ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/162
ze dne 9. července 2014
o státní podpoře SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), kterou poskytlo Lotyšsko společnosti Parex
(oznámeno pod číslem C(2014) 4550)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Předchozí opatření ve prospěch společnosti Parex
(1)
Dne 10. listopadu 2008 oznámilo Lotyšsko Komisi soubor opatření státní podpory ve prospěch společnosti AS Parex banka (dále jen „Parex banka“), který měl podpořit stabilitu finančního systému. Komise tato opatření dne 24. listopadu 2008 dočasně schválila (2) (dále jen „první rozhodnutí o podpoře na záchranu“), a to na základě závazku Lotyšska, že do šesti měsíců předloží plán restrukturalizace společnosti Parex banka.
(2)
Na žádost Lotyšska schválila Komise dva soubory změn opatření podpory ve prospěch společnosti Parex banka, a to rozhodnutími ze dne 11. února 2009 (3) (dále jen „druhé rozhodnutí o podpoře na záchranu“) a 11. května 2009 (4) (dále jen „třetí rozhodnutí o podpoře na záchranu“).
(3)
Dne 11. května 2009 předložilo Lotyšsko plán restrukturalizace společnosti Parex banka. V rozhodnutí ze dne 29. června 2009 (5) dospěla Komise k předběžnému závěru, že oznámená restrukturalizační opatření představují státní podporu pro společnost Parex banka, a vyslovila pochybnosti o tom, zda lze tuto podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem. Komise se proto rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a požádala Lotyšsko, aby poskytlo informace, které jsou zapotřebí pro posouzení slučitelnosti podpory.
(4)
V období od 11. května 2009 do 15. září 2010 došlo mezi Lotyšskem a Komisí k řadě výměn informací a diskusí ohledně restrukturalizace společnosti Parex banka. V tomto období Lotyšsko několikrát plán restrukturalizace společnosti Parex banka aktualizovalo.
(5)
Plán restrukturalizace předpokládal rozdělení společnosti Parex banka na nově založenou tzv. „dobrou banku“ s názvem AS Citadele banka (dále jen „Citadele“), která převezme veškerá hlavní aktiva a některá nesouvisející aktiva (6), a tzv. „špatnou banku“ (dále jen „Reverta“ (7)), v níž zůstanou zbývající nesouvisející a nevýkonná aktiva. K tomuto rozdělení došlo dne 1. srpna 2010.
(6)
Rozhodnutím ze dne 15. září 2010 (8) (dále jen „konečné rozhodnutí o společnosti Parex“) schválila Komise plán restrukturalizace společnosti Parex banka, a to na základě závazků přijatých lotyšskými orgány, které byly předloženy dne 3. září 2010.
(7)
Rozhodnutím ze dne 10. srpna 2012 (dále jen „pozměňující rozhodnutí“) (9) schválila Komise na žádost Lotyšska změny tří závazků obsažených v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Tyto změny se týkaly: 1. prodloužení lhůty pro odprodej úvěrů v SNS (10) do dne 31. prosince 2014; 2. zvýšení limitu minimálních požadavků na kapitálovou přiměřenost vztahujících se na společnost Citadele na úrovni banky a skupiny a 3. povolení převodu maximálních částek poskytnutých úvěrů, které nebyly v předchozích letech využity, při současném dodržení původních omezení týkajících se podílu na trhu.
(8)
Komise bere na vědomí, že dne 5. června 2014 Lotyšsko výjimečně souhlasilo s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině.
1.2 Formální vyšetřovací řízení
(9)
Dne 1. října 2013 požádalo Lotyšsko o další změnu konečného rozhodnutí o společnosti Parex, a to o odklad lhůty pro odprodej činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku (11). Při posuzování této žádosti o změnu Komise zjistila, že Lotyšsko poskytlo společnostem Parex a Citadele státní podporu přesahující opatření podpory, která Komise schválila.
(10)
V období od […] (12) do 4. března 2014 se mezi Lotyšskem a Komisí uskutečnila řada výměn informací ohledně těchto dodatečných opatření podpory. Lotyšsko poskytlo další informace a dokumenty dne 30. října 2013, 31. ledna 2014 a 4. března 2014 (včetně revidovaného plánu restrukturalizace společnosti Parex banka).
(11)
Ode dne 11. listopadu 2013 dostává Komise každý měsíc rovněž aktuální informace o pokroku Lotyšska při prodeji společnosti Citadele, který byl zahájen v říjnu 2013.
(12)
Rozhodnutím ze dne 16. dubna 2014 (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) (13) Komise Lotyšsku sdělila, že se po posouzení informací, které lotyšské orgány předložily, rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“). V rozhodnutí o zahájení řízení vyzvala Komise zúčastněné strany, aby se k podpoře vyjádřily, a v reakci na tuto výzvu obdržela dne 23. května 2014 jedno podání.
(13)
Lotyšsko Komisi informovalo, že kvůli naléhavosti výjimečně souhlasí s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině.
2. POPIS
2.1 Dotčený podnik
(14)
Společnost Parex banka byla druhou největší bankou v Lotyšsku s celkovými aktivy k 31. prosinci 2008 ve výši 3,4 miliardy LVL (4,9 miliardy EUR). Společnost Parex banka byla založena v roce 1992. V listopadu 2008 získalo Lotyšsko od dvou největších akcionářů 84,83 % základního kapitálu banky za symbolickou celkovou kupní cenu ve výši 2 LVL (přibližně 3 EUR), což představuje opatření státní podpory, které Komise schválila v prvním a druhém rozhodnutí o podpoře na záchranu. Po rekapitalizaci, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu, Lotyšsko svůj podíl ve společnosti Parex banka dále navýšilo na přibližně 95 %, a to vložením dodatečné částky ve výši 140,75 milionu LVL v květnu 2009; toto opatření Komise schválila ve třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu.
(15)
V dubnu 2009 získala Evropská banka pro obnovu a rozvoj (dále jen „EBRD“) 25 % základního kapitálu společnosti Parex banka plus jednu akcii. Po rozdělení společnosti Parex banka na dobrou a špatnou banku v roce 2010 s následnými změnami vlastnické struktury jsou v současnosti akcionáři společnosti Citadele Lotyšsko (75 %) a EBRD (25 %), zatímco akcionáři společnosti Reverta jsou Lotyšsko (84,15 %), EBRD (12,74 %) a ostatní akcionáři (3,11 %).
(16)
Podrobný popis společnosti Parex banka do doby přijetí konečného rozhodnutí o společnosti Parex je uveden v 11. až 15. bodě odůvodnění zmíněného rozhodnutí.
2.2 Opatření podpory, která byla schválena ve prospěch společností Citadele a Reverta
(17)
Ve prospěch společnosti Parex banka schválila Komise v prvním, druhém a třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu (dále jen „rozhodnutí o podpoře na záchranu“) a rovněž v konečném rozhodnutí o společnosti Parex řadu opatření podpory.
(18)
Plán restrukturalizace, který Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, předpokládal, že podpora na záchranu, kterou již Komise povolila, bude prodloužena do konce období restrukturalizace a rozdělena mezi společnosti Citadele a Reverta. V konečném rozhodnutí o společnosti Parex byla schválena rovněž další podpora na restrukturalizaci společností Reverta a Citadele. V rozhodnutí byl stanoven i mechanismus využití podpory, která byla předběžně schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu, po rozdělení společnosti Parex banka, pokud jde o:
a)
podporu likvidity ve formě státních vkladů ve prospěch společností Citadele a Reverta (14);
b)
státní záruky za závazky společností Citadele a Reverta (15);
c)
státní rekapitalizační opatření ve prospěch společností Reverta a Citadele (16) a
d)
opatření na záchranu aktiv ve prospěch společnosti Citadele (17).
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
3.1. Dodatečná opatření, která Lotyšsko provedlo ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta
(19)
Podle zprávy, kterou dne 29. srpna 2013 předložil kontrolní správce (18), a dokumentů a informací, jež Lotyšsko poskytlo od října 2013, se zdálo, že Lotyšsko provedlo bez předběžného oznámení Komisi tato opatření:
a)
dne 22. května 2009 poskytlo Lotyšsko společnosti AS Parex banka podřízený úvěr ve výši 50,27 milionu LVL (kvalifikovaný jako kapitál tier 2) se splatností sedm let, tj. do dne 21. května 2016 (dále jen „první opatření“). Splatnost tohoto podřízeného úvěru přesahovala splatnost nejvýše pět let, která byla stanovena v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu a potvrzena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex;
b)
dne 27. června 2013 povolilo Lotyšsko společnosti Citadele dodatečné osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti (dále jen „druhé opatření“) u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL (z celkové částky ve výši 45 milionů LVL, kterou Lotyšsko v té době drželo) (19). Lotyšsko prodloužení splatnosti podřízených úvěrů Komisi neoznámilo;
c)
od roku 2011 mimoto Lotyšsko poskytuje společnosti Reverta podporu likvidity přesahující maximální výši schválenou Komisí v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (dále jen „třetí opatření“), a to podle základního scénáře i pesimistického scénáře (20).
(20)
Na základě informací, které měla Komise v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení k dispozici s ohledem na první a druhé opatření, měla Komise vážné pochybnosti, zda lze tato opatření považovat za slučitelná s vnitřním trhem, jelikož:
a)
v původním posouzení slučitelnosti podřízených úvěrů poskytnutých Lotyšskem se pětiletá doba splatnosti úvěrů považovala za nezbytné minimum, na jehož základě bylo možno úvěry pokládat za slučitelné, a
b)
nebyly předloženy žádné nové argumenty, které by odůvodňovaly, proč ve skutečnosti představuje naprosto nezbytné minimum delší doba splatnosti.
(21)
Stejně tak nebyly v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení předloženy dostatečné argumenty, které by prokazovaly slučitelnost třetího opatření.
(22)
Z těchto důvodů zahájila Komise s ohledem na protiprávní podporu, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního, druhého a třetího opatření, jak bylo popsáno v 19. bodě odůvodnění, formální vyšetřovací řízení podle čl. 13 odst. 1 a čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (21).
3.2. Porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku
(23)
Lotyšsko nedodrželo rovněž závazek, který je uveden v konečném rozhodnutí o společnosti Parex a který se týká odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku do dne 30. června 2013 bez správce převodu, nebo do dne 31. prosince 2013 s pomocí správce převodu (dále jen „čtvrté opatření“) (22). Závazek týkající se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku v těchto lhůtách byl proto porušen.
(24)
V rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k závěru, že porušení závazku popsaného v 21. bodě odůvodnění představuje zneužití podpory. Komise se proto rozhodla zahájit s ohledem na zneužití podpory formální vyšetřovací řízení podle článku 16 nařízení (ES) č. 659/1999.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(25)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení obdržela Komise připomínky od jedné fyzické osoby, která neposkytla údaje, jež by prokazovaly, že ji lze považovat za zúčastněnou stranu, tj. stranu, jejíž vlastní zájmy by mohly být ovlivněny opatřením (jako jsou například konkurenti nebo profesní sdružení (23)), nebo že jedná jménem zúčastněné strany.
(26)
Obdržené připomínky se týkaly údajné nezákonnosti s ohledem na společnost Parex banka a netýkaly se prvního, druhého a třetího opatření, jež Lotyšsko provedlo ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta, ani čtvrtého opatření. Připomínky se v zásadě týkaly skutečností a informací, které přímo nesouvisely s prosazováním pravidel státní podpory v dotyčném případě. Za účelem posouzení provedeného v tomto rozhodnutí byly proto zaevidovány a pokládány za obecné informace o trhu.
5. PŘIPOMÍNKY LOTYŠSKA K FORMÁLNÍMU VYŠETŘOVACÍMU ŘÍZENÍ
(27)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení podalo Lotyšsko dne 26. května 2014 připomínky, které měly odstranit pochybnosti, jež Komise uvedla s ohledem na slučitelnost prvního, druhého a třetího opatření a porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku.
(28)
Dne 30. května 2014 předložilo Lotyšsko rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace, v němž byly zahrnuty informace a kompenzační opatření uvedená v oddílech 5.1 až 5.5 tohoto rozhodnutí.
(29)
Na základě žádosti Komise o informace poskytlo Lotyšsko dne 23. června 2014 další údaje týkající se druhého opatření.
5.1 Ohledně původní splatnosti podřízených úvěrů přesahující splatnost stanovenou v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (první opatření)
(30)
Ve svých připomínkách ze dne 26. května 2014 Lotyšsko uvedlo, že přijetí prvního opatření bylo nezbytné, aby mohla společnost Parex banka dodržet platné regulativní požadavky solventnosti a zabránit tak nenapravitelnému zhroucení nestabilního, do značné míry vzájemně propojeného a závislého lotyšského bankovního systému.
(31)
Lotyšsko uvedlo, že v době přijetí prvního rozhodnutí o podpoře na záchranu měly lotyšské orgány k dispozici jen omezené informace o skutečné finanční situaci společnosti Parex banka a o kvalitě jejích aktiv. V původní žádosti o schválení opatření státní podpory Komisí se proto Lotyšsko zavázalo poskytnout podřízené úvěry s pětiletou splatností, jelikož tato splatnost představovala minimální splatnost, která byla nezbytná, aby se podřízené úvěry považovaly podle příslušných ustanovení lotyšských právních předpisů za kapitál tier 2.
(32)
Lotyšsko rovněž uvedlo, že za účelem lepšího posouzení finanční situace společnosti Parex banka nařídilo společnosti PricewaterhouseCoopers, aby ve společnosti Parex banka provedla hloubkovou prověrku, která byla dokončena dne 26. ledna 2009, po přijetí prvního rozhodnutí o podpoře na záchranu.
(33)
Lotyšsko současně zdůraznilo skutečnost, že v letech 2008-2009 byla situace na trhu velmi dynamická a že se kvalita úvěrů zhoršovala rychleji, než se očekávalo. Tato zhoršující se situace se odrazila i v přijetí tří rozhodnutí o podpoře na záchranu společnosti Parex banka ze strany Komise a předložení několika verzí plánu restrukturalizace společnosti Parex banka Lotyšskem, přičemž poslední verze byla předložena dne 11. května 2009 (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2009“).
(34)
V této souvislosti Lotyšsko objasnilo, že předpoklady a výhledy uvedené v rozhodnutích o podpoře na záchranu rychle zastarávaly kvůli rychlým změnám ekonomického prostředí, jež byly způsobeny především světovou finanční krizí a snižující se důvěrou trhu ve společnost Parex banka. Lotyšsko proto dospělo k závěru, že pětiletá splatnost podřízených úvěrů, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, již k stabilizaci zranitelného lotyšského bankovního systému nepostačuje. Skutečně se ukázalo, že společnost Parex banka, která byla v té době systémovou bankou, potřebovala podřízené úvěry s delší splatností než pět let, aby mohla dodržet požadavky solventnosti, a zejména splnit platné požadavky na kapitálovou přiměřenost.
(35)
Podle regulačního rámce (založeného na normách Basel II (24)), který se na společnost Parex banka vztahoval v době poskytnutí podřízených úvěrů, by se za kapitál tier 2 považovalo pouze 80 % úvěrů s pětiletou splatností ve výši 50,27 milionu LVL (tj. pouze 40,22 milionu LVL). Pro regulační účely bylo nutno uplatnit na částku podřízených úvěrů každý rok kumulativní diskontní (nebo amortizační) faktor s cílem zohlednit klesající hodnotu těchto nástrojů jakožto kladných složek regulatorního kapitálu. Pro účely kapitálové přiměřenosti je proto úvěr s pětiletou splatností na počátku způsobilý pouze s ohledem na 80 % jeho výše; začátkem druhého roku s ohledem na 60 % atd.
(36)
Toto podání Lotyšsko doložilo srovnávacími výpočty, které prokazují, že pokud by Lotyšsko poskytlo podřízené úvěry pouze s pětiletou splatností, nebyly by od počátku plně způsobilé jako kapitál tier 2.
(37)
Stanovení splatnosti podřízených úvěrů, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, na sedm let se ukázalo jako nezbytné, aby se mohla celá částka podřízených úvěrů ve výši 50,27 milionu LVL, které stát poskytl, považovat v období 2009-2010 za kapitál tier 2, takže společnost Parex banka mohla splnit cílový ukazatel kapitálové přiměřenosti. V tabulce 1 jsou uvedeny částky způsobilého kapitálu tier 2, které společnost Parex banka držela na konci každého roku, a to podle splatnosti podřízených úvěrů ve výši 50,27 milionu LVL, jež byly poskytnuty v květnu 2009.
Tabulka 1
Splatnost podřízených úvěrů poskytnutých v květnu 2009 a jejich kvalifikace jako kapitálu tier 2 (v milionech LVL)
Splatnost
2009
2010
2011
Úvěr s pětiletou splatností
40,22
30,16
20,11
Úvěr s šestiletou splatností
50,27
40,22
30,16
Úvěr se sedmiletou splatností
50,27
50,27
40,22
Úvěr s osmiletou splatností
50,27
50,27
50,27
(38)
Lotyšsko uvedlo, že dne 9. června 2009 předložila společnost Nomura International (kterou Lotyšsko v březnu 2009 ustanovilo za účelem organizace prodeje společnosti Parex banka) lotyšským orgánům strategii prodeje společnosti Parex banka s velmi ambiciózním harmonogramem, podle něhož se dokončení prodeje plánovalo v roce 2010. Bylo proto nezbytné, aby společnost Parex banka plně dodržovala platné kapitálové požadavky nejméně do konce roku 2010.
(39)
Lotyšsko rovněž uvedlo, že pokud by byla splatnost podřízených úvěrů pouze pět let, musel by plán restrukturalizace z roku 2009 zahrnovat další opatření k posílení kapitálové přiměřenosti společnosti Parex banka jiným způsobem (např. vložení nového vlastního kapitálu, okamžité rozšíření podřízených úvěrů atd.). Pokud by taková opatření nebyla přijata, byli by vkladatelé ponecháni bez ochrany a stabilita lotyšského finančního systému by byla značně ohrožena.
5.2 Ohledně neoznámeného prodloužení splatnosti podřízených úvěrů (druhé opatření)
(40)
Co se týká druhého opatření, Lotyšsko uvedlo, že další prodloužení splatnosti podřízených úvěrů bylo nezbytné kvůli změnám právní úpravy, k nimž došlo v roce 2013. Dne 1. března 2013 lotyšská Komise pro finanční a kapitálový trh společnosti Citadele sdělila, že ukazatel kapitálové přiměřenosti skupiny musí do konce roku 2013 v absolutním vyjádření dosáhnout minimálně 10 %, zatímco doporučený kapitálový poměr k odstranění stávajících a potenciálních rizik činil […]. Do března 2013 činil minimální požadovaný ukazatel kapitálové přiměřenosti 8,4 %.
(41)
Lotyšsko uvedlo, že druhé opatření bylo přijato v dobré víře, jelikož se lotyšské orgány domnívaly, že opatření je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, a jelikož nevedlo k žádným finančním ztrátám pro stát.
(42)
Lotyšsko rovněž prohlásilo, že se v době přijetí druhého opatření spolu se společností Citadele v dobré víře domnívalo, že možnost prodloužení splatnosti dotyčných podřízených úvěrů byla stanovena v příslušných rozhodnutích Komise a v plánu restrukturalizace.
(43)
Lotyšsko tvrdilo, že by se tržní investor v postavení většinového akcionáře společnosti Citadele nejprve vynasnažil zachovat v možném rozsahu hodnotu své investice a že by přijal a provedl opatření, která jsou nezbytná, aby se zamezilo snížení účetní hodnoty jeho podílu v důsledku toho, že banka nesplňuje kapitálové požadavky. Pokud by společnost Citadele nesplňovala přísnější požadavky na kapitálovou přiměřenost, které v té době uložila Komise pro finanční a kapitálový trh, byla by ohrožena stabilita, životaschopnost a prodejnost banky, což by mělo nepříznivý dopad na možnost prodeje banky za dobrých finančních podmínek.
(44)
Lotyšsko předložilo rovněž hypotetický srovnávací scénář, podle něhož nebylo druhé opatření provedeno. Podle tohoto hypotetického srovnávacího scénáře by doporučený kapitálový poměr nebyl dodržen, jelikož by ukazatel kapitálové přiměřenosti k 31. prosinci 2013 klesl pod 9,3 % v porovnání s požadovaným minimem ve výši 10 %.
(45)
Lotyšsko rovněž tvrdilo, že alternativní opatření k posílení kapitálové přiměřenosti společnosti Citadele (tj. navýšení kapitálu nebo poskytnutí nových podřízených úvěrů) nebyla schůdná. Lotyšsko konkrétně uvedlo, že v roce 2013 nemohla společnost Citadele získat podřízené úvěry od třetích investorů vzhledem k závazku lotyšských orgánů prodat společnost Citadele v krátké době (tj. do 31. prosince 2014). Nejistota ohledně možného nabyvatele a jeho budoucí strategie by poskytovatele podřízených úvěrů přiměla k tomu, že by s ohledem na podřízený úvěr, který poskytli společnosti Citadele, požadovali prodejní opci (doložka o změně kontroly) (25). To by ve skutečnosti znamenalo, že by se splatnost těchto podřízených úvěrů při poskytnutí pokládala za kratší než pět let, a úvěry by tudíž nebyly kvalifikovány jako kapitál tier 2.
(46)
V reakci na žádost Komise o informace, zda se Lotyšsko s ohledem na možné prodloužení splatnosti podřízených úvěrů poskytnutých společnosti Citadele obrátilo na EBRD, předložily lotyšské orgány dne 23. června 2014 své podání. V něm potvrdily, že se před provedením druhého opatření neobrátily na EBRD, aby jí navrhly prodloužení splatnosti podřízených úvěrů, které drží. V této souvislosti lotyšské orgány zopakovaly, že druhé opatření muselo být přijato, aby se zabránilo porušení nových, přísnějších kapitálových požadavků ze strany společnosti Citadele.
(47)
Lotyšsko uvedlo, že k prodloužení splatnosti podřízeného dluhu, který drželo ve společnosti Citadele, muselo přikročit neprodleně a že nejednalo o srovnatelném prodloužení splatnosti rovněž u podřízeného dluhu v držení EBRD.
(48)
Lotyšsko uvedlo, že jeho rozhodnutí v tomto ohledu bylo ovlivněno těmito třemi skutečnostmi.
a)
Potřeba účinně řešit hrozící porušení nových kapitálových požadavků: společnost Citadele vypočítala své potřeby s ohledem na kapitál tier 2 a dospěla k závěru, že by na rozdíl od přijetí druhého opatření, které zahrnovalo prodloužení splatnosti o osmnáct měsíců, případná změna splatnosti u podřízeného dluhu, na němž by se podílela i EBRD, vyžadovala podstatně delší prodloužení splatnosti. Důvodem je skutečnost, že jistina u tohoto úvěru byla nižší, a její dopad na kapitálovou pozici společnosti Citadele by byl tudíž podstatně nižší. Lotyšsko rovněž uvedlo, že by prodloužení splatnosti u podřízeného dluhu v držení EBRD vyžadovalo jednání s EBRD v tomto ohledu. Vzhledem k rozdílům, pokud jde o rozhodné právo a celkovou potřebnou právní strukturu, kterou by bylo nutno zavést, by prodloužení splatnosti podřízeného úvěru, na němž by se podílela i EBRD, při současném prodloužení splatnosti u části podřízeného dluhu v držení Lotyšska vyžadovalo složitá právní ujednání.
b)
Lotyšsko zdůraznilo, že v době prodloužení splatnosti rovněž usuzovalo, že by prodloužení splatnosti u podřízeného dluhu v držení EBRD ztížilo prodej společnosti Citadele, jelikož by v době prodeje existovalo více vzájemně propojených smluv týkajících se podřízeného dluhu. Lotyšsko se domnívalo, že by tato možnost prodej společnosti Citadele zkomplikovala, jelikož by mohla mít dopady na podmínky prodeje a pravděpodobně by zvýšila příslušné transakční náklady.
c)
Lotyšsko mimoto podotklo, že postavení EBRD vůči společnosti Citadele mohlo znamenat, že by rozhodování EBRD o schválení prodloužení splatnosti bylo složitější. Ve svém podání ze dne 23. června 2014 Lotyšsko uvedlo, že je pevně přesvědčeno o tom, že by EBRD s prodloužením splatnosti u příslušného nástroje v zásadě souhlasila. Lotyšsko však rovněž uznalo, že se postavení EBRD liší od postavení Lotyšska, jelikož Lotyšsko je většinovým akcionářem společnosti Citadele, může tudíž mít na proces prodeje rozhodující vliv a sjednat s uchazeči různé možnosti, pokud jde o splacení podřízených úvěrů. Lotyšsko proto připustilo, že by nedostatečná kontrola EBRD nad procesem prodeje společnosti Citadele mohla EBRD od prodloužení splatnosti příslušného úvěru odradit, nebo by každopádně vedla k zdlouhavým jednáním.
