ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. července 2013
týkající se státní podpory SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] poskytnuté Itálií (posunutí platby za dávky na mléko v Itálii)
(oznámeno pod číslem C(2013) 4046)
(Pouze italské znění je závazné)
(2013/665/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedeným článkem, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Poté, co se Komise dozvěděla, že dne 27. února 2011 vstoupil v platnost zákon, kterým se uzákonil vládní dekret (decreto legge) č. 225 ze dne 29. prosince 2010, jenž umožňuje posunutí platby splátky dávek na mléko splatných italskými producenty mléka v souladu se splátkovým kalendářem schváleným rozhodnutím Rady 2003/530/ES ze dne 16. července 2003 o slučitelnosti podpory, kterou má Italská republika v úmyslu poskytnout svým producentům mléka, se společným trhem (1), (2), požádala italské orgány dopisem ze dne 17. března 2011 o doplňující informace ohledně dotčené zprávy.
(2)
Dopisem ze dne 24. června 2011 zaevidovaným dne 29. června 2011 italské orgány předaly Komisi požadované doplňující informace.
(3)
Faxem ze dne 14. října 2011 útvary Komise poté, co přezkoumaly doplňující informace poskytnuté italskými orgány, a s přihlédnutím ke skutečnosti, že výše uvedené posunutí platby bylo provedeno, aniž by bylo předem Komisi oznámeno a Komisí schváleno, oznámily orgánům otevření spisu o neoznámené podpoře, kterému bylo přiřazeno číslo SA.33726 (2011/NN).
(4)
Dopisem ze dne 11. ledna 2012 Komise informovala Itálii o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy ve věci výše uvedeného posunutí platby a splátkového kalendáře schváleného rozhodnutím 2003/530/ES, do kterého se doplňuje uvedené posunutí, jež představuje novou podporu [(podpora SA.33726 (11/C)]), a vyzvala italské orgány, aby ve lhůtě jednoho měsíce předložily své připomínky k zahájení řízení.
(5)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek k dotčené podpoře.
(6)
Komise obdržela připomínky zúčastněných třetích stran, které předala Itálii, a poskytla jí příležitost se k nim vyjádřit.
(7)
E-mailem ze dne 13. února 2012 předalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi dopis italských orgánů s žádostí o prodloužení lhůty pro podání připomínek k zahájení řízení o dva měsíce. Faxem ze dne 21. února 2012 bylo uvedené žádosti o prodloužení vyhověno.
(8)
E-maily ze dne 26. dubna 2012 a ze dne 27. dubna 2012 předalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi odpověď italských orgánů k zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy.
(9)
K připomínkám zúčastněných stran se italské orgány nijak nevyjádřily.
II. POPIS
(10)
V článku 1 rozhodnutí 2003/530/ES se uvádí:
„Podpora plánovaná Italskou republikou ve prospěch producentů mléka, v jejímž rámci Itálie uhradí Společenství dlužnou částku v souvislosti s doplňkovou dávkou na mléko a mléčné produkty za hospodářské roky 1995/96 až 2001/02 namísto producentů a v jejímž rámci Itálie umožní svým producentům vyrovnat dluhy prostřednictvím bezúročného posunutí platby v průběhu několika let, se výjimečně považuje za slučitelnou se společným trhem, a to pod podmínkou, že:
-
splacení se uskuteční v plné výši v konstantních ročních splátkách,
-
nebude překročena čtrnáctiletá lhůta splatnosti počínající dnem 1. ledna 2004.“
(11)
Zákonem č. 10/2011 byl do článku 1 vládního dekretu č. 225 ze dne 29. prosince 2010 doplněn odstavec 12k, který posouvá platbu splátky dávek na mléko splatné ke dni 31. prosince 2010 na 30. června 2011. Náklady na posunutí splatnosti se zahrnou do celkově přidělené částky ve výši pěti milionů EUR určené pro různé účely.
(12)
Ve svém dopise ze dne 24. června 2011 italské orgány upřesnily, že grantový ekvivalent tohoto opatření bude zahrnut do režimu podpory de minimis stanoveného pro Itálii nařízením Komise (ES) č. 1535/2007 ze dne 20. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy ES (4) na podporu de minimis v produkčním odvětví zemědělských produktů (5).
III. DŮVODY ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(13)
Komise zahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy z těchto důvodů:
-
italské orgány projevily svůj záměr zahrnout grantový ekvivalent dotčeného posunutí platby do režimu „de minimis“ stanoveného nařízením (ES) č. 1535/2007. Avšak nejen že použitelnost uvedeného nařízení byla právně sporná, neboť italské orgány neposkytly žádné podrobnosti o dodržování stropů jednotlivých podpor nebo podpory na členský stát jako celek stanovených nařízením, ale toto nařízení navíc zakazuje udělování podpor de minimis, které by při kumulaci s jinými státními podporami znamenaly překročení maximální povolené výše státní podpory. Jelikož podpora schválená Radou představovala maximální podporu, kterou mohla Itálie svým producentům mléka poskytnout, zahrnutí grantového ekvivalentu posunutí platby do režimu de minimis má za následek překročení maximální výše podpory schválené Radou,
-
z toho tedy vyplývá, že Komise nemohla vyloučit existenci prvku podpory v posunutí platby (kdy toto posunutí představuje ekvivalent bezúročného úvěru, dále jen „související podpora“), a italské orgány nepředaly žádné informace, které by umožňovaly odůvodnění podpory na základě použitelných předpisů týkajících se státních podpor v odvětví zemědělství (pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013) (6),
-
posunutí plateb má za následek porušení rozhodnutí 2003/530/ES (neboť již není dodržena jedna z jeho podmínek - konstantnost ročních splátek), a celý splátkový režim tedy mění, ve vztahu k těm, kdo posunutí využili, v novou podporu (neboť nespadá do rámce rozhodnutí 2003/530/ES), která zjevně není podle žádného z ustanovení výše uvedených pokynů přípustná.
IV. PŘIPOMÍNKY ITALSKÝCH ORGÁNŮ K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO ŘÍZENÍ
(14)
V dopise předaném e-mailem ze dne 26. dubna 2012 se italské orgány zaměřily především na použití splátkového režimu plateb dávky na mléko schváleného rozhodnutím 2003/530/ES. Podle italských orgánů využívá tento režim 11 271 příjemců. Z nich 9 965 (tj. 88,41 % z celkového počtu) zaplatilo splátku dávek splatnou ke dni 31. prosince 2010 včas, 1 291 využilo posunutí platby a 15 příjemců neprovedlo žádnou platbu, což mělo za následek jejich vyloučení ze splátkového programu.
(15)
Italské orgány dále upřesnily, že pro výpočet grantového ekvivalentu podpor obdržených příjemci v rámci posunutí platby byly zohledněny úroky za období od 1. ledna 2011 do data skutečného uhrazení splátky, na kterou se posunutí vztahuje, při použití tříměsíční sazby Euribor ke dni 1. října 2010 zvýšené o 100 bazických bodů (1,942 %). Dosažené výsledky ukazují, že grantový ekvivalent posunutí platby se pohybuje v rozmezí od 0,08 EUR do 694,19 EUR a že z 1 291 příjemců, kteří využili posunutí platby, jich 1 187 obdrželo podporu ve výši méně než 100,00 EUR. Podle italských orgánů tyto číselné údaje ukazují, že posunutí platby podle zákona č. 10/2011 neohrozilo řádný průběh splátkového programu, který je i nadále v souladu s obsahem rozhodnutí 2003/530/ES, jak prokazuje skutečnost, že posunutí platby využilo pouze 11,45 % producentů účastnících se dotčeného programu.
(16)
Z výše uvedených důvodů italské orgány potvrzují, že jak bylo uvedeno v dopise ze dne 24. června 2011 (viz bod 13), přiznané posunutí platby splátky dávek představuje podporu de minimis. Italské orgány také dodávají, že ověřily dodržování (v absolutních údajích) stropu jednotlivé podpory podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1535/2007 a rovněž stropu ve výši 320 505 000 EUR za tříleté rozpočtové období stanoveného pro Itálii týmž nařízením a že grantový ekvivalent posunutí platby ve skutečnosti činí celkem 50 877,41 EUR. V současné době italské orgány ověřují, zda byly tyto stropy dodrženy s přihlédnutím k dalším podporám de minimis poskytnutým v rozpočtových letech 2009, 2010 a 2011.
(17)
Pokud jde o postoj Komise, podle něhož podpora schválená rozhodnutím 2003/530/ES musí být pro svou povahu a pro svůj mimořádný charakter považována za jedinou maximální podporu, kterou nelze kumulovat s žádným jiným druhem zásahu, italské orgány především zdůrazňují, že dotčené rozhodnutí uznalo existenci mimořádných okolností, které vedly Radu k tomu, aby dotčenou podporu považovala za slučitelnou s článkem 107 Smlouvy, pokud budou dodrženy určité podmínky. Italské orgány dále zdůrazňují, že z provedených kontrol vyplývá, že splátkový program je v souladu s ustanoveními rozhodnutí 2003/530/ES, neboť s výjimkou patnácti producentů, kteří již byli z programu vyloučeni, všichni producenti uhradili sedm splátek. Podle jejich názoru mimořádný charakter okolností, které vedly k přijetí rozhodnutí 2003/530/ES, sám o sobě nepředstavuje prvek, který vylučuje možnost, aby příjemci podpory schválené Radou využívali veškerých dalších výhod: Smlouva se pouze dovolává zmíněných mimořádných okolností, aniž by stanovila omezení s ohledem na povahu nebo způsob provádění schválených podpor, a výjimku z článku 107 a z nařízení podle článku 109 Smlouvy pouze podmiňuje přijetím jednomyslného rozhodnutí Rady. V daném případě se mimořádný charakter, který měl za následek přijetí rozhodnutí 2003/530/ES, plně odráží ve způsobech přijetí samotného rozhodnutí, tj. existence jednomyslnosti, a je třeba jej hledat v okolnostech, které určují přijetí rozhodnutí, a nikoli v samotné podpoře.
