ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 1313/2013/EU
ze dne 17. prosince 2013
o mechanismu civilní ochrany Unie
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 196 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (1),
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
S ohledem na výrazné zvýšení počtu a závažnosti přírodních a člověkem způsobených katastrof v posledních letech a v situaci, kdy zejména v důsledku změny klimatu a potenciální interakce mezi několika přírodními a technologickými riziky budou budoucí katastrofy ještě horší a složitější a budou přinášet dalekosáhlejší a dlouhodobější důsledky, nabývá integrovaný přístup k zvládání katastrof na významu. Evropská unie by měla prosazovat solidaritu a měla by podporovat a doplňovat činnosti členských států v oblasti civilní ochrany a usnadňovat jejich koordinaci s cílem zvýšit účinnost systémů pro předcházení přírodním a člověkem způsobeným katastrofám a pro přípravu a odezvu na ně.
(2)
Mechanismus civilní ochrany Společenství byl vytvořen rozhodnutím Rady 2001/792/ES, Euratom (2), které bylo přepracováno rozhodnutím Rady 2007/779/ES, Euratom (3). Financování uvedeného mechanismu bylo zajištěno rozhodnutím Rady 2007/162/ES, Euratom (4), kterým byl zřízen finanční nástroj pro civilní ochranu (dále jen „finanční nástroj“). Uvedené rozhodnutí stanoví finanční pomoc, kterou má Unie poskytovat, a to jako příspěvek ke zlepšení účinnosti odezvy na závažné mimořádné události, jakož i k posílení preventivních opatření a opatření připravenosti na všechny druhy mimořádných událostí, včetně pokračování opatření, jež byla přijata dříve podle rozhodnutí Rady 1999/847/ES (5). Použitelnost finančního nástroje skončí dnem 31. prosince 2013.
(3)
Ochrana, která má být zajišťována v rámci mechanismu civilní ochrany Unie (dále jen „mechanismus Unie“), by se měla týkat především ochrany osob, ale také životního prostředí a majetku, včetně kulturního dědictví, před všemi druhy přírodních a člověkem způsobených katastrof, včetně ekologických katastrof, znečištění moří a akutních zdravotních mimořádných událostí, ke kterým by došlo uvnitř nebo vně Unie. Při všech těchto katastrofách je možné žádat o pomoc v oblasti civilní ochrany a mimořádných událostí v rámci mechanismu Unie jakožto doplnění schopnosti odezvy postižené země. Pokud jde o katastrofy způsobené teroristickými činy a jadernými nebo radiologickými haváriemi, měl by se mechanismus Unie vztahovat pouze na opatření připravenosti a odezvy v oblasti civilní ochrany.
(4)
Mechanismus Unie by měl rovněž přispívat k provádění článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) tím, že bude podle potřeby poskytovat své zdroje a schopnosti.
(5)
Mechanismus Unie představuje viditelný projev evropské solidarity, neboť přispívá k účinnému a včasnému předcházení katastrofám a k připravenosti a odezvě na ně a jejich hrozbu, aniž jsou dotčeny významné zásady a ujednání v oblasti civilní ochrany. Toto rozhodnutí by se tedy nemělo dotýkat vzájemných práv a povinností členských států zakotvených ve dvoustranných nebo mnohostranných smlouvách, které se týkají záležitostí, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, ani povinnosti členských států chránit obyvatelstvo, životní prostředí a majetek na svém území.
(6)
Mechanismus Unie by měl patřičně zohlednit příslušné právní předpisy Unie a mezinárodní závazky a využívat součinnost s příslušnými iniciativami Unie, například s Evropským programem monitorování Země (Copernicus), Evropským programem na ochranu kritické infrastruktury (EPCIP) a se společným prostředím pro sdílení informací (CISE).
(7)
Významnou úlohu při zvládání katastrof hrají regionální a místní orgány. Regionální a místní orgány tedy musí být vhodným způsobem zapojeny do činností prováděných podle tohoto rozhodnutí, a to v souladu s vnitrostátními strukturami členských států.