5.3 Ohledně neoznámené podpory likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta (třetí opatření)
(49)
Lotyšsko a společnost Reverta uznaly, že od prosince 2010 přesahuje podpora likvidity, kterou Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka (a poté společnosti Reverta) povolenou výši likvidity, která byla stanovena v 55. bodě odůvodnění konečného rozhodnutí o společnosti Parex. V rozhodnutí o zahájení řízení bylo uvedeno, že k 31. prosinci 2013 činila nesplacená podpora likvidity poskytnutá společnosti Reverta 362,52 milionu LVL, což o 55,52 milionu LVL překračovalo maximální výši likvidity, která byla v případě „pesimistického scénáře“ stanovena na 307 milionů LVL.
(50)
Lotyšsko tvrdilo, že Komise v konečném rozhodnutí o společnosti Parex původně schválila přeměnu podpory likvidity poskytnuté společnosti Parex banka ve výši ve výši 218,7 milionu LVL na kapitál. Tato částka, která měla být přeměněna na kapitál, se posléze v pozměňujícím rozhodnutí snížila na 118,7 milionu LVL. Pokud by byla podpora likvidity ve výši 118,7 milionu LVL přeměněna na kapitál, výše této podpory by se snížila a byly by dodrženy povolené limity. Na kapitál však byla z celkové podpory likvidity ve výši 118,7 milionu LVL ve skutečnosti přeměněna pouze částka ve výši 49,5 milionu LVL. Tuto skutečnost uvedlo Lotyšsko jako hlavní příčinu nadměrné výše likvidity.
(51)
Lotyšsko rovněž tvrdilo, že nadměrná podpora byla zapříčiněna i prodlevami při tvorbě hotovosti v porovnání s úrovněmi, které se předpokládaly v době vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex. Kvůli pozdním platbám dlužníků neplnících řádně své povinnosti byla hotovost získána zpět přibližně o dva roky později. Lotyšsko se domnívá, že tento jev je dočasný, a očekává, že v roce 2015-2016 bude poskytování nadměrné podpory likvidity ukončeno.
(52)
Lotyšsko i společnost Reverta však uznávají odchylku od povolených částek podpory v důsledku potíží, jimž po přijetí pozměňujícího rozhodnutí čelily při náležitém rozdělení státní podpory mezi povolenou podporu likvidity a kapitálové příspěvky.
(53)
Lotyšské orgány rovněž objasnily, že v zájmu zachování bankovní licence společnosti Parex banka (nyní Reverta) muselo Lotyšsko vložit do společnosti Parex banka větší kapitál, než se předpokládalo původně (minimální výše kapitálu, jež se vyžadovala podle solventnostních pravidel, byla vyšší než maximální kapitálová podpora ve výši 218,7 milionu LVL, která byla schválena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex). Na základě původního plánu restrukturalizace, který byl Komisi předložen, by ekonomická hodnota získaná prodejem aktiv a přeměna částky ve výši 218,7 milionu LVL nepostačovaly k tomu, aby společnost Parex banka (Reverta) splňovala regulativní požadavky na kapitálovou přiměřenost.
(54)
Pokud měla být licence zachována, potřebovala tudíž společnost Parex banka (Reverta) dodatečný kapitál. Po odebrání bankovní licence by byla výše dodatečné podpory omezena na částku nezbytnou k likvidaci společnosti.
(55)
Podle Lotyšska již nebylo po 31. prosinci 2011 nutné přeměnit na kapitál další podporu likvidity, jelikož společnosti Reverta byla odebrána bankovní licence. O svém plánu nepřeměnit po 31. prosinci 2011 podporu likvidity na kapitál Lotyšsko Komisi vyrozumělo během výměn informací, které předcházely přijetí pozměňujícího rozhodnutí, ačkoli tento svůj záměr nepotvrdilo ani neurčilo technické důsledky nepřeměnění podpory na kapitál a nesdělilo je Komisi. Lotyšsko zejména nezmínilo, že se v důsledku „nepřeměnění“ na kapitál nebudou finanční prostředky, které již byly poskytnuty jako podpora likvidity, snižovat tak rychle, jak se požadovalo v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(56)
Jelikož do 31. prosince 2011 byla na kapitál přeměněna pouze podpora likvidity ve výši 49,5 milionu LVL a podpora likvidity ve výši 69,2 milionu LVL na kapitál přeměněna nebyla, byla podpora likvidity vyšší, než bylo schváleno, o přibližně stejnou částku.
(57)
Podle Lotyšska bylo zachování podpory likvidity a nepřeměnění této podpory na kapitál pro lotyšské orgány nejméně nevýhodným opatřením a ve skutečnosti omezilo státní podporu na nezbytné minimum.
(58)
Lotyšsko a společnost Reverta potvrdily, že společnost Reverta již nepotřebuje „nové finanční prostředky“. Vzhledem k nižší částce podpory likvidity, která byla přeměněna na kapitál, Lotyšsko u společnosti Reverta předpokládá na konci roku 2014 podporu likvidity ve výši [300-350] milionů LVL, na konci roku 2015 ve výši [250-300] milionů LVL a na konci roku 2016 a 2017 (po likvidaci společnosti Reverta) ve výši [200-250] milionů LVL. Podle Lotyšska tato podpora likvidity přesáhne původně schválenou výši, jelikož i) na kapitál byla přeměněna nižší částka podpory likvidity a ii) očekává se, že peněžní prostředky získané při likvidaci společnosti Reverta budou nižší, než se plánovalo původně.
(59)
Podle nových odhadů hotovosti, které zohledňují potíže při zpětném získávání aktiv, Lotyšsko očekává, že společnost Reverta bude mít na konci procesu likvidace (k 31. prosinci 2017) záporný kapitál ve výši [250-300] milionů LVL.
5.4 Ohledně závazku týkajícího se odprodeje činnosti v oblasti správy majetku (čtvrté opatření)
(60)
Lotyšsko zahájilo v roce 2011 proces prodeje společnosti Citadele, aby dodrželo závazky, které přijalo a které byly uvedeny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. První pokus o prodej se uskutečnil s pomocí společnosti Nomura International jakožto poradce, kvůli značným nepokojům v eurozóně, které byly způsobeny hospodářskou a finanční krizí v Řecku a rovněž pádem společností Snoras a Krajbanka v Litvě a Lotyšsku, však tento pokus nebyl úspěšný.
(61)
V únoru 2013 zadalo Lotyšsko nezávislému odborníkovi […] zvláštní studii, která se týkala mimo jiné dopadu odprodeje činnosti v oblasti správy majetku ke dni stanovenému v závazcích. Odborník prokázal, že hodnota dvou jednotlivých subjektů (činnost v oblasti správy majetku a zbývající část společnosti Citadele) je nižší než hodnota celé společnosti Citadele. Pokud by byla proto společnost Citadele připravena o činnost v oblasti správy majetku, snížilo by to účetní hodnotu banky, a tudíž znehodnotilo hodnotu podílů. Pomocí různých odhadů odborník prokázal, že bez činnosti v oblasti správy majetku by se „provozní zisk banky prudce snížil, […]“ a že […] by se dále zhoršilo.
(62)
Podle Lotyšska by na základě studie odborníka odprodej činnosti v oblasti správy majetku odděleně od zbývající části společnosti Citadele v roce 2013 poškodil životaschopnost společnosti Citadele, a tudíž její prodejnost. Tento prodej by významně omezil schopnost banky přilákat soukromé účastníky, aby do společnosti Citadele investovali za přiměřenou cenu. V roce 2013 byl proto zahájen druhý proces prodeje celé společnosti Citadele s pomocí společností Société Générale a Linklaters LLP jakožto externích poradců. V současnosti se zvažují dva způsoby prodeje, a to spojení a akvizice nebo primární veřejná nabídka akcií.
5.5 Kompenzační opatření navrhovaná Lotyšskem
(63)
K zajištění slučitelnosti dodatečné podpory ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního, druhého a třetího opatření, a neprovedení odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku ve stanovené lhůtě (čtvrté opatření) s vnitřním trhem podle pravidel Unie v oblasti státní podpory navrhlo Lotyšsko řadu závazků, které jsou uvedeny v 64. až 73. bodě odůvodnění.
5.5.1 Lhůta pro prodej společnosti Citadele a odprodej činnosti v oblasti správy majetku
(64)
Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že se všemožně vynasnaží získat co nejdříve, nejpozději však do […], závazné nabídky na odkup celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele (včetně činnosti v oblasti správy majetku). Prodej musí být dokončen nejpozději do […]. Rozhodnutí o vhodné struktuře a podmínkách prodeje (např. obchodní prodej nebo primární veřejná nabídka akcií) je ponecháno na uvážení Lotyšské republiky (a jejího poradce), pokud Lotyšská republika odprodá celý podíl ve společnosti Citadele nejpozději do […]. V případě primární veřejné nabídky akcií se Lotyšská republika zavazuje, že se s Komisí pro finanční a kapitálový trh dohodne na závazném prospektu do […].
(65)
Lotyšsko a společnost Citadele se rovněž zavazují jmenovat správce převodu, pokud nebudou do […] obdrženy závazné nabídky nebo pokud nebude v případě primární veřejné nabídky akcií za stejným účelem s Komisí pro finanční a kapitálový trh dohodnut prospekt. V tomto případě přijme Lotyšská republika potřebná opatření s cílem zajistit, aby byl správce převodu jmenován a zahájil svou činnost ke dni […]. Má se za to, že správcem převodu může být jmenován i finanční poradce při prodeji společnosti Citadele, a to k […]. Je-li jmenován správce převodu, Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že do […] obdrží závazné nabídky, které jsou pro všechny strany neodvolatelné, a že do […] uzavřou závaznou a nezrušitelnou smlouvu o prodeji celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele, který bude dokončen nejpozději ke dni […].
(66)
Lotyšsko a společnost Citadele se dále zavazují, že ke dni […] společnost Citadele […] novou oblast činnosti a zbývající činnost společnosti Citadele bude […], pokud Lotyšská republika neuzavře do […] závaznou a nezrušitelnou smlouvu předpokládající ukončení prodeje celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele do […], nebo pokud primární veřejná nabídka akcií Lotyšské republice neumožní prodat celý její podíl ve společnosti Citadele do […].
(67)
Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že transakci týkající se prodeje a koupě celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele ukončí do […]. Neuskuteční-li se prodej tohoto podílu do […], zavazují se, že společnost Citadele […] novou oblast činnosti a zbývající činnost společnosti Citadele bude […].
(68)
Je-li v kterémkoli z opatření uvedených v 64. až 67. bodě odůvodnění společnost Citadele […], mohou být části činnosti společnosti Citadele, o něž projeví zájem třetí strany, prodány a převedeny Lotyšskou republikou a/nebo společností Citadele na tuto třetí stranu (aniž jsou dotčeny zásady […] a bez poskytnutí nové státní podpory).
5.5.2 Další snížení výše povolených kapitálových příspěvků
(69)
Co se týká společnosti Reverta, v pozměňujícím rozhodnutí byla povolena přeměna státních vkladů a úroků (podpora likvidity) v celkové výši 118,7 milionu LVL na kapitál. Jelikož doposud byla na kapitál přeměněna pouze likvidní podpora ve výši 49,5 milionu LVL, navrhuje Lotyšsko snížit neprodleně a trvale maximální celkovou výši kapitálu, kterou může Lotyšsko poskytnout společnosti Reverta, na 49,5 milionu LVL, a to z předchozí částky ve výši 118,7 milionu LVL.
5.5.3 Závazky týkající se opatření k většímu sdílení nákladů, a to zabráněním odlivu hotovosti k podřízeným věřitelům společnosti Reverta pocházejícím z dřívější doby
(70)
Lotyšsko uznává, že k zajištění slučitelnosti prvního, druhého a třetího opatření s vnitřním trhem jsou zapotřebí opatření k většímu sdílení nákladů. Tato opatření mimo jiné zajistí, aby z dodatečné státní podpory poskytnuté společnostem Reverta a Citadele neměly nepatřičný prospěch třetí strany.
(71)
Za tímto účelem se Lotyšsko zavazuje, že zvýší předchozí závazky týkající se sdílení nákladů, a to rekapitalizací z vnitřních zdrojů od bývalých většinových akcionářů společnosti Parex banka, jejich přidružených podniků a ostatních věřitelů (dále jen „podřízení věřitelé z dřívější doby“), kteří poskytli podřízené úvěry (dále jen „podřízené úvěry z dřívější doby“).
(72)
Společnost Reverta překročila částky podpory likvidity, které byly povoleny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, částečně kvůli vyplácení úroků u podřízených úvěrů z dřívější doby. Pokud by společnost Reverta tyto úroky nevyplatila nebo pokud by byly podřízené úvěry z dřívější doby odepsány ihned po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex, nemuselo by Lotyšsko přijmout první, druhé a třetí opatření v rozsahu, v jakém byla tato opatření skutečně provedena.
(73)
Na základě výše uvedených skutečností Lotyšsko navrhlo, že objasní a posílí své závazky, pokud jde o jistinu a úroky splatné s ohledem na podřízené úvěry z dřívější doby:
a)
Společnosti Citadele a Reverta (bývalá Parex banka) a jejich přidružené podniky nevyplatí držitelům podřízeného dluhu nebo akcionářům s výjimkou lotyšského státu a EBRD úroky, dividendy ani kupóny ze stávajících kapitálových nástrojů (včetně prioritních akcií, akcií se zvláštním právem hlasování a nástrojů zahrnovaných do vyšší a nižší třídy tier 2) (splatné nebo vzniklé) ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto nástrojům, a to do doby splacení státní podpory poskytnuté společnosti Reverta a/nebo Citadele v plné výši, neexistuje-li právní povinnost tak učinit. Pokud existuje takováto právní povinnost, Lotyšsko se zavazuje, že ji co nejdříve zruší (každopádně nejpozději do 30. dubna 2015).
b)
Lotyšsko se rovněž zavazuje, že u podřízených úvěrů z dřívější doby nebude splácet (do splacení veškeré státní podpory poskytnuté společnostem Reverta/Citadele v plné výši) neuhrazený dluh (jistinu), který bude:
i)
předmětem závazného nařízení, že platby na základě podřízených úvěrů z dřívější doby nejsou splatné a vymahatelné, nebo
ii)
přeměněn na kapitál tier 1 bez hlasovacích práv, nebo
iii)
odepsán,
a to v rozsahu nezbytném k pokrytí záporné čisté hodnoty aktiv společnosti Reverta a pokud existuje náležitý právní základ.
c)
Lotyšsko se zavazuje, že přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistilo, že právní předpisy potřebné k splnění výše uvedených závazků budou přijaty nejpozději do 30. dubna 2015.
5.6 Reakce Lotyšska na připomínky třetí strany
(74)
Dne 6. června 2014 poskytlo Lotyšsko svou odpověď na připomínky třetí strany, které Komise obdržela. Lotyšsko uvedlo, že tvrzení uvedená v těchto připomínkách jsou nepodložená a s ohledem na rozhodnutí o zahájení řízení nemají žádný význam. Lotyšsko tvrzení třetí strany odmítlo a požadovalo, aby je Komise nebrala v potaz.
6. POSOUZENÍ
6.1 Existence státní podpory na základě nových opatření
(75)
V čl. 107 odst. 1 SFEU je stanoveno, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(76)
Aby se opatření považovalo za státní podporu, musí být kumulativně splněny tyto podmínky: a) opatření musí být financováno ze státních prostředků; b) musí poskytovat selektivní výhodu, která může zvýhodnit určité podniky nebo určitá odvětví výroby; c) opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a může ovlivnit obchod mezi členskými státy.
6.1.1 První opatření
(77)
Skutečnost, že poskytnutí podřízených úvěrů společnosti Parex banka ze strany Lotyšska představuje státní podporu, byla zjištěna v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu, v němž Komise schválila vydání podřízených dluhových nástrojů s pětiletou splatností jako slučitelné opatření podpory. Komise v té době rozhodla, že by investor v tržním hospodářství podřízený úvěr s pětiletou splatností neposkytl (26).
(78)
Podřízené úvěry, které Lotyšsko společnosti Parex banka skutečně poskytlo, byly totožné jako opatření, které Komise schválila, s výjimkou toho, že měly delší dobu splatnosti, což společnosti Parex banka poskytlo dodatečnou výhodu.
(79)
Podřízený dluh se sedmiletou splatností poskytne dlužníkovi větší výhodu než podřízený dluh s pětiletou splatností, jelikož se u jakékoli investice při prodloužení její splatnosti riziko pro investora zvyšuje. S ohledem na podřízený úvěr se sedmiletou splatností je ještě méně pravděpodobné, že by investor v tržním hospodářství poskytl podřízený úvěr s takovouto delší splatností, než v případě pětileté doby splatnosti. Z tohoto důvodu představuje delší splatnost podřízeného dluhu pro společnost Parex banka dodatečnou výhodu v porovnání s formou podřízeného dluhu, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Jelikož v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu již bylo konstatováno, že jsou splněny všechny ostatní požadavky na existenci státní podpory, představuje první opatření dodatečnou státní podporu.
6.1.2 Druhé opatření
(80)
Dne 27. června 2013 povolilo Lotyšsko společnosti Citadele dodatečné osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL (z celkové částky ve výši 45 milionů LVL, kterou Lotyšsko v té době drželo).
(81)
V rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise vzhledem k neexistenci dalších argumentů za to, že by toto prodloužení splatnosti investor v tržním hospodářství nepovolil, jelikož v porovnání s předchozí formou podřízených úvěrů představuje dodatečná rizika. Komise se proto domnívala, že delší splatnost podřízeného dluhu představuje dodatečnou výhodu, kterou stát poskytl společnosti Citadele, v porovnání s formou podřízeného dluhu, jež byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, představuje tudíž dodatečnou podporu.
(82)
Lotyšsko uvedlo, že by se tržní investor racionálně rozhodl přijmout zvláštní opatření k zachování kapitálové přiměřenosti banky, aby ochránil hodnotu své investice. Lotyšsko proto v podstatě tvrdí, že druhé opatření společnost Citadele nezvýhodnilo, jelikož poskytnutí dodatečné podpory bylo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
(83)
Komise nezpochybňuje skutečnost, že se na transakci, jako je druhé opatření, vztahuje zásada investora v tržním hospodářství. Připomíná však, že soudy Unie zdůraznily, že pokud se členský stát během správního řízení dovolává uvedeného kritéria, má v případě pochybností povinnost jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných skutečností prokázat, že prováděné opatření vydal v postavení akcionáře, a že v tomto ohledu lzezejména vyžadovat důkazy, z nichž je patrné, že toto rozhodnutí vychází z hospodářských hodnocení srovnatelných s těmi, které by za okolností daného případu prováděl pro účely určení budoucí výnosnosti uvedené investice racionální soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení uvedeného státu předtím, než takovou investici uskuteční (27).
(84)
V tomto kontextu se Komise domnívá, že tvrzení Lotyšska, že jednalo v souladu se zásadou subjektu v tržním hospodářství, nebylo doloženo příslušnými argumenty a podrobnou analýzou.
(85)
Komisi nebyly za prvé předloženy žádné důkazy, že současně s rozhodnutím o provedení druhého opatření provedlo Lotyšsko ocenění své investice do společnosti Citadele. Tržní investor v postavení akcionáře by stanovil hodnotu společnosti Citadele, aby určil současnou hodnotu své investice do této banky před provedením druhého opatření (tudíž bez opatření) a po provedení tohoto opatření, a tyto dvě hodnoty by porovnal. Komise se domnívá, že tržní investor, který je motivován ziskem, by nejprve stanovil současnou hodnotu své investice do banky a poté by zjistil, zda je současná hodnota této investice chráněna dodatečným prodloužením splatnosti podřízených úvěrů. Pokud by výsledek tohoto posouzení ukázal, že hodnotu lze ochránit či ji dokonce zvýšit, pak by tržní investor, který je motivován ziskem, ve druhém kroku porovnal alternativní náklady ochrany (či zvýšení) hodnoty a rozdíl v hodnotě.
(86)
Pokud Lotyšsko provedlo tuto analýzu, mělo by dokázat, že povolení delší splatnosti představovalo účinné opatření přinejmenším k ochraně hodnoty investice, a poté by mělo prokázat, že alternativní náklady provedení tohoto opatření byly nižší než nárůst hodnoty. Pouze v případě, jsou-li alternativní náklady povolení delší splatnosti nižší než ochrana hodnoty vyplývající z druhého opatření, může Komise souhlasit s tím, že Lotyšsko jednalo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Lotyšsko však neposkytlo stanovení hodnoty investice ani analýzu, která prokazuje, že alternativní náklady povolení delší splatnosti byly nižší než ochrana hodnoty v důsledku provedení druhého opatření.
(87)
Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že nelze mít za to, že druhé opatření je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(88)
Stanovené principy použití zásady subjektu v tržním hospodářství za druhé každopádně vyžadují porovnání jednání racionálního soukromého investora v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu (28). Při stanovení hodnoty investice do společnosti Citadele mělo proto Lotyšsko vzít v úvahu závazky uvedené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, které se týkaly prodeje této společnosti. V červnu 2013, v době provedení druhého opatření, zahrnovaly tyto závazky povinnost prodat společnost Citadele do 31. prosince 2014 a rovněž povinnost prodat společnost Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku (jelikož činnost v oblasti správy majetku měla být odprodána zvlášť, pokud nebyla prodána do 30. června 2013). Jelikož dne 27. června 2013, kdy bylo prodloužení splatnosti povoleno, se pro činnost v oblasti správy majetku nenašel žádný kupující, závěr soukromého investora by byl ten, že činnost v oblasti správy majetku spolu se společností Citadele nelze prodat ve lhůtě, která byla v konečném rozhodnutí o společnosti Parex stanovena do dne 30. června 2013, a oba subjekty bylo proto nutno prodat samostatně.
(89)
Soukromý akcionář banky v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu by mimoto neměl důvod předpokládat, že od splnění těchto závazků bude upuštěno nebo že jejich splnění bude odloženo, jelikož veškeré tyto změny musela schválit Komise. Při stanovení hodnoty investice v červnu 2013 nebylo proto možno očekávat, že tyto povinnosti nebudou relevantní, jelikož nebylo možné předjímat, že Komise schválí změnu povinností před skončením období, v němž je mělo Lotyšsko splnit.
(90)
Za účelem rozhodnutí, zda prodloužení splatnosti povolit, či nikoli musely proto parametry pro stanovení hodnoty investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013 zahrnovat závazky, které byly uvedeny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že vzalo všechny tyto parametry v úvahu nebo že tehdejší hodnota jeho investice, která by vyplývala z jejich zohlednění, je vyšší než alternativní náklady povolení prodloužení splatnosti. Z tohoto důvodu se Komise domnívá, ženelze mít za to, že druhé opatření je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(91)
Za třetí, i kdyby Lotyšsko provedlo dostatečně podrobnou analýzu druhého opatření jakožto způsobu ochrany hodnoty jeho investice do společnosti Citadele v červnu 2013 a i kdyby vzalo při této analýze v úvahu omezení vyplývající z nadcházejícího prodeje společnosti Citadele a samostatného odprodeje činnosti v oblasti správy majetku, která by zohlednil subjekt v tržním hospodářství, tvrzení Lotyšska ohledně nákladů na druhé opatření a výše hodnoty investice do společnosti Citadele, která byla tímto opatřením údajně ochráněna, nejsou věrohodná.
(92)
Ačkoli Lotyšsko na straně jedné tvrdí, že druhé opatření neznamenalo pro stát žádné náklady, toto tvrzení není doloženo bližšími údaji či důkazy ohledně posouzení nákladů, které Lotyšsko provedlo v době přijetí druhého opatření. Tato analýza alternativních nákladů a veškerých dalších nákladů souvisejících s druhým opatřením by byla nezbytnou podmínkou pro soukromého investora, který se snaží racionálně rozhodnout, zda má povolit prodloužení splatnosti podřízeného úvěru. Neposouzení nákladů vede Komisi k závěru, že by soukromý investor nebyl schopen posoudit vhodnost druhého opatření z hlediska maximalizace zisku.