(18)
Podle italských orgánů navíc posunutí platby přestavuje podporu de minimis, a musí být proto posuzováno jako samostatné opatření s ohledem na malou účast producentů, nízké dotčené částky a zachování splátkového programu, jehož struktura zůstává nedotčena jak z hlediska celkového počtu splátek, tak z hlediska splatnosti.
(19)
Italské orgány konečně připomínají, že ministerský dekret ze dne 30. července 2003, kterým se provádí rozhodnutí Rady, stanoví, že subjekty zapojené do splátkového programu se závazně zříkají jakéhokoli sporu v souvislosti s platbou splatných dávek a že dlužníci, kteří platby neprovedou, budou z programu vyloučeni. Podle italských orgánů má tato podmínka za následek zahájení postupů vymáhání, které producenty přimějí k tomu, aby se obrátili na soud. Bylo by tedy rozumné vyhnout se sporům kvůli navracení směšně malých částek v rámci operací, jejichž náklady by byly vyšší než částky, které mají být navráceny. V této souvislosti odkazují italské orgány na čl. 32 odst. 6 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (7), podle kterého mohou v náležitě odůvodněných případech členské státy rozhodnout, že nebudou ve zpětném získávání pokračovat, pokud jsou vynaložené a odhadované náklady na zpětné získávání vyšší než částka, která má být získána zpět. Podle nich by toto ustanovení mělo být analogicky použito i v daném případě. Každopádně obdobné ustanovení je obsaženo také v čl. 25 odst. 4 zákona č. 289/2002 (finanční zákon z roku 2003), podle něhož je 12 EUR považováno za částku malé výše, která nepodléhá vymáhání. Z příjemců, kteří posunutí platby využili, jich 559 obdrželo podporu nižší, než je uvedená částka.
(20)
V dopise předaném e-mailem ze dne 26. dubna 2012 italské orgány poskytly seznam příjemců, kteří využili posunutí platby, a částky podpory, kterou každý z těchto příjemců obdržel.
V. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(21)
Dne 7. března 2012 Komise obdržela připomínky k zahájení řízení od jedné ze zúčastněných třetích stran.
(22)
V těchto připomínkách chce zúčastněná strana v zásadě vědět, proč Komise omezila zahájení řízení na posunutí platby podle zákona č. 10/2011 a nevztáhla jej na ustanovení článku 40a zákona č. 122/2010, který stanoví posunutí platby jedné ze splátek, které mají být uhrazeny v rámci doplňkového splátkového programu zavedeného zákonem č. 33/2009, a vyzývá Komisi, aby postupovala v tomto smyslu. V této souvislosti uvedená zúčastněná strana připomíná, že podnět týkající se ustanovení článku 40a zákona č. 122/2010 byl již Komisi předložen a Komisí odložen.
(23)
Dne 10. března 2012 Komise obdržela připomínky k zahájení řízení od další zúčastněné třetí strany.
(24)
V těchto připomínkách zúčastněná strana Komisi upozorňuje na ustanovení čl. 1 odst. 4 vládního dekretu č. 16/2012, který v případě podniků v ekonomických obtížích dlužníkovi umožňuje rozdělit platbu splatných částek do konstantních splátek. Tato zúčastněná strana Komisi žádá, aby zasáhla a konstatovala neslučitelnost uvedených ustanovení s vnitřním trhem.
(25)
Dne 14. března 2012 Komise obdržela připomínky k zahájení řízení od další zúčastněné třetí strany.
(26)
Rovněž tato zúčastněná třetí strana ve svých připomínkách odkazuje na vládní dekret č. 16/2012 a zdůrazňuje nerovnost zacházení, která podle ní existuje mezi chovateli, a také přesnost údajů použitých agenturou AGEA (Agentura pro poskytování podpor v oblasti zemědělství - italská platební agentura) pro výpočet doplňkové dávky.
VI. POSOUZENÍ
VI.1. Existence podpory
(27)
Podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(28)
Dotčené opatření, tj. podpora související s posunutím platby (poskytnutí ekvivalentu bezúročného úvěru - viz bod 13 druhá odrážka), ale také nová podpora vyplývající z porušení rozhodnutí 2003/530/ES (nezaplacené úroky z již uhrazených ročních splátek a jistina a dosud nezaplacené úroky ze zbývajících ročních splátek až do ukončení splátkového kalendáře, tedy do 31. prosince 2017) (nová podpora - viz bod 13 třetí odrážka) odpovídá této definici:
(29)
Podpora je přičitatelná státu, protože vychází z vnitrostátního zákona; je financována z veřejných prostředků v tom smyslu, že italský stát se tím, že schválil posunutí platby roční splátky stanovené rozhodnutím 2003/530/ES a tímto posunutím vytvořil novou podporu, v určitém časovém období připravil o částku, kterou mohl využít pro jiné účely.
(30)
Podpora zvýhodňuje určité podniky, zejména zemědělské podniky produkující mléko.
(31)
S ohledem na italskou pozici na trhu může podpora ovlivnit obchod (8).
(32)
Podpora by mohla narušit hospodářskou soutěž, neboť podniky, které ji přijaly, získaly ve skutečnosti výhodu (posunutí není úročeno, a odpovídá tedy úvěru s nulovou úrokovou sazbou), kterou by za běžných tržních podmínek nezískaly a díky níž se v porovnání s podniky, které tuto výhodu neměly, dostaly z hlediska hospodářské soutěže do zajímavější pozice (9).
(33)
Nicméně s ohledem na doplňující informace poskytnuté italskými orgány v reakci na zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy je zapotřebí ověřit, zda dotčené opatření může spadat do režimu de minimis v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1535/2007, a zda tedy nemusí být považováno za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(34)
V dopise předaném e-mailem ze dne 26. dubna 2012 italské orgány prokázaly, že úroky spojené s posunutím platby se pohybují v rozmezí od 0,08 EUR do 694,19 EUR. Italské orgány dále upřesnily, že ověření neprokázalo překročení stropu stanoveného pro Itálii za tříleté rozpočtové období, ale že musí ještě ověřit, zda existuje riziko překročení stropu jednotlivé podpory v případě kumulace podpor de minimis za rozpočtová období 2009, 2010 a 2011.
(35)
Komise může s jistotou konstatovat, že výše úroků souvisejících s posunutím plateb, pokud jsou uvažovány samostatně, nepřekračuje částku 7 500 EUR stanovenou v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1535/2007, a bere na vědomí skutečnost, že celková výše podpor poskytnutých formou posunutí platby, tj. 50 877,41 EUR, neměla za následek překročení stropu 320 505 000 EUR stanoveného pro Itálii v příloze uvedeného nařízení. Komise však nemá k dispozici žádný nový důkaz o tom, že strop jednotlivé podpory ve výši 7 500 EUR nebyl v žádném případě překročen, pokud se započítají také všechny podpory de minimis obdržené stejným příjemcem v kterémkoli tříletém rozpočtovém období, neboť od 26. dubna 2012 Komise od italských orgánů, které v tomto smyslu prováděly ověření, již neobdržela žádné informace. Komise proto nemůže dospět k závěru, že výše uvedený strop jednotlivé podpory byl ve všech případech dodržen, tím spíše, že Komise musí také přihlížet k nové podpoře vyplývající z porušení rozhodnutí 2003/530/ES. Komise skutečně musí dotčené opatření (podporu související s posunutím platby - poskytnutí ekvivalentu bezúročného úvěru - a novou podporu vyplývající z porušení rozhodnutí 2003/530/ES) komplexně přezkoumat: posunutí platby využil značný počet příjemců (více než 1 250) a částka podpory zahrnuje také část jistiny (odpovídající ročním splátkám, které jsou splatné ke dni 31. prosince 2013, 2014, 2015, 2016 a 2017) s úroky, čímž významně přesahuje úroky související s posunutím platby použité italskými orgány na podporu své argumentace.
(36)
Navíc čl. 3 odst. 7 nařízení Komise (ES) č. 1535/2007 stanoví, že „podporu de minimis nelze kumulovat se státní podporou na tytéž způsobilé výdaje, pokud v důsledku této kumulace míra podpory přesahuje úroveň stanovenou právními předpisy Společenství za zvláštních okolností každého případu“.
(37)
V tomto ohledu již Komise při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy uvedla, že posunutí platby je nutné přičlenit k podpoře schválené Radou, kterou je třeba v této souvislosti považovat za přípustný strop.
(38)
Italské orgány se také domnívají, že posunutí platby musí být posuzováno jako samostatné opatření s ohledem na malou účast producentů, nízké částky a zachování splátkového programu, jehož struktura zůstává nedotčena jak z hlediska celkového počtu splátek, tak z hlediska splatnosti.