(8)
Prevence má klíčový význam pro ochranu před katastrofami a vyžaduje další opatření, jak bylo požadováno v závěrech Rady ze dne 30. listopadu 2009 a v usnesení Evropského parlamentu ze dne 21. září 2010 o sdělení Komise s názvem „Přístup Společenství v oblasti prevence přírodních katastrof a katastrof způsobených člověkem“. Mechanismus Unie by měl zahrnovat obecný politický rámec pro činnost Unie v oblasti předcházení rizika katastrof zaměřený na dosažení vyšší úrovně ochrany před katastrofami a odolnosti vůči nim, a to předcházením nebo omezením jejich účinků a zlepšením kultury prevence, včetně náležitého zohlednění pravděpodobných dopadů změny klimatu a nutnosti vhodných opatření zaměřených na přizpůsobení se této změně. Z tohoto hlediska mají pro zajištění integrovaného přístupu k zvládání katastrof propojujícího opatření pro předcházení rizikům, připravenost a odezvu zásadní význam posouzení rizik, plánování zvládání rizik, posouzení schopnosti zvládání rizik prováděné jednotlivými členskými státy na celostátní nebo odpovídající nižší úrovni, do kterých jsou v případě potřeby zapojeny další příslušné útvary, a dále přehled rizik vypracovávaný na úrovni Unie a vzájemná hodnocení. Mechanismus Unie by měl proto zahrnovat obecný rámec pro sdílení informací o rizicích a schopnostech zvládání rizik, aniž by přitom byl dotčen článek 346 Smlouvy o fungování EU, který zaručuje, že žádný členský stát by neměl být povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
(9)
Svým příspěvkem k dalšímu rozvoji a lepší integraci nadnárodních systémů detekce a včasného varování a upozornění v evropském zájmu by Unie měla pomoci členským státům minimalizovat čas potřebný k odezvě na katastrofy a upozornění občanů Unie. Uvedené systémy by měly brát ohled na stávající a budoucí informační zdroje a systémy a vycházet z nich a současně by měly podporovat vhodné nové technologie.
(10)
Mechanismus Unie by měl zahrnovat obecný politický rámec, jehož cílem je neustálé zvyšování úrovně připravenosti systémů civilní ochrany, jejich složek, jejich pracovníků a obyvatelstva v rámci Unie. Měl by zahrnovat i program zaměřený na cvičení, program zaměřený na získané zkušenosti, jakož i programy odborné přípravy a síť odborné přípravy na úrovni Unie a členských států, týkající se oblasti předcházení katastrofám, připravenosti a odezvy na ně, jak bylo požadováno v závěrech Rady ze dne 27. listopadu 2008 o mechanismu evropské odborné přípravy v oblasti zvládání katastrof.
(11)
Za účelem posílení spolupráce v oblasti civilní ochrany a dalšího rozvoje společné koordinované rychlé odezvy členských států by měly být vyvíjeny moduly asistenčního zásahu v oblasti civilní ochrany sestávající ze zdrojů jednoho nebo více členských států, přičemž cílem je dosáhnout plné interoperability. Moduly by měly být organizovány na úrovni členských států a podléhat jejich velení a řízení.
(12)
Mechanismus Unie by měl usnadňovat mobilizaci a koordinaci asistenčních zásahů. Mechanismus Unie by měl vycházet ze struktury Unie, která zahrnuje středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (dále jen „středisko“), evropskou kapacitu pro odezvu na mimořádné události (dále jen „evropská kapacita“) v podobě dobrovolného společného souboru kapacit předem vyčleněných členskými státy, vyškolené odborníky, společný komunikační a informační systém pro mimořádné události (dále jen „společný komunikační systém“) řízený Komisí a kontaktní místa v členských státech. Měla by poskytovat rámec pro shromažďování ověřených informací o situaci za účelem jejich šíření v členských státech a předávání poznatků získaných z provedených zásahů.
(13)
V zájmu lepšího plánování operací odezvy na katastrofy v rámci mechanismu Unie a posílení dostupnosti klíčových kapacit je nezbytné vytvořit evropskou kapacitu v podobě dobrovolného společného souboru předem vyčleněných kapacit členských států a strukturovaný proces za účelem určení případných nedostatků v kapacitách.