(93)
Ačkoli Lotyšsko na druhou stranu tvrdí, že druhé opatření ochránilo hodnotu investice Lotyšska do společnosti Citadele, toto tvrzení nedokládají charakteristiky investice členského státu do společnosti Citadele v červnu 2013. Komise podotýká, že u investora orientovaného na zisk závisí současná hodnota investice na vyhlídce na budoucí toky příjmů plynoucí z této investice (například v podobě dividend) ve spojení s kapitálovou hodnotou této investice v daném okamžiku (kterou lze odvodit například z ceny, kterou by za investici akcionáře kupující zaplatil v daném okamžiku, nebo z diskontované hodnoty ceny, kterou by za investici akcionáře kupující zaplatil v budoucnu). Všechny ukazatele, které má Komise k dispozici, naznačují, že hodnota investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013 byla nízká, pokud byla vůbec kladná.
(94)
Co se týká možných budoucích toků příjmů z investice Lotyšska do společnosti Citadele, nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že v červnu 2013 mohli akcionáři od společnosti Citadele očekávat v dohledné době výplatu dividend. Posouzení provedené soukromým akcionářem banky v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu s ohledem na očekávané příjmy z výplaty dividend by bylo spojeno s povinností prodat společnost Citadele do 31. prosince 2014. Ve studii, která je popsána v 61. bodě odůvodnění, je mimoto zjištěno, že by společnost Citadele byla bez činnosti v oblasti správy majetku ztrátová, což je závěr, který vyhlídku na prospěch z případné výplaty dividend dále snižuje, jelikož dne 27. června 2013 by subjekt v tržním hospodářství musel předpokládat, že společnost Citadele a činnost v oblasti správy majetku budou prodány samostatně.
(95)
V době povolení prodloužení splatnosti neexistovaly žádné důkazy, že společnost Citadele bude schopna (vzhledem k očekávanému zisku a kapitálovému poměru) vyplatit dividendy do 31. prosince 2014, jelikož kapitálový poměr ve výši 10,3 %, jehož mělo být dosaženo do 31. prosince 2013, by jen nepatrně přesáhl požadovaný minimální kapitálový poměr ve výši 10 % a byl by podstatně nižší než kapitálový poměr ve výši […] %, který Komise pro finanční a kapitálový trh doporučila k odstranění stávajících a potenciálních rizik pro společnost Citadele. Soukromý investor by proto vzal v úvahu skutečnost, že v červnu 2013 existovala malá pravděpodobnost, že by akcionáři mohli v dohledné době od společnosti Citadele očekávat výplatu dividend.
(96)
Pokud jde o kapitálovou hodnotu investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013, studie předložená lotyšskými orgány, která je popsána v 61. bodě odůvodnění a která byla vypracována v únoru 2013, prokazuje, že by samostatný odprodej činnosti v oblasti správy majetku měl na společnost Citadele nepříznivý dopad. Soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení Lotyšska v červnu 2013 by vzal v úvahu skutečnost, že přibližně o čtyři měsíce dříve nezávislý odborník zjistil, že prodejní hodnota společnosti Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku je nižší než prodejní hodnota obou subjektů společně. Takovýto soukromý investor by proto potřeboval pádné důvody z hlediska maximalizace návratnosti přizpůsobené riziku, aby převzal dodatečná rizika související s povolením prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů. Lotyšsko však nepředložilo žádné důkazy, pokud jde o takovéto pádné důvody k tomu, aby subjekt v tržním hospodářství v té době převzal tato dodatečná rizika. I když bylo prodloužení splatnosti povoleno, neexistovaly žádné důkazy, že by bylo možnospolečnost Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku prodat za […], což vede Komisi k závěru, že v červnu 2013 nemělo Lotyšsko […] s ohledem na ochranu své investice, což bylo […] pro provedení druhého opatření.
(97)
Tyto další důvody vedly Komisi rovněž k tomu, že usuzovala, že druhé opatření nelze pokládat za opatření, které je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(98)
Za čtvrté, Komise bere rovněž na vědomí, že EBRD, která byla v červnu 2013 kromě lotyšského státu jediným dalším akcionářem společnosti Citadele, splatnost podřízeného úvěru pro společnost Citadele neprodloužila, a že se Lotyšsko na EBRD neobrátilo, aby s ní projednalo účast na druhém opatření, jak je objasněno v 46. až 48. bodě odůvodnění. Nevynaložení jakékoli snahy o projednání sdílení nákladů na druhé opatření, pokud mělo toto opatření ochránit hodnotu investice do společnosti Citadele, je dalším signálem toho, že druhé opatření nebylo v souladu s požadavky zásady subjektu v tržním hospodářství.
(99)
Komise v této souvislosti za prvé připomíná, že podle dopisu Komise pro finanční a kapitálový trh měla společnost Citadele na splnění nového ukazatele kapitálové přiměřenosti deset měsíců (od 1. března do 31. prosince 2013). Komise se v tomto ohledu domnívá, že by většinový akcionář využil celé desetiměsíční období k tomu, aby s ohledem na splnění nového kapitálového požadavku našel vhodné řešení, které minimalizuje jeho vlastní náklady. Tvrzení Lotyšska ohledně usnadnění prodeje společnosti Citadele nevysvětluje, proč bylo druhé opatření přijato (aniž byl osloven menšinový akcionář společnosti Citadele) do čtyř měsíců od obdržení dopisu Komise pro finanční a kapitálový trh, místo aby bylo využito celé zbývající období.
(100)
I kdyby účast EBRD na prodloužení splatnosti znamenala opatření s odlišnými charakteristikami, než tomu bylo v případě druhého opatření, Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že by toto odlišné opatření za účasti EBRD bylo méně účinné než druhé opatření nebo že by bylo pro většinového akcionáře v porovnání s náklady druhého opatření nákladnější.
(101)
Co se týká tvrzení Lotyšska, že by prodloužení splatnosti podřízeného úvěru ze strany EBRD znamenalo dodatečnou zátěž v době prodeje společnosti Citadele, lotyšské orgány nepředložily žádné údaje, které by prokazovaly, že by toto prodloužení skutečně vedlo k dodatečným nákladům. Nebyla provedena žádná konkrétní studie týkající se nákladů na prodej společnosti Citadele po provedení druhého opatření v porovnání s náklady na hypotetický prodej společnosti Citadele po prodloužení splatnosti, jehož se zúčastnila i EBRD, s cílem odůvodnit tvrzení Lotyšska, že by to představovalo dodatečnou zátěž. Komise se domnívá, že by soukromý subjekt zvažující možnosti ochrany hodnoty své investice do společnosti Citadele byl přinejmenším schopen odkázat na stanovení alternativních nákladů souvisejících s prodloužením splatnosti podřízených úvěrů poskytnutých bance ze strany menšinového akcionáře společnosti Citadele s ohledem na její následný prodej.
(102)
Jak je uvedeno v písm. c) 48. bodu odůvodnění, Lotyšsko uvedlo, že se domnívalo, že by EBRD byla ochotna prodloužit splatnost úvěrů, které poskytla společnosti Citadele. Komise se domnívá, že i kdyby účast EBRD znamenala větší složitost, soukromý většinový akcionář, který u svého stávajícího podřízeného dluhu zvažuje prodloužení splatnosti ve prospěch společnosti Citadele, by se přinejmenším obrátil na menšinového akcionáře, který byl rovněž držitelem podřízeného dluhu společnosti Citadele, aby zjistil, zda se tento i) bude podílet na nákladech na dodatečnou podporu pro společnost Citadele prodloužením splatnosti vlastních úvěrů, nebo ii) uzavře alternativní ujednání přímo s většinovým akcionářem s cílem uhradit většinovému akcionáři náklady na druhé opatření. S ohledem na použití zásady subjektu v tržním hospodářství nemůže Komise souhlasit s tím, že většinový akcionář společnosti převezme veškeré náklady spojené s ochranou hodnoty všech investic do této společnosti, a tím ochrání i hodnotu investice menšinového akcionáře, aniž by se na něj obrátil, aby jej požádal o příspěvek.
(103)
Vzhledem k těmto faktorům představuje skutečnost, že EBRD nebyla v období od 1. března 2013 do 27. června 2013 oslovena, další signál, že druhé opatření nebylo provedeno v souladu s požadavky zásady subjektu v tržním hospodářství.
(104)
U žádného ze čtyř důvodů uvedených v 85. až 103. bodě odůvodnění nebylo jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných důkazů zjištěno, že druhé opatření lze přičíst členskému státu v postavení soukromého akcionáře. Za této situace nemůže Komise souhlasit s tím, že společnost Citadele mohla za okolností, které odpovídají obvyklým tržním podmínkám, získat stejnou výhodu, jaká jí byla poskytnuta ze státních prostředků v podobě druhého opatření.
(105)
Lotyšsko provedlo druhé opatření ve prospěch společnosti Citadele, která působí a bude působit na trzích otevřených mezinárodní hospodářské soutěži. Jakákoli výhoda poskytnutá ze státních prostředků proto nepříznivě ovlivní hospodářskou soutěž v bankovním sektoru a má dopad na obchod uvnitř Unie. Opatření je rovněž selektivní, jelikož zvýhodňuje pouze společnost Citadele. Opatření je financováno ze státních prostředků. Jak Lotyšsko objasnilo v 45. bodě odůvodnění, v červnu 2013 by žádný třetí subjekt v tržním hospodářství neprovedl za srovnatelných podmínek opatření podobné druhému opatření. Komise proto potvrzuje své dřívější předběžné hodnocení uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení, že druhé opatření představuje dodatečnou státní podporu.
6.1.3 Třetí opatření
(106)
Co se týká podpory likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta, ta byla původně povolena v rámci slučitelných opatření státní podpory, která byla schválena v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu, a to ve formě státních vkladů. Komise bere na vědomí, že společnost Parex banka tehdy postrádala likvidní kolaterál a že Lotyšsko vložilo finanční prostředky s přihlédnutím k potřebám banky v oblasti likvidity v době, kdy žádný tržní investor nebyl vzhledem k nestabilní situaci společnosti Parex banka ochoten likviditu poskytnout (29).
(107)
Po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex (a rozdělení na dobrou a špatnou banku) byla podpora likvidity následně převedena na společnosti Citadele a Reverta. Prvně uvedená společnost již svůj podíl na podpoře likvidity v plné výši splatila. Společnost Reverta musela omezit částky podpory likvidity, kterou obdržela, jak bylo uvedeno v písm. c) 19. bodu odůvodnění. Výše podpory likvidity, která byla společnosti Reverta skutečně poskytnuta, však přesahuje i částky, které se předpokládaly podle pesimistického scénáře, jenž byl schválen v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Tato další podpora likvidity poskytuje společnosti Reverta dodatečnou výhodu v porovnání s podporou, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Lotyšsko neuvedlo, že při poskytnutí této likvidity jednalo jako tržní půjčovatel, ani nepředložilo žádné údaje, které by Komisi umožnily dospět k závěru, že společnost Reverta mohla za okolností, které odpovídají obvyklým tržním podmínkám, získat stejnou výhodu, jaká ji byla poskytnuta za státních prostředků ve formě třetího opatření. Žádný z ostatních prvků podpory likvidity kromě její výše se nezměnil a Komise vyvozuje závěr, že opatření představuje státní podporu.
(108)
Na základě 106. a 107. bodu odůvodnění představuje vyšší podpora likvidity v porovnání se schválenými opatřeními podpory jednoznačně dodatečnou výhodu, jedná se tudíž o dodatečnou podporu (jelikož jsou i nadále splněna všechna ostatní kritéria podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy).
6.2 Právní základ slučitelnosti nové dodatečné podpory
(109)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy může Komise prohlásit podpory za slučitelné s vnitřním trhem, pokud mají „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“.
(110)
Vzhledem k systémovému významu společnosti Parex banka (která byla v Lotyšsku přední bankou) a významu jejích úvěrových činností pro lotyšské hospodářství v době schválení opatření podpory Komise uznala, že by neřešení potíží banky mělo pro lotyšské hospodářství vážné důsledky.
(111)
V rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex byla proto opatření podpory, která byla schválena pro společnost Parex banka, posouzena podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy a na základě sdělení (30), která byla přijata během finanční krize a která platila v době poskytnutí podpory.
(112)
Komise se domnívá, že se stejný právní základ vztahuje i na dodatečnou podporu, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního a druhého opatření, a to vzhledem k době, kdy byla provedena, a jejich podobným charakteristikám jako v případě schválených opatření podpory.
(113)
Co se týká třetího opatření, Komise musí provést posouzení slučitelnosti na základě aktualizovaných kritérií stanovených ve sdělení o bankovnictví z roku 2013 (31). Podpora, která byla zcela nebo částečně poskytnuta bez schválení Komisí (a tudíž v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy) po zveřejnění sdělení o bankovnictví z roku 2013 v Úředním věstníku Evropské unie, musí být posouzena na základě uvedeného sdělení. Jelikož je třetí opatření uplatňováno nepřetržitě od roku 2011 až do současnosti, lze vyvodit závěr, že podpora byla částečně poskytnuta po 1. srpnu 2013, tj. po datu zveřejnění sdělení o bankovnictví z roku 2013 v Úředním věstníku Evropské unie.
6.3. Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
6.3.1 S ohledem na první opatření
(114)
Podřízený úvěr, který Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, měl ode dne poskytnutí (22. května 2009) splatnost sedm let (tj. do 21. května 2016), která tudíž přesahovala maximální pětiletou splatnost, jež byla stanovena v prvním rozhodnutí o záchraně a posléze potvrzena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Opatření nebylo Komisi oznámeno.
(115)
Co se týká dodatečného opatření podpory, kterým je splatnost podřízených úvěrů přesahující splatnost stanovenou v rozhodnutích, Komise měla pochybnosti, zda bylo toto opatření omezeno na nezbytné minimum, a nemohla proto vyvodit závěr, že jsou splněna všechna kritéria slučitelnosti.
(116)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise tudíž připomenula, že se v rozhodnutích o podpoře na záchranu mělo za to, že schválený podřízený úvěr pro společnost Parex banka s pětiletou splatností představuje úvěr, který je omezen na nezbytné minimum, pokud jde o jeho výši i splatnost. Na základě tohoto závěru se proto v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex považoval podřízený úvěr s pětiletou splatností za slučitelný.
(117)
Na základě tvrzení uvedených v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné nové argumenty, vyslovila Komise pochybnosti ohledně slučitelnosti prodloužené splatnosti podřízených úvěrů, které byly poskytnuty se sedmiletou splatností namísto původně schválené splatnosti v délce pěti let.
(118)
Vzhledem k novým argumentům, které Lotyšsko předložilo po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení a které byly uvedeny v oddíle 5.1, Komise znovu posoudí, zda podřízené úvěry se sedmiletou splatností, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, splňují požadavek týkající se omezení podpory na nezbytné minimum, aby byla tato podpora slučitelná.
(119)
Podle sdělení o bankovnictví z roku 2008 musí být opatření podpory z hlediska výše i formy nezbytné k dosažení sledovaného cíle. To znamená, že kapitálová injekce musí být v minimální výši, která je nezbytná k dosažení cíle. Cílem poskytnutí podřízeného úvěru kvalifikovaného jako kapitál tier 2 společnosti Parex banka bylo umožnit této společnosti, aby i nadále splňovala ukazatel kapitálové přiměřenosti, a zajistit, aby měla k dispozici dostatečný kapitál, aby mohla lépe čelit potenciálním ztrátám, a to v zájmu zamezení vážné poruše v lotyšském hospodářství.
(120)
V prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu byly minimální požadavky nezbytné k tomu, aby byly podřízené úvěry způsobilé jako kapitál tier 2 společnosti Parex banka, které Komise vzala v úvahu, založeny na použitelných lotyšských právních předpisech, jež Lotyšsko oznámilo (32). Bylo tudíž konstatováno, že minimální splatnost, která je nezbytná k tomu, aby se podřízený úvěr považoval za kapitál tier 2, činí pět let. Toto hodnocení se v následných rozhodnutích nezměnilo.
(121)
Po přezkoumání doplňkových informací, které Lotyšsko poskytlo a které jsou zohledněny v 30. až 39. bodě odůvodnění, Komise uznává, že dodatečná omezení změnila charakteristiku podřízených úvěrů, která je nezbytná k tomu, aby se tyto úvěry považovaly až do roku 2010 plně za kapitál tier 2.
(122)
Komise zejména bere na vědomí, že při stanovení minimální původní splatnosti podřízených úvěrů představoval zásadní prvek dopad kritérií rámce Basel II na výši podřízených úvěrů, které společnost Parex banka obdržela v roce 2009 a které jsou způsobilé jako kapitál tier 2. K dosažení hlavního cíle opatření, a to zajistit dostatečnou kapitalizaci společnosti Parex banka a zamezit vážné poruše v lotyšském hospodářství, bylo v době poskytnutí prvního podřízeného úvěru nutné náležitě uvážit amortizační faktor rámce Basel II.
(123)
Komise se domnívá, že pokud by předpoklady a odhady, které Lotyšsko předložilo v době vydání rozhodnutí o podpoře na záchranu, náležitě a plně zohledňovaly amortizaci podřízených úvěrů podle pravidel Basel II, jak je uvedeno v 37. bodě odůvodnění, vedlo by to k odlišnému hodnocení splatnosti podřízených úvěrů a k závěru, že nezbytná minimální doba splatnosti činí sedm let, a nikoli pět let.
(124)
Komise rovněž připomíná, že posouzení slučitelnosti podpory ve třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu bylo založeno mimo jiné na závazku lotyšských orgánů, že své podíly ve společnosti Parex banka prodají co nejdříve, nejpozději však do tří let ode dne provedení prvních opatření na záchranu společnosti Parex banka (33), tj. nejpozději v roce 2011.
(125)
Na základě těchto okolností se Komise domnívá, že stanovení původní splatnosti v délce sedmi let lze považovat za nezbytné minimum, aby bylo možno podřízené úvěry, které Lotyšsko poskytlo, považovat plně za kapitál tier 2 a aby bylo zajištěno, že společnost Parex banka dosáhne cílového ukazatele kapitálové přiměřenosti, a to z důvodu zachování stability lotyšského bankovního systému a rovněž dodržení závazku týkajícího se prodeje banky.
6.3.2 S ohledem na neoznámené prodloužení splatnosti podřízených úvěrů (druhé opatření)
(126)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda lze dodatečnou podporu ve formě osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti podřízených úvěrů považovat za slučitelnou, jelikož stávající hodnocení bylo takové, že omezení podpory na nezbytné minimum zajišťuje pětiletá splatnost podřízeného dluhu, a k odůvodnění slučitelnosti nebyly předloženy žádné nové argumenty.
(127)
Vzhledem k informacím, které Lotyšsko poskytlo po vydání rozhodnutí o zahájení řízení, bere Komise na vědomí, že v roce 2013 (34) došlo s ohledem na minimální kapitálové požadavky ke změnám právní úpravy.
(128)
V této souvislosti byl Komisi předložen dopis Komise pro finanční a kapitálový trh ze dne 1. března 2013 určený společnosti Citadele. Dopis je reakcí bankovního regulačního orgánu na interní zprávu o hodnocení kapitálové přiměřenosti, kterou společnost Citadele předložila Komisi pro finanční a kapitálový trh s ohledem na svou finanční situaci k 30. červnu 2012.
(129)
Dopis ze dne 1. března 2013 upozorňuje za prvé na skutečnost, že podle politických dokumentů Komise pro finanční a kapitálový trh musí všechny banky udržovat ukazatel kapitálové přiměřenosti vyšší než 10 %. Poté se v něm jednoznačně uvádí, že „pokud ukazatel kapitálové přiměřenosti banky a konsolidační skupiny klesne pod 10 %, má se za to, že banka a konsolidační skupina nemají k dispozici dostatečný kapitál, a Komise pro finanční a kapitálový trh může uložit nápravná opatření, například omezit činnosti banky“. V případě společnosti Citadele a její konsolidační skupiny dopis dodává, že k pokrytí stávajících a potenciálních rizik vyplývajících z činnosti společnosti Citadele musí ukazatel kapitálové přiměřenosti skupiny do konce roku 2013 dosáhnout […] %.
(130)
Na základě tohoto dopisu Komise uznává, že společnost Citadele musela mít na konci roku 2013 ukazatel kapitálové přiměřenosti přinejmenším vyšší než 10 %, aby mohla v plném rozsahu pokračovat v činnosti.
(131)
Komise připomíná, že hlavním cílem poskytnutí státní podpory ve formě podřízených úvěrů, jak bylo stanoveno v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, bylo zajistit dostatečnou kapitalizaci společnosti Parex banka (Citadele po roce 2010), aby se zamezilo vážné poruše v lotyšském hospodářství.
(132)
Komise proto souhlasí s tím, že Lotyšsko muselo v červnu 2013 přijmout nápravná opatření, aby zamezilo rizikům vyplývajícím z nedodržení neočekávaného zvýšení požadavků orgánu dohledu ze strany společnosti Citadele. Aby se odstranil možný nedostatek kapitálu s ohledem na nové požadavky, bylo jedinou možností:
a)
vložení dodatečných finančních prostředků - buď jako kapitálu tier 1, nebo kapitálu tier 2 (např. poskytnutí nových podřízených úvěrů) -, nebo
b)
prodloužení splatnosti stávajících podřízených úvěrů s cílem změnit jejich míru amortizace a umožnit, aby ke kapitálu banky přispěl vyšší procentní podíl úvěrů.
(133)
Tabulka 2 odráží srovnávací scénář mezi situací, kdy je za předpokladu, že všechny ostatní parametry zůstanou stejné, splatnost podřízeného dluhu v roce 2013 prodloužena (jak k tomu došlo prostřednictvím druhého opatření), a situací, kdy je splatnost zachována za stejných podmínek, za nichž byly úvěry původně poskytnuty. Na základě výpočtu Komise konstatuje, že by zachování splatnosti podřízených úvěrů vedlo za předpokladu, že všechny ostatní faktory zůstanou stejné, k tomu, že by společnost Citadele nedosáhla na konci roku 2013 ukazatele kapitálové přiměřenosti ve výši 10 %.
Tabulka 2
Srovnání ukazatele kapitálové přiměřenosti při prodloužení splatnosti a bez prodloužení:
Ukazatel kapitálové přiměřenosti v %
31. prosinec 2013
Finanční výhledy před osmnáctiměsíčním prodloužením splatnosti (stanovené v červnu 2013)
9,75
Skutečné údaje k 31. prosinci 2013 včetně prodloužení splatnosti
10,30 (35)
Hypotetická situace bez osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti
9,30
(134)
Vzhledem k tomu, že:
a)
nový kapitálový požadavek musel být splněn do 31. prosince 2013;
b)
činnost v oblasti správy majetku bylo nutno odprodat do 31. prosince 2013 a
c)
kapitálový poměr přímo ovlivňuje amortizace podřízeného dluhu,
souhlasí Komise s tím, že druhé opatření představovalo účelné a účinné řešení k splnění nových požadavků na kapitálovou přiměřenost vztahujících se na společnost Citadele a že povolené prodloužení splatnosti představovalo nezbytné minimum k dosažení tohoto cíle. Toto řešení nevyžadovalo převod nové hotovosti (Lotyšsko se však muselo vzdát finančních prostředků, které by jinak musely být splaceny), přičemž se zabývalo žádostí orgánu dohledu, která vycházela z nutnosti zajistit finanční stabilitu.
(135)
Komise hodnotí kladně i skutečnost, že k 31. prosinci 2013 překračoval ukazatel kapitálové přiměřenosti společnosti Citadele mírně požadovanou minimální 10 % výši (36), což potvrzuje názor, že povolené osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti bylo omezeno na nezbytné minimum.