(39)
Komise tento postoj nesdílí. Je totiž jasné, že posunutí platby je přímo spojené se splácením, jehož splátkový kalendář byl podrobně stanoven rozhodnutím 2003/530/ES, kde se v čl. 1 odst. 1 první odrážce jasně uvádí, že splacení se musí uskutečnit v plné výši v konstantních ročních splátkách. Nelze se tedy domnívat, že posunutí nemá žádnou souvislost se splátkovým kalendářem zavedeným rozhodnutím 2003/530/ES.
(40)
Italské orgány dále popírají skutečnost, že podpora schválená Radou je maximální částkou, která může být producentům mléka poskytnuta. Podle nich dotčené rozhodnutí uznalo existenci mimořádných okolností, které vedly ke schválení splátkového kalendáře plateb, ale mimořádný charakter těchto okolností sám o sobě nepředstavuje faktor vylučující jakoukoli možnost, aby příjemci obdrželi jakoukoli další podporu, neboť Smlouva pouze zmiňuje mimořádné okolnosti, aniž by kladla omezení týkající se povahy a způsobů použití schválených podpor. V daném případě se mimořádný charakter, který měl za následek přijetí rozhodnutí 2003/530/ES, plně odráží ve způsobech přijetí samotného rozhodnutí, tj. existence jednomyslnosti, a je třeba jej hledat v okolnostech, které určují přijetí rozhodnutí, a nikoli v samotné podpoře.
(41)
Komise nemůže sdílet názor vyjádřený italskými orgány. Je sice pravdou, že Smlouva v čl. 108 odst. 2 třetím pododstavci stanoví, že „Rada může […] jednomyslně rozhodnout, že podpora […] má být […] považována za slučitelnou s vnitřním trhem, odůvodňují-li takové rozhodnutí mimořádné okolnosti“ a bod 8 odůvodnění rozhodnutí 2003/530/ES uvádí, že „[…] se uznává existence mimořádných okolností, které […] opravňují považovat podporu […] za slučitelnou se společnou organizací trhů“, nic to však nemění na tom, že Rada ve výroku rozhodnutí stanovila, že podporu lze pokládat za slučitelnou s vnitřním trhem „mimořádně“ a bez „přihlédnutí k mimořádným okolnostem“. Výraz „mimořádně“ jasně naznačuje, že Rada chtěla oznámit poskytnutí podpory a přiznat jí jedinečný charakter navzdory existenci mimořádných okolností podle bodu 8 odůvodnění a že odkaz na jednomyslnost italských orgánů, pokud může skutečně prokázat mimořádný postup, nemůže zpochybnit jedinečný charakter podpory vymezený v rozhodnutí.
(42)
Vzhledem k tomu, že v daných souvislostech představovala podpora schválená Radou pro svůj jedinečný charakter přípustný strop, tj. ekvivalent 100 % podpory, doplnění posunutí platby má za následek automatické uplatnění ustanovení čl. 3 odst. 7 nařízení (ES) č. 1535/2007. Grantový ekvivalent posunutí platby tudíž nemůže spadat do působnosti výše uvedeného nařízení, a představuje proto prvek státní podpory, jehož slučitelnost s vnitřním trhem je nezbytné analyzovat na základě pravidel hospodářské soutěže platných v okamžiku přiznání posunutí platby, stejně jako novou podporu vyplývající z porušení rozhodnutí Rady 2003/530/ES.
VI.2 Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
(43)
Pravidla hospodářské soutěže použitelná v okamžiku přiznání posunutí platby jsou obsažena v pokynech Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013.
(44)
V dopise předaném e-mailem ze dne 26. dubna 2012 italské orgány vycházely z argumentu, podle něhož mělo být posunutí platby považováno za součást rámce režimu de minimis, a proto podle pravidel obsažených ve výše uvedených pokynech neposkytly žádné odůvodnění slučitelnosti posunutí platby s vnitřním trhem ani nové podpory poskytované nad rámec rozhodnutí 2003/530/ES.
(45)
Komise tedy nemá k dispozici žádný nový důkaz, který by umožnil vyvrátit pochybnosti vyjádřené v okamžiku zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy. Podpora související s posunutím plateb a následně nová podpora poskytnutá nedodržením rámce rozhodnutí 2003/530/ES proto představují jednostranné podpory zaměřené jednoduše na vylepšení finanční situace výrobců, ale nijak nepřispívající k rozvoji odvětví, tj. provozní podpory neslučitelné s vnitřním trhem ve smyslu bodu 15 výše uvedených pokynů.
VI.3 Navrácení
(46)
V případě zjištění neslučitelnosti podpory s vnitřním trhem má Komise v souladu s ustanoveními Smlouvy a ustálenou judikaturou Soudního dvora Evropské unie pravomoc rozhodnout, zda má příslušný členský stát podporu zrušit nebo změnit (10). Cílem povinnosti uložené danému státu, aby zrušil podporu, kterou Komise považuje za neslučitelnou s vnitřním trhem, je podle ustálené judikatury Soudního dvora obnova stavu. V tomto smyslu Soudní dvůr prohlásil, že tento cíl je splněn, jakmile příjemce vrátí částky poskytnuté z titulu protiprávní podpory, čímž ztratí výhodu, kterou vůči svým konkurentům na trhu měl, a dojde k obnově stavu, jenž existoval před poskytnutím podpory (11).
(47)
V souladu s touto judikaturou článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (12), stanoví, že je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil (v tomto případě všichni příjemci, kteří využili posunutí platby).
(48)
Itálie je tedy povinna přijmout veškerá nezbytná opatření, aby příjemci navrátili neslučitelnou podporu, která jim byla poskytnuta. Podle bodu 42 oznámení Komise „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“ (13), má Itálie na to, aby toto rozhodnutí provedla, čtyři měsíce od data jeho oznámení. Částky, které mají být navráceny, se úročí podle nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (14).
(49)
Toto rozhodnutí musí být provedeno okamžitě, zejména pokud jde o navrácení všech jednotlivých neslučitelných podpor, které byly poskytnuty.
(50)
S ohledem na velmi zvláštní souvislosti, v nichž byla podpora poskytnuta (podpora byla doplněna do programu, který tvoří balíček schválený Radou), a na její důsledky (porušení podmínek rozhodnutí 2003/530/ES pro ty, kdo využili posunutí platby, zatímco podpora již byla rozhodnutím mimořádně schválena) by se navrácení, k němuž by mělo dojít u subjektů, které využily posunutí platby, mělo týkat těchto prvků:
a)
úroky spojené s posunutím platby splátky dávky, která byla splatná ke dni 31. prosince 2010, zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
b)
vzniklé úroky z ročních splátek, které byly splatné ke dni 31. prosince 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 a 2009 (jistina těchto ročních splátek byla uhrazena předtím, než posunutí platby vedlo k porušení rozhodnutí 2003/530/ES), zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
c)
vzniklé úroky z ročních splátek, které byly splatné ke dni 31. prosince 2011 a 2012 (žádná informace neprokazuje, že jistina nebyla ve lhůtě splatnosti uhrazena), zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
d)
jistina a úroky spojené s ročními splátkami, které jsou splatné ke dni 31. prosince 2013, 2014, 2015, 2016 a 2017, což je poslední datum splátkového kalendáře zavedeného rozhodnutím 2003/530/ES.
(51)
Důležitost, kterou italské orgány přisuzují nízké výši částek k navrácení, a riziko, že se producenti obrátí na vnitrostátní soudy, nic nemění na skutečnosti, že státní podporu, která nesplňuje podmínky požadované pro uplatnění některé z výjimek podle článku 107 Smlouvy, a je tedy neslučitelná s vnitřním trhem, musí příjemci navrátit tak, aby se obnovilo konkurenční prostředí existující před poskytnutím podpory. Skutečně podle ustálené judikatury Soudního dvora je zrušení protiprávní podpory prohlášené za neslučitelnou se společným trhem logickým důsledkem protiprávnosti, neboť cílem navrácení je pouze obnovení předchozího stavu (15); cíle obnovení předchozího stavu bylo dosaženo v okamžiku, kdy byly protiprávní podpory neslučitelné s vnitřním trhem příjemcem navráceny, čímž příjemce ztratil výhodu, kterou na trhu vůči svým konkurentům měl, a obnovil se stav předcházející poskytnutí podpory (16).
(52)
Navíc, pokud jde o nízkou výši částek k navrácení, italské orgány zjevně omezují rozsah navracení pouze na úroky, které je třeba připočítat k ročním splátkám, na něž se vztahuje posunutí platby. Navracení, které se týká pouze těch, kdo skutečně využili posunutí platby, musí proto zahrnovat celou podporu prohlášenou za neslučitelnou, zvýšenou o splatné úroky (v této souvislosti však viz bod 50).
(53)
Konečně názor, že producenti by se mohli obrátit na vnitrostátní soudy, nelze považovat za relevantní, neboť podle judikatury Soudního dvora pouhá obava z interních potíží, byť nepřekonatelných, nemůže odůvodnit to, že členský stát neplní své povinnosti vyplývající z unijního práva (17).
