom 10 ods. 8 rozhodnutia 2011/278/EÚ a s požiadavkou, aby sa predišlo dvojitému započítaniu emisií, lebo určité emisie sa pri pridelení kvót týmto zariadeniam zahŕňajú dvakrát. Komisia preto namieta proti prideleniu kvót týmto zariadeniam na výrobu zinku vo vysokej peci a na súvisiace procesy na základe podzariadenia spojeného s emisiami z procesov.
(16)
Komisia tiež poznamenáva, že zoznam zariadení stanovený v nemeckých VVO je neúplný, a preto je v rozpore s článkom 11 ods. 1 smernice 2003/87/ES. Zoznam nezahŕňa zariadenia vyrábajúce polyméry, najmä S-PVC a E-PVC, a monomér vinylchloridu (VCM), s množstvami kvót, ktoré sa majú prideliť každému z týchto zariadení nachádzajúcich sa na nemeckom území, na ktoré sa vzťahuje uvedená smernica a ktoré sa uvádzajú aj v časti 5.1 usmernení Komisie o výklade prílohy I k smernici 2003/87/ES, ktoré 18. marca 2010 potvrdil Výbor pre zmenu klímy. Z tohto hľadiska Komisia berie na vedomie stanovisko Nemecka, že príloha I k smernici 2003/87/ES sa nevzťahuje na výrobu polymérov, konkrétne S-PVC a E-PVC, a VCM. Komisia sa domnieva, že polyméry vrátane S-PVC a E-PVC, a VCM zodpovedajú definícii príslušnej činnosti (výroba organických chemikálií vo veľkom) v prílohe I k smernici 2003/87/ES. Preto sa v úzkej spolupráci s členskými štátmi a príslušnými priemyselnými odvetviami v zmysle prílohy I k rozhodnutiu 2011/278/EÚ odvodili referenčné produkty pre S-PVC, E-PVC a VCM.
(17)
Komisia konštatuje, že neúplnosť nemeckého zoznamu zariadení má neželaný účinok na prideľovanie kvót na základe podzariadenia spojeného s referenčným štandardom tepla zariadeniam uvedeným v bode E prílohy I k tomuto rozhodnutiu, ktoré vyvážajú teplo do zariadení vyrábajúcich organické chemikálie vo veľkom. Zatiaľ čo bezodplatné prideľovanie kvót na základe podzariadenia spojeného s referenčným štandardom tepla sa uplatňuje iba pri vývoze tepla do zariadenia alebo iného subjektu, na ktoré sa nevzťahuje smernica 2003/87/ES, v nemeckých VVO sa do prídelu kvót zariadeniam uvedeným v bode E prílohy I k tomuto rozhodnutiu zahŕňa aj vývoz tepla do zariadení, ktoré vykonávajú činnosti spadajúce do pôsobnosti prílohy I k smernici 2003/87/ES. Navrhované prídely zariadeniam uvedeným v bode E prílohy I teda nie sú v súlade s pravidlami prideľovania. Komisia preto namieta proti prideleniu kvót zariadeniam uvedeným v bode E prílohy I k tomuto rozhodnutiu.
(18)
Komisia rozhodnutím 2010/634/EÚ (4) v súlade s článkami 9 a 9a smernice 2003/87/ES zverejnila absolútne množstvo kvót pre celú Úniu na obdobie rokov 2013 až 2020. Z tohto hľadiska sa množstvo zohľadnené podľa článku 9 smernice 2003/87/ES zakladá na celkovom množstve kvót, ktoré členské štáty vydali v súlade s rozhodnutiami Komisie o ich národných alokačných plánoch na obdobie rokov 2008 až 2012. Po skončení obdobia obchodovania, ktoré trvalo od roku 2008 do roku 2012, však Komisia získala prístup k dodatočným informáciám a presnejším údajom, a to najmä v súvislosti s množstvom kvót, ktoré boli vydané novým účastníkom z rezerv nových účastníkov vytvorených členskými štátmi a v súvislosti s používaním kvót v rezervách členských štátov na spoločné vykonávacie projekty stanovených podľa článku 3 rozhodnutia Komisie 2006/780/ES (5). Okrem toho by sa s ohľadom na úpravu množstva kvót pre celú Úniu podľa článku 9a smernice 2003/87/ES, a najmä na jeho odseky 1 a 4, mali zohľadniť najnovšie vedecké údaje, pokiaľ ide o potenciál skleníkových plynov spôsobovať globálne otepľovanie, rozhodnutia Komisie K(2011) 3798 a C(2012) 497 o jednostrannom začlenení dodatočných skleníkových plynov a činností Talianskom a Spojeným kráľovstvom podľa článku 24 smernice 2003/87/ES, ako aj skutočnosť, že Nemecko, Spojené kráľovstvo, Francúzsko, Holandsko, Španielsko, Slovinsko a Taliansko vylúčili zariadenia s nízkymi emisiami z EU ETS podľa článku 27 smernice 2003/87/ES.