6.3.3 S ohledem na neoznámenou podporu likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta (třetí opatření)
(136)
Od roku 2011 poskytuje Lotyšsko společnosti Reverta podporu likvidity přesahující maximální výši, kterou Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, a to podle základního scénáře i pesimistického scénáře. Tyto maximální částky jsou uvedeny v tabulce 3 (37). Skutečné částky podpory likvidity, z nichž měla společnost Reverta prospěch (oznámené Lotyšskem v revidovaném plánu restrukturalizace, který byl předložen v lednu 2014), jak je uvedeno v tabulce 4, trvale překračovaly maximální částky stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex:
Tabulka 3
Omezení likvidity vztahující se na společnost Reverta podle konečného rozhodnutí o společnosti Parex:
V milionech LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Základní scénář
458
446
419
349
315
Optimistický scénář
458
446
419
356
322
Pesimistický scénář
458
446
419
344
307
Tabulka 4
Skutečné částky likvidity, z nichž měla společnost Reverta prospěch
V milionech LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Nesplacená podpora likvidity
446
446
428
385
363
(137)
Podpora likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta, byla původně schválena v rámci slučitelných opatření podpory, na něž se vztahovalo první rozhodnutí o podpoře na záchranu, a to ve formě státních vkladů.
(138)
Po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex (a rozdělení společnosti Parex banka na dobrou a špatnou banku) byla podpora likvidity následně převedena na společnosti Citadele a Reverta. Společnost Citadele již svůj podíl na podpoře likvidity splatila v plné výši, zatímco společnost Reverta musela omezit částky podpory likvidity, které obdržela. Výše podpory likvidity, kterou společnost Reverta skutečně obdržela, však přesahuje úrovně, které byly schváleny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(139)
Posouzení plánu restrukturalizace v konečném rozhodnutí o společnosti Parex vycházelo z předpokladů, které byly v té době předloženy s ohledem na očekávaný příliv likvidity do společnosti Reverta, což by jí umožnilo začít splácet podporu likvidity ve formě státních vkladů do výše stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (38).
(140)
Částky, které nebudou podle očekávání splaceny, jak bylo popsáno v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, byly v rozmezí od [0-100] milionů LVL (základní scénář) do [100-200] milionů LVL (pesimistický scénář). Podle nejnovějších odhadů peněžních toků, které Lotyšsko předložilo, má podpora likvidity přesahovat do roku 2017 výši stanovenou v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, jak je uvedeno v tabulce 5:
Tabulka 5
Nadměrné částky likvidity poskytnuté společnosti Reverta v porovnání s plánem restrukturalizace z roku 2010
V milionech LVL
31.12.2014
31.12.2015
31.12.2016
31.12.2017
Pesimistický scénář (původní plán restrukturalizace)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Odhadovaná podpora likvidity (aktualizace z roku 2014)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Rozdíl
(…)
(…)
(…)
(…)
(141)
Komise má za to, že vzhledem k těmto potížím:
a)
nižší kvalita a hodnota aktiv v porovnání s předpoklady uvedenými v plánu restrukturalizace a
b)
pomalejší zpětné získávání kolaterálu a soudní spory s dlužníky,
došlo při získávání hotovosti k dvouleté prodlevě (jak je uvedeno v 45. bodě odůvodnění) v porovnání s tím, co se plánovalo v době přijetí konečného rozhodnutí o společnosti Parex. Tato prodleva si vyžádala vyšší státní podporu.
(142)
Důvodem dodatečné potřeby podpory likvidity bylo proto zhoršení finanční situace společnosti Reverta v porovnání s odhady uvedenými v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Komise podotýká, že se poskytovaná podpora likvidity v minulých letech postupně zvyšovala v souladu s potížemi společnosti Reverta při zpětném získávání aktiv.
(143)
Jak je uvedeno v 56. bodě odůvodnění, Lotyšsko tvrdí, že jelikož na kapitál byla z celkové částky podpory likvidity ve výši 118,7 milionu LVL přeměněna pouze částka ve výši 49,5 milionu LVL, měla zbývající částka podpory likvidity ve výši 69,2 milionu LVL za následek nadměrnou výši této podpory, a to přibližně o stejnou částku.
(144)
Komise však připomíná, že jak je uvedeno v písm. b) 63. bodu odůvodnění konečného rozhodnutí o společnosti Parex, na kapitál lze přeměnit pouze státní vklady. Komise se proto domnívá, že nižší úroveň likvidity, která byla přeměněna na kapitál, nevede automaticky k nadměrné podpoře likvidity.
(145)
Komise bere rovněž na vědomí, že v roce 2011 byla společnosti Reverta odebrána bankovní licence, což zamezilo nutnosti přeměnit na kapitál další likviditu, aby byl splněn regulatorní ukazatel likvidity. Komise proto uznává, že zánik kapitálových požadavků (39) umožnil Lotyšsku poskytnout společnosti Reverta nižší částku podpory na rekapitalizaci, než byla maximální částka této podpory, která byla schválena v rozhodnutích.
(146)
Vzhledem k potížím, kterým společnost Reverta čelila při zpětném získávání aktiv, a omezené výši kapitálu potřebného po odebrání bankovní licence vyvozuje Komise závěr, že podpora likvidity, kterou společnost Reverta obdržela, byla omezena na minimum nezbytné k řádnému řízení procesu likvidace.
(147)
Komise vyvozuje rovněž závěr, že dodatečná podpora likvidity je v souladu s požadavkem na sdílení nákladů, který je stanoven ve sdělení o bankovnictví z roku 2013. Komise zejména bere na vědomí, že v souladu s bodem 77 sdělení o bankovnictví z roku 2013 byl vlastní kapitál bývalých akcionářů společnosti Parex banka v plné výši odepsán a že se Lotyšsko nyní zavázalo zabránit poskytnutí další podpory ve prospěch držitelů podřízeného dluhu.
6.3.4 S ohledem na porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku (čtvrté opatření)
(148)
Lotyšské orgány uvedly, že vzhledem k stávajícím problematickým podmínkám na trhu nebylo Lotyšsko s to nalézt ve stanovené lhůtě kupující, kteří by měli zájem o činnost společnosti Citadele v oblasti správy majetku, a nebude s to tak učinit ani v dohledné době.
(149)
Lotyšské orgány připomenuly, že prodej společnosti Citadele byl spolu s jinými závazky určen jako klíčové opatření k odstranění narušení hospodářské soutěže, které bylo způsobeno opatřeními podpory. Vzhledem k zhoršující se finanční situaci společnosti Citadele v porovnání s předpokládanou situací v době vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex nelze společnost Citadele v dohledné době prodat.
(150)
Lotyšsko dále uvedlo, že by spojení prodeje činnosti v oblasti správy majetku se společností Citadele zvýšilo zájem trhu o společnost Citadele a že prodloužení lhůty pro prodej s větší pravděpodobností umožní opětovnou privatizaci této společnosti.
(151)
Komise uznává, že finanční situace společnosti Citadele je v porovnání se situací, která se předpokládala v původním plánu restrukturalizace, horší. Toto hodnocení potvrdil i kontrolní správce (40) a odráží se rovněž v ukazatelích uvedených v tabulce 6:
Tabulka 6
Srovnání hlavních finančních ukazatelů s plánem restrukturalizace
31. 12. 2013
Plán restrukturalizace
Skutečnost
Provozní výdaje/celkové příjmy
[50-60]
57,0 %
Znehodnocená aktiva/čisté úvěry
[0-5]
2,0 %
Čistý zisk (ztráta) v milionech LVL
[20-30]
10,8
Návratnost vlastního kapitálu v %
[20-30]
8,1 %
Vlastní kapitál/celková aktiva
[5-10]
6,9 %
Ukazatel kapitálové přiměřenosti
[10-20]
11,7 %
Vzhledem k nižší ziskovosti společnosti Citadele v porovnání s původním plánem restrukturalizace chápe Komise potíže při prodeji společnosti Citadele v krátké lhůtě.
(152)
Komise připomíná, že závazek týkající se odprodeje činnosti v oblasti správy majetku spolu se závazkem prodat samotnou společnost Citadele byl v konečném rozhodnutí o společnosti Parex stanoven s cílem omezit narušení hospodářské soutěže, jelikož tyto závazky konkurentům umožňují, aby se ucházeli o tyto podniky (41).
(153)
Komise hodnotí kladně, že po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex zahájila společnost Citadele proces prodeje s cílem ověřit zájem trhu a rovněž ustanovila nezávislého odborníka, aby navrhl nejlepší prodejní strategii, jak je uvedeno v 61. a 62. bodě odůvodnění, jednala proto v dobré víře s cílem tyto závazky dodržet.
(154)
Komise bere na vědomí, že Lotyšsko požaduje prodloužení lhůty pro dokončení prodeje činnosti v oblasti správy majetku v porovnání s lhůtami, k jejichž dodržení se zavázalo v roce 2009. Lotyšsko požaduje změnu konečného rozhodnutí o společnosti Parex týkající se odkladu původní lhůty pro odprodej činnosti v oblasti správy majetku za účelem jejího prodeje spolu se společností Citadele, a to na základě dodatečných závazků, které jsou stanoveny v 64. až 68. bodě odůvodnění.
6.3.5 Kompenzační opatření k zmírnění narušení hospodářské soutěže a většímu sdílení nákladů
(155)
Aby Komise schválila změny konečných rozhodnutí, musí být tyto změny založeny na nových závazcích, které lze považovat za rovnocenné závazkům, jež byly přijaty původně (42). V tomto případě by opatření podpory byla i nadále slučitelná podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy pouze tehdy, nezmění-li se celková rovnováha původního rozhodnutí. V zájmu zachování původní rovnováhy by pozměněné závazky neměly mít nepříznivý dopad na životaschopnost příjemce podpory a celkový soubor závazků musí být z hlediska sdílení nákladů a kompenzačních opatření přinejmenším rovnocenný s přihlédnutím k požadavkům použitelných sdělení Komise.
(156)
V této souvislosti hodnotí Komise soubor závazků, které Lotyšsko předložilo a které jsou uvedeny v 64. až 73. bodě odůvodnění, kladně, jelikož tyto závazky přispějí k odstranění možného narušení hospodářské soutěže v důsledku prvního, druhého, třetího a čtvrtého opatření a k zajištění náležitého sdílení nákladů ze strany akcionářů společností, které jsou příjemci podpory.
(157)
V oddíle 4 sdělení o restrukturalizaci se vyžaduje uplatňování účinných a přiměřených opatření k omezení narušení hospodářské soutěže.
(158)
Konečné rozhodnutí o společnosti Parex obsahovalo řadu takovýchto opatření, z nichž byl zásadní závazek Lotyšska prodat nebo zařídit prodej společnosti Citadele do 31. prosince 2015 (43). Komise považovala závazky týkající se prodeje společnosti Citadele v této lhůtě za dostačující a přiměřené, aby se zamezilo narušení hospodářské soutěže v důsledku státní podpory, která byla společnosti Parex banka poskytnuta, a to společně se zmenšením velikosti společnosti Citadele a omezením její přítomnosti na trhu.
(159)
V rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že původní delší splatnost podřízeného dluhu i osmnáctiměsíční prodloužení této splatnosti v roce 2013 poskytly společnosti Parex banka dodatečné výhody v porovnání s formou podřízeného dluhu, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(160)
Komise v této souvislosti vítá závazek Lotyšska přesunout lhůtu pro dokončení prodeje společnosti Citadele z 31. prosince 2015 na […] jako opatření kompenzující dodatečnou výhodu, která vyplývá z delší splatnosti podřízených úvěrů. Rychlejší prodej společnosti Citadele přispěje k zachování rovných podmínek.
(161)
Komise bere mimoto na vědomí, že Lotyšsko přijalo jednoznačný závazek […], nedojde-li k prodeji v této dřívější lhůtě. Tento závazek poskytuje dodatečnou záruku (jež nebyla v původním plánu restrukturalizace výslovně obsažena), která zajistí náležité zmírnění narušení hospodářské soutěže, jelikož dříve než […] bude společnost Citadele […]
(162)
Komise hodnotí kladně i skutečnost, že se Lotyšsko zavázalo dále snížit objem kapitálu, který mohou lotyšské orgány poskytnout společnosti Reverta, jak je uvedeno v 69. bodě odůvodnění.
(163)
V oddíle 3 sdělení o restrukturalizaci je stanoveno, že by banky a jejich akcionáři měli přispět na restrukturalizační náklady v maximální možné míře, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum, aby se odstranilo narušení hospodářské soutěže a omezil morální hazard.
(164)
V této souvislosti bere Komise na vědomí dodatečná kompenzační opatření, která Lotyšsko navrhlo s cílem zajistit, aby třetí strany neměly prospěch z dodatečné podpory, kterou společnost Reverta obdržela, a to závazek týkající se opatření k většímu sdílení nákladů, jak je popsáno v 70. až 73. bodě odůvodnění.
(165)
Lotyšsko se zavazuje, že společnosti Citadele a Reverta (bývalá Parex banka) a jejich přidružené podniky nevyplatí držitelům podřízeného dluhu nebo akcionářům s výjimkou lotyšského státu a EBRD úroky, dividendy ani kupóny ze stávajících kapitálových nástrojů (včetně prioritních akcií, akcií se zvláštním právem hlasování a nástrojů zahrnovaných do vyšší a nižší třídy tier 2) (splatné nebo vzniklé) ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto nástrojům, a to do doby splacení státní podpory poskytnuté společnosti Reverta a/nebo Citadele v plné výši, neexistuje-li právní povinnost tak učinit. Lotyšsko se v této souvislosti rovněž zavazuje, že takovéto právní povinnosti zruší co nejdříve, nejpozději však do 30. dubna 2015. Držitelé stávajících kapitálových nástrojů proto neobdrží žádnou platbu, jelikož tyto stávající kapitálové nástroje nenesou žádný povinný kupón a při likvidaci společnosti Reverta (k níž dojde do konce roku 2017) budou zařazeni za přednostní dluh. Jelikož má společnost Reverta záporný kapitál, bude pro držitele těchto kapitálových nástrojů prakticky nemožné získat jakoukoli platbu nebo úhradu.
(166)
Kromě závazků uvedených v 165. bodě odůvodnění se Lotyšsko rovněž zavazuje, že u podřízených úvěrů z dřívější doby nebude splácet neuhrazený dluh (jistinu), dokud nebude splacena v plné výši veškerá státní podpora pro společnosti Reverta/Citadele, a to v rozsahu nezbytném k pokrytí záporné čisté hodnoty aktiv společnosti Reverta a pokud existuje náležitý právní základ. Za tímto účelem bude neuhrazený dluh (jistina) u podřízených úvěrů z dřívější doby i) předmětem závazného nařízení, že platby na základě podřízených úvěrůz dřívější doby nejsou splatné a vymahatelné, nebo ii) přeměněn na kapitál tier 1 bez hlasovacích práv nebo iii) odepsán. Vzhledem k tomu, že vnitrostátní právní předpisy v současnosti neposkytují vhodný právní základ, který by umožnil tento závazek dodržet, se Lotyšsko v této souvislosti dále zavazuje, že přijme veškerá nezbytná opatření s cílem zajistit, aby byly právní předpisy potřebné k dodržení tohoto závazku přijaty nejpozději do 30. dubna 2015.
(167)
Komise vítá závazky Lotyšska uvedené v 165. a 166. bodě odůvodnění, jelikož omezením splácení jistiny a úroků s ohledem na podřízené úvěry z dřívější doby a kapitálové nástroje společností Reverta a Citadele zajišťují dodatečné sdílení nákladů.
(168)
Komise proto konstatuje, že navrhovaná kompenzační opatření, která jsou uvedena v oddíle 5.5, lze považovat za přiměřená a rovnocenná (z hlediska účinnosti) závazkům, které Lotyšsko navrhlo dříve a které Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex ve znění pozměňujícího rozhodnutí. Navrhovaná kompenzační opatření sledují stejný cíl, kterým je omezení narušení hospodářské soutěže. Tato opatření jsou náležitě zacílená, jelikož mají omezit narušení hospodářské soutěže na trzích, na nichž společnost Citadele působí.
(169)
Komise proto vyvozuje závěr, že pozměněné závazky jsou rovnocenné původním závazkům, pokud jde o obnovení životaschopnosti, sdílení nákladů a zmírnění narušení hospodářské soutěže. Nahrazení původních závazků novými závazky nemění slučitelnost podpory s vnitřním trhem, jak bylo uvedeno v konečném rozhodnutí o společnosti Parex ve znění pozměňujícího rozhodnutí.
7. ZÁVĚR
(170)
Komise vyjadřuje politování nad tím, že Lotyšsko provedlo protiprávně první, druhé a třetí opatření v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy a že porušilo závazek týkající se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku ve lhůtě stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (čtvrté opatření).
(171)
Z výše uvedených důvodů a s ohledem na dodatečné závazky, které Lotyšsko a společnost Citadele přijaly, však
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedená opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy:
a)
poskytnutí podřízených úvěrů společnosti Parex banka s původní splatností delší, než bylo schváleno v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (první opatření);
b)
povolení dodatečného osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL společnosti Citadele (druhé opatření);
c)
poskytnutí podpory likvidity společnosti Reverta přesahující maximální výši schválenou Komisí v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (třetí opatření).
Článek 2
Opatření podpory uvedená v článku 1 jsou na základě závazků přijatých Lotyšskem, které jsou uvedeny v příloze I, slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.
Článek 3
Lhůty pro odprodej činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku, a to do 30. června 2013 bez správce převodu, nebo do 31. prosince 2013 s pomocí správce převodu (čtvrté opatření), které byly uvedeny v 73. bodě odůvodnění opraveného rozhodnutí Komise ve věci K(2010) 6202 v konečném znění ze dne 15. září 2009 o státní podpoře C 26/09 (ex N 289/09), kterou zamýšlí poskytnout Lotyšsko na restrukturalizaci podniku AS Parex banka, jsou pozměněny v souladu se závazkem, který Lotyšsko přijalo a který je uveden v příloze II.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Lotyšské republice.
V Bruselu dne 9. července 2014.
ROZHODNUTIE KOMISIE (EÚ) 2015/162
z 9. júla 2014
o štátnej pomoci SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN) poskytnutej Lotyšskom banke Parex
[oznámené pod číslom C(2014) 4550]
(Iba anglické znenie je autentické)
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami (1),
keďže:
1. POSTUP
1.1. Predchádzajúce opatrenia v prospech banky Parex
(1)
Lotyšsko oznámilo 10. novembra 2008 Komisii balík opatrení štátnej pomoci v prospech spoločnosti AS Parex banka (ďalej len „banka Parex“) určených na podporu stability finančného systému. Komisia tieto opatrenia dočasne schválila 24. novembra 2008 (2) (ďalej len „prvé rozhodnutie o záchrane“) na základe záväzku Lotyšska predložiť do šiestich mesiacov plán reštrukturalizácie banky Parex.
(2)
Na základe žiadostí Lotyšska Komisia schválila dva súbory zmien opatrení pomoci týkajúcich sa banky Parex, a to rozhodnutiami z 11. februára 2009 (3) (ďalej len „druhé rozhodnutie o záchrane“) a 11. mája 2009 (4) (ďalej len „tretie rozhodnutie o záchrane“).
(3)
Lotyšsko oznámilo 11. mája 2009 plán reštrukturalizácie banky Parex. Komisia v rozhodnutí z 29. júna 2009 (5) dospela k predbežnému záveru, že oznámené reštrukturalizačné opatrenia predstavovali štátnu pomoc banke Parex, pričom vyjadrila pochybnosti, že takáto pomoc by sa mohla považovať za zlučiteľnú s vnútorným trhom. Komisia sa preto rozhodla začať konanie stanovené v článku 108 ods. 2 zmluvy a požiadala Lotyšsko, aby poskytlo informácie potrebné na posúdenie zlučiteľnosti pomoci.
(4)
V období od 11. mája 2009 do 15. septembra 2010 došlo medzi Lotyšskom a Komisiou k niekoľkým výmenám informácií a diskusiám týkajúcim sa reštrukturalizácie banky Parex. Lotyšsko počas tohto obdobia niekoľkokrát aktualizovalo plán reštrukturalizácie banky Parex.
(5)
V pláne reštrukturalizácie sa predpokladalo rozdelenie banky Parex na novozaloženú, tzv. dobrú banku, s názvom AS Citadele banka (ďalej len „banka Citadele“), ktorá prevezme všetky hlavné aktíva a niektoré vedľajšie aktíva (6), a tzv. zlú banku (ďalej len „banka Reverta“ (7)), v ktorej zostanú vedľajšie a nevýkonné aktíva. Toto rozdelenie sa uskutočnilo 1. augusta 2010.
(6)
Komisia rozhodnutím z 15. septembra 2010 (8) (ďalej len „konečné rozhodnutie o banke Parex“) schválila plán reštrukturalizácie banky Parex na základe záväzkov prijatých orgánmi Lotyšska, ktoré boli predložené 3. septembra 2010.
(7)
Komisia rozhodnutím z 10. augusta 2012 (ďalej len „rozhodnutie o zmene“) (9) schválila na žiadosť Lotyšska zmeny troch záväzkov obsiahnutých v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Týmito zmenami sa: 1. predĺžila lehota na likvidáciu úverov v SNŠ (10) do 31. decembra 2014; 2. zvýšila hranica minimálnych požiadaviek na kapitálovú primeranosť banky Citadele na úroveň banky a skupiny a 3. povolil prenos nevyužitých horných hraníc úverovania z minulých rokov pri rešpektovaní pôvodných horných hraníc trhových podielov.
(8)
Komisia konštatuje, že 5. júna 2014 Lotyšsko výnimočne súhlasilo s tým, aby sa toto rozhodnutie prijalo v anglickom jazyku.
1.2. Formálne vyšetrovacie konanie
(9)
Lotyšsko oznámilo 1. októbra 2013 žiadosť o ďalšiu zmenu konečného rozhodnutia o banke Parex, v ktorej požiadalo o predĺženie lehoty na odpredaj činnosť banky Citadele v oblasti správy majetku (11). V priebehu posudzovania tejto žiadosti o zmenu Komisia zistila, že Lotyšsko poskytlo štátnu pomoc banke Parex a banke Citadele nad rámec opatrení pomoci schválených Komisiou.
(10)
V období od […] (12) do 4. marca 2014 došlo medzi Lotyšskom a Komisiou k niekoľkým výmenám informácií v súvislosti s týmito dodatočnými opatreniami pomoci. Lotyšsko poskytlo informácie a dokumenty 30. októbra 2013, 31. januára 2014 a 4. marca 2014 (vrátane revidovaného plánu reštrukturalizácie banky Parex).
(11)
Komisia dostáva od 11. novembra 2013 aj mesačné hlásenia s aktuálnymi informáciami o pokroku Lotyšska pri predaji banky Citadele, postup, ktorý sa začal v októbri 2013.
(12)
Komisia rozhodnutím zo 16. apríla 2014 (ďalej len „rozhodnutie o začatí konania“) (13) informovala Lotyšsko, že po preskúmaní informácií poskytnutých zo strany lotyšských orgánov sa rozhodla začať konanie stanovené v článku 108 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „zmluva“). V rozhodnutí o začatí konania Komisia zároveň vyzvala zainteresované strany, aby predložili svoje pripomienky týkajúce sa pomoci. V reakcii na túto výzvu dostala jedno podanie 23. mája 2014.
(13)
Lotyšsko informovalo Komisiu, že z dôvodov naliehavosti výnimočne súhlasí, aby sa toto rozhodnutie prijalo v anglickom jazyku.
2. OPIS
2.1. Zainteresovaný podnik
(14)
Banka Parex bola s celkovými aktívami vo výške 3,4 miliardy LVL (4,9 miliardy EUR) k 31. decembru 2008 druhou najväčšou bankou v Lotyšsku. Banka Parex bola založená v roku 1992. V novembri 2008 Lotyšsko získalo 84,83 % podiel na akciovom kapitáli banky od dvoch najväčších akcionárov za symbolickú celkovú obstarávajúcu cenu 2 LVL (približne 3 EUR), čo predstavovalo opatrenie štátnej pomoci schválenej Komisiou v prvom a druhom rozhodnutí o záchrane. Lotyšsko po rekapitalizácii schválenej prostredníctvom rozhodnutí o záchrane ďalej zvýšilo svoju účasť v banke Parex približne na 95 % prostredníctvom kapitálovej injekcie ďalších 140,75 milióna LVL, ktorá sa uskutočnila v máji 2009 a ktorá predstavovala opatrenie schválené Komisiou v treťom rozhodnutí o záchrane.
(15)
V apríli 2009 Európska banka pre obnovu a rozvoj (ďalej „EBOR“) získala 25 % podiel na akciovom kapitáli banky Parex plus jednu akciu. Po rozdelení banky Parex v roku 2010 na „dobrú“ a „zlú“ banku a po následných zmenách v akcionárskej štruktúre sú teraz akcionármi banky Citadele: Lotyšsko (75 %) a EBOR (25 %), kým akcionármi banky Reverta sú: Lotyšsko (84,15 %), EBOR (12,74 %) a menšinoví akcionári (3,11 %).