(14)
Pokud jde o asistenční zásahy při odezvě na katastrofy mimo Unii, mechanismus Unie by měl usnadňovat a podporovat opatření přijatá členskými státy i Unií s cílem podpořit soudržnost činností v oblasti mezinárodní civilní ochrany. Pokud se záchranných operací ve třetích zemích účastní Organizace spojených národů, vykonává v jejich průběhu celkovou koordinaci. Pomoc poskytovaná v rámci mechanismu Unie by měla být koordinována s OSN a jinými příslušnými mezinárodními subjekty s cílem maximalizovat využívání dostupných zdrojů a vyhnout se veškerému zbytečnému zdvojování úsilí. Lepší koordinace pomoci v oblasti civilní ochrany prostřednictvím mechanismu Unie je předpokladem pro podporu celkového koordinačního úsilí a zabezpečení komplexního příspěvku Unie k celkovému záchrannému úsilí. U katastrof, při nichž se pomoc poskytuje v rámci mechanismu Unie i nařízení Rady (ES) č. 1257/96 (6), by Komise měla zajišťovat účinnost, soudržnost a doplňkovost celkové odezvy Unie v souladu s Evropským konsensem o humanitární pomoci (7).
(15)
V zájmu podpory rozvoje schopnosti rychlé odezvy na úrovni Unie je třeba zlepšit dostupnost odpovídajících dopravních prostředků a přístup k nim. Unie by měla podporovat a doplňovat úsilí členských států tím, že bude členským státům pomáhat v koordinaci a sdružování dopravních zdrojů a v případě potřeby přispívat na financování dalších dopravních prostředků, a to při splnění určitých kritérií a zohlednění stávajících systémů.
(16)
Asistenční zásahy by se měly řídit poptávkou a měly by podléhat plné koordinaci na místě s cílem dosáhnout maximální účinnosti a zajistit přístup k postiženému obyvatelstvu. Komise by měla vyslaným odborným týmům poskytovat odpovídající logistickou podporu.
(17)
Mechanismus Unie lze rovněž použít k poskytování podpory v oblasti civilní ochrany v rámci konzulární pomoci občanům Unie při katastrofách ve třetích zemích, a to na žádost konzulárních orgánů dotčených členských států. Dotčené členské státy by v rámci možností měly takové žádosti koordinovat mezi sebou navzájem a s veškerými dalšími příslušnými subjekty, aby zajistily optimální využití mechanismu Unie a zamezily praktickým obtížím na místě. O tuto podporu může požádat například vedoucí stát nebo členský stát koordinující pomoc pro všechny občany Unie. Koncepce „vedoucího státu“ by měla být nahlížena ve shodě s obecnými pokyny Evropské unie k provádění konzulární koncepce vedoucího státu (8). Toto rozhodnutí se použije, aniž jsou dotčena pravidla Unie o konzulární ochraně občanů Unie v zahraničí.
(18)
Při plánování operací odezvy je rovněž užitečné se spojit s příslušnými nevládními organizacemi a dalšími příslušnými subjekty a určit veškeré další kapacity pro odezvu, které mohou prostřednictvím příslušných orgánů členských států poskytnout v případě katastrofy.
(19)
Významným příspěvkem k odezvě na katastrofy může být využití vojenských prostředků v rámci civilního velení s tím, že se jedná o krajní řešení. V případech, ve kterých je považováno za vhodné na podporu operací civilní ochrany využít vojenských kapacit, by spolupráce s ozbrojenými silami měla probíhat v souladu s podmínkami, postupy a kritérii stanovenými Radou nebo jejími příslušnými orgány pro zpřístupnění vojenských kapacit relevantních pro civilní ochranu pro potřeby mechanismu Unie a měla by být v souladu s příslušnými mezinárodními předpisy.
(20)
Pokud pomoc v rámci mechanismu Unie přispívá k humanitární reakci Unie, zejména při složitých mimořádných událostech, musí být opatření, na něž je poskytována finanční pomoc na základě tohoto rozhodnutí, v souladu s humanitárními zásadami a zásadami využití civilní ochrany a vojenských zdrojů uvedenými v Evropském konsensu o humanitární pomoci.
(21)
Měla by existovat možnost zapojit země Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), které jsou členy Evropského hospodářského prostoru (EHP), přistupující země, kandidátské země a potenciální kandidátské země. Využití některých opatření financovaných na základě tohoto rozhodnutí by mělo být umožněno rovněž kandidátským zemím a potenciálním kandidátům, jež se mechanismu Unie neúčastní, jakož i zemím, které jsou součástí evropské politiky sousedství.