(19)
Absolútne množstvá kvót platné v celej Únii by navyše mali brať do úvahy pristúpenie Chorvátska k Európskej únii, ako aj rozšírenie EU ETS na štáty EHP-EZVO. Podľa článku 8 prílohy III k Aktu o podmienkach pristúpenia Chorvátskej republiky k Európskej únii a o úpravách Zmluvy o Európskej únii, Zmluvy o fungovaní Európskej únie a Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu sa množstvo kvót zohľadnených podľa článku 9 smernice 2003/87/ES v dôsledku pristúpenia Chorvátska zvyšuje o množstvo kvót, s ktorými Chorvátsko bude obchodovať formou aukcie podľa článku 10 ods. 1 smernice 2003/87/ES. Zahrnutie smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/29/ES (6) a rozhodnutia 2011/278/EÚ zmeneného rozhodnutím Komisie 2011/745/EÚ (7) do Dohody o Európskom hospodárskom priestore (EHP) podľa rozhodnutia Spoločného výboru EHP č. 152/2012 (8), predpokladá zvýšenie celkového množstva kvót v celom EU ETS v súlade s článkami 9 a 9a smernice 2003/87/ES. Preto je nevyhnutné zohľadniť relevantné údaje, ktoré v časti A dodatku k uvedenej smernici v Dohode o EHP poskytli štáty EHP-EZVO.
(20)
Rozhodnutie 2010/634/EÚ by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
(21)
V roku 2014 a každom nasledujúcom roku sa celkové množstvo kvót určené na rok 2013 na základe článkov 9 a 9a smernice 2003/87/ES znižuje o lineárny koeficient 1,74 % v porovnaní s rokom 2010, pričom počet kvót bude 38 264 246.
(22)
V článku 10a ods. 5 smernice 2003/87/ES sa obmedzuje maximálne ročné množstvo kvót, ktoré je základom na výpočet bezodplatných kvót pre zariadenia, na ktoré sa nevzťahuje článok 10a ods. 3 smernice 2003/87/ES. Obmedzenie sa skladá z dvoch prvkov uvedených v článku 10a ods. 5 písm. a) a b) smernice 2003/87/ES, pričom každý z nich určila Komisia na základe množstiev určených podľa článkov 9 a 9a smernice 2003/87/ES, údajov verejne prístupných v registri Únie a informácií poskytnutých členskými štátmi, najmä pokiaľ ide o podiel emisií produkovaných výrobcami elektrickej energie a inými zariadeniami, ktoré nie sú oprávnené na bezodplatné prideľovanie kvót uvedené v článku 10a ods. 3 smernice 2003/87/ES, ako aj na základe overených emisií v období rokov 2005 až 2007 zo zariadení, ktoré boli do EU ETS zahrnuté až od roka 2013, ak tieto údaje boli k dispozícii, pričom sa zohľadňovali najnovšie vedecké údaje o potenciáli skleníkových plynov spôsobovať globálne otepľovanie.
(23)
Obmedzenie, ktoré sa stanovuje v článku 10a ods. 5 smernice 2003/87/ES, sa nesmie prekročiť, čo sa zabezpečuje uplatňovaním ročného medziodvetvového korekčného faktora, ktorým sa v prípade potreby vo všetkých zariadeniach oprávnených na bezodplatné prideľovanie kvót znižuje počet bezodplatných kvót jednotným spôsobom. Členské štáty musia tento faktor zohľadňovať, keď na základe predbežných prídelov a tohto rozhodnutia budú rozhodovať o konečných ročných množstvách kvót pridelených zariadeniam. V článku 15 ods. 3 rozhodnutia 2011/278/EÚ sa od Komisie vyžaduje, aby stanovila medziodvetvový korekčný faktor, a to porovnaním súčtu predbežných celkových ročných množstiev bezodplatne pridelených kvót, ktoré predložili členské štáty, s obmedzením stanoveným v článku 10a ods. 5 takým spôsobom, aký sa stanovuje v článku 15 ods. 3 rozhodnutia 2011/278/EÚ.