(16)
Podrobný opis banky Parex do dátumu konečného rozhodnutia o banke Parex sa nachádza v odôvodneniach 11 až 15 uvedeného rozhodnutia.
2.2. Opatrenia pomoci schválenej pre banku Citadele a banku Reverta
(17)
Banka Parex bola oprávnená prijať súbor opatrení pomoci schválenej Komisiou v prvom, druhom a treťom rozhodnutí o záchrane (ďalej len „rozhodnutia o záchrane“), ako aj v konečnom rozhodnutí o banke Parex.
(18)
V pláne reštrukturalizácie schválenom Komisiou v konečnom rozhodnutí o banke Parex sa stanovuje, že pomoc na záchranu, ktorá bola predtým schválená Komisiou, bude predĺžená až do konca obdobia reštrukturalizácie a rozdelená medzi banky Citadele a Reverta. V konečnom rozhodnutí o banke Parex bola schválená aj dodatočná pomoc na reštrukturalizáciu banky Reverta a banky Citadele. Stanovuje sa v ňom aj mechanizmus použitia pomoci, ktorá bola predbežne schválená prostredníctvom rozhodnutí o záchrane po rozdelení banky Parex, pokiaľ ide o:
a)
podporu likvidity v podobe štátnych vkladov do banky Citadele, ako aj banky Reverta (14);
b)
štátne záruky za záväzky banky Citadele a banky Reverta (15);
c)
štátnu rekapitalizáciu banky Reverta a banky Citadele (16) a
d)
opatrenie pre banku Citadele na riešenie problematických aktív (17).
3. DÔVODY NA ZAČATIE FORMÁLNEHO VYŠETROVACIEHO KONANIA
3.1. Dodatočné opatrenia vykonané Lotyšskom pre banku Parex, banku Citadele a banku Reverta
(19)
Na základe správy dozorného správcu (18), ktorá bola predložená 29. augusta 2013, a na základe dokumentov a informácií predložených Lotyšskom od októbra 2013 sa ukázalo, že Lotyšsko vykonalo bez predchádzajúceho oznámenia Komisii tieto opatrenia:
a)
22. mája 2009 Lotyšsko poskytlo banke Parex podriadený úver vo výške 50,27 milióna LVL (kvalifikovaný ako kapitál Tier 2) so splatnosťou sedem rokov, t. j. do 21. mája 2016 (ďalej len „prvé opatrenie“); splatnosť tohto podriadeného úveru presahuje maximálnu päťročnú splatnosť stanovenú v prvom rozhodnutí o záchrane a potvrdenú v konečnom rozhodnutí o banke Parex;
b)
27. júna 2013 Lotyšsko predĺžilo banke Citadele splatnosť podriadených úverov vo výške 37 miliónov LVL (z celkovej sumy 45 miliónov LVL vo vlastníctve Lotyšska) o ďalších 18 mesiacov (ďalej len „druhé opatrenie“) (19); Lotyšsko neoznámilo Komisii toto predĺženie splatnosti podriadených úverov;
c)
okrem toho od roku 2011 Lotyšsko poskytlo banke Reverta podporu likvidity vo výške presahujúcej maximálne hranice pre základný a najhorší scenár schválený Komisiou v konečnom rozhodnutí o banke Parex (ďalej len „tretie opatrenie“) (20).
(20)
Na základe informácií dostupných Komisii v čase rozhodnutia o začatí konania, pokiaľ ide o prvé a druhé opatrenie, mala Komisia vážne pochybnosti, že by tieto opatrenia mohli byť kvalifikované ako zlučiteľné s vnútorným trhom, vzhľadom na to, že:
a)
v pôvodnom posúdení zlučiteľnosti podriadených úverov poskytnutých Lotyšskom bola za nevyhnutné minimum považovaná päťročná splatnosť týchto úverov, preto by sa na tomto základe mohli považovať za zlučiteľné, a
b)
neboli predložené žiadne nové argumenty na odôvodnenie, prečo v skutočnosti bola nevyhnutným minimom dlhšia doba splatnosti.
(21)
Rovnako tak v čase rozhodnutia o začatí konania neboli predložené dostatočné argumenty na preukázanie zlučiteľnosti tretieho opatrenia.
(22)
Z uvedených dôvodov Komisia začala formálne vyšetrovacie konanie podľa článku 13 ods. 1 a článku 4 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č 659/1999 (21), pokiaľ ide o poskytnutie neoprávnenej pomoci prostredníctvom prvého, druhého a tretieho opatrenia, ktoré sú opísané v odôvodnení 19.
3.2. Porušenie záväzku odpredať činnosť banky Citadele v oblasti správy majetku
(23)
Lotyšsko navyše nedodržalo svoj záväzok, ktorý je zaznamenaný v konečnom rozhodnutí o banke Parex, a to odpredať činnosť banky Citadele v oblasti správy majetku do 30. júna 2013 bez správcu odpredaja alebo do 31. decembra 2013 so správcom odpredaja (ďalej len „štvrté opatrenie“) (22). Tento záväzok odpredať činnosť banky Citadele v oblasti správy majetku v uvedených lehotách bol preto porušený.
(24)
V rozhodnutí o začatí konania Komisia dospela k záveru, že porušenie záväzku opísaného v odôvodnení 21 predstavuje zneužitie pomoci. Komisia sa preto rozhodla začať formálne vyšetrovacie konanie týkajúce sa zneužitia pomoci podľa článku 16 nariadenia (ES) č. 659/1999.
4. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN
(25)
Po oznámení rozhodnutia o začatí konania Komisia dostala pripomienky od jednej osoby, ktorá neposkytla prvky na preukázanie, že je zainteresovanou stranou, t. j. stranou, ktorej vlastné záujmy by mohli byť dotknuté opatrením (napríklad konkurenti alebo obchodné združenia (23)), ani že koná v mene zainteresovanej strany.
(26)
Doručené pripomienky sa týkali údajnej nezákonnosti zahŕňajúcej banku Parex a netýkali sa prvého, druhého ani tretieho opatrenia, ktoré boli zavedené Lotyšskom pre banku Parex, banku Citadele a banku Reverta, ako ani štvrtého opatrenia. Pripomienky sa v podstate týkali skutočností a informácií, ktoré neboli priamo relevantné pre presadzovanie pravidiel štátnej pomoci v príslušnom prípade. Na účely posúdenia vykonaného v tomto rozhodnutí boli preto zaevidované a považujú sa za všeobecné trhové informácie.
5. PRIPOMIENKY LOTYŠSKA KU KONANIU VO VECI FORMÁLNEHO ZISŤOVANIA
(27)
V nadväznosti na rozhodnutie o začatí konania Lotyšsko predložilo 26. mája 2014 pripomienky, v ktorých reagovalo na pochybnosti vyjadrené Komisiou, pokiaľ ide o zlučiteľnosť prvého, druhého a tretieho opatrenia, ako aj pokiaľ ide o porušenie záväzku odpredať činnosť banky Citadele v oblasti správy majetku.
(28)
Lotyšsko predložilo 30. mája 2014 aj aktualizovaný plán reštrukturalizácie, v ktorom sú zahrnuté informácie a kompenzačné opatrenia uvedené v oddieloch 5.1 až 5.5 tohto rozhodnutia.
(29)
Na základe žiadosti Komisie o poskytnutie informácií Lotyšsko predložilo 23. júna 2014 ďalšie prvky týkajúce sa druhého opatrenia.
5.1. Pôvodná splatnosť podriadených úverov, ktoré presahujú lehoty uvedené v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex (prvé opatrenie)
(30)
Lotyšsko vo svojich pripomienkach z 26. mája 2014 tvrdí, že prijatie prvého opatrenia bolo nevyhnutné na to, aby banka Parex splnila platné regulačné požiadavky na solventnosť a aby sa tak predišlo bezprostrednému kolapsu krehkého, značne prepojeného a vzájomne závislého bankového systému v Lotyšsku.
(31)
Lotyšsko tvrdí, že v čase prijatia prvého rozhodnutia o záchrane mali lotyšské orgány len obmedzené informácie o skutočnej finančnej situácii banky Parex a o kvalite jej aktív. Lotyšsko sa preto vo svojej prvej žiadosti Komisii o schválenie opatrení štátnej pomoci zaviazalo poskytnúť podriadené úvery s päťročnou splatnosťou, keďže táto splatnosť sa požadovala za minimálnu pre podriadené úvery, aby sa kvalifikovali ako kapitál Tier 2 v súlade s príslušnými ustanoveniami lotyšského práva.
(32)
Lotyšsko ďalej uvádza, že s cieľom lepšie zhodnotiť finančnú situáciu banky Parex poverilo spoločnosť PricewaterhouseCoopers vykonaním hĺbkovej analýzy v banke Parex, ktorá bola dokončená 26. januára 2009, t. j. po prijatí prvého rozhodnutia o záchrane.
(33)
Lotyšsko zároveň zdôrazňuje skutočnosť, že situácia na trhu v období rokov 2008 - 2009 bola veľmi dynamická a kvalita úverov sa zhoršovala rýchlejšie, než sa očakávalo. Táto zhoršujúca sa situácia sa premietla v troch rozhodnutiach, ktoré v jej dôsledku prijala Komisia na záchranu banky Parex, pričom Lotyšsko predložilo niekoľko verzií plánu reštrukturalizácie banky Parex, z ktorých posledná bola oznámená 11. mája 2009 (ďalej len „plán reštrukturalizácie z roku 2009“).
(34)
Lotyšsko v tejto súvislosti vysvetľuje, že predpoklady a prognózy obsiahnuté v rozhodnutiach o záchrane sa rýchlo stali neaktuálnymi vzhľadom na rýchle zmeny hospodárskeho prostredia, najmä v dôsledku celosvetovej finančnej krízy a poklesu dôvery trhu v banku Parex. Lotyšsko tak dospelo k záveru, že päťročná splatnosť podriadených úverov, ktoré poskytlo banke Parex, nebude už dostatočná na účel stabilizácie krehkého lotyšského bankového systému. Skutočne sa ukázalo, že banka Parex, ktorá bola v tom čase systémovou bankou, potrebuje získať podriadené úvery so splatnosťou dlhšou než päť rokov, aby spĺňala požiadavky na solventnosť, a najmä aby dodržala platné požiadavky na kapitálovú primeranosť.
(35)
Podľa regulačného rámca (na základe noriem Bazilej II (24)), ktorý sa vzťahoval na banku Parex v čase poskytnutia podriadených úverov, by sa ako kapitál Tier 2 kvalifikovalo len 80 % z päťročných úverov vo výške 50,27 milióna LVL (t. j. len 40,22 milióna LVL). Na regulačné účely bolo najmä potrebné každoročne uplatniť na sumu podriadených úverov faktor kumulatívnej zľavy (alebo amortizácie) na zohľadnenie klesajúcej hodnoty týchto nástrojov ako pozitívnej zložky regulatórneho kapitálu. V dôsledku toho na účely kapitálovej primeranosti je na začiatku päťročného úveru oprávnených len 80 % jeho sumy, na začiatku druhého roka 60 % jeho sumy atď.
(36)
Lotyšsko ďalej odôvodňuje toto tvrdenie prostredníctvom porovnávacích výpočtov z ktorých vyplýva, že ak by Lotyšsko poskytlo podriadené úvery len na obdobie piatich rokov, tieto úvery by sa v čase svojho vzniku nekvalifikovali v plnej výške ako kapitál Tier 2.
(37)
Nastavenie splatnosti podriadených úverov, ktoré Lotyšsko poskytlo banke Parex, na sedem rokov sa ukázalo ako nevyhnutné na to, aby bolo možné kvalifikovať ako kapitál Tier 2 celú sumu podriadených úverov poskytnutých štátom vo výške 50,27 milióna LVL v období rokov 2009 - 2010 s cieľom umožniť banke Parex splniť cieľový ukazovateľ kapitálovej primeranosti. V tabuľke 1 sú uvedené sumy oprávneného kapitálu Tier 2 vo vlastníctve banky Parex na konci každého roka na základe obdobia trvania podriadeného úveru vo výške 50,27 milióna LVL, ktorý jej bol poskytnutý v máji 2009.
Tabuľka 1
Obdobie trvania podriadeného úveru poskytnutého v máji 2009 a jeho kvalifikácia ako kapitál Tier 2 (v mil. LVL)
Splatnosť
2009
2010
2011
5-ročný úver
40,22
30,16
20,11
6-ročný úver
50,27
40,22
30,16
7-ročný úver
50,27
50,27
40,22
8-ročný úver
50,27
50,27
50,27
(38)
Lotyšsko vysvetľuje, že 9. júna 2009 spoločnosť Nomura International (ktorú Lotyšsko vymenovalo v marci 2009, aby zorganizovala predaj banky Parex) predložila lotyšským orgánom stratégiu predaja banky Parex s veľmi agresívnym časovým harmonogramom, v ktorom sa plánovalo skončenie procesu predaja v roku 2010. Preto bolo nutné, aby banka Parex zostala plne v súlade s platnými požiadavkami na kapitál minimálne do konca roka 2010.
(39)
A napokon Lotyšsko tvrdí, že ak by splatnosť podriadeného úveru bola len päť rokov, plán reštrukturalizácie z roku 2009 by zahŕňal ďalšie opatrenia zamerané na iné spôsoby posilnenia kapitálovej primeranosti banky (napr. zvýšenie úrovne vlastného imania, okamžité predĺženie splatnosti podriadených úverov atď.). Bez týchto opatrení by vkladatelia boli ponechaní bez ochrany a stabilita lotyšského finančného systému by bola významne ohrozená.
5.2. Neoznámené predĺženie splatnosti podriadených úverov (druhé opatrenie)
(40)
Pokiaľ ide o druhé opatrenie, Lotyšsko tvrdí, že ďalšie predĺženie splatnosti podriadeného úveru bolo nutné kvôli regulačným zmenám, ku ktorým došlo v roku 2013. Konkrétne 1. marca 2013 Komisia pre finančný a kapitálový trh Lotyšska („FCMC“) informovala banku Citadele, že je potrebné, aby ukazovateľ kapitálovej primeranosti skupiny dosiahol do konca roka 2013 minimálne 10 % v absolútnom vyjadrení, keďže odporúčaný ukazovateľ na riešenie súčasných a potenciálnych rizík bol […]. Pred marcom 2013 bol minimálny požadovaný ukazovateľ kapitálovej primeranosti 8,4 %.
(41)
Lotyšsko tvrdí, že druhé opatrenie bolo prijaté v dobrej viere, pretože lotyšské orgány sa domnievali, že toto opatrenie bolo v súlade so zásadou súkromného investora v trhovom hospodárstve, a pretože nespôsobovalo štátu majetkovú ujmu.
(42)
Lotyšsko ďalej vyhlasuje, že v čase prijatia druhého opatrenia sa spolu s bankou Citadele v dobrej viere domnievali, že možnosť predĺžiť splatnosť predmetného podriadeného úveru bola ustanovená v príslušných rozhodnutiach Komisie a v pláne reštrukturalizácie.
(43)
Lotyšsko tvrdí, že každý investor v trhovom hospodárstve, ktorý by bol v postavení majoritného akcionára banky Citadele, by vynaložil maximálne úsilie na udržanie - v najvyššej možnej miere - hodnoty svojej investície a mal by tendenciu prijať a vykonať potrebné opatrenia na zabránenie zníženiu účtovnej hodnoty svojho podielu v dôsledku neplnenia kapitálových požiadaviek zo strany banky. Keby banka Citadele nespĺňala prísnejšie požiadavky na kapitálovú primeranosť, ktoré v tom čase zaviedla Komisia pre finančný a kapitálový trh Lotyšska, bola by ohrozená jej stabilita, životaschopnosť a predajnosť, čo by v konečnom dôsledku ovplyvnilo možnosť jej predaja za dobrých finančných podmienok.
(44)
Lotyšsko predkladá aj kontrafaktuálny scenár, v ktorom sa druhé opatrenie neposkytlo. Podľa tohto kontrafaktuálneho scenára by odporúčaný kapitálový ukazovateľ nebol splnený, pretože ukazovateľ kapitálovej primeranosti k 31. decembru 2013 by bol nižší ako 9,3 %, pričom minimálna požiadavka bola 10 %.
(45)
Lotyšsko navyše tvrdí, že alternatívne opatrenia na posilnenie kapitálovej primeranosti banky Citadele (t. j. zvýšenie kapitálu alebo vydanie nových podriadených úverov) neboli možné. Konkrétne uvádza, že v roku 2013 by pre banku Citadele bolo nemožné získať podriadené úvery od investorov (tretích strán) vzhľadom na záväzok lotyšských orgánov odpredať banku Citadele v krátkom čase (t. j. do 31. decembra 2014). Neistota týkajúca sa potenciálneho nadobúdateľa a jeho budúcej stratégie by podnietila poskytovateľov podriadených úverov, aby požadovali opciu na predaj akéhokoľvek poskytnutého podriadeného úveru pre banku Citadele (doložku o zmene vlastníka a kontroly) (25). Reálne by to znamenalo, že skutočná splatnosť takýchto podriadených úverov v čase ich vydania by sa považovala za kratšiu než päť rokov, a tieto úvery by preto neboli kvalifikované ako kapitál Tier 2.
(46)
V reakcii na žiadosť o informácie Komisie o tom, či Lotyšsko oslovilo EBOR v súvislosti s možným predĺžením splatnosti podriadených úverov, ktoré EBOR poskytla banke Citadele, lotyšské orgány poskytli odpoveď 23. júna 2014. Vo svojej odpovedi potvrdzujú, že pred poskytnutím druhého opatrenia nepožiadali EBOR, aby navrhla predĺženie splatnosti podriadených úverov, ktoré boli v jej vlastníctve. V tejto súvislosti opätovne zdôraznili, že druhé opatrenie muselo byť prijaté, aby sa zabránilo hroziacemu porušeniu nových, prísnejších kapitálových požiadaviek zo strany banky Citadele.
(47)
Lotyšsko tvrdí, že muselo bezodkladne pristúpiť k predĺženiu splatnosti podriadeného dlhu, ktorý vlastnilo v banke Citadele, a že nerokovalo o porovnateľnom predĺžení v súvislosti s podriadeným dlhom, ktorý vlastnila EBOR.
(48)
Lotyšsko tvrdí, že jeho rozhodnutie bolo formované týmito tromi bodmi:
a)
Nutnosť účinne riešiť hroziace porušenie nových kapitálových požiadaviek: Banka Citadele vypočítala svoje potreby týkajúce sa kvalifikovania kapitálu Tier 2 a dospela k záveru, že na rozdiel od prijatia druhého opatrenia, ktoré by zahŕňalo predĺženie splatnosti o 18 mesiacov, akákoľvek prípadná zmena splatnosti podriadeného dlhu, na ktorom sa podieľala aj EBOR, by si vyžadovala podstatne dlhšie predĺženie. Tento rozdiel bol spôsobený tým, že istina tohto úveru bola nižšia, a preto jej vplyv na kapitálovú pozíciu banky Citadele by bol výrazne nižší. Lotyšsko takisto uvádza, že predĺženie splatnosti podriadeného dlhu voči EBOR by predpokladalo rokovania s EBOR v tejto súvislosti. Okrem toho vzhľadom na rozdiely, pokiaľ ide o rozhodné právo a vzhľadom na celkovú požadovanú právnu štruktúru, ktorá by musela byť zavedená, predĺženie splatnosti podriadeného úveru, na ktorom sa podieľala aj EBOR, pri súčasnom predĺžení splatnosti časti podriadeného dlhu vo vlastníctve samého Lotyšska by si vyžadovalo komplikované právne úpravy.
b)
Lotyšsko zdôrazňuje, že v čase predĺženia splatnosti zvážilo aj tú skutočnosť, že predĺženie splatnosti podriadeného dlhu vo vlastníctve EBOR by sťažilo predaj banky Citadele, pretože v čase predaja by existovalo viacero vzájomne prepojených zmlúv o podriadenom dlhu. Domnievalo sa, že takáto možnosť by skomplikovala predaj banky Citadele, pretože by mohla mať dosah na podmienky uzatvorenia predaja a pravdepodobne by mohla zvýšiť príslušné transakčné náklady.
c)
Lotyšsko ďalej uvádza, že postavenie EBOR voči banke Citadele by tiež mohlo skomplikovať rozhodnutie EBOR o súhlase s predĺžením splatnosti. Vo svojom podaní z 23. júna 2014 Lotyšsko uvádza, že bolo pevne presvedčené, že EBOR by v zásade bola ochotná súhlasiť s predĺžením splatnosti príslušného nástroja. Zároveň však tiež uznáva, že postavenie EBOR bolo odlišné od postavenia Lotyšska v tom, že Lotyšsko bolo majoritným akcionárom banky Citadele a v tomto postavení mohlo uplatňovať rozhodujúci vplyv na proces predaja a rokovať s uchádzačmi o rozličných možnostiach, pokiaľ ide o splatenie podriadených úverov. Lotyšsko preto uznalo, že chýbajúca kontrola zo strany EBOR nad predajom banky Citadele by mohla predstavovať prekážku predĺženiu splatnosti príslušného úveru alebo by v každom prípade viedla k zdĺhavým rokovaniam.
5.3. Pokiaľ ide o neoznámenú podporu likvidity poskytnutú banke Reverta (tretie opatrenie)
(49)
Lotyšsko a banka Reverta uznávajú, že od decembra 2010 podpora likvidity poskytnutá Lotyšskom banke Parex (a neskôr banke Reverta) prekročila povolený strop likvidity stanovený v odôvodnení 55 konečného rozhodnutia o banke Parex. V rozhodnutí o začatí konania sa uvádza, že nesplatená podpora likvidity pre banku Reverta k 31. decembru 2013 predstavovala 362,52 milióna LVL, čo znamenalo prekročenie stropu likvidity, ktorý bol stanovený vo výške 307 miliónov LVL pre „najhorší“ scenár, o 55,52 milióna LVL.
(50)
Lotyšsko namieta, že Komisia v konečnom rozhodnutí o banke Parex pôvodne schválila konverziu podpory likvidity pre banku Parex vo výške 218,7 milióna LVL na kapitál. Táto suma, ktorá mala byť premenená na kapitál, bola neskôr znížená v rozhodnutí o zmene na 118,7 milióna LVL. Keby bola na kapitál premenená podpora likvidity vo výške 118,7 milióna LVL, podpora likvidity by sa znížila a bola by v súlade s povolenými stropmi. V skutočnosti však z podpory likvidity vo výške 118,7 milióna LVL bolo na kapitál premenených len 49,5 milióna LVL. Lotyšsko predkladá túto okolnosť ako hlavnú príčinu nadmernej úrovne likvidity.
(51)
Lotyšsko okrem toho tvrdí, že nadmerná podpora bola spôsobená aj oneskorením v tvorbe peňažných prostriedkov oproti miere tvorby peňažných prostriedkov predpokladanej v čase konečného rozhodnutia o banke Parex. Nedisciplinovaní dlžníci odďaľovali splácanie dlhov, čo spôsobovalo oneskorenie návratnosti hotovosti asi o dva roky. Lotyšsko sa domnieva, že tento jav je dočasný, a očakáva, že nadmerná podpora likvidity sa skončí v rokoch 2015 - 2016.
(52)
Napriek tomu Lotyšsko a banka Reverta uznávajú odchýlku od schválených súm pomoci, ktorá bola spôsobená ťažkosťami, s ktorými sa stretli pri náležitom prideľovaní štátnej pomoci na oprávnenú podporu likvidity a na kapitálové vklady po prijatí rozhodnutia o zmene.
(53)
Lotyšské orgány ďalej vysvetľujú, že na to, aby si banka Parex (v súčasnosti banka Reverta) udržala bankovú licenciu, by do nej Lotyšsko muselo vložiť väčší kapitál, než sa pôvodne plánovalo (minimálna úroveň požadovaného kapitálu podľa pravidiel solventnosti bola v skutočnosti vyššia než maximálna kapitálová podpora vo výške 218,7 milióna LVL schválená v konečnom rozhodnutí o banke Parex). Na základe pôvodného plánu reštrukturalizácie predloženého Komisii by ekonomická hodnota realizovaná z predaja aktív a konverzie 218,7 milióna LVL bola pre banku Parex (Reverta) nedostatočná na splnenie regulatórnych požiadaviek kapitálovej primeranosti.