(22)
Za účelem zajištění jednotných podmínek provádění tohoto rozhodnutí by měly být prováděcí pravomoci svěřeny Komisi, pokud se jedná o tyto aspekty: komunikace střediska s kontaktními místy členských států a operativní postupy pro odezvu na katastrofy uvnitř i vně Unie; součásti společného komunikačního systému a organizace sdílení informací prostřednictvím tohoto systému; postup pro nasazování odborných týmů; určení modulů, dalších kapacit pro odezvu a odborníků; operační požadavky na fungování a interoperabilitu modulů; cíle v oblasti kapacit, požadavky na kvalitu a interoperabilitu a certifikační a registrační postupy nezbytné pro fungování evropské kapacity, jakož i finanční ujednání; určení a odstranění nedostatků evropské kapacity; organizace programů odborné přípravy, rámec pro cvičení a program zaměřený na získané zkušenosti; organizování podpory při dopravě pomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (9).
(23)
Při přijímání prováděcích aktů stanovených tímto rozhodnutím by se měl použít přezkumný postup.
(24)
Toto rozhodnutí posiluje spolupráci mezi Unií a členskými státy a usnadňuje koordinaci v oblasti civilní ochrany, a umožňuje tak přijímat účinnější opatření vzhledem k rozsahu a doplňkovosti. Pokud katastrofa přesahuje schopnosti odezvy daného členského státu, může tento stát rozhodnout o využití mechanismu Unie k doplnění vlastních zdrojů v oblasti civilní ochrany a v oblasti odezvy na jiné katastrofy.
(25)
Jelikož cílů tohoto rozhodnutí nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich z důvodu rozsahu nebo účinků může být dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(26)
Tímto rozhodnutím nejsou dotčena opatření spadající do oblasti působnosti budoucího legislativního aktu Unie o zřízení nástroje stability, opatření v oblasti veřejného zdraví přijatá na základě právních aktů Unie o akčních programech Unie v oblasti zdraví ani opatření v oblasti ochrany spotřebitele přijatá na základě budoucího legislativního aktu Unie o programu na ochranu spotřebitele pro období 2014-2020.
(27)
Z důvodu soudržnosti se toto rozhodnutí nevztahuje na opatření, která spadají do oblasti působnosti rozhodnutí Rady 2007/124/ES, Euratom (10) a budoucího legislativního aktu Unie o zřízení nástroje pro finanční podporu policejní spolupráce, předcházení a boje proti trestné činnosti a zvládání krizí v rámci Fondu pro vnitřní bezpečnost, ani na opatření související s udržováním práva a pořádku a se zajištěním vnitřní bezpečnosti. Toto rozhodnutí se nevztahuje na činnosti, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 1257/96.
(28)
Tímto rozhodnutím není dotčeno přijímání právně závazných aktů podle Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii, kterými se stanoví specifická mimořádná opatření v případě jaderných nebo radiologických katastrof.
(29)
Toto rozhodnutí se vztahuje na opatření v oblasti předcházení znečištění moří, připravenosti a odezvy na ně, s výjimkou opatření spadajících do působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 (11).
(30)
K tomu, aby zajistila provádění tohoto rozhodnutí, může Komise financovat takové činnosti související s přípravou, monitorováním, kontrolou, auditem a hodnocením, které jsou nezbytné pro řízení mechanismu Unie a plnění jeho cílů.
(31)
Úhrada výdajů, zadávání veřejných zakázek a udělování grantů na základě tohoto rozhodnutí by měly být prováděny v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (12). Vhledem ke zvláštní povaze opatření v oblasti civilní ochrany je vhodné stanovit, že granty lze udělovat právnickým osobám soukromého i veřejného práva. Je rovněž důležité, aby byla dodržována pravidla nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, zejména pokud jde o jím stanovené zásady hospodárnosti, účinnosti a účelnosti.
(32)
Finanční zájmy Unie by měly být chráněny prostřednictvím přiměřených opatření v celém výdajovém cyklu, včetně prevence, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, zpětného získávání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případných správních a finančních sankcí v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012.
(33)
Toto rozhodnutí stanoví finanční krytí pro celou dobu trvání mechanismu Unie, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (13). Tato referenční částka je financována částečně z okruhu 3 „Bezpečnost a občanství“ a částečně z okruhu 4 „Globální Evropa“ víceletého finančního rámce na období 2014-2020.