(24)
Po zahrnutí smernice 2009/29/ES do Dohody o EHP rozhodnutím Spoločného výboru EHP č. 152/2012 sa obmedzenie stanovené v článku 10a ods. 5 smernice 2003/87/ES, harmonizované pravidlá prideľovania kvót a medziodvetvový korekčný faktor majú uplatňovať v krajinách EHP-EZVO. Preto je potrebné brať do úvahy predbežné ročné emisné kvóty bezodplatne pridelené počas obdobia rokov 2013 až 2020, stanovené rozhodnutím Dozorného úradu EZVO z 10. júla 2013 o VVO Islandu, Nórska a Lichtenštajnska.
(25)
Obmedzenie stanovené v článku 10a ods. 5 smernice 2003/87/ES sa rovná 809 315 756 kvótam v roku 2013. Komisia na účely stanovenia tohto obmedzenia najprv od členských štátov a krajín EHP-EZVO zozbierala informácie o tom, či zariadenia spĺňajú definíciu výrobcov elektrickej energie alebo iného zariadenia, na ktoré sa vzťahuje článok 10a ods. 3 smernice 2003/87/ES. Komisia potom určila podiel emisií v období rokov 2005 až 2007 zo zariadení, na ktoré sa toto ustanovenie nevzťahuje, ale ktoré boli v období rokov 2008 až 2012 zahrnuté v EU ETS. Komisia potom tento podiel, ktorý sa rovnal 34,78289436 %, uplatnila na množstvo stanovené na základe článku 9 smernice 2003/87/ES (1 976 784 044 kvót). Na základe priemerných ročných overených emisií z príslušných zariadení za obdobie rokov 2005 až 2007 Komisia potom k výsledku tohto výpočtu pripočítala počet kvót vo výške 121 733 050, pričom zohľadnila upravený rozsah EU ETS platný od roku 2013. Pri stanovovaní obmedzenia Komisia použila informácie od členských štátov a krajín EHP-EZVO. Keď overené emisie za obdobie rokov 2005 až 2007 neboli prístupné, Komisia v rámci možností extrapolovala relevantné údaje z overených emisií z neskorších rokov tak, že uplatnila faktor 1,74 % opačným smerom. Komisia sa obrátila na orgány členských štátov ohľadom takto použitých informácií a údajov a dostala od nich súhlasné stanovisko. Porovnaním obmedzenia stanoveného v článku 10a ods. 5 smernice 2003/87/ES so súčtom predbežných ročných množstiev bezodplatne pridelených kvót bez uplatnenia koeficientov uvedených v prílohe VI k rozhodnutiu 2011/278/EÚ sa dospeje k medziodvetvovému korekčnému faktoru, ktorý je uvedený v prílohe II k tomuto rozhodnutiu.
(26)
Vzhľadom na vylepšený prehľad počtu kvót, ktoré budú bezodplatne pridelené, vychádzajúci z tohto rozhodnutia Komisia môže presnejšie odhadnúť množstvo kvót, s ktorými sa má obchodovať formou aukcie v súlade s článkom 10 ods. 1 smernice 2003/87/ES. So zreteľom na obmedzenie stanovené v článku 10a ods. 5 smernice 2003/87/ES, prídel kvót v súvislosti s výrobou tepla podľa článku 10a ods. 4, ktorý je stanovený v tabuľke nižšie, a na rozsah rezervy nových účastníkov Komisia odhaduje, že množstvo kvót, s ktorými sa má počas obdobia 2013 až 2020 obchodovať formou aukcie, bude 8 176 193 157.