(54)
Za těchto podmínek bude moci Itálie uplatnit pravidla de minimis použitelná v odvětví zemědělství na navracení jednotlivých podpor od příjemců, kteří v okamžiku poskytnutí protiprávní podpory neslučitelné s vnitřním trhem splňují všechny podmínky použitelného nařízení de minimis (nařízení (ES) č. 1535/2007). V souladu s ustanoveními bodu 49 oznámení Komise „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“ (18), se v případě protiprávních režimů podpor neslučitelných s vnitřním trhem od členského státu požaduje, aby vypracoval podrobnou analýzu každé jednotlivé podpory poskytnuté na základě uvedeného režimu. Aby mohla být určena přesná částka podpory, která má být navrácena každým jednotlivým příjemcem podle tohoto režimu, musí Itálie vymezit rozsah, v jakém byla podpora poskytnuta na konkrétní projekt, který v době poskytnutí podpory splňoval všechny podmínky nařízení o blokových výjimkách nebo režimu podpor schváleného Komisí. V takovém případě může členský stát uplatnit důležitou zásadu de minimis použitelnou v okamžiku poskytnutí protiprávní a neslučitelné podpory, která je předmětem rozhodnutí o navrácení ve smyslu článku 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (19). Podle uvedené zásady jednotlivá podpora poskytnutá v rámci dotčeného opatření nepředstavuje podporu pro příjemce, kteří v okamžiku poskytnutí splňují podmínky stanovené platným nařízením de minimis (nařízení (ES) č. 1535/2007).
VI.4 Posouzení připomínek zúčastněných stran k dalším řízením
(55)
Pokud jde o připomínky formulované první zúčastněnou stranou (viz bod 22), Komise zdůrazňuje, že při odkladu platby podle článku 40a zákona č. 122/2010 týkající se splátky, která má být uhrazena v rámci doplňkového splátkového programu zavedeného zákonem č. 33/2009, se nepoužije řízení, které je předmětem tohoto rozhodnutí, neboť toto řízení se netýká doplňkového splátkového programu zavedeného rozhodnutím 2003/530/ES.
(56)
Pokud jde o připomínky předložené dalšími dvěma zúčastněnými stranami týkající se vládního dekretu č. 16/2012 (body 24 a 26), Komise zkoumá jejich obsah, ale považuje za nezbytné k nim přistupovat samostatně z důvodů administrativní efektivity souvisejících, mimo jiné, se skutečností, že spojení obou řízení prostřednictvím rozšíření řízení a uplatnění všech souvisejících administrativních formálních náležitostí by značně zpozdilo uzavření řízení, které je předmětem tohoto rozhodnutí.
VII. ZÁVĚR
(57)
Komise konstatuje, že Itálie provedla dotčené posunutí platby protiprávně, čímž se protiprávními staly i s tím související podpora (viz bod 13 druhá odrážka) a nový režim podpory daný porušením rozhodnutí 2003/530/ES (viz bod 13 třetí odrážka). Výše uvedená analýza prokazuje, že žádnou z těchto podpor nelze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem, neboť italské orgány neposkytly důkazy slučitelnosti podle pravidel hospodářské soutěže použitelných v odvětví zemědělství (viz body 43 až 45) (italské orgány pouze tvrdily, že posunutí platby musí být uvažováno samostatně, tj. bez přihlédnutí k jeho dopadu na rozhodnutí 2003/530/ES, a lze jej považovat za režim de minimis). Komise tedy nemůže vyvrátit pochybnosti vyjádřené již při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy.
(58)
Neslučitelné podpory se souvisejícími úroky musí být navráceny příslušnými příjemci, tj. těmi, kdo skutečně využili posunutí dotčené platby,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Posunutí platby splátky dávek na mléko splatné ke dni 31. prosince 2010 doplněné jako odstavec 12k do článku 1 vládního dekretu č. 225 ze dne 29. prosince 2010 zákonem č. 10/2011 a protiprávně uplatněné Itálií v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
2. Podpora vyplývající z nedodržení podmínek stanovených v rozhodnutí 2003/530/ES daná posunutím platby podle článku 1, kterou Itálie uplatnila protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Itálie je povinna zajistit navrácení neslučitelných podpor podle čl. 1 odst. 1 a 2 od příslušných příjemců, kteří využili posunutí platby podle čl. 1 odst. 1.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny za období od data, kdy byly dány příjemcům k dispozici, do data jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočtou jako složený úrok v souladu s kapitolou V nařízení (ES) č. 794/2004.
4. Navrácení, které se týká pouze těch, kdo skutečně využili posunutí platby podle článku 1, a jimž se tedy dostalo podpory podle článku 2, musí zahrnovat tyto prvky:
a)
úroky spojené s posunutím platby splátky dávky, která byla splatná ke dni 31. prosince 2010, zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
b)
vzniklé úroky z ročních splátek, které byly splatné ke dni 31. prosince 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 a 2009 (jistina těchto ročních splátek byla uhrazena předtím, než posunutí platby vedlo k porušení rozhodnutí Rady), zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
c)
vzniklé úroky z ročních splátek, které byly splatné ke dni 31. prosince 2011 a 2012 (žádná informace neprokazuje, že jistina nebyla ve lhůtě splatnosti uhrazena), zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
d)
jistina a úroky spojené s ročními splátkami, které jsou splatné ke dni 31. prosince 2013, 2014, 2015, 2016 a 2017, což je poslední datum splátkového kalendáře zavedeného rozhodnutím Rady.
5. Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu podle článku 1 nepředstavují státní podpory, pokud v okamžiku jejich poskytnutí splňují podmínky stanovené nařízením přijatým podle článku 2 nařízení (ES) č. 994/98 platného v okamžiku poskytnutí podpor.
Článek 3
1. Navrácení podpor uvedené v článku 1 se provede s okamžitým účinkem.
2. Itálie zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Itálie Komisi tyto informace:
a)
seznam příjemců, kteří obdrželi podpory v rámci režimů podpor podle článku 1, a celkovou částku podpor obdržených každým z nich v rámci daného režimu;
b)
celkovou částku (jistina a úroky), kterou musí navrátit každý z příjemců, jenž obdržel podpory, na které se nevztahuje pravidlo de minimis;
c)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí;
d)
doklady prokazující, že příjemcům již bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Itálie bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem provést toto rozhodnutí až do úplného navrácení podpor poskytnutých v rámci režimů uvedených v článku 1. Na žádost Komise Itálie neprodleně předloží informace o již přijatých a plánovaných opatřeních pro splnění tohoto rozhodnutí. Rovněž poskytne podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již příjemci navrátili.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 17. července 2013.
ROZHODNUTIE KOMISIE
zo 17. júla 2013
o štátnej pomoci SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] - poskytnutej Talianskom (odloženie úhrady odvodu za mlieko v Taliansku)
[oznámené pod číslom C(2013) 4046]
(Iba talianske znenie je autentické)
(2013/665/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedeným článkom, a so zreteľom na tieto pripomienky,
keďže:
I. POSTUP
(1)
Po tom, ako sa Komisia dňa 27. februára 2011 dozvedela o nadobudnutí účinnosti zákona, ktorým sa vládne nariadenie č. 225 z 29. decembra 2010 zmenilo na zákon, ktorý umožňuje odklad úhrady odvodov za mlieko vo forme splátok splatných talianskymi výrobcami mlieka podľa režimu platieb schváleného rozhodnutím Rady 2003/530/ES zo 16. júla 2003 o zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom, ktorú chce Talianska republika poskytnúť svojim výrobcom mlieka (1), (2), požiadala talianske orgány listom zo 17. marca 2011 o ďalšie informácie o tejto záležitosti.
(2)
Talianske orgány doručili Komisii tieto doplňujúce informácie listom z 24. júna 2011 zaregistrovaným 29. júna 2011.
(3)
Na základe preskúmania informácií, ktoré poskytli talianske orgány, a po zohľadnení skutočnosti, že odklad uvedenej platby sa uskutočnil bez toho, aby bol vopred oznámený Komisii alebo aby Komisia tento odklad schválila, Komisia faxom zo 14. októbra 2011 oznámila talianskym orgánom, že bol otvorený spis pre neoznámenú pomoc pod referenčným číslom SA.33726 (2011/NN).
(4)
Komisia listom z 11. januára 2012 oznámila Taliansku svoje rozhodnutie začať konanie podľa článku 108 ods. 2 zmluvy v súvislosti s uvedeným odkladom a režimom platieb schváleným rozhodnutím 2003/530/E, ktorý bol zmenený doplnením odkladu, ktorý predstavuje novú pomoc (SA.33726 (11/C)), a požiadala talianske orgány, aby v priebehu jedného mesiaca predložili svoje pripomienky k začatiu konania.
(5)
Rozhodnutie Komisie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (3). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili pripomienky k uvedenej pomoci.
(6)
Komisia dostala pripomienky zainteresovaných strán a postúpila ich Taliansku, ktoré tak dostalo príležitosť na ne reagovať.
(7)
Stále zastúpenie Talianska pri Európskej únii postúpilo Komisii e-mailom z 13. februára 2012 list talianskych orgánov, ktorým žiadali o dvojmesačné predĺženie lehoty na predloženie pripomienok k začatiu konania. Toto predĺženie bolo schválené v správe odoslanej faxom z 21. februára 2012.
(8)
Stále zastúpenie Talianska pri Európskej únii postúpilo Komisii e-mailami z 26. apríla 2012 a 27. apríla 2012 odpoveď talianskych orgánov na začatie konania podľa článku 108 ods. 2 zmluvy.
(9)
K pripomienkam zainteresovaných strán sa talianske orgány nevyjadrili.