(34)
Finanční krytí pro provádění tohoto rozhodnutí by mělo být přiděleno v souladu s procentními podíly uvedenými v příloze.
(35)
Za účelem přezkumu, s ohledem na výsledek průběžného hodnocení, rozdělení finančního krytí pro provádění tohoto rozhodnutí před 30. červnem 2017 by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o přezkum rozdělení. Kdykoli je nezbytné provést okamžitou revizi rozpočtových prostředků, které jsou k dispozici na operace v oblasti odezvy, měl by se použít postup pro naléhavé případy. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(36)
Toto rozhodnutí by se mělo použít od 1. ledna 2014, protože souvisí s víceletým finančním rámcem na období 2014-2020,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBECNÉ A SPECIFICKÉ CÍLE, PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Obecný cíl a předmět
1. Cílem mechanismu civilní ochrany Unie (dále jen „mechanismus Unie“) je posilovat spolupráci mezi Unií a členskými státy a usnadňovat koordinaci v oblasti civilní ochrany s cílem zlepšit účinnost systémů pro předcházení přírodním a člověkem způsobeným katastrofám, připravenost a odezvu na ně.
2. Ochrana, která má být zajišťována v rámci mechanismu Unie, se týká především ochrany obyvatelstva, ale také životního prostředí a majetku včetně kulturního dědictví, před všemi druhy přírodních a člověkem způsobených katastrof, včetně důsledků aktů terorismu, technologických, radiologických nebo ekologických katastrof, znečištění moří a mimořádných akutních zdravotních událostí, ke kterým došlo uvnitř nebo vně Unie. V případě důsledků aktů terorismu nebo radiologických katastrof může mechanismus Unie zahrnovat pouze opatření v oblasti připravenosti a odezvy.
3. Mechanismus Unie podporuje solidaritu mezi členskými státy prostřednictvím praktické spolupráce a koordinace, aniž je dotčena primární odpovědnost členských států za ochranu obyvatelstva, životního prostředí a majetku včetně kulturního dědictví na jejich území před katastrofami a za vybavení svých systémů pro zvládání katastrof dostatečnými schopnostmi, aby tyto systémy mohly odpovídajícím způsobem a konzistentně zvládat katastrofy takové povahy a rozsahu, které lze důvodně předpokládat a na něž je možné se připravit.
4. Toto rozhodnutí stanoví obecná pravidla pro mechanismus Unie a pravidla pro poskytování finanční pomoci v rámci mechanismu Unie.
5. Mechanismus Unie se nedotýká povinností uložených příslušnými platnými právními akty Unie nebo Smlouvou o založení Evropského společenství pro atomovou energii, případně platnými mezinárodními dohodami.
6. Toto rozhodnutí se nepoužije na opatření prováděná podle nařízení (ES) č. 1257/96, nařízení (ES) č. 1406/2002, nařízení (ES) č. 1717/2006, rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU (14) nebo právních předpisů Unie týkajících se akčních programů v oblasti zdraví, vnitřních věcí a spravedlnosti.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto rozhodnutí se použije na spolupráci v oblasti civilní ochrany. Tato spolupráce zahrnuje:
a)
opatření v oblasti prevence a připravenosti uvnitř Unie a v souvislosti s čl. 5 odst. 2, čl. 13 odst. 3 a článkem 28 také vně Unie; a
b)
opatření, která mají pomoci při odezvě na okamžité negativní dopady katastrofy uvnitř nebo vně Unie, včetně zemí uvedených v čl. 28 odst. 1, a to na základě žádosti o pomoc prostřednictvím mechanismu Unie.
2. Toto rozhodnutí zohledňuje zvláštní potřeby odlehlých, nejvzdálenějších a jiných regionů nebo ostrovů Unie, pokud jde o předcházení katastrofám a připravenost a odezvu na ně, jakož i zvláštní potřeby zámořských zemí a území z hlediska odezvy na katastrofy.