(27)
V nasledujúcej tabuľke sa stanovuje ročný prídel kvót v súvislosti s výrobou tepla podľa článku 10a ods. 4 smernice 2003/87/ES:
Rok
Bezodplatný prídel podľa článku 10a ods. 4 smernice 2003/87/ES
2013
104 326 872
2014
93 819 860
2015
84 216 053
2016
75 513 746
2017
67 735 206
2018
60 673 411
2019
54 076 655
2020
47 798 754
(28)
Členské štáty by na základe VVO, medziodvetvového korekčného faktora a lineárneho koeficientu mali určiť konečnú ročnú výšku bezodplatne pridelených emisných kvót na každý rok v období rokov 2013 až 2020. Členské štáty by konečnú ročnú výšku bezodplatne pridelených emisných kvót mali určiť v súlade s týmto rozhodnutím, smernicou 2003/87/ES, rozhodnutím 2011/278/EÚ a ďalšími príslušnými ustanoveniami práva Únie. Štáty EHP-EZVO by v súlade s článkom 10 ods. 9 rozhodnutia 2011/278/EÚ takisto mali určiť konečnú ročnú výšku emisných kvót bezodplatne pridelených zariadeniam každý rok v období rokov 2013 až 2020, a to na základe svojich VVO, medziodvetvového korekčného faktora a lineárneho koeficientu.
(29)
Komisia sa domnieva, že bezodplatné prideľovanie kvót zariadeniam, na ktoré sa vzťahuje EU ETS, na základe harmonizovaných pravidiel platných v celej Únii nepredstavuje selektívnu hospodársku výhodu pre podniky, ktoré majú potenciál narušiť hospodársku súťaž a ovplyvniť obchodovanie v rámci Únie. Podľa práva Únie sú členské štáty povinné bezodplatne prideľovať kvóty a nemôžu sa namiesto toho rozhodnúť, že budú s príslušnými množstvami obchodovať formou aukcie. Rozhodnutia členských štátov, pokiaľ ide o bezodplatné prideľovanie kvót, nemožno preto posudzovať ako zahŕňajúce štátnu pomoc v zmysle článkov 107 a 108 ZFEÚ,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
KAPITOLA I
VNÚTROŠTÁTNE VYKONÁVACIE OPATRENIA
Článok 1
1. Zápis zariadení uvedených v prílohe I k tomuto rozhodnutiu, na ktoré sa vzťahuje smernica 2003/87/ES, do zoznamov predložených Komisii podľa článku 11 ods. 1 smernice 2003/87/ES a zodpovedajúce predbežné celkové ročné množstvo emisných kvót bezodplatne pridelených týmto zariadeniam sa zamieta.
2. Ak by členský štát zmenil predbežné celkové ročné množstvá emisných kvót predložené pre zariadenia na jeho území zahrnuté do zoznamov uvedených v odseku 1 a uvedené v bode A prílohy I k tomuto rozhodnutiu ešte predtým, než by v súlade s článkom 10 ods. 9 rozhodnutia 2011/278/EÚ určil konečné celkové ročné množstvo na každý rok v období rokov 2013 až 2020 do takej miery, že zmena by znamenala vylúčenie akéhokoľvek zvýšenia prídelu, ktoré sa nestanovuje v uvedenom rozhodnutí, nevznesú sa nijaké námietky.
Ak by členský štát zmenil predbežné celkové ročné množstvá emisných kvót bezodplatne pridelených zariadeniam na jeho území zahrnutým do zoznamov uvedených v odseku 1 a uvedeným v bode B prílohy I k tomuto rozhodnutiu ešte predtým, než by v súlade s článkom 10 ods. 9 rozhodnutia 2011/278/EÚ určil konečné celkové ročné množstvo na každý rok v období rokov 2013 až 2020 do takej miery, že zmena by znamenala vylúčenie akéhokoľvek prídelu zariadeniam, ktoré dovážajú horúci kov na ďalšie spracovanie v zmysle prílohy I k rozhodnutiu 2011/278/EÚ, na základe referenčnej úrovne pre horúci kov, nevznesú sa nijaké námietky. Ak by takáto situácia viedla k zvýšeniu predbežného celkového ročného množstva emisných kvót v zariadení, ktoré vyrába a vyváža horúci kov do zariadenia uvedeného v bode B prílohy I k tomuto rozhodnutiu, a ak by príslušný členský štát zodpovedajúcim spôsobom zmenil predbežné celkové ročné množstvá týkajúce sa tohto zariadenia, ktoré vyrába a vyváža horúci kov, nevznesú sa nijaké námietky.