II. OPIS
(10)
V článku 1 rozhodnutia 2003/530/ES sa uvádza:
„Pomoc, ktorú chce Talianska republika poskytnúť výrobcom mlieka tým, že za nich zaplatí Spoločenstvu sumu, ktorú mu výrobcovia mlieka dlhovali v dôsledku dodatočných odvodov za mlieko a mliečne výrobky za obdobie rokov 1995/1996 až 2001/2002, a tým, že umožnila týmto výrobcom zaplatiť svoj dlh prostredníctvom bezúročných odkladov úhrad počas niekoľkých rokov, sa výnimočne považuje za zlučiteľnú so spoločným trhom za predpokladu, že:
-
výrobcovia splatia celú sumu prostredníctvom ročných splátok v rovnakej výške,
-
lehota splatnosti, ktorá začne plynúť 1. januára 2004, nebude dlhšia ako 14 rokov.“
(11)
Zákonom č. 10/2011 sa do článku 1 vládneho nariadenia č. 225 z 29. decembra 2010 zavádza odsek 12k ktorým sa do 30. júna 2011 poskytuje odklad úhrady splátky za mlieko splatnej k 31. decembru 2010. Náklady na tento odklad sa účtovali na ťarchu celkovej rozpočtovej dotácie vo výške 5 miliónov EUR vyčlenenej na rôzne účely.
(12)
Talianske orgány vo svojom liste z 24. júna 2011 vysvetlili, že ekvivalent grantu na toto opatrenie by sa považoval za pomoc de minimis pre Taliansko podľa nariadenie Komisie (ES) č. 1535/2007 z 20. decembra 2007 o uplatňovaní článkov 87 a 88 Zmluvy o ES (4) na pomoc de minimis v sektore poľnohospodárskej výroby (5).
III. DÔVODY NA ZAČATIE FORMÁLNEHO KONANIA
(13)
Komisia sa rozhodla začať konanie podľa článku 108 ods. 2 zmluvy z týchto dôvodov:
-
Talianske orgány vyjadrili svoj úmysel zatriediť ekvivalent grantu odkladu uvedenej platby do systému de minimis ustanoveného v nariadení (ES) č. 1535/2007. V tejto súvislosti však jednak vznikli právne otázky týkajúce sa uplatniteľnosti tohto nariadenia, keďže talianske orgány neposkytli žiadne informácie o tom, či sa dodržia jednotlivé a vnútroštátne stropy pomoci ustanovené nariadením, a jednak sa v samotnom nariadení zakazuje udeľovanie pomoci de minimis, ktorou sa štátna pomoc zvyšuje nad povolené maximum. Keďže pomoc schválená Radou predstavovala maximálnu výšku pomoci, ktorú Taliansko mohlo poskytnúť svojim výrobcom mlieka, pridanie ekvivalentu grantu odkladu platby, ktorý sa zahrnul do schémy de minimis, znamená prekročenie maximálnej výšky pomoci schválenej Radou;
-
z toho teda vyplýva, že Komisia nemohla vylúčiť možnosť, že uvedený odklad zahŕňal časť pomoci (keďže jeho výška predstavovala ekvivalent bezúročného úveru, ďalej len „súvisiaca pomoc“), a táto situácia nebola odôvodnená žiadnou z informácií poskytnutých talianskymi orgánmi vzhľadom na pravidlá, ktoré sa vzťahujú na štátnu pomoc v sektore poľnohospodárstva (usmernenia Spoločenstva o štátnej pomoci v sektore poľnohospodárstva a lesného hospodárstva na roky 2007 - 2013) (6);
-
odklad je v rozpore s rozhodnutím 2003/530/ES (v tom zmysle, že jedna z podmienok rozhodnutia, t. j. splátky v rovnakej výške, nie je dodržaná). Z toho vyplýva, že z celého režimu platieb v splátkach sa stáva nová schéma pomoci pre tých, ktorí z nej mali prospech (z toho dôvodu, že nebola zahrnutá do rozhodnutia 2003/530/ES), a zdá sa, že táto situácia nie je povolená žiadnym ustanovením uvedených usmernení.
IV. PRIPOMIENKY TALIANSKYCH ORGÁNOV K ZAČATIU FORMÁLNEHO KONANIA
(14)
Talianske orgány vo svojom liste z 26. apríla 2012 odoslanom elektronickou poštou najskôr predložili správu o uplatňovaní režimu platieb odvodov za mlieko, ktorý bol schválený rozhodnutím 2003/530/ES, a vysvetlili, že režim využíva 11 271 príjemcov. Z toho 9 965 príjemcov (t. j. 88,41 % z celkového počtu príjemcov) zaplatilo splátky odvodov splatné k 31. decembru 2010 načas. V odloženom termíne tak spravilo 1 291 príjemcov a 15 príjemcov nezaplatilo, čo viedlo k ich vylúčeniu z režimu.
(15)
Ďalej talianske orgány vysvetlili, že pri výpočte ekvivalentu grantu pomoci, ktorú dostali príjemcovia odkladu, sa zohľadňovali úroky za obdobie medzi 1. januárom 2011 a dátumom skutočnej úhrady splátok, ktoré boli predmetom odkladu, pričom použili trojmesačnú sadzbu Euribor od 1. októbra 2010 a 100 bázických bodov (1,942 %). Výsledky tohto výpočtu ukázali ekvivalent grantu v rozpätí 0,08 EUR až 694,19 EUR, ako aj to, že 1 187 z 1 291 príjemcov odkladu získalo pomoc vo výške menej ako 100,00 EUR. Podľa orgánov tieto údaje poukazujú na to, že odklad platby podľa zákona č. 10/2011 nenarušil hladký priebeh režimu platieb, ktorý je naďalej v súlade s ustanoveniami rozhodnutia 2003/530/ES, o čom svedčí skutočnosť, že len 11,45 % výrobcov zapojených do tohto režimu bolo príjemcami odkladu.
(16)
Z týchto dôvodov talianske orgány potvrdzujú, ako sa uvádza v liste z 24. júna 2011 (pozri bod 13), že odklad udelený v súvislosti s platením odvodov predstavuje pomoc de minimis. Ďalej uvádzajú, že zistili, že individuálny strop uvedený v článku 3 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1535/2007 sa dodržal v plnej miere, ako sa dodržal aj strop vo výške 320 505 000 EUR stanovený pre Taliansko v období troch fiškálnych rokov podľa rovnakého nariadenia, a že celková výška ekvivalentu grantu odkladu platby bola 50 877,41 EUR. Napokon uviedli, že postup kontroly dodržiavania stropov práve prebieha so zohľadnením ďalších schém de minimis, ktoré boli udelené v období rokov 2009, 2010 a 2011.
(17)
Pokiaľ ide o stanovisko Komisie, že treba zohľadniť pomoc schválenú rozhodnutím 2003/530/ES vzhľadom na povahu a výnimočný charakter pomoci ako jednorazovej maximálnej pomoci, ktorú nie je možné kumulovať so žiadnou inou formou opatrenia, talianske orgány zdôraznili, že po prvé, v uvedenom rozhodnutí sa uznáva existencia výnimočných okolností, čo viedlo Radu k tomu, aby považovala pomoc za zlučiteľnú s článkom 107 zmluvy za predpokladu, že budú splnené niektoré podmienky. Zdôraznili takisto skutočnosť, že vykonané kontroly ukázali, že režim platieb je v súlade s ustanoveniami rozhodnutia 2003/530/ES, keďže všetci výrobcovia zaplatili siedmu splátku s výnimkou 15 výrobcov, ktorí už boli zo schémy vylúčení. Podľa ich názoru samotná výnimočná povaha okolností, ktoré viedli k prijatiu rozhodnutia 2003/530/ES, nebráni príjemcom pomoci, ktorú Rada schválila, v prístupe k akejkoľvek inej forme dávok. Zmluva sa vzťahuje len na uvedené výnimočné okolnosti bez toho, aby akokoľvek obmedzovala povahu schválenej pomoci alebo podrobné pravidlá na jej poskytovanie; jednoducho uplatňuje odchýlku od článku 107 a nariadení uvedených v článku 109 zmluvy za podmienky prijatia jednomyseľného rozhodnutia Rady. V tomto osobitnom prípade je výnimočný charakter, ktorý viedol k prijatiu rozhodnutia 2003/530/ES, plne zohľadnený v spôsobe, akým sa uvedené rozhodnutie prijalo, t. j. jednomyseľne, a týka sa okolností, ktoré si vyžadujú prijatie pomoci skôr ako samotnú pomoc.
(18)
Talianske orgány takisto tvrdili, že odklad platby predstavuje pomoc de minimis, a preto by sa mal považovať za izolované opatrenie vzhľadom na nízku mieru využitia medzi výrobcami, nízku výšku predmetných súm a skutočnosť, že režim platieb sa nezmenil a jeho štruktúra zostala z hľadiska celkového počtu splátok aj dátumu splatnosti rovnaká.