Článek 3
Specifické cíle
1. Mechanismus Unie podporuje, doplňuje a usnadňuje koordinaci opatření členských států v zájmu splnění těchto společných specifických cílů:
a)
dosažení vysoké úrovně ochrany před katastrofami prostřednictvím prevence nebo omezení jejich možných účinků, rozvíjením kultury prevence a zlepšením spolupráce mezi složkami civilní ochrany a jinými příslušnými složkami;
b)
zvýšení připravenost na úrovni členských států a na úrovni Unie v oblasti odezvy na katastrofy;
c)
usnadnění rychlé a účinné odezvy v případě katastrof nebo bezprostřední hrozby katastrof; a
d)
zvýšení informovanosti veřejnosti o katastrofách a připravenosti na ně.
2. Pro monitorování, hodnocení a případný přezkum uplatňování tohoto rozhodnutí se použijí ukazatele. Jedná se o tyto ukazatele:
a)
pokrok při provádění rámce pro předcházení katastrofám měřený počtem členských států, které poskytly Komisi přehled svých posouzení rizik a posouzení svých schopností zvládání rizik, jak je uvedeno v článku 6;
b)
pokrok ve zvyšování úrovně připravenosti na katastrofy měřený velikostí kapacit pro odezvu obsažených v dobrovolném společném souboru v souvislosti s cíli kapacity uvedenými v článku 11 a počtem modulů registrovaných ve společném komunikačním a informačním systému pro mimořádné události;
c)
pokrok ve zlepšování odezvy na katastrofy měřený rychlostí zásahů v rámci mechanismu Unie a mírou, jakou pomoc přispívá k plnění potřeb v terénu; a
d)
pokrok dosažený při zvyšování informovanosti veřejnosti o katastrofách a připravenosti na ně měřený úrovní informovanosti občanů Unie o rizicích v jejich regionu.
Článek 4
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1)
„katastrofou“ jakákoli situace, která má či může mít závažný dopad na obyvatelstvo, životní prostředí nebo majetek včetně kulturního dědictví;
2)
„odezvou“ jakékoli opatření přijaté na základě žádosti o pomoc v rámci mechanismu Unie v případě bezprostřední hrozby katastrofy, v jejím průběhu nebo po ní za účelem řešení jejích okamžitých nepříznivých důsledků;
3)
„připraveností“ stav pohotovosti a způsobilosti lidských a materiálních prostředků, struktur, komunit a organizací dosažený v důsledku předem přijatého opatření a umožňující jim zajistit účinnou a rychlou odezvu na katastrofy;
4)
„prevencí“ jakékoli opatření zaměřené na snížení rizika nebo zmírnění nepříznivých důsledků katastrof pro obyvatelstvo, životní prostředí nebo majetek včetně kulturního dědictví;
5)
„včasným varováním“ včasné a účinné poskytnutí informací, jež umožňují přijmout opatření s cílem zabránit rizikům a nepříznivým dopadům katastrof nebo je omezit a usnadnit připravenost na účinnou odezvu;
6)
„modulem“ soběstačné a nezávislé uspořádání předem vymezených kapacit členských států, které vychází z úkolů a potřeb, nebo mobilní operační tým členských států, představující soubor lidských a materiálních prostředků, který může být popsán z hlediska schopnosti zásahu nebo úlohy či úloh, které je schopen splnit;
7)
„posouzením rizik“ celkový meziodvětvový proces zjišťování rizik, analýzy rizik a hodnocení rizik prováděný na celostátní nebo odpovídající nižší úrovni;
8)
„schopností zvládání rizik“ schopnost členského státu nebo jeho regionů omezit rizika (dopadů a pravděpodobnosti katastrofy), určená v jeho posouzení rizik, přizpůsobit se těmto rizikům nebo je zmírnit, a to na úroveň v tomto členském státě přijatelnou. Schopnost zvládání rizik je posuzována z hlediska technické, finanční a správní schopnosti provádět odpovídající:
a)
posouzení rizik,
b)
plánování zvládání rizik pro prevenci a připravenost a
c)
opatření pro předcházení rizikům a připravenost na ně;
9)
„podporou hostitelského státu“ veškeré kroky, které země přijímající nebo posílající pomoc nebo Komise provádějí ve fázích připravenosti a odezvy za účelem odstranění předvídatelných překážek bránících mezinárodní pomoci nabízené prostřednictvím mechanismu Unie. Zahrnuje podporu ze strany členských států zaměřenou na usnadnění přesunu této pomoci přes jejich území;
10)
„kapacitou pro odezvu“ pomoc, která může být na základě žádosti poskytnuta prostřednictvím mechanismu Unie;
11)
„logistickou podporou“ základní vybavení nebo služby, které odborné týmy uvedené v čl. 17 odst. 1 potřebují k tomu, aby mohly plnit své úkoly, mimo jiné komunikační prostředky, dočasné ubytování, potraviny nebo doprava uvnitř země.