(54)
Aby si banka Parex (Reverta) udržala licenciu, bol preto potrebný ďalší kapitál. Po odobraní bankovej licencie bola výška dodatočnej pomoci obmedzená na sumu potrebnú na postup ukončenia činnosti banky.
(55)
Podľa Lotyšska po 31. decembri 2011 už nebolo potrebné premeniť ďalšiu podporu likvidity na kapitál, pretože banke Reverta bola odňatá banková licencia. Lotyšsko oznámilo Komisii svoj plán nepremeniť po 31. decembri 2011 podporu likvidity na kapitál v rámci výmeny informácií, ktorá predchádzala prijatiu rozhodnutia o zmene, aj keď nepotvrdilo svoj zámer skutočne tak urobiť, a výslovne neuviedlo ani Komisii neoznámilo technické dôsledky neuskutočnenia tejto premeny. Lotyšsko najmä neuviedlo, že v dôsledku neuskutočnenia premeny na kapitál sa suma finančných prostriedkov, ktoré už boli poskytnuté ako podpora likvidity, neznížila tak rýchlo, ako sa to požadovalo v konečnom rozhodnutí o banke Parex.
(56)
Keďže k 31. decembru 2011 bolo z podpory likvidity skutočne premenených na kapitál len 49,5 milióna LVL a 69,2 milióna LVL z podpory likvidity nebolo premenených na kapitál, úroveň podpory likvidity zostala vyššia, než bola schválená, a to približne o rovnakú sumu.
(57)
Zachovanie podpory likvidity a neuskutočnenie jej premeny na kapitál bolo preto podľa Lotyšska najmenej zložité opatrenie pre lotyšské orgány, ktorým sa v skutočnosti znižuje štátna pomoc na nevyhnutné minimum.
(58)
Lotyšsko a banka Reverta potvrdzujú, že banka Reverta už nepotrebuje „nové peniaze“. Vzhľadom na nižšiu sumu podpory likvidity premenenej na kapitál Lotyšsko očakáva, že banka Reverta si zachová podporu likvidity vo výške [300 - 350] miliónov LVL na konci roka 2014, [250 - 300] miliónov LVL na konci roka 2015 a [200 - 250] miliónov LVL na konci rokov 2016 a 2017 (pri likvidácii banky Reverta). Táto podpora likvidity bude preto podľa Lotyšska vyššia než pôvodne schválený strop, pretože: i) na kapitál bola premenená menšia podpora likvidity a ii) očakáva sa, že útlmové činnosti banky Reverta prinesú menšie peňažné príjmy, než bolo pôvodne plánované.
(59)
V nadväznosti na novú prognózu peňažných tokov, v ktorej sú zohľadnené problémy s návratnosťou aktív, Lotyšsko očakáva, že banka Reverta bude mať na konci procesu likvidácie (k 31. decembru roku 2017) zápornú kapitálovú pozíciu vo výške [250 - 300] miliónov LVL.
5.4. Záväzok odpredať činnosť v oblasti správy majetku (štvrté opatrenie)
(60)
Lotyšsko začalo proces predaja banky Citadele v roku 2011, aby dodržalo záväzky, na ktoré sa zaviazalo a ktoré boli zaznamenané v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Prvý pokus o predaj urobila spoločnosť Nomura International ako poradca, ale vzhľadom na značnú nestabilitu v eurozóne spôsobenú hospodárskou a finančnou krízou v Grécku, ako aj kolapsom banky Snoras v Litve a Krajbanky v Lotyšsku tento pokus nebol úspešný.
(61)
Lotyšsko si okrem toho vo februári 2013 objednalo osobitný posudok nezávislého znalca […], ktorý sa týkal okrem iného vplyvu predaja činnosti v oblasti správy majetku k dátumu uvedenému v záväzkoch. Znalec preukázal, že hodnota dvoch samostatných subjektov (činnosť v oblasti správy majetku a zostávajúca časť banky Citadele) bola nižšia než hodnota banky Citadele ako celku. V dôsledku toho by zbavenie banky Citadele činnosti v oblasti správy majetku znížilo jej účtovnú hodnotu, a tým by sa znížila hodnota pre akcionárov. Znalec prostredníctvom rozličných predpokladov preukázal, že bez činnosti v oblasti správy majetku „by prevádzkový zisk banky prudko klesol, […]“ a že jej […] by sa zhoršila.
(62)
Na základe tohto znaleckého posudku by podľa Lotyšska odpredaj činnosti v oblasti správy majetku oddelene od zvyšku banky Citadele v roku 2013 zhoršil životaschopnosť banky Citadele a v konečnom dôsledku jej predajnosť. Tým by sa výrazne znížila schopnosť banky prilákať súkromné subjekty, aby do nej investovali za primeranú cenu. V roku 2013 sa preto začal druhý proces predaja celej banky Citadele s pomocou spoločností Société Générale a Linklaters LLP ako externými poradcami. V súčasnosti sa zvažujú dva spôsoby predaja, a to fúzia a akvizícia (ďalej len „M&A“) alebo prvotná verejná ponuka (ďalej len „IPO“).
5.5. Kompenzačné opatrenia navrhnuté Lotyšskom
(63)
S cieľom zabezpečiť zlučiteľnosť s vnútorným trhom podľa pravidiel Únie pre štátnu pomoc, pokiaľ ide o opatrenia dodatočnej pomoci, ktorú poskytlo Lotyšsko banke Parex, banke Citadele a banke Reverta prostredníctvom prvého, druhého a tretieho opatrenia, ako aj neuskutočnenie odpredaja činnosti banky Citadele v oblasti správy majetku v stanovenej lehote (štvrté opatrenie), Lotyšsko navrhlo rad záväzkov, ktoré sú uvedené v odôvodneniach 64 až 73.
5.5.1. Lehota na predaj banky Citadele a odpredaj činnosti v oblasti správy majetku
(64)
Lotyšsko a banka Citadele sa zaväzujú vynaložiť maximálne úsilie, aby čo najskôr, a v každom prípade pred […], získali záväzné ponuky na predaj celého podielu Lotyšskej republiky v banke Citadele (vrátane činnosti v oblasti správy majetku). Tento predaj sa ukončí najneskôr do […]. Rozhodnutie o vhodnej štruktúre transakcie a metóde predaja (napr. obchodný predaj alebo IPO) sa ponecháva na zváženie Lotyšskej republike (a jej poradcovi), pokiaľ Lotyšská republika v konečnom dôsledku odpredá celý svoj podiel v banke Citadele najneskôr do […]. V prípade IPO sa Lotyšská republika zaväzuje, že sa s Komisiou pre finančný a kapitálový trh Lotyšska dohodne na záväznom prospekte do […].
(65)
Lotyšsko a banka Citadele sa tiež zaväzujú, že bude vymenovaný správca odpredaja v prípade, ak do […] nebudú doručené žiadne záväzné ponuky, alebo - v prípade IPO s rovnakým cieľom - nebude dohodnutý prospekt s Komisiou pre finančný a kapitálový trh Lotyšska. V takom prípade Lotyšská republika podnikne kroky potrebné na zabezpečenie vymenovania správcu odpredaja a začatie jeho činnosti k […]. Rozumie sa, že ako správca odpredaja k […] by mohol byť vymenovaný aj finančný poradca pre predaj banky Citadele. Ak bude vymenovaný správca odpredaja, Lotyšsko a banka Citadele sa zaväzujú prijať záväzné ponuky, ktoré budú pre všetky zúčastnené strany neodvolateľné, do […] a uzavrieť záväznú a neodvolateľnú zmluvu o predaji celého podielu Lotyšskej republiky v banke Citadele do […], pričom tento predaj sa ukončí najneskôr do […].
(66)
Lotyšsko a banka Citadele sa ďalej zaväzujú, že k […] banka Citadele […] novú činnosť a zostávajúce činnosti banky Citadele budú […], ak Lotyšská republika neuzatvorí do […] záväznú a neodvolateľnú zmluvu, ktorou sa zabezpečí uzavretie predaja celého podielu Lotyšskej republiky v banke Citadele do […] alebo ak IPO neumožní Lotyšskej republike predať celý jej podiel v banke Citadele do […].
(67)
Lotyšsko a banka Citadele sa zaväzujú uzavrieť kúpno-predajnú transakciu na predaj celého podielu Lotyšskej republiky v banke Citadele do […]. Ak sa predaj tohto podielu neukončí do […], zaväzujú sa, že banka Citadele […] novú činnosť a zostávajúce činnosti banky Citadele budú […].
(68)
Ak banka Citadele je […] v ktorejkoľvek z udalostí uvedených v odôvodneniach 64 až 67, ktorékoľvek časti činnosti banky Citadele, o ktoré prejavia záujem tretie strany, môžu byť predané a Lotyšská republika a/alebo banka Citadele ich môžu na takúto tretiu stranu previesť (bez toho, aby boli dotknuté zásady […] a bez akejkoľvek novej štátnej pomoci).
5.5.2. Ďalšie zníženie výšky povolených kapitálových vkladov
(69)
Pokiaľ ide o banku Reverta, rozhodnutím o zmene sa schvaľuje konverzia štátnych vkladov a úrokov (podpora likvidity) na kapitál pre celkovú sumu vo výške 118,7 milióna LVL. Pretože dosiaľ bolo z podpory likvidity premenených na kapitál len 49,5 milióna LVL, Lotyšsko navrhuje, aby sa okamžite a trvalo znížila maximálna celková suma kapitálu, ktorý môže Lotyšsko poskytnúť banke Reverta, z pôvodných 118,7 milióna LVL na 49,5 milióna LVL.
5.5.3. Záväzok posilniť opatrenia zamerané na rozdelenie bremena tým, že sa zabráni akýmkoľvek tokom hotovosti v prospech predošlých podriadených veriteľov banky Reverta
(70)
Lotyšsko uznáva, že je nevyhnutné posilniť opatrenia zamerané na rozdelenie bremena, aby sa zabezpečila zlučiteľnosť prvého, druhého a tretieho opatrenia s vnútorným trhom. Týmito opatreniami by sa okrem iného zabezpečilo, že žiadne tretie strany by neoprávnene nevyužívali výhody z dodatočnej štátnej pomoci poskytnutej banke Reverta a banke Citadele.
(71)
Lotyšsko sa na tento účel zaväzuje posilniť predchádzajúce záväzky týkajúce sa rozdelenia bremena tým, že zachráni pomocou vnútorných zdrojov bývalých väčšinových akcionárov banky Parex, ich pridružené podniky a ostatných veriteľov (ďalej len „predošlí podriadení veritelia“), ktorí banke poskytli podriadené úvery (ďalej len „predošlé podriadené úvery“).
(72)
Banka Reverta prekročila výšku likvidity schválenú v konečnom rozhodnutí o banke Parex sčasti kvôli vyplateniu úrokov z predošlých podriadených úverov. Ak by banka Reverta tieto úroky nevyplatila alebo ak by boli predošlé podriadené úvery odpísané ihneď po prijatí konečného rozhodnutia o banke Parex, Lotyšsko by možno nemuselo vykonať prvé, druhé ani tretie opatrenie v takom rozsahu, v akom boli tieto opatrenia skutočne vykonané.
(73)
Na základe uvedeného Lotyšsko ponúka objasniť a posilniť svoje záväzky, pokiaľ ide o istinu a úroky splatné v súvislosti s predošlými podriadenými úvermi, takto:
a)
Banka Citadele a banka Reverta (predtým banka Parex), ako aj ich pridružené podniky nevyplatia žiadne úroky, dividendy ani kupóny z existujúcich kapitálových nástrojov (vrátane prioritných akcií, prioritných akcií triedy B a nástrojov vyššej a nižšej úrovne Tier 2) (či už splatné, alebo pripísané) žiadnym podriadeným veriteľom ani akcionárom, ktorými nie je striktne lotyšský štát ani EBOR, ani voči nim neuplatnia žiadne práva z kúpnych opcií vo vzťahu k uvedeným nástrojom, pokiaľ a kým štátna pomoc banke Reverta a/alebo banke Citadele nebude splatená v plnej výške a pokiaľ im nevznikne zákonná povinnosť tak urobiť. Ak takéto zákonné povinnosti existujú, Lotyšsko sa zaväzuje čo najskôr ich odstrániť (a v každom prípade najneskôr do 30. apríla 2015).
b)
Lotyšsko sa ďalej zaväzuje, že nesplatí žiadnu pohľadávku (istinu) z predošlých podriadených úverov (pokiaľ a kým nebude štátna pomoc banke Reverta/Citadele splatená v plnej výške), ktorá bude buď:
i)
predmetom záväzného príkazu, na základe ktorého nie sú splatné žiadne platby podľa predošlých podriadených úverov, alebo
ii)
premenená na kapitál Tier 1 bez hlasovacích práv, alebo
iii)
odpísaná,
v rozsahu potrebnom na pokrytie záporných čistých aktív banky Reverta a za predpokladu, že je k dispozícii právny základ.
c)
Lotyšsko prijme všetky potrebné opatrenia na zabezpečenie, že všetky právne predpisy potrebné na splnenie uvedených záväzkov budú zavedené najneskôr do 30. apríla 2015.
5.6. Reakcia Lotyšska na pripomienky tretích strán
(74)
Lotyšsko predložilo 6. júna 2014 svoju odpoveď vo vzťahu k pripomienkam tretích strán, ktoré boli doručené Komisii. Lotyšsko tvrdí, že tvrdenia uvedené v predložených pripomienkach sú nepodložené a nie sú relevantné vo vzťahu k rozhodnutiu o začatí konania. Lotyšsko odmieta tvrdenia tretej strany a žiada Komisiu, aby ich nebrala do úvahy.
6. POSUDZOVANIE
6.1. Existencia štátnej pomoci v nadväznosti na nové opatrenia
(75)
Podľa článku 107 ods. 1 zmluvy pomoc poskytovaná členským štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.
(76)
Na to, aby sa opatrenie považovalo za štátnu pomoc, musia byť splnené tieto tri podmienky: a) opatrenie musí byť financované zo štátnych prostriedkov; b) musí poskytnúť selektívne zvýhodnenie, ktoré zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru; c) opatrenie musí narúšať hospodársku súťaž alebo hroziť narušením hospodárskej súťaže a musí byť schopné ovplyvňovať obchod medzi členskými štátmi.
6.1.1. Prvé opatrenie
(77)
Skutočnosť, že poskytnutie podriadených úverov banke Parex zo strany Lotyšska znamenalo štátnu pomoc, bola preukázaná v prvom rozhodnutí o záchrane, keď Komisia schválila vydanie podriadeného dlhu s päťročnou splatnosťou ako opatrenie pomoci zlučiteľné s vnútorným trhom. Komisia v tom čase rozhodla, že súkromný investor v trhovom hospodárstve by neposkytol podriadený dlh s päťročnou splatnosťou (26).
(78)
Podriadené úvery, ktoré v skutočnosti Lotyšsko poskytlo banke Parex, boli totožné s opatrením, ktoré bolo schválené Komisiou, s výnimkou toho, že mali dlhšiu splatnosť, čo vytváralo ďalšiu výhodu pre banku Parex.
(79)
Podriadený dlh so sedemročnou splatnosťou by poskytol dlžníkovi väčšiu výhodu než podriadený dlh s päťročnou splatnosťou, pretože riziko investora vo vzťahu k akejkoľvek poskytnutej investícii sa zvyšuje s predlžujúcou sa splatnosťou danej investície. Pri poskytnutí podriadeného dlhu so splatnosťou sedem rokov by bolo ešte menej pravdepodobné, že súkromný investor v trhovom hospodárstve by poskytol podriadený dlh za takýchto rozšírených podmienok, než že by poskytol podriadený dlh so splatnosťou päť rokov. Dlhšia splatnosť podriadeného dlhu preto predstavovala ďalšiu výhodu pre banku Parex v porovnaní s formou podriadeného dlhu, ktorý bol schválený v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Keďže splnenie všetkých ďalších požiadaviek na štátnu pomoc bolo preukázané už v prvom rozhodnutí o záchrane, prvé opatrenie predstavuje dodatočnú štátnu pomoc.
6.1.2. Druhé opatrenie
(80)
Lotyšsko predĺžilo 27. júna 2013 banke Citadele splatnosť podriadených úverov vo výške 37 miliónov LVL (z celkovej sumy 45 miliónov LVL v tom čase vo vlastníctve Lotyšska) o ďalších 18 mesiacov.
(81)
V rozhodnutí o začatí konania Komisia na základe absencie ďalších argumentov usúdila, že súkromný investor v trhovom hospodárstve by takéto predĺženie splatnosti neposkytol, pretože by predstavovalo ďalšie riziká v porovnaní s formou podriadených úverov, ktoré už existovali. Komisia preto usúdila, že dlhšia splatnosť podriadeného dlhu predstavovala ďalšiu výhodu poskytnutú štátom banke Citadele v porovnaní s formou podriadeného dlhu, ktorý bol schválený v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex, a teda dodatočnú pomoc.
(82)
Lotyšsko tvrdí, že investor v trhovom hospodárstve by sa racionálne rozhodol prijať osobitné opatrenia na udržanie kapitálovej primeranosti banky, aby zachoval hodnotu svojej investície. V podstate teda tvrdí, že druhým opatrením sa banke Citadele neposkytla žiadna výhoda, pretože poskytnutie dodatočnej podpory bolo v súlade so zásadou súkromného subjektu v trhovom hospodárstve.
(83)
Komisia nepopiera, že táto zásada súkromného subjektu v trhovom hospodárstve sa vzťahuje na transakciu, akou je druhé opatrenie. Pripomína však, že súdy Únie zdôraznili, že ak sa členský štát odvoláva v priebehu správneho konania na uvedené kritérium, prináleží mu v prípade pochybností preukázať jednoznačným spôsobom a na základe objektívnych a overiteľných prvkov, že vykonané opatrenie vyplýva z jeho postavenia ako akcionára a že možno najmä zohľadniť prvky, z ktorých vyplýva, že toto rozhodnutie je založené na ekonomickom posúdení porovnateľnom s tým, ktoré by vykonal za okolností daného prípadu racionálny súkromný investor nachádzajúci sa v situácii, ktorá je čo najbližšia situácii uvedeného členského štátu, pred tým, ako by pristúpil k uvedenej investícii, na účely určenia budúcej rentability takejto investície (27).
(84)
Komisia sa v tejto súvislosti domnieva, že tvrdenie Lotyšska, že konalo v súlade so zásadou súkromného subjektu v trhovom hospodárstve, nebolo doložené argumentmi a podrobnou analýzou na podporu tohto tvrdenia.
(85)
Po prvé Komisii nebol predložený žiadny dôkaz, že Lotyšsko vykonalo ocenenie svojej investície v banke Citadele súbežne s rozhodnutím vykonať druhé opatrenie. Súkromný investor v trhovom hospodárstve v postavení akcionára by posúdil hodnotu banky Citadele, aby stanovil súčasnú hodnotu svojej investície v tejto banke pred vykonaním druhého opatrenia (a teda bez neho) a po jeho vykonaní a urobil by porovnanie týchto dvoch hodnôt. Komisia sa domnieva, že súkromný investor v trhovom hospodárstve vedený ziskom by začal stanovením súčasnej hodnoty svojej investície v banke, a potom by zisťoval, či by aktuálna hodnota tejto investície bola chránená ďalším predĺžením splatnosti podriadených úverov. Ak by výsledok tohto preskúmania ukázal, že táto hodnota by mohla byť chránená alebo by sa dokonca zvýšila, súkromný investor v trhovom hospodárstve, ktorého cieľom je maximalizovať zisk, by potom porovnal príležitostné náklady na zabezpečenie (alebo dokonca zvýšenie) hodnoty a rozdiel medzi týmito hodnotami.
(86)
Ak by si Lotyšsko nechalo vypracovať takúto analýzu, malo by v nej preukázať, že poskytnutie predĺženej splatnosti bolo účinným opatrením minimálne na ochranu hodnoty investície, a následne by malo preukázať, že príležitostné náklady na poskytnutie takéhoto opatrenia by boli nižšie než zvýšenie hodnoty. Komisia by mohla prijať tvrdenie, že Lotyšsko konalo v súlade so zásadou súkromného subjektu v trhovom hospodárstve, len ak by príležitostné náklady na poskytnutie predĺženia splatnosti boli nižšie než hodnota ochrany vyplývajúcej z druhého opatrenia. Lotyšsko však neposkytlo ani súbežné posúdenie hodnoty investície, ani analýzu, v ktorej by sa preukázalo, že príležitostné náklady na poskytnutie predĺženia splatnosti by boli nižšie než hodnota ochrany vyplývajúcej z vykonania druhého opatrenia.
(87)
Komisia sa preto domnieva, že druhé opatrenie nemožno považovať za také, ktoré by bolo v súlade so správaním súkromného subjektu v trhovom hospodárstve, ktorý by sa ocitol v porovnateľnej situácii so situáciou Lotyšska v júni 2013.
(88)
Po druhé, a to v každom prípade, v zavedených zásadách uplatňovania zásady súkromného subjektu v trhovom hospodárstve sa vyžaduje vykonať porovnanie so správaním racionálneho súkromného investora v situácii, ktorá je čo najbližšia situácii členského štátu (28). Lotyšsko malo preto pri posudzovaní hodnoty svojej investície v banke Citadele zohľadniť záväzky zaznamenané v konečnom rozhodnutí o banke Parex a týkajúce sa predaja banky Citadele. V čase vykonania druhého opatrenia v júni 2013 tieto záväzky zahŕňali povinnosť predať banku Citadele do 31. decembra 2014, a tiež predať banku Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku (keďže činnosť v oblasti správy majetku mala byť predaná samostatne, ak by sa predaj neuskutočnil do 30. júna 2013). Vzhľadom na to, že k 27. júnu 2013, keď bolo poskytnuté predĺženie splatnosti, nebol nájdený žiadny kupec pre činnosť v oblasti správy majetku, súkromný investor by vyvodil záver, že v lehote do 30. júna 2013, ktorá bola stanovená v konečnom rozhodnutí o banke Parex, nemožno predať činnosť v oblasti správy majetku spolu s bankou Citadele, a preto sa tieto dva subjekty musia predať samostatne.
(89)
Súkromný akcionár banky v situácii, ktorá je čo najbližšia situácii členského štátu, by navyše nemal dôvod domnievať sa, že splnenie týchto záväzkov by mu bolo odpustené alebo by bolo odložené, pretože akékoľvek takéto úpravy podliehali schváleniu Komisiou. Pri stanovení hodnoty investície v júni 2013 sa preto nemohlo predpokladať, že tieto povinnosti by boli irelevantné, pretože nebolo možné predpokladať, že Komisia schváli akúkoľvek úpravu ktoréhokoľvek z uvedených záväzkov pred obdobím, v ktorom sa Lotyšsko zaviazalo tieto záväzky vykonať.
(90)
V dôsledku toho na účely rozhodnutia, či má, alebo nemá byť poskytnuté predĺženie splatnosti, musia parametre na posúdenie hodnoty investície Lotyšska v banke Citadele v júni 2013 zahŕňať záväzky, ktoré sú zaznamenané v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Lotyšsko neposkytlo dôkazy, že vzalo do úvahy všetky tieto parametre ani že hodnota jeho investície v tom čase, ktorá by vyplynula zo zohľadnenia týchto parametrov, prevyšovala príležitostné náklady na poskytnutie predĺženia splatnosti. Komisia sa aj preto domnieva, že druhé opatrenie nemožno považovať za také, ktoré by bolo v súlade so správaním súkromného subjektu v trhovom hospodárstve, ktorý by sa ocitol v porovnateľnej situácii so situáciou Lotyšska v júni 2013.
(91)
Po tretie, aj keby Lotyšsko vykonalo dostatočne podrobnú analýzu druhého opatrenia ako prostriedku na zachovanie hodnoty svojej investície v banke Citadele k júnu 2013 a aj keby do takejto analýzy zapracovalo obmedzenia, ktoré by zohľadnil súkromný subjekt v trhovom hospodárstve a ktoré by vyplývali z blížiaceho sa predaja banky Citadele a zo samostatného odpredaja činnosti v oblasti správy majetku, tvrdenia Lotyšska, pokiaľ ide o náklady na druhé opatrenie a úroveň týmto opatrením údajne zachovanej hodnoty investície v banke Citadele, nie sú hodnoverné.