(19)
Napokon talianske orgány znova uviedli, že v súlade s vyhláškou talianskeho ministerstva z 30. júla 2003, ktorou sa zavádza rozhodnutie Rady, sú účastníci režimu platieb povinní vzdať sa akýchkoľvek právnych opatrení v súvislosti s platbou dlžných odvodov a dlžníci, ktorí platbu nevykonajú, budú z režimu vylúčení. Talianske orgány tvrdia, že táto podmienka by zahŕňala začatie konania vo veci núteného vymáhania, čo by viedlo výrobcov k podávaniu nových odvolaní. Preto by bolo rozumné vyhnúť sa právnym sporom na vymáhanie veľmi nízkych súm v konaní, ktoré je drahšie ako vymáhané sumy. Talianske orgány v tejto súvislosti odkazujú na článok 32 ods. 6 nariadenie Rady (ES) č. 1290/2005 z 21. júna 2005 o financovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky (7), v ktorom sa uvádza, že členské štáty môžu z riadne opodstatnených dôvodov rozhodnúť, že nebudú pokračovať vo vymáhaní, ak vzniknuté náklady a predpokladané náklady na vymáhanie sú vyššie ako vymáhaná suma. Podľa ich názoru by sa toto ustanovenie malo obdobne vzťahovať na tento prípad. V každom prípade podobné ustanovenia sa uvádzajú aj v článku 25 ods. 4 zákona č. 289/2002 (finančný zákon z roku 2003), v súlade s ktorým sa suma 12 EUR považuje za nízku a nie je predmetom vymáhania. Z príjemcov odkladu bola 559 príjemcom poskytnutá pomoc vo výške menej ako 12 EUR.
(20)
Talianske orgány v liste z 26. apríla 2012 odoslanom elektronickou poštou uviedli zoznam príjemcov odkladu a výšku pomoci, ktorú každý z nich dostal.
V. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN K ZAČATIU KONANIA
(21)
Dňa 7. marca 2012 dostala Komisia pripomienky tretej strany k začatiu konania.
(22)
Túto zainteresovanú stranu v zásade zaujímalo, prečo Komisia obmedzila začatie konania na odklad platby stanovený zákonom č. 10/2011 a nerozšírila ho aj na ustanovenia článku 40a zákona č. 122/2010, ktorým sa stanovuje odklad platby splátok zaplatených v rámci doplňujúceho režimu platieb zriadeného zákonom č. 33/2009, a naliehala na Komisiu, aby zodpovedajúcim spôsobom rozšírila rozsah konania. Zainteresovaná strana v tejto súvislosti poukázala na to, že Komisii už bola podaná sťažnosť v súvislosti s ustanoveniami článku 40a zákona č. 122/2010 a Komisia prípad uzavrela.
(23)
Dňa 10. marca 2012 dostala Komisia pripomienky k začatiu konania od druhej zainteresovanej strany.
(24)
Táto zainteresovaná strana upozornila Komisiu na ustanovenia článku 1 ods. 4 vládneho nariadenia č. 16/2012, ktorou sa umožňuje firmám s finančnými ťažkosťami splácať dlžné sumy v pravidelných splátkach. Požiadala Komisiu, aby zasiahla, pričom poukázala na to, že tieto ustanovenia nie sú v súlade s jednotným trhom.
(25)
Dňa 14. marca 2012 dostala Komisia pripomienky k začatiu konania od ďalšej zainteresovanej strany.
(26)
Táto zainteresovaná strana vo svojich pripomienkach odkázala na vládne nariadenie č. 16/2012 a poukázala na vzniknutý rozdiel v zaobchádzaní s poľnohospodármi, ako aj na správnosť údajov použitých agentúrou AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura - talianska platobná agentúra) na vypočítanie dodatočného odvodu.
VI. POSÚDENIE
VI.1. Existencia pomoci
(27)
Podľa článku 107 ods. 1 zmluvy je pomoc poskytovaná členským štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určité podniky alebo výrobu určitých druhov tovaru, nezlučiteľná so spoločným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.
(28)
Predmetné opatrenie, t. j. pomoc spojená s odkladom platby (poskytnutie ekvivalentu bezúročného úveru, pozri bod 13 druhú zarážku), ale aj nová forma pomoci vyplývajúca z porušenia rozhodnutia 2003/530/ES (nevyplatené úroky za už uskutočnené ročné splátky a ešte nevyplatená istina a úroky v súvislosti s rokmi ostávajúcimi do dátumu splatnosti splátok, t. j. do 31. decembra 2017) (nová pomoc, pozri bod 13 tretiu zarážku) spadá pod túto definíciu:
(29)
Opatrenie možno pripísať štátu, pretože vyplýva z vnútroštátneho právneho predpisu a je financované z verejných prostriedkov v tom zmysle, že Taliansko si poskytnutím odkladu platby ročnej splátky stanovenej v rozhodnutí 2003/530/ES a vytvorením novej pomoci prostredníctvom tohto odkladu na určité obdobie odoprelo peňažnú sumu, ktorá mohla byť použitá na iné účely.
(30)
Táto situácia zvýhodňuje určité podniky, najmä poľnohospodárske podniky vyrábajúce mlieko.
(31)
Môže mať vplyv aj na obchod vzhľadom na postavenie Talianska na trhu (8).
(32)
Rovnako má táto pomoc potenciál narúšať hospodársku súťaž, pretože podniky, ktoré z nej mali prospech, si zabezpečili výhodu (odklad nevynáša úrok, a preto je ekvivalentom bezúročného úveru), ktorú by nezískali za bežných trhových podmienok a ktorá dané podniky konkurenčne zvýhodňuje v porovnaní s podnikmi, ktoré túto pomoc nedostali (9).
(33)
Vzhľadom na doplňujúce informácie, ktoré talianske orgány poskytli v reakcii na začatie konania podľa článku 108 ods. 2 zmluvy, je však potrebné preveriť, či dané opatrenie možno považovať za pomoc de minimis v súlade s nariadením (ES) č. 1535/2007, v dôsledku čoho by sa nepovažovalo za štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy.
(34)
Talianske orgány vo svojom liste z 26. apríla 2012 odoslanom elektronickou poštou vysvetlili, že úrok spojený s odkladom platieb predstavoval sumu od 0,08 EUR do 694,19 EUR. Okrem toho uviedli, že vykonané kontroly ukázali, že strop stanovený pre Taliansko v období troch fiškálnych rokov síce nebol prekročený, no napriek tomu musia overiť, či aj naďalej existuje riziko prekročenia individuálneho stropu v prípade kumulovanej pomoci de mininis na rozpočtové roky 2009, 2010 a 2011.
(35)
Komisia môže s istotou konštatovať, že výška úroku v súvislosti s odkladom posudzovaná jednotlivo nepresahuje 7 500 EUR ustanovených v článku 3 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1535/2007. Ďalej konštatuje, že výška celkovej pomoci udelenej prostredníctvom odkladu, t. j. 50 877,41 EUR, neviedla k prekročeniu stropu 320 505 000 EUR stanoveného pre Taliansko v prílohe k nariadeniu. Napriek tomu Komisia nemá žiadne nové informácie, ktoré by naznačovali, že individuálny strop vo výške 7 500 EUR sa ani v jednom prípade neprekročil aj so zohľadnením celej pomoci de minimis, ktorú dostal rovnaký príjemca v období troch rozpočtových rokov, pretože od 26. apríla 2012 nedostala od talianskych orgánov žiadne informácie o vykonaní týchto kontrol. Preto nemôže dospieť k záveru, že individuálny strop pomoci sa rešpektoval vo všetkých prípadoch, najmä z toho dôvodu, že Komisia musí zohľadniť aj novú pomoc vyplývajúcu z porušenia rozhodnutia 2003/530/ES. Komisia musí uvedené opatrenie preskúmať v celom rozsahu (t. j. pomoc súvisiacu s poskytnutím odkladu, udelenie ekvivalentu bezúročného úveru a novú pomoc vyplývajúcu z porušenia rozhodnutia 2003/530/ES), pretože z tohto odkladu mal prospech značný počet príjemcov (viac ako 1 250) a výška pomoci zahŕňa aj časť splatnej sumy (t. j. sumy zodpovedajúcej ročným splátkam splatným k 31. decembru rokov 2013, 2014, 2015, 2016 a 2017) a úrok, ktorý značne prevyšuje úrok súvisiaci s odkladom platby, ktorí zohľadnili talianske orgány pri podpore svojich tvrdení.
(36)
V článku 3 ods. 7 nariadenia (ES) č. 1535/2007 sa takisto uvádza, že „pomoc de minimis sa nemôže kumulovať so štátnou pomocou v prípade tých istých oprávnených výdavkov, ak by takáto kumulácia mala za následok intenzitu pomoci, ktorá prekračuje úroveň stanovenú v právnych predpisoch Spoločenstva za osobitných okolností každého prípadu.“
(37)
Komisia už v tejto súvislosti naznačila začatím konania podľa článku 108 ods. 2 zmluvy, že tento odklad bol doplnením pomoci schválenej Radou, ktorá by sa mala považovať za maximálnu pomoc, ktorá mohla byť poskytnutá v tomto kontexte.
(38)
Talianske orgány takisto tvrdia, že odklad platby by sa mal považovať za izolované opatrenie vzhľadom na nízku úroveň využitia medzi výrobcami, nízku výšku predmetných súm a skutočnosť, že režim platieb sa nezmenil a jeho štruktúra zostala z hľadiska celkového počtu splátok aj dátumu splatnosti rovnaká.
(39)
Komisia sa s týmto názorom nestotožňuje. Je zrejmé, že odklad platby je priamo spojený s úhradou platby vo forme splátok, ktoré boli podrobne stanovené v rozhodnutí 2003/530/ES. V prvej zarážke článku 1 ods. 1 tohto rozhodnutia sa jasne uvádza, že suma sa má splatiť „prostredníctvom ročných splátok v rovnakej výške“. Odklad sa preto nemôže považovať za odklad, ktorý vôbec nesúvisí so systémom splátok stanoveným v rozhodnutí 2003/530/ES.