Ak by členský štát zmenil predbežné celkové ročné množstvá emisných kvót bezodplatne pridelených zariadeniam na jeho území zahrnutým do zoznamov uvedených v odseku 1 a uvedeným v bode C prílohy I k tomuto rozhodnutiu ešte predtým, než by v súlade s článkom 10 ods. 9 rozhodnutia 2011/278/EÚ určil konečné celkové ročné množstvo na každý rok v období rokov 2013 až 2020 do takej miery, že zmena by znamenala zosúladenie prídelu s článkom 10 ods. 2 písm. a) rozhodnutia 2011/278/EÚ a vylúčenie akéhokoľvek prídelu na procesy, na ktoré sa vzťahujú systémové hranice referenčnej úrovne pre horúci kov v zmysle prílohy I k rozhodnutiu 2011/278/EÚ, pre zariadenie, ktoré nevyrába horúci kov, ale ho dováža, ktorý by viedol k dvojitému započítaniu, nevznesú sa nijaké námietky.
Ak by členský štát zmenil predbežné celkové ročné množstvá emisných kvót bezodplatne pridelených zariadeniam na jeho území zahrnutým do zoznamov uvedených v odseku 1 a uvedeným v bode D prílohy I k tomuto rozhodnutiu ešte predtým, než by v súlade s článkom 10 ods. 9 rozhodnutia 2011/278/EÚ určil konečné celkové ročné množstvo na každý rok v období rokov 2013 až 2020 do takej miery, že zmena by znamenala vylúčenie akéhokoľvek prídelu na základe podzariadenia spojeného s emisiami z procesov na výrobu zinku vo vysokej peci a na súvisiace procesy, nevznesú sa nijaké námietky. Ak by takáto situácia viedla k zvýšeniu predbežného prídelu podľa podzariadenia spojeného s referenčným štandardom paliva alebo tepla v zariadení s vysokou pecou uvedenom v bode D prílohy I k tomuto rozhodnutiu, a ak by príslušný členský štát zodpovedajúcim spôsobom zmenil predbežné celkové ročné množstvo týkajúce sa tohto zariadenia, nevznesú sa nijaké námietky.
Ak by členský štát zmenil predbežné celkové ročné množstvá emisných kvót bezodplatne pridelených zariadeniam na jeho území zahrnutým do zoznamov uvedených v odseku 1 a uvedeným v bode E prílohy I k tomuto rozhodnutiu ešte predtým, než by v súlade s článkom 10 ods. 9 rozhodnutia 2011/278/EÚ určil konečné celkové ročné množstvo na každý rok v období rokov 2013 až 2020 do takej miery, že zmena by znamenala vylúčenie akéhokoľvek prídelu na vývoz tepla do zariadení vyrábajúcich polyméry ako S-PVC a E-PVC, a VCM, nevznesú sa nijaké námietky.
3. Akákoľvek zmena uvedená v odseku 2 bude Komisii oznámená čo najskôr a členský štát nesmie určovať konečné celkové ročné množstvo na každý rok v období rokov 2013 až 2020 v súlade s článkom 10 ods. 9 rozhodnutia 2011/278/EÚ, kým sa neuskutočnia prijateľné zmeny.
Článok 2
Bez toho, aby bol dotknutý článok 1, voči zoznamom zariadení, na ktoré sa vzťahuje smernica 2003/87/ES, ktoré členské štáty predložili podľa článku 11 ods. 1 smernice 2003/87/ES, a voči zodpovedajúcim predbežným celkovým ročným množstvám emisných kvót bezodplatne pridelených týmto zariadeniam sa nevznášajú nijaké námietky.
KAPITOLA II
CELKOVÉ MNOŽSTVO KVÓT
Článok 3
Článok 1 rozhodnutia 2010/634/EÚ sa nahrádza takto:
„Článok 1
Na základe článkov 9 a 9a smernice 2003/87/ES celkové množstvo kvót, ktoré sa majú vydávať od roku 2013 a každý rok znižovať lineárnym spôsobom podľa článku 9 smernice 2003/87/ES, je 2 084 301 856.“
KAPITOLA III
MEDZIODVETVOVÝ KOREKČNÝ FAKTOR
Článok 4
Jednotný medziodvetvový korekčný faktor uvedený v článku 10a ods. 5 smernice 2003/87/ES a určený v súlade s článkom 15 ods. 3 rozhodnutia 2011/278/EÚ sa stanovuje v prílohe II k tomuto rozhodnutiu.
Článok 5
Toto rozhodnutie je určené členským štátom.
V Bruseli 5. septembra 2013