(92)
Na jednej strane, kým Lotyšsko tvrdí, že druhé opatrenie nezahŕňalo žiadne náklady pre štát, toto tvrdenie nie je podložené žiadnymi ďalšími podrobnosťami ani dôkazmi o posúdení nákladov, ktoré by vykonalo Lotyšsko v čase poskytnutia druhého opatrenia. Takáto analýza príležitostných nákladov a akýmkoľvek iným druhom nákladov spojených s druhým opatrením by bola základnou podmienkou pre súkromného investora, ktorý chce urobiť racionálne rozhodnutie o tom, či má byť splatnosť podriadeného úveru predĺžená. Chýbajúce vyhodnotenie nákladov vedie Komisiu k záveru, že súkromný investor by nebol schopný posúdiť vhodnosť druhého opatrenia, pokiaľ ide o maximalizáciu zisku.
(93)
Na druhej strane, kým Lotyšsko tvrdí, že druhým opatrením sa zachovala hodnota investície Lotyšska v banke Citadele, toto tvrdenie sa nezakladá na charakteristikách investície, ktorú v banke Citadele vlastnil členský štát k júnu 2013. Komisia poznamenáva, že pre investora, ktorého cieľom je maximalizovať zisk, aktuálna hodnota investície závisí od vyhliadok na budúce zdroje príjmov z danej investície (napr. v podobe dividend) v kombinácii s kapitálovou hodnotou predmetnej investície v danom čase (ktorú možno odvodiť napríklad z ceny, ktorú by zaplatil kupujúci za investíciu akcionára v tom čase, alebo z časovo diskontovanej hodnoty ceny, ktorú by kupujúci zaplatil za investíciu akcionára v budúcnosti). Všetky indície, ktoré má Komisia k dispozícii, poukazujú na to, že hodnota investície Lotyšska v banke Citadele v júni 2013 bola nízka, ak táto investícia vôbec mala kladnú hodnotu.
(94)
Pokiaľ ide o možné budúce zdroje príjmov z investície Lotyšska v banke Citadele, neboli poskytnuté žiadne dôkazy, ktoré by naznačovali, že v júni 2013 by akcionári kedykoľvek v dohľadnej budúcnosti mohli od banky Citadele očakávať akékoľvek dividendy. Akékoľvek posúdenie očakávaných výnosov z rozdelenia dividend, ktoré by vykonal súkromný akcionár banky v situácii, ktorá je čo najbližšia situácii členského štátu, by bolo spojené s povinnosťou predať banku Citadele do 31. decembra 2014. Okrem toho v posudku uvedenom v odôvodnení 61 bolo preukázané, že banka Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku by bola stratová. V dôsledku tohto záveru sa ďalej znížili vyhliadky na prospech z akéhokoľvek rozdelenia dividend, keďže k 27. júnu 2013 by súkromný subjekt v trhovom hospodárstve musel predpokladať, že banka Citadele a činnosť v oblasti správy majetku budú predané samostatne.
(95)
V skutočnosti, keď bolo poskytnuté predĺženie splatnosti, neexistovali žiadne dôkazy, že banka Citadele bude môcť (vzhľadom na jej očakávané zisky a kapitálový ukazovateľ) rozdeliť dividendy pred 31. decembrom 2014, pretože kapitálový ukazovateľ vo výške 10,3 %, ktorý sa mal podľa plánu dosiahnuť k 31. decembru 2013, by sotva prekročil minimálny požadovaný kapitálový ukazovateľ vo výške 10 % a bol by oveľa nižší než kapitálový ukazovateľ vo výške […] % odporúčaný pre banku Citadele Komisiou pre finančný a kapitálový trh Lotyšska na riešenie jej existujúcich a potenciálnych rizík. Súkromný investor by preto musel vziať do úvahy skutočnosť, že k júnu 2013 existovala nízka pravdepodobnosť, že akcionári by od banky Citadele mohli v dohľadnej budúcnosti očakávať akékoľvek rozdelenie dividend.
(96)
Pokiaľ ide o kapitálovú hodnotu investície Lotyšska v banke Citadele v júni 2013, v posudku predloženom lotyšskými orgánmi, ktorý je opísaný v odôvodnení 61 a ktorý bol vypracovaný vo februári 2013, sa preukazuje, že samostatný predaj činnosti v oblasti správy majetku by mal na banku Citadele negatívny dosah. Súkromný investor v situácii, ktorá je čo najbližšia situácii Lotyšska v júni 2013, by vzal do úvahy skutočnosť, že nezávislý znalec približne pred štyrmi mesiacmi preukázal, že predajná hodnota banky Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku by bola nižšia než predajná hodnota týchto dvoch subjektov dohromady. V dôsledku toho by takýto súkromný investor musel mať presvedčivé dôvody, pokiaľ ide o maximalizáciu návratnosti upravenej o riziká, aby prijal dodatočné riziká tým, že by poskytol predĺženie splatnosti podriadených úverov. Lotyšsko však nepredložilo žiadne dôkazy o takýchto presvedčivých dôvodoch pre súkromný subjekt v trhovom hospodárstve, aby v tom čase prevzal tieto dodatočné riziká. V skutočnosti, aj keby predĺženie splatnosti bolo poskytnuté, neexistovali žiadne dôkazy, že banka Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku by mohla byť predaná k […], čo Komisiu vedie k záveru, že v júni 2013 Lotyšsko nemalo […] vo svojej investícii, ktorá mala byť zachovaná, čo bolo […] na poskytnutie druhého opatrenia.
(97)
Aj tieto ďalšie dôvody vedú Komisiu k záveru, že druhé opatrenie nemožno považovať za také, ktoré by bolo v súlade so správaním súkromného subjektu v trhovom hospodárstve, ktorý by sa ocitol v porovnateľnej situácii so situáciou Lotyšska v júni 2013.
(98)
Po štvrté a nakoniec Komisia konštatuje aj to, že EBOR, ktorá bola v júni 2013 jediným ďalším akcionárom banky Citadele okrem lotyšského štátu, nepredĺžila splatnosť svojho nesplateného podriadeného úveru banke Citadele a že Lotyšsko neoslovilo EBOR, aby spolu rokovali o zapojení sa EBOR do druhého opatrenia, ako je vysvetlené v odôvodneniach 46 až 48. Táto absencia akéhokoľvek pokusu o rokovanie o rozdelení bremena nákladov na druhé opatrenie, ak toto opatrenie malo byť prostriedkom na zachovanie hodnoty investícií v banke Citadele, je ďalšou známkou toho, že druhé opatrenie nebolo v súlade s požiadavkami zásady súkromného subjektu v trhovom hospodárstve.
(99)
V tomto ohľade Komisia najprv pripomína, že podľa listu Komisie pre finančný a kapitálový trh Lotyšska mala banka Citadele desať mesiacov (od 1. marca do 31. decembra 2013) na to, aby dosiahla súlad s novým ukazovateľom kapitálovej primeranosti. Komisia sa v tejto súvislosti domnieva, že majoritný akcionár by využil celé desaťmesačné obdobie, aby určil vhodné riešenie na splnenie novej kapitálovej požiadavky, ktoré by minimalizovalo jeho náklady. V tvrdení Lotyšska o zjednodušení predaja banky Citadele sa v podstate nevysvetľuje, prečo bolo druhé opatrenie prijaté bez toho, aby bol oslovený menšinový akcionár banky Citadele v rámci štyroch mesiacov od listu Komisie pre finančný a kapitálový trh Lotyšska namiesto lepšieho využitia dlhšieho obdobia až desiatich mesiacov.
(100)
Okrem toho, aj keby zapojenie EBOR do predĺženia splatnosti zahŕňalo opatrenie s inými charakteristikami, než boli charakteristiky druhého opatrenia, Lotyšsko neposkytuje žiadne dôkazy, že takéto odlišné opatrenie, ktoré by zahŕňalo EBOR, by bolo menej účinné než druhé opatrenie alebo že by bolo pre majoritného akcionára oveľa nákladnejšie v porovnaní s nákladmi na samotné druhé opatrenie.
(101)
Pokiaľ ide o tvrdenie Lotyšska, že predĺženie splatnosti podriadeného úveru zo strany EBOR by viedlo k dodatočným bremenám v čase predaja banky Citadele, lotyšské orgány nepredložili žiadny fakt, ktorým by preukázali, že takéto predĺženie by skutočne vytvorilo dodatočné náklady. Nebolo vykonané žiadne osobitné posúdenie nákladov na predaj banky Citadele po poskytnutí druhého opatrenia v porovnaní s nákladmi na hypotetický predaj banky Citadele po predĺžení splatnosti, do ktorého by bola zapojená EBOR, na odôvodnenie tvrdenia Lotyšska, že by vznikli dodatočné bremená. Komisia sa domnieva, že každý súkromný subjekt, ktorý by uvažoval o tom, ako zachovať hodnotu svojej investície v banke Citadele, by bol minimálne schopný poukázať na súbežné hodnotenie - vo vzťahu k následnému predaju - výšky alternatívnych nákladov na presvedčenie menšinového akcionára v banke Citadele, aby predĺžil splatnosť svojich podriadených úverov poskytnutých tejto banke.
(102)
A napokon, ako je uvedené v odôvodnení 48 písm. c), Lotyšsko vysvetľuje, že bolo presvedčené, že EBOR by bola ochotná predĺžiť splatnosť svojich úverov poskytnutých banke Citadele. V tejto situácii, aj keby zapojenie EBOR znamenalo komplikovanejšiu situáciu, sa Komisia domnieva, že súkromný majoritný akcionár, ktorý by uvažoval o predĺžení splatnosti svojho existujúceho podriadeného dlhu v prospech banky Citadele, by aspoň oslovil menšinového akcionára, ktorý je takisto vlastníkom podriadeného dlhu banky Citadele, aby zistil, či by sa tento menšinový akcionár buď i) podelil o náklady na dodatočnú podporu pre banku Citadele tým, že by predĺžil dátum splatnosti svojich úverov, alebo by ii) uzatvoril nejaký alternatívny dohovor priamo s majoritným akcionárom o úhrade nákladov na druhé opatrenie majoritnému akcionárovi. V rámci uplatňovania zásady súkromného subjektu v trhovom hospodárstve Komisia nemôže súhlasiť s tým, že majoritný akcionár spoločnosti by prijal všetky náklady na ochranu hodnoty všetkých investícií v danej spoločnosti, a tým by chránil hodnotu investície menšinového akcionára, bez toho, aby ho oslovil s cieľom žiadať od neho príspevok.
(103)
So zreteľom na každý z týchto faktorov je absencia akéhokoľvek oslovenia EBOR v období od 1. marca do 27. júna 2013 ďalšou známkou toho, že druhé opatrenie nebolo vykonané v súlade s požiadavkami zásady súkromného subjektu v trhovom hospodárstve.
(104)
V prípade ani jedného zo štyroch dôvodov uvedených v odôvodneniach 85 až 103 nebolo jednoznačným spôsobom a na základe objektívnych a overiteľných dôkazov preukázané, že druhé opatrenie vyplýva z postavenia členského štátu ako súkromného akcionára. Za týchto okolností Komisia nemôže súhlasiť s tým, že banka Citadele by za okolností, ktoré zodpovedajú bežným trhovým podmienkam, získala rovnakú výhodu, ako je výhoda, ktorá jej bola sprístupnená prostredníctvom štátnych prostriedkov v podobe druhého opatrenia.
(105)
Lotyšsko vykonalo druhé opatrenie pre banku Citadele, ktorá je a bude aktívna na trhoch otvorených medzinárodnej hospodárskej súťaži. Preto by akákoľvek výhoda zo štátnych zdrojov ovplyvnila hospodársku súťaž v bankovom sektore a mala by dosah na obchod vnútri Únie. Okrem toho toto opatrenie je selektívne, pretože je výlučne v prospech banky Citadele. Opatrenie je financované zo štátnych prostriedkov. Ako Lotyšsko vysvetlilo v odôvodnení 45, v júni 2013 by súkromný subjekt v trhovom hospodárstve predstavujúci tretiu stranu neposkytol opatrenie podobné druhému opatreniu za porovnateľných podmienok. Komisia preto potvrdzuje svoje predchádzajúce predbežné posúdenie z rozhodnutia o začatí konania, že druhé opatrenie predstavuje dodatočnú štátnu pomoc.
6.1.3. Tretie opatrenie
(106)
Pokiaľ ide o podporu likvidity poskytnutú banke Reverta, táto podpora bola pôvodne schválená ako súčasť zlučiteľných opatrení štátnej pomoci schválených v prvom rozhodnutí o záchrane, a to v podobe štátnych vkladov. Komisia vtedy konštatovala, že banke Parex chýba likvidný kolaterál a že Lotyšsko vložilo finančné prostriedky s prihliadnutím na potreby likvidity banky v čase, keď žiadny súkromný investor v trhovom hospodárstve nebol ochotný poskytnúť banke Parex likviditu vzhľadom na jej nestabilnú situáciu (29).
(107)
Na základe konečného rozhodnutia o banke Parex (a po jej rozdelení na dobrú a zlú banku) bola podpora likvidity následne prevedená na banku Citadele a banku Reverta. Banka Citadele svoj podiel na podpore likvidity už splatila v plnej výške. Od banky Reverta sa vyžadovalo, aby obmedzila výšku podpory likvidity, ktorú dostala, ako je uvedené v odôvodnení 19 písm. c). Výška podpory likvidity skutočne poskytnutej banke Reverta však presahuje dokonca aj hodnoty stanovené v najhoršom scenári, ktorý bol schválený v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Táto dodatočná podpora likvidity poskytuje banke Reverta ďalšiu výhodu v porovnaní s pomocou schválenou v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Lotyšsko netvrdilo, že pri poskytnutí tejto likvidity postupovalo ako veriteľ v trhovom hospodárstve, ani nepredložilo žiadne prvky, ktoré by Komisii umožnili konštatovať, že banka Reverta by za okolností, ktoré zodpovedajú bežným trhovým podmienkam, mohla získať rovnakú výhodu, ako bola výhoda, ktorá jej bola sprístupnená prostredníctvom štátnych zdrojov v podobe tretieho opatrenia. Žiadne z ďalších prvkov podpory likvidity okrem jej výšky neboli zmenené, Komisia preto konštatuje, že toto opatrenie predstavuje štátnu pomoc.
(108)
Na základe odôvodnení 106 a 107, keďže zvýšená podpora likvidity jednoznačne predstavuje ďalšiu výhodu v porovnaní so schválenými opatreniami pomoci, predstavuje dodatočnú pomoc (keďže všetky ostatné kritériá podľa článku 107 ods. 1 zmluvy naďalej platia).
6.2. Právny základ zlučiteľnosti novej dodatočnej pomoci
(109)
Článkom 107 ods. 3 písm. b) zmluvy sa Komisia oprávňuje, aby rozhodla o tom, že pomoc je zlučiteľná s vnútorným trhom, ak slúži „na nápravu vážnej poruchy fungovania v hospodárstve členského štátu“.
(110)
Vzhľadom na systémovú dôležitosť banky Parex (ktorá bola vedúcou bankou v Lotyšsku) a vzhľadom na význam jej činností poskytovania úverov pre lotyšské hospodárstvo v čase schválenia opatrení pomoci Komisia uznala, že neschopnosť riešiť problémy banky by spôsobila vážne dôsledky pre lotyšské hospodárstvo.
(111)
Opatrenia pomoci schválené pre banku Parex v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex preto boli posúdené podľa článku 107 ods. 3 písm. b) zmluvy, ako aj na základe oznámení (30) prijatých v súvislosti s finančnou krízou, ktoré boli v platnosti v čase poskytnutia pomoci.
(112)
Komisia sa domnieva, že rovnaký právny základ sa uplatňuje aj na dodatočnú pomoc poskytnutú prostredníctvom prvého a druhého opatrenia, a to na základe načasovania vykonania týchto opatrení a na základe ich charakteristík podobných schváleným opatreniam pomoci.
(113)
Pokiaľ ide o tretie opatrenie, Komisia musí posúdiť jeho zlučiteľnosť na základe aktualizovaných kritérií stanovených v oznámení o bankovníctve z roku 2013 (31). V skutočnosti každá pomoc poskytnutá bez schválenia Komisie (a teda v rozpore s článkom 108 ods. 3 zmluvy) v plnej výške alebo čiastočne po uverejnení oznámenia o bankovníctve z roku 2013 v Úradnom vestníku Európskej únie musí byť preskúmaná na základe tohto oznámenia. Vzhľadom na to, že tretie opatrenie sa uplatňuje nepretržite od roku 2011 a až do súčasnosti, možno konštatovať, že táto pomoc bola čiastočne poskytnutá po 1. auguste 2013, t. j. po dátume uverejnenia oznámenia o bankovníctve z roku 2013 v Úradnom vestníku Európskej únie.
6.3. Zlučiteľnosť pomoci s vnútorným trhom
6.3.1. Pokiaľ ide o prvé opatrenie
(114)
Podriadený úver, ktorý Lotyšsko poskytlo banke Parex, mal od dátumu vydania (22. mája 2009) splatnosť sedem rokov (t. j. do 21. mája 2016), a teda prekročil maximálnu päťročnú splatnosť, ktorá bola stanovená v prvom rozhodnutí o záchrane a neskôr potvrdená v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Toto opatrenie nebolo oznámené Komisii.
(115)
Pokiaľ ide o toto opatrenie dodatočnej pomoci reprezentované splatnosťou podriadených úverov nad rámec podmienok rozhodnutí, Komisia mala pochybnosti o tom, že bolo na úrovni nevyhnutného minima, a preto nemohla konštatovať, že boli splnené všetky kritériá zlučiteľnosti.
(116)
V rozhodnutí o začatí konania Komisia preto pripomenula, že podriadený úver schválený pre banku Parex s päťročnou splatnosťou bol v rozhodnutiach o záchrane posúdený ako obmedzený na nevyhnutné minimum z hľadiska výšky aj splatnosti. Preto bol päťročný podriadený úver na základe tohto záveru kvalifikovaný ako zlučiteľný s rozhodnutiami o záchrane a s konečným rozhodnutím o banke Parex.
(117)
Na základe argumentov predložených v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex a vzhľadom na absenciu nových argumentov Komisia vyjadrila pochybnosti o zlučiteľnosti predĺženej splatnosti podriadených úverov vydaných so splatnosťou siedmich rokov namiesto pôvodne schválených piatich rokov.
(118)
Vzhľadom na nové argumenty, ktoré predložilo Lotyšsko po rozhodnutí o začatí konania a ktoré sú uvedené v oddiele 5.1, je Komisia schopná znovu posúdiť, či podriadené úvery so splatnosťou siedmich rokov, ktoré Lotyšsko poskytlo banke Parex, spĺňajú požiadavku zlučiteľnosti štátnej pomoci, podľa ktorej pomoc musí byť obmedzená na nevyhnutné minimum.
(119)
Podľa oznámenia o bankovníctve z roku 2008 opatrenie pomoci musí byť čo do svojej výšky a formy potrebné na dosiahnutie cieľa pomoci. To znamená, že kapitálová injekcia musí byť v minimálnej výške potrebnej na dosiahnutie tohto cieľa. Cieľom poskytnutia podriadeného úveru kvalifikovaného ako kapitál Tier 2 banke Parex bolo umožniť, aby banka naďalej spĺňala ukazovateľ kapitálovej primeranosti, a zabezpečiť jej dostatočnú kapitalizáciu, aby lepšie odolávala potenciálnym stratám a aby nedošlo k závažnej poruche fungovania lotyšského hospodárstva.
(120)
V prvom rozhodnutí o záchrane boli minimálne požiadavky na podriadené úvery, aby sa kvalifikovali ako kapitál Tier 2 banky Parex, ktoré Komisia brala do úvahy, založené na platných lotyšských právnych predpisoch, ako oznámilo Lotyšsko (32). Bolo teda preukázané, že minimálna splatnosť podriadeného úveru, aby sa kvalifikoval ako kapitál Tier 2, bola päť rokov. V nasledujúcich rozhodnutiach zostalo toto posúdenie nezmenené.
(121)
Po preskúmaní ďalších informácií poskytnutých Lotyšskom a uvedených v odôvodneniach 30 až 39 Komisia uznáva, že ďalšími obmedzeniami sa zmenili charakteristiky podriadených úverov, ktoré museli mať, aby sa plne kvalifikovali ako kapitál Tier 2 do roku 2010.
(122)
Komisia najmä poznamenáva, že vplyv kritérií rámca Bazilej II na výšku podriadených úverov, ktoré dostala banka Parex v roku 2009 a ktoré boli oprávnené ako kapitál Tier 2, predstavoval základný prvok na vymedzenie minimálnej počiatočnej splatnosti týchto podriadených úverov. Na dosiahnutie konečného cieľa opatrenia pomoci bolo potrebné správne posúdiť faktor amortizácie v zmysle pravidiel Bazilej II najmä s cieľom zabezpečiť dostatočnú kapitalizáciu banky Parex a predísť závažnej poruche fungovania lotyšského hospodárstva v čase, keď bol poskytnutý prvý podriadený úver.
(123)
Komisia sa domnieva, že ak by predpoklady a prognózy, ktoré predložilo Lotyšsko v čase rozhodnutí o záchrane, riadne a úplne odrážali amortizáciu podriadeného dlhu podľa pravidiel Bazilej II, ako je uvedené v odôvodnení 37, viedli by k odlišnému posúdeniu splatnosti podriadených úverov, pričom by sa dospelo k záveru, že nevyhnutné minimum by bolo sedem, a nie päť rokov.
(124)
Komisia pripomína aj to, že posúdenie zlučiteľnosti pomoci v treťom rozhodnutí o záchrane sa odvolávalo okrem iného na záväzok lotyšských orgánov predať svoje akcie v banke Parex v čo najkratšom čase, najneskôr však do troch rokov od poskytnutia prvých opatrení na záchranu banke Parex (33), t. j. najneskôr do roku 2011.
(125)
Vzhľadom na tieto okolnosti sa Komisia domnieva, že stanovenie počiatočnej splatnosti na sedem rokov možno považovať za nevyhnutné minimum na to, aby sa podriadené úvery poskytnuté Lotyšskom plne kvalifikovali ako kapitál Tier 2, a na zabezpečenie, aby banka Parex dosiahla cieľový ukazovateľ kapitálovej primeranosti na zachovanie stability v lotyšskom bankovom systéme, ako aj na splnenie záväzku predať banku.
6.3.2. Pokiaľ ide o neoznámené predĺženie splatnosti podriadených úverov (druhé opatrenie)
(126)
V rozhodnutí o začatí konania Komisia vyjadrila pochybnosti o tom, že dodatočná pomoc, ktorú predstavovalo predĺženie splatnosti podriadených úverov o 18 mesiacov, by sa mohla považovať za zlučiteľnú, pretože podľa existujúceho posúdenia to bola päťročná splatnosť podriadeného dlhu, ktorá zabezpečovala obmedzenie pomoci na nevyhnutné minimum, pričom neboli predložené žiadne nové argumenty na odôvodnenie zlučiteľnosti.
(127)
Na základe informácií, ktoré predložilo Lotyšsko po oznámení rozhodnutia o začatí konania, Komisia poznamenáva, že v roku 2013 došlo k regulačným zmenám v oblasti minimálnych kapitálových požiadaviek (34).
(128)
Komisii bol v tejto súvislosti predložený list Komisie pre finančný a kapitálový trh Lotyšska z 1. marca 2013 adresovaný banke Citadele. Tento list predstavuje reakciu bankového regulátora na správu o vnútornom posúdení kapitálovej primeranosti, ktorú predložila banka Citadele Komisii pre finančný a kapitálový trh Lotyšska v súvislosti so svojou finančnou situáciou k 30. júnu 2012.
(129)
V liste z 1. marca 2013 sa najprv upozorňuje na skutočnosť, že podľa politických dokumentov FCMC všetky banky musia udržiavať ukazovateľ kapitálovej primeranosti nad úrovňou 10 %. V liste sa ďalej jasne hovorí, že „ak ukazovateľ kapitálovej primeranosti banky a konsolidovaného celku klesne pod 10 %, banka a konsolidovaný celok sa považujú za nedostatočne kapitalizované a FCMC môže uložiť nápravné opatrenia, napr. obmedziť činnosť banky“. V prípade banky Citadele a jej konsolidovaného celku sa v liste dodáva, že na pokrytie súčasných a potenciálnych rizík vyplývajúcich z činnosti banky Citadele mal ukazovateľ kapitálovej primeranosti skupiny na konci roka 2013 dosiahnuť […] %.