(40)
Talianske orgány takisto spochybnili skutočnosť, že výška pomoci schválená Radou je maximálna výška, ktorú možno poskytnúť výrobcom mlieka. Podľa ich názoru toto rozhodnutie uznáva existenciu výnimočných okolností, ktoré viedli k schváleniu režimu platieb, ale tento samotný výnimočný charakter nebráni príjemcom v prístupe k akejkoľvek inej forme podpory, keďže v zmluve sa odkazuje len na výnimočné okolnosti bez toho, aby sa obmedzovala povaha schválenej pomoci alebo podrobné pravidlá jej poskytovania. Výnimočný charakter, ktorý viedol k prijatiu rozhodnutia 2003/530/ES, je v tomto konkrétnom prípade plne zohľadnený v spôsobe, akým sa uvedené rozhodnutie prijalo, t. j. jednomyseľne, a týka sa okolností, ktoré si vyžadujú prijatie pomoci skôr ako samotnú pomoc.
(41)
Komisia s talianskymi orgánmi nesúhlasí. Hoci sa v treťom pododseku článku 108 ods. 2 zmluvy uvádza, že „[…] Rada môže jednomyseľne rozhodnúť, že pomoc […] sa považuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom, […] pokiaľ je takéto takéto rozhodnutie odôvodnené výnimočnými okolnosťami“, a v odôvodnení 8 k rozhodnutiu 2003/530/ES sa uvádza, že „[…] existujú výnimočné okolnosti, na základe ktorých možno túto pomoc […] považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom“, faktom zostáva, že samotná Rada v operatívnej časti rozhodnutia stanovila, že pomoc sa za zlučiteľnú s vnútorným trhom považuje „vo výnimočných prípadoch“, a nie „s prihliadnutím na výnimočné okolnosti“. Výraz „vo výnimočných prípadoch“ jednoznačne poukazuje na úmysel Rady upriamiť pozornosť na poskytnutie pomoci a na jedinečnú povahu tejto pomoci, napriek výskytu výnimočných okolností v zmysle odôvodnenia 8. Aj keď jednomyseľnosť, o ktorej sa zmienili talianske orgány, môže naozaj poukazovať na výnimočnosť postupu, nespochybňuje sa tým výnimočná povaha pomoci v zmysle daného rozhodnutia.
(42)
So zreteľom na skutočnosť, že pomoc schválená Radou mala vzhľadom na jej jedinečnú povahu v danom kontexte maximálnu povolenú výšku, t. j. ekvivalent pomoci vo výške 100 %, doplnenie odkladu platby by predstavovalo automatické uplatnenie ustanovení článku 3 ods. 7 nariadenia (ES) č. 1535/2007 v zmysle, že ekvivalent grantu odkladu sa nemôže považovať za spadajúci do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia, a preto predstavuje štátnu pomoc. Jej zlučiteľnosť s vnútorným trhom sa musí prehodnotiť vzhľadom na pravidlá hospodárskej súťaže účinné v čase udelenia odkladu a musí sa prehodnotiť aj nová pomoc vyplývajúca s porušenia rozhodnutia 2003/530/ES.
VI.2 Zlučiteľnosť pomoci s vnútorným trhom
(43)
Pravidlá hospodárskej súťaže uplatniteľné v čase udelenia odkladu sú zahrnuté v usmerneniach Spoločenstva o štátnej pomoci v sektore poľnohospodárstva a lesného hospodárstva na roky 2007 - 2013.
(44)
Stanovisko talianskych orgánov v liste z 26. apríla 2012 odoslanom elektronickou poštou sa zakladalo na tvrdení, že odklad platby by sa mal považovať za súčasť schémy de minimis. Orgány však neposkytli žiadne vysvetlenie zlučiteľnosti odkladu platby s vnútorným trhom alebo skutočnosti, že nová pomoc nespadá do rámca rozhodnutia 2003/530/ES vzhľadom na pravidlá stanovené v uvedených usmerneniach.
(45)
Komisia preto nemá nové informácie na vyvrátenie pochybností, ktoré mala pri začatí konania ustanoveného v článku 108 ods. 2 zmluvy. Pomoc spojená s odkladom platby, a teda aj nová pomoc vyplývajúca z porušenia rozhodnutia 2003/530/ES, preto predstavuje jednostrannú pomoc, ktorá je určená výlučne na zlepšenie finančnej situácie výrobcov bez toho, aby prispela k rozvoju sektora. Preto ide o prevádzkovú pomoc, ktorá je nezlučiteľná s vnútorným trhom v zmysle bodu 15 uvedených usmernení.
VI.3 Vymáhanie
(46)
Ak sa na základe zmluvy a judikatúry Európskeho súdneho dvora zistí, že pomoc nie je zlučiteľná s vnútorným trhom, Komisia je oprávnená rozhodnúť o tom, či dotknutý štát musí pomoc zrušiť alebo upraviť (10). V judikatúre Európskeho súdneho dvora sa takisto uvádza, že účelom povinnosti štátu zrušiť pomoc, ktorú Komisia považuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom, je obnoviť pôvodnú situáciu. V tomto kontexte súd vyhlásil, že tento cieľ sa dosiahne vtedy, keď príjemca vráti sumu, ktorá mu bola poskytnutá, čím stratí výhodu nad konkurentmi na trhu a obnoví sa stav, ktorý existoval pred vyplatením pomoci (11).
(47)
V zmysle tejto judikatúry článok 14 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (12) uvádza, že kde sa prijímajú záporné rozhodnutia v prípadoch protiprávnej pomoci, Komisia rozhodne, že daný členský štát podnikne všetky potrebné opatrenia, aby vymohol pomoc od príjemcu (v tomto prípade všetci príjemcovia, ktorí využili odklad platby).
(48)
Od Talianska sa preto požaduje, aby prijalo všetky potrebné opatrenia na vymáhanie nezlučiteľnej pomoci od príjemcov. V súlade s odsekom 42 oznámenia Komisie „K efektívnemu vykonávaniu rozhodnutí Komisie prikazujúcich členským štátom vymáhať neoprávnene poskytnutú a nezlučiteľnú štátnu pomoc“ (13) má Taliansko 4 týždne od nadobudnutia účinnosti tohto rozhodnutia na zavedenie jeho ustanovení. Z vymáhaných súm sa má zaplatiť úrok vypočítaný na základe nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 z 21. apríla 2004 vykonávajúceho nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (14).
(49)
Toto rozhodnutie sa má vykonať bezodkladne, najmä pokiaľ ide o vymáhanie celej udelenej nezlučiteľnej pomoci.
(50)
Vzhľadom na veľmi špecifický kontext, v ktorom bola pomoc udelená (pomoc bola pridaná k režimu, čím sa vytvoril balík schválený Radou), a následky pomoci (porušenie rozhodnutia 2003/530/ES stranami, ktoré mali z odkladu platby prospech, pričom pomoc už bola výnimočne schválená rozhodnutím), by sa od strán, ktoré mali prospech z odkladu platby, mali vymáhať tieto sumy:
a)
úrok z odkladu splátky odvodu splatného k 31. decembru 2010 a akýkoľvek úrok z omeškania, ktorý vznikol do dátumu vrátenia;
b)
vzniknutý úrok z ročných splátok splatných k 31. decembru rokov 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 a 2009 (istina na tieto splátky bola zaplatená predtým, ako odklad platby viedol k porušeniu rozhodnutia 2003/530/ES) a úrok z omeškania, ktorý vznikol k dátumu vrátenia;
c)
vzniknutý úrok z ročných splátok splatných k 31. decembru rokov 2011 a 2012 (zo žiadnych informácií nevypláva, že istina nebola zaplatená v termíne) a úrok z omeškania, ktorý vznikol k dátumu vrátenia;
d)
istina a úrok spojené s ročnými splátkami splatnými k 31. decembru rokov 2013, 2014, 2015, 2016 a 2017, pričom konečný dátum splatenia je stanovený v súlade s rozhodnutím 2003/530/ES.
(51)
Význam, ktorý talianske orgány pripísali nízkej výške vymáhaných súm, a riziko, že výrobcovia budú podávať nové odvolania na vnútroštátne súdy, nemenia nič na skutočnosti, že štátna pomoc, ktorá nespĺňa podmienky požadované na to, aby sa mohli využívať výnimky ustanovené v článku 107 zmluvy, a ktorá je preto nezlučiteľná s vnútorným trhom, by sa mala vymáhať od príjemcov s cieľom obnoviť konkurenčnú situáciu, ktorá existovala pred udelením pomoci. Z judikatúry Európskeho súdneho dvora vyplýva, že odstránenie neoprávnenej pomoci, ktorá je vyhlásená za nezlučiteľnú s jednotným trhom, je logickým výsledkom takejto neoprávnenosti, keďže jediným cieľom je obnovenie pôvodného stavu (15). Cieľ obnovenia pôvodného stavu sa dosiahne, keď príjemca vráti neoprávnenú pomoc nezlučiteľnú s vnútorným trhom, v dôsledku čoho príde o výhodu nad konkurentmi na trhu. V takomto prípade sa obnoví stav pred udelením pomoci (16).
(52)
Okrem toho, pokiaľ ide o nízku výšku vymáhaných súm, zdá sa, že talianske orgány obmedzujú rozsah vymáhania len na úroky, ktoré sa majú pridať k ročnej platbe za rok, ktorý bol predmetom odkladu. Vymáhanie, ktoré ovplyvňuje iba tých, ktorí mali skutočný prospech z odkladu platby, však musí zahŕňať celú pomoc, ktorá bola vyhlásená za nezlučiteľnú, vrátane akéhokoľvek iného splatného úroku (bližšie pozri bod 50).
(53)
Napokon tvrdenie, že výrobcovia by sa mohli odvolať na vnútroštátne súdy, nemožno považovať za relevantné, pretože podľa judikatúry Európskeho súdneho dvora samotná možnosť vnútorných problémov vrátane neprekonateľných problémov nemôže odôvodniť neschopnosť členského štátu dodržiavať svoje povinnosti podľa práva Únie (17).
(54)
Preto by Taliansko mohlo uplatniť pravidlá de minimis, ktoré sa vzťahujú na sektor poľnohospodárstva, na vymáhanie individuálnej pomoci od príjemcov, ktorá v čase poskytnutia neoprávnenej pomoci nezlučiteľnej s vnútorným trhom spĺňala všetky stanovené požiadavky nariadenia de minimis (nariadenie (ES) č. 1535/2007). V bode 49 oznámenia Komisie „K efektívnemu vykonávaniu rozhodnutí Komisie prikazujúcich členským štátom vymáhať neoprávnene poskytnutú a nezlučiteľnú štátnu pomoc v prípade neoprávnených schém nezlučiteľných s vnútorným trhom“ (18) sa uvádza, že od členského štátu sa bude vyžadovať, aby podrobne analyzoval každú pomoc poskytnutú na základe uvedenej schémy. S cieľom vyčísliť presnú sumu pomoci, ktorá sa má vymôcť od každého príjemcu v rámci schémy, musí Taliansko stanoviť, v akom rozsahu bola pomoc poskytnutá na konkrétny projekt, ktorý v čase jej poskytnutia spĺňal všetky podmienky nariadenia o skupinových výnimkách alebo schémy pomoci schválenej Komisiou. V takýchto prípadoch môže členský štát uplatniť aj vecné kritériá de minimis, ktoré sa uplatňovali v čase poskytnutia neoprávnenej a nezlučiteľnej pomoci, ktorá je predmetom rozhodnutia o vymáhaní podľa článku 2 nariadenia (ES) č. 994/98 zo 7. mája 1998 o uplatňovaní článkov 92 a 93 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva na určité kategórie horizontálnej štátnej pomoci (19). Na základe tohto kritéria individuálna pomoc udelená podľa tohto opatrenia nepredstavuje pomoc pre príjemcov, ktorá v čase udelenia spĺňala opatrenia stanovené v platnom nariadení de minimis (nariadenie (ES) č. 1535/2007).
VI.4 Posúdenie pripomienok zainteresovaných strán týkajúcich sa iných konaní
(55)
Pokiaľ ide o pripomienky prvej zainteresovanej strany (bod 22), Komisia zdôrazňuje, že pozastavenie platby jednej splátky podľa článku 40a zákona č. 122/2010, ktorá bola splatná podľa dodatočného režimu platieb zriadeného zákonom č. 33/2009, nie je predmetom konania podľa tohto rozhodnutia, keďže sa netýka dodatočného režimu platieb zriadeného rozhodnutím 2003/530/ES.
(56)
Pokiaľ ide o pripomienky ostatných dvoch zainteresovaných strán k vládnemu nariadeniu č. 16/2012 (body 24 a 26), Komisia ich v súčasnosti preveruje. Zastáva však názor, že z dôvodov administratívnej účinnosti sa musia preskúmať osobitne, pretože spojenie dvoch konaní rozšírením tohto konania a uplatňovanie všetkých súvisiacich administratívnych opatrení by okrem iného výrazne spomalilo ukončenie konania podľa tohto rozhodnutia.
VII. ZÁVER
(57)
Komisia konštatuje, že Taliansko neoprávnene poskytlo odklad predmetnej platby, čo zároveň viedlo k nezákonnosti pomoci, s ktorou odklad súvisí (pozri bod 13 druhá zarážka), a novej schémy pomoci vyplývajúcej z porušenia rozhodnutia 2003/530/ES (pozri odsek 13 tretiu zarážku). Z toho dôvodu sa ani jedna pomoc nemôže považovať za zlučiteľnú s jednotným trhom, pretože talianske orgány neposkytli žiadne informácie, z ktorých by vyplývala zlučiteľnosť podľa pravidiel hospodárskej súťaže platných pre sektor poľnohospodárstva (pozri body 43 až 45). (Tvrdili len, že odklad platby by sa mal posudzovať oddelene, t. j. bez zohľadnenia vplyvu na rozhodnutie 2003/530/ES, a že by sa mal považovať za schému de minimis.) Komisia preto nemohla rozptýliť pochybnosti, ktoré vyjadrila začatím konania podľa článku 108 ods. 2 zmluvy.
(58)
Nezlučiteľná pomoc sa musí vymôcť s úrokom od relevantných príjemcov, t. j. od príjemcov, ktorí skutočne využili odklad uvedenej platby,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
1. Odklad úhrady odvodu za mlieko splatný k 31. decembru 2010, ktorý bol zákonom č. 10/2011 zavedený ako odsek 12k článku 1 vládneho nariadenia č. 225 z 29. decembra 2010 a neoprávnene uplatňovaný Talianskom v rozpore s článkom 108 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, predstavuje štátnu pomoc, ktorá je nezlučiteľná s vnútorným trhom.
2. Pomoc vyplývajúca z nedodržania podmienok uvedených v rozhodnutí 2003/530/ES, ktorá je stanovená odkladom platby uvedeným v článku 1 a neoprávnene uplatňovaná Talianskom v rozpore s článkom 108 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, je nezlučiteľná s vnútorným trhom.
Článok 2
1. Od Talianska sa vyžaduje, aby vymohlo nezlučiteľnú pomoc stanovenú v článku 1 ods. 1 a 2 od príjemcov odkladu uvedeného v článku 1 ods. 1.
2. Sumy, ktoré sa majú vymôcť, zahŕňajú úroky, ktoré boli vypočítané od dátumu vyplatenia pomoci príjemcom až po jej splatenie.
3. Úrok sa vypočíta ako zložený úrok v súlade s kapitolou V nariadenia (ES) č. 794/2004.
4. Vymáhanie, ktoré sa týka len tých strán, ktoré skutočne využili odklad platby stanovený v článku 1 a následne mali prospech z pomoci stanovenej v článku 2, sa vzťahuje na:
a)
úrok z odkladu splátky odvodu splatného k 31. decembru 2010 a akýkoľvek úrok z omeškania, ktorý vznikol do dátumu vrátenia;
b)
vzniknutý úrok z ročných splátok splatných k 31. decembru rokov 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 a 2009 (istina na tieto ročné splátky bola zaplatená skôr, ako odklad platby viedol k porušeniu rozhodnutia Rady) a úrok z omeškania, ktorý vznikol k dátumu vrátenia;
c)
vzniknutý úrok z ročných splátok splatných k 31. decembru rokov 2011 a 2012 (zo žiadnych informácií nevyplýva, že istina nebola zaplatená v termíne) a úrok z omeškania, ktorý vznikol k dátumu vrátenia;
d)
istinu a úrok spojené s ročnými splátkami splatnými k 31. decembru rokov 2013, 2014, 2015, 2016 a 2017, pričom konečný dátum splatenia je stanovený v súlade s rozhodnutím Rady.
5. Individuálna pomoc poskytnutá na základe schémy uvedenej v článku 1 nepredstavuje pomoc v prípade, že v čase jej poskytnutia spĺňala podmienky stanovené v nariadení prijatom v súlade s článkom 2 nariadenia (ES) č. 994/98 a platné v čase, keď bola pomoc poskytnutá.
Článok 3
1. Vrátenie pomoci uvedenej v článku 1 sa musí uskutočniť bezodkladne a účinne.
2. Taliansko zabezpečí vykonanie tohto rozhodnutia do štyroch mesiacov od dátumu jeho oznámenia.
Článok 4
1. Taliansko predloží do dvoch mesiacov od oznámenia tohto rozhodnutia tieto informácie:
a)
zoznam príjemcov, ktorí dostali pomoc na základe schémy uvedenej v článku 1, a celkovú výšku pomoci, ktorú každý z nich dostal na základe danej schémy;
b)
celkovú sumu (istinu a úroky), ktorú musí vrátiť každý príjemca pomoci, na ktorú sa nevzťahuje pravidlo de minimis;
c)
podrobný opis už prijatých a plánovaných opatrení s cieľom dosiahnuť súlad s týmto rozhodnutím;
d)
dokumenty, ktoré dokazujú, že príjemcom bolo nariadené pomoc vrátiť.
2. Taliansko bude informovať Komisiu o pokroku dosiahnutom v súvislosti s vnútroštátnymi opatreniami, ktoré sa prijali na vykonanie tohto rozhodnutia až do úplného vrátenia pomoci poskytnutej na základe schémy uvedenej v článku 1. Na žiadosť Komisie bezodkladne poskytne informácie o opatreniach, ktoré sa už prijali a ktoré sa plánujú prijať na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím. Takisto poskytne podrobné informácie o sumách pomoci a úrokoch, ktoré už príjemcovia vrátili.
Článok 5
Toto rozhodnutie je určené Talianskej republike.
V Bruseli 17. júla 2013