(130)
Na základe tohto listu Komisia uznáva, že banka Citadele musela mať ukazovateľ kapitálovej primeranosti na konci roka 2013 minimálne nad úrovňou 10 %, aby jej činnosť pokračovala v plnom rozsahu.
(131)
Komisia pripomína, že konečným cieľom poskytnutia štátnej pomoci v podobe podriadených úverov, ako sú vymedzené v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex, bolo zabezpečiť dostatočnú kapitalizáciu banky Parex (po roku 2010 banky Citadele), aby nedošlo k závažnej poruche fungovania lotyšského hospodárstva.
(132)
Komisia preto súhlasí s tým, že v júni 2013 Lotyšsko muselo prijať nápravné opatrenia s cieľom zabrániť rizikám, ktoré by hrozili v dôsledku neschopnosti banky Citadele splniť neočakávané zvýšenie požiadaviek dohľadu. Jediné možné možnosti riešenia potenciálneho nedostatku kapitálu v porovnaní s novými požiadavkami by boli takéto:
a)
vložiť dodatočné finančné prostriedky - buď ako kapitál Tier 1, alebo ako kapitál Tier 2 (napr. poskytnúť nové podriadené úvery);
b)
predĺžiť splatnosť existujúcich podriadených úverov s cieľom zmeniť mieru ich amortizácie a umožniť, aby príspevok do kapitálu banky tvorilo vyššie percento úverov.
(133)
V tabuľke 2 je uvedené porovnanie situácií, keď je v roku 2013 pri nezmenených ostatných parametroch splatnosť podriadených úverov predĺžená (ako to bolo prostredníctvom druhého opatrenia) alebo zachovaná za rovnakých podmienok, za akých boli úvery pôvodne vydané. Komisia na základe výpočtu konštatuje, že zachovanie splatnosti podriadených úverov by za predpokladu, že všetky ostatné faktory zostanú rovnaké, viedlo k zlyhaniu banky Citadele, pokiaľ ide o dosiahnutie ukazovateľa kapitálovej primeranosti na úrovni 10 % na konci roka 2013.
Tabuľka 2
Porovnanie úrovne ukazovateľa kapitálovej primeranosti pri predĺžení splatnosti a bez predĺženia splatnosti
Ukazovateľ kapitálovej primeranosti v %
31. december 2013
Finančné prognózy pred predĺžením splatnosti o 18 mesiacov (stanovené v júni 2013)
9,75
Aktuálne údaje k 31. decembru 2013 zahŕňajúce predĺženie splatnosti
10,30 (35)
Pro forma informácie o skutočnej situácii bez predĺženia splatnosti o 18 mesiacov
9,30
(134)
Keďže:
a)
nová kapitálová požiadavka mala byť splnená do 31. decembra 2013;
b)
činnosť v oblasti správy majetku mala byť predaná do 31. decembra 2013 a
c)
amortizácia podriadeného dlhu má priamy vplyv na ukazovateľ kapitálu,
Komisia súhlasí s tým, že druhé opatrenie predstavovalo účinné a efektívne riešenie s cieľom splniť nové požiadavky na kapitálovú primeranosť banky Citadele a že poskytnuté predĺženie splatnosti bolo nevyhnutné minimum na dosiahnutie tohto cieľa. Toto riešenie si nevyžadovalo prevod novej hotovosti (aj keď si vyžadovalo, aby Lotyšsko upustilo od vrátenia svojich finančných prostriedkov, ktoré by mu inak museli byť splatené), zatiaľ čo sa ním riešila požiadavka dohľadu na základe potreby zabezpečiť finančnú stabilitu.
(135)
Komisia kladne hodnotí aj to, že ukazovateľ kapitálovej primeranosti banky Citadele k 31. decembru 2013 bol mierne nad požadovaným minimom 10 % (36), čo potvrdzuje jej názor, že poskytnuté predĺženie splatnosti o 18 mesiacov bolo obmedzené na nevyhnutné minimum.
6.3.3. Pokiaľ ide o neoznámenú podporu likvidity poskytnutú banke Reverta (tretie opatrenie)
(136)
Lotyšsko poskytlo banke Reverta od roku 2011 podporu likvidity vo výške presahujúcej maximálne hranice schválené Komisiou v konečnom rozhodnutí o banke Parex pre základný a najhorší scenár. Tieto stropy sú pripomenuté v tabuľke 3 (37). Skutočná výška podpory likvidity v prospech banky Reverta (oznámená Lotyšskom v revidovanom pláne reštrukturalizácie predloženom v januári 2014), ktorá je uvedená v tabuľke 4, stále prekračovala výšku podpory likvidity stanovenú v konečnom rozhodnutí o banke Parex:
Tabuľka 3
Stropy likvidity pre banku Reverta uvedené v konečnom rozhodnutí o banke Parex
v mil. LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Základný scenár
458
446
419
349
315
Najlepší scenár
458
446
419
356
322
Najhorší scenár
458
446
419
344
307
Tabuľka 4
Skutočná výška likvidity, z ktorej mala prospech banka Reverta
V mil. LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Nesplatená podpora likvidity
446
446
428
385
363
(137)
Podpora likvidity poskytnutá banke Reverta bola pôvodne schválená ako súčasť zlučiteľných opatrení štátnej pomoci, ktoré boli predmetom prvého rozhodnutia o záchrane, a to v podobe štátnych vkladov.
(138)
Na základe konečného rozhodnutia o banke Parex (a po rozdelení banky Parex na dobrú a zlú banku) bola podpora likvidity následne prevedená na banku Citadele a banku Reverta. Banka Citadele svoj podiel na podpore likvidity už splatila v plnej výške, zatiaľ čo banka Reverta musela obmedziť výšku podpory likvidity, ktorú dostala. Výška podpory likvidity skutočne poskytnutej banke Reverta však presahuje všetky úrovne schválené v rámci konečného rozhodnutia o banke Parex.
(139)
Posúdenie plánu reštrukturalizácie v konečnom rozhodnutí o banke Parex vychádzalo z predpokladov, ktoré boli v tom čase predložené v súvislosti s očakávaným prílevom likvidity do banky Reverta, ktorá by jej umožnila začať splácať podporu likvidity poskytnutú v podobe štátnych vkladov, a to až do úrovne vymedzenej v konečnom rozhodnutí o banke Parex (38).
(140)
Ako sa uvádza v konečnom rozhodnutí o banke Parex, sumy, ktoré podľa očakávaní mali zostať nesplatené, sa pohybovali v rozpätí od [0 - 100] miliónov LVL (základný scenár) do [100 - 200] miliónov LVL (najhorší scenár). Na základe najnovších prognóz peňažných tokov, ktoré predložilo Lotyšsko, poskytnutá podpora likvidity má však prekročiť limit stanovený v konečnom rozhodnutí o banke Parex do roku 2017, ako je uvedené v tabuľke 5:
Tabuľka 5
Nadmerná výška likvidity pre banku Reverta oproti plánu reštrukturalizácie z roku 2010
V mil. LVL
31.12.2014
31.12.2015
31.12.2016
31.12.2017
Najhorší scenár (pôvodný plán reštrukturalizácie)
[250 - 300]
[250 - 300]
[200 - 250]
[150 - 200]
Predpokladaná podpora likvidity (aktualizácia 2014)
[300 - 350]
[250 - 300]
[250 - 300]
[250 - 300]
Rozdiel
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Komisia usudzuje, že vzhľadom na nasledujúce problémy:
a)
nižšia kvalita a hodnota aktív v porovnaní s predpokladmi uvedenými v pláne reštrukturalizácie a
b)
pomalšie náhrady z realizácie záruk a zo súdnych sporov s dlžníkmi
sa návratnosť hotovosti oneskorila o dva roky (ako je uvedené v odôvodnení 45) v porovnaní s návratnosťou plánovanou v čase prijatia konečného rozhodnutia o banke Parex. To oneskorenie si vyžiadalo zvýšenie štátnej podpory.
(142)
Dodatočná potreba podpory likvidity bola preto vyvolaná zhoršením finančnej situácie banky Reverta v porovnaní s prognózami v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Komisia podotýka, že poskytnutá podpora likvidity sa v posledných rokoch postupne zvyšovala v súlade s problémami banky Reverta vo vzťahu k návratnosti aktív.
(143)
Ako je uvedené v odôvodnení 56, Lotyšsko tvrdí, že keďže z podpory likvidity vo výške 118,7 milióna LVL bolo na kapitál premenených len 49,5 milióna LVL, zostávajúca podpora likvidity vo výške 69,2 milióna LVL vytvorila nadmernú úroveň podpory likvidity približne o rovnakú sumu.
(144)
Komisia však pripomína, že ako je uvedené v odôvodnení 63 písm. b konečného rozhodnutia o banke Parex, na kapitál môžu byť premenené len štátne vklady. Komisia sa preto domnieva, že nižšia úroveň likvidity premenenej na kapitál nemohla automaticky viesť k nadbytku podpory likvidity.
(145)
Komisia ďalej konštatuje, že v roku 2011 bola banke Reverta odňatá banková licencia, čím zanikla potreba premeniť na kapitál ďalšiu likviditu, aby banka spĺňala ukazovateľ platobnej schopnosti vyžadovaný regulačnými orgánmi. Komisia preto uznáva, že zastavenie kapitálových požiadaviek (39) dovolilo Lotyšsku poskytnúť nižšiu sumu pomoci na rekapitalizáciu banky Reverta, než bola maximálna suma rekapitalizácie schválená prostredníctvom rozhodnutí.
(146)
Na základe problémov, ktoré mala banka Reverta s návratnosťou aktív, a na základe obmedzenej výšky kapitalizácie vyžadovanej po odňatí bankovej licencie Komisia konštatuje, že podpora likvidity, ktorú dostala banka Reverta, bola obmedzená na nevyhnutné minimum na riadnu správu procesu ukončenia jej činnosti.
(147)
Komisia takisto konštatuje, že dodatočná podpora likvidity je v súlade s požiadavkou na rozdelenie bremena, ktorá je stanovená v oznámení o bankovníctve z roku 2013. Komisia najmä poznamenáva, že v súlade s bodom 77 oznámenia o bankovníctve z roku 2013 vlastné imanie bývalých akcionárov banky Parex bolo odpísané v plnej výške a že Lotyšsko sa teraz zaviazalo zabrániť poskytnutiu dodatočnej pomoci v prospech držiteľov podriadeného dlhu.
6.3.4. So zreteľom na porušenie záväzku odpredať činnosť v oblasti správy majetku (štvrté opatrenie)
(148)
Lotyšské orgány uviedli, že vzhľadom na súčasné zložité trhové podmienky sa Lotyšsku nepodarilo nájsť záujemcu o kúpu činnosti v oblasti správy majetku banky Citadele v stanovenej lehote a že nebude schopné tak urobiť ani v dohľadnom časovom horizonte.
(149)
Lotyšské orgány pripomínajú, že predaj banky Citadele bol označený okrem iných záväzkov ako kľúčové opatrenie na riešenie narušenia hospodárskej súťaže spôsobeného opatreniami pomoci. Vzhľadom na zhoršujúcu sa finančnú situáciu banky Citadele v porovnaní s predpokladmi v čase konečného rozhodnutia o banke Parex však odpredaj banky Citadele nebolo možné uskutočniť v predpokladanom časovom horizonte.
(150)
Lotyšsko ďalej tvrdí, že spojenie predaja činnosti v oblasti správy majetku s predajom banky Citadele zvýši záujem trhu o banku Citadele a že predĺženie obdobia predaja s vyššou pravdepodobnosťou umožní reprivatizáciu banky Citadele.
(151)
Komisia uznáva, že finančná situácia banky Citadele je horšia, než sa očakávalo v pôvodnom pláne reštrukturalizácie. Toto hodnotenie potvrdil aj dozorný správca (40) a premieta sa v ukazovateľoch uvedených v tabuľke 6:
Tabuľka 6
Porovnanie hlavných finančných ukazovateľov v porovnaní s plánom reštrukturalizácie
31.12.2013
Plán reštrukturalizácie
Skutočnosť
Prevádzkové náklady/celkový príjem
[50 - 60]
57,0 %
Znehodnotenie/čisté úvery
[0 - 5]
2,0 %
Čistý zisk (strata) v mil. LVL
[20 - 30]
10,8
ROE %
[20 - 30]
8,1 %
Vlastný kapitál/celkové aktíva
[5 - 10]
6,9 %
Ukazovateľ kapitálovej primeranosti
[10 - 20]
11,7 %
Vzhľadom na nižšiu úroveň ziskovosti banky Citadele v porovnaní s pôvodným plánom reštrukturalizácie Komisia chápe problémy spojené s predajom banky Citadele v krátkom čase.
(152)
Komisia pripomína, že záväzok týkajúci sa predaja činnosti v oblasti správy majetku bol spolu so záväzkom predať samotnú banku Citadele zahrnutý do konečného rozhodnutia o banke Parex s cieľom obmedziť narušenie hospodárskej súťaže, pretože tieto záväzky poskytnú konkurentom možnosť predkladať ponuky na tieto časti obchodnej činnosti (41).
(153)
Komisia kladne hodnotí skutočnosť, že na základe konečného rozhodnutia o banke Parex banka Citadele začala proces predaja s cieľom otestovať záujem trhu a vymenovala aj nezávislého znalca, aby navrhol najlepšiu stratégiu predaja, ako je uvedené v odôvodneniach 61 a 62, a teda sa snažila v dobrej viere tieto záväzky dodržať.
(154)
Komisia berie na vedomie, že Lotyšsko sa teraz usiluje o predĺženie lehoty na dokončenie predaja činnosti v oblasti správy majetku oproti lehotám, ktoré sa zaviazalo dodržať v roku 2009. Lotyšsko požaduje zmenu konečného rozhodnutia o banke Parex, aby sa posunula pôvodná lehota na predaj činnosti v oblasti správy majetku, s cieľom predať túto činnosť spoločne s bankou Citadele na základe dodatočných záväzkov uvedených v odôvodneniach 64 až 68.
6.3.5. Kompenzačné opatrenia zamerané na zmiernenie narušenia hospodárskej súťaže a posilnenie rozdelenia bremena
(155)
Aby Komisia schválila zmeny svojich konečných rozhodnutí, tieto zmeny musia byť založené na nových záväzkoch, ktoré možno považovať za rovnocenné s pôvodne stanovenými záväzkami (42). V takom prípade by opatrenia pomoci zostali zlučiteľné na základe článku 107 ods. 3 písm. b) zmluvy len v prípade, že celková vyváženosť pôvodného rozhodnutia by zostala nezmenená. Aby sa zachovala pôvodná vyváženosť, zmenené záväzky by nemali mať nepriaznivý vplyv na životaschopnosť príjemcu pomoci, pričom celkový súbor záväzkov by zostal prinajmenšom rovnocenný, pokiaľ ide o rozdelenie bremena a kompenzačné opatrenia, so zohľadnením požiadaviek príslušných oznámení Komisie.
(156)
V tejto súvislosti Komisia pozitívne posudzuje súbor záväzkov, ktoré predložilo Lotyšsko a ktoré sú uvedené v odôvodneniach 64 až 73, pretože prispievajú k riešeniu prípadného narušenia hospodárskej súťaže, ktoré vyplýva z prvého, druhého, tretieho a štvrtého opatrenia, a k zabezpečeniu vhodného rozdelenia bremena zainteresovaných strán príjemcov.
(157)
V oddiele 4 oznámenia o reštrukturalizácii sa vyzýva na uplatnenie účinných a primeraných opatrení, ktoré obmedzujú narušenie hospodárskej súťaže.
(158)
Konečné rozhodnutie o banke Parex zahŕňalo niekoľko takých opatrení, spomedzi ktorých bol kľúčový záväzok Lotyšska predať alebo zabezpečiť predaj banky Citadele do 31. decembra 2015 (43). Komisia považuje záväzky predať banku Citadele v uvedenej lehote v kombinácii s útlmom a obmedzením jej prítomnosti na trhu za dostatočné a primerané na to, aby sa zabránilo narušeniu hospodárskej súťaže, ktoré by vyplývalo zo štátnej pomoci poskytnutej banke Parex.
(159)
V rozhodnutí o začatí konania Komisia usúdila, že počiatočná dlhšia splatnosť podriadeného dlhu a jej predĺženie o 18 mesiacov vykonané v roku 2013 predstavovali ďalšie výhody pre banku Parex v porovnaní s formou podriadeného dlhu, ktorý bol schválený v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex.
(160)
Komisia v tejto súvislosti víta záväzok, ktorý ponúklo Lotyšsko a podľa ktorého Lotyšsko posunie lehotu na dokončenie predaja banky Citadele z 31. decembra 2015 na […], ako opatrenie na kompenzáciu ďalšej výhody vyplývajúcej z dlhšej splatnosti podriadených úverov. Zrýchlenie predaja banky Citadele prispieva k zachovaniu rovnakých podmienok.
(161)
Komisia navyše poznamenáva, že Lotyšsko poskytlo jasný záväzok […] v prípade, že predaj sa nevykoná v tomto skoršom termíne. Tento záväzok poskytuje dodatočnú ochranu (ktorá nebola výslovne zahrnutá v pôvodnom pláne reštrukturalizácie), ktorou sa zabezpečí, že narušenie hospodárskej súťaže bude primeraným spôsobom zmiernené, keďže za menej než […] banka Citadele bude […].
(162)
Komisia kladne hodnotí aj to, že Lotyšsko sa zaviazalo na ďalšie zníženie výšky kapitálu, ktorý môžu banke Reverta poskytnúť lotyšské orgány, ako je uvedené v odôvodnení 69.
(163)
V oddiele 3 oznámenia o reštrukturalizácii sa stanovuje, že banky a ich zainteresované strany by sa mali na reštrukturalizácii podieľať v najväčšej možnej miere s cieľom obmedziť pomoc na nevyhnutné minimum a riešiť otázky narušenia hospodárskej súťaže a morálneho rizika.
(164)
Komisia v tejto súvislosti berie na vedomie dodatočné kompenzačné opatrenia navrhnuté Lotyšskom na zabezpečenie, že tretie strany nebudú mať prospech zo sumy dodatočnej pomoci, ktorú dostala banka Reverta, najmä zo záväzku posilniť mechanizmy rozdelenia bremena, ktorý je opísaný v odôvodneniach 70 až 73.
(165)
Lotyšsko sa zaväzuje, že banka Citadele a banka Reverta (predtým banka Parex), ako aj ich pridružené podniky nevyplatia žiadne úroky, dividendy ani kupóny z existujúcich kapitálových nástrojov (vrátane prioritných akcií, prioritných akcií triedy B a nástrojov vyššej a nižšej úrovne Tier 2) (či už splatné, alebo pripísané) žiadnym podriadeným veriteľom ani iným akcionárom ako lotyšský štát alebo EBOR, ani voči nim neuplatnia žiadne práva z kúpnych opcií vo vzťahu k uvedeným nástrojom, pokiaľ a kým štátna pomoc banke Reverta a/alebo banke Citadele nebude splatená v plnej výške a pokiaľ im nevznikne zákonná povinnosť tak urobiť. V tejto súvislosti sa Lotyšsko ďalej zaväzuje odstrániť akékoľvek takéto zákonné povinnosti čo najskôr, najneskôr však do 30. apríla 2015. V dôsledku toho držitelia existujúcich kapitálových nástrojov nedostanú žiadnu platbu, pretože tieto existujúce kapitálové nástroje neobsahujú povinný kupón a v priebehu likvidácie banky Reverta (ktorá prebehne do konca roka 2017) sa radia za prednostný dlh. Keďže banka Reverta má záporný kapitál, v praxi to znamená, že pre držiteľov takýchto kapitálových nástrojov bude nemožné dostať akúkoľvek platbu či vrátenie prostriedkov.
(166)
Okrem záväzkov uvedených v odôvodnení 165 sa Lotyšsko ďalej zaväzuje, že nesplatí žiadnu pohľadávku (istinu) z predošlých podriadených úverov, pokiaľ a kým nebude štátna pomoc banke Reverta/Citadele splatená v plnej výške, v rozsahu potrebnom na pokrytie záporných čistých aktív banky Reverta, a za predpokladu, že je k dispozícii právny základ. Na tento účel bude pohľadávka (istina) z predošlých podriadených úverov buď i) predmetom záväzného príkazu, na základe ktorého nie sú splatné žiadne platby podľa predošlých podriadených úverov, alebo ii) premenená na kapitál Tier 1 bez hlasovacích práv, alebo iii) odpísaná. Vzhľadom na to, že vnútroštátne právne predpisy v súčasnosti neposkytujú vhodný právny základ umožňujúci splnenie tohto záväzku, Lotyšsko sa v tejto súvislosti ďalej zaväzuje prijať všetky potrebné opatrenia na zabezpečenie, že všetky právne predpisy potrebné na splnenie tohto záväzku budú zavedené najneskôr do 30. apríla 2015.
(167)
Komisia víta záväzky Lotyšska uvedené v odôvodneniach 165 a 166, pretože tým, že sú zamerané na obmedzenie platieb istiny a úrokov, ktoré sú splatné v súvislosti s predošlými podriadenými úvermi a kapitálovými nástrojmi banky Reverta a banky Citadele, poskytujú ďalšie rozdelenie bremena.
(168)
V dôsledku toho Komisia konštatuje, že navrhované kompenzačné opatrenia uvedené v oddiele 5.5 možno považovať za dostatočné a zodpovedajúce (z hľadiska účinnosti) opatreniam, ktoré Lotyšsko navrhlo už predtým a ktoré Komisia schválila v konečnom rozhodnutí o banke Parex v znení rozhodnutia o zmene. Navrhovanými kompenzačnými opatreniami sa skutočne sleduje rovnaký cieľ, a to obmedziť narušenie hospodárskej súťaže. Tieto opatrenia sú dobre cielené, pretože sú zamerané na obmedzenie narušenia hospodárskej súťaže na trhoch, na ktorých pôsobí banka Citadele.
(169)
Komisia preto dospela k záveru, že zmenené záväzky sú rovnaké ako pôvodné, pokiaľ ide o obnovenie životaschopnosti, rozdelenie bremena a zmiernenie narušenia hospodárskej súťaže. Nahradením pôvodných záväzkov novými záväzkami sa nemení zlučiteľnosť pomoci s vnútorným trhom, ako sa konštatuje v konečnom rozhodnutí o banke Parex v znení rozhodnutia o zmene.
7. ZÁVER
(170)
Komisia vyjadruje poľutovanie nad tým, že Lotyšsko neoprávnene vykonalo prvé, druhé a tretie opatrenie v rozpore s článkom 108 ods. 3 ZFEÚ a že porušilo záväzok odpredať činnosť banky Citadele v oblasti správy majetku banky v lehote zaznamenanej v konečnom rozhodnutí o banke Parex (štvrté opatrenie).
(171)
Z dosiaľ uvedených dôvodov a vzhľadom na dodatočné záväzky, ktoré prijalo Lotyšsko a banka Citadele, však
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Nasledujúce opatrenia predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy:
a)
poskytnúť banke Parex podriadené úvery s pôvodnou splatnosťou presahujúcou podmienky opatrenia schváleného v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex (prvé opatrenie);
b)
predĺžiť banke Citadele splatnosť podriadených úverov vo výške 37 miliónov LVL o ďalších 18 mesiacov (druhé opatrenie);
c)
poskytnúť banke Reverta podporu likvidity vo výške presahujúcej maximálne hranice schválené Komisiou v konečnom rozhodnutí o banke Parex (tretie opatrenie).
Článok 2
Opatrenia pomoci uvedené v článku 1 sú zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. b) zmluvy vzhľadom na záväzky prijaté Lotyšskom podľa prílohy I.
Článok 3
Lehoty na predaj činnosti banky Citadele v oblasti správy majetku, a to do 30. júna 2013 bez správcu odpredaja alebo do 31. decembra 2013 so správcom odpredaja (štvrté opatrenie), ktoré sú zaznamenané v odôvodnení 73 rozhodnutia Komisie C(2010) 6202 v konečnom znení korigenda z 15. septembra 2009 o štátnej pomoci C 26/09 (ex N 289/09), ktorý Lotyšsko plánuje vykonať na reštrukturalizáciu banky AS Parex Banka, sa menia v súlade so záväzkom Lotyšska, ktorý je uvedený v prílohe II.
Článok 4
Toto rozhodnutie je určené Lotyšskej republike.
V Bruseli 9. júla 2014