KAPITOLA II
PREVENCE
Článek 5
Opatření v oblasti prevence
1. V zájmu plnění cílů a provádění opatření v oblasti prevence Komise:
a)
přijímá opatření pro zlepšení znalostní základny, pokud jde o rizika katastrof, a pro usnadnění sdílení znalostí, osvědčených postupů a informací, mimo jiné mezi členskými státy, které sdílí společná rizika;
b)
podporuje a prosazuje posuzování a mapování rizik prováděná jednotlivými členskými státy sdílením osvědčených postupů a usnadňováním přístupu ke konkrétním znalostem a odborným poznatkům o otázkách společného zájmu;
c)
stanoví a pravidelně aktualizuje meziodvětvový přehled a mapu týkající se rizik přírodních a člověkem způsobených katastrof, kterým může být Unie vystavena, s použitím soudržného přístupu napříč různými politickými oblastmi, které mohou souviset s předcházením katastrofám nebo jej ovlivňovat, a při řádném zohlednění pravděpodobných dopadů změny klimatu;
d)
podporuje výměnu osvědčených postupů týkajících se vytváření vnitrostátních systémů civilní ochrany s cílem vypořádat se s dopadem změny klimatu;
e)
podporuje a prosazuje rozvoj a provádění činnosti v oblasti zvládání rizik jednotlivými členskými státy sdílením osvědčených postupů a usnadňováním přístupu ke konkrétním znalostem a odborným poznatkům o otázkách společného zájmu;
f)
shromažďuje a rozesílá informace zpřístupněné členskými státy, organizuje výměnu zkušeností z posuzování schopnosti zvládání rizik; do 22. prosince 2014 vypracuje společně s členskými státy pokyny ohledně obsahu, metodiky a struktury těchto posouzení; a usnadňuje sdílení osvědčených postupů při plánování prevence a připravenosti, mimo jiné i prostřednictvím dobrovolného vzájemného hodnocení;
g)
ve lhůtách stanovených v čl. 6 písm. c) podává Evropskému parlamentu a Radě pravidelné zprávy o pokroku, jehož bylo dosaženo při provádění článku 6;
h)
podporuje využívání různých finančních prostředků Unie, které mohou podpořit udržitelnou prevenci katastrof, a vybízí členské státy a regiony, aby těchto možností financování využívaly;
i)
zdůrazňuje význam předcházení rizikům a podporuje členské státy při zvyšování povědomí, informování veřejnosti a vzdělávání;
j)
podporuje preventivní opatření ve členských státech a ve třetích zemích uvedených v článku 28 sdílením osvědčených postupů a usnadňováním přístupu ke konkrétním znalostem a odborným poznatkům o otázkách společného zájmu; a
k)
v úzké konzultaci s členskými státy přijímá další nezbytná podpůrná a doplňková preventivní opatření v zájmu dosažení cíle uvedeného v čl. 3 odst. 1 písm. a).
2. Na žádost členského státu, třetí země nebo Organizace spojených národů či jejích agentur může Komise nasadit na místě odborný tým, aby poskytoval poradenství o preventivních opatřeních.
Článek 6
Zvládání rizik
V zájmu prosazování účinného a soudržného přístupu k předcházení katastrofám a připravenosti na ně sdílením informací, které nejsou citlivé, tedy informací, jejichž poskytnutí není v rozporu s podstatnými bezpečnostními zájmy členských států, a osvědčených postupů v rámci mechanismu Unie, členské státy:
a)
do 22. prosince 2015 a poté každé tři roky provedou na celostátní nebo odpovídající nižší úrovni posouzení rizik a shrnutí důležitých prvků těchto posouzení zpřístupní Komisi;
b)
rozvinou a zdokonalí své plánování zvládání rizik katastrof na celostátní nebo odpovídající nižší úrovni;
c)
zpřístupní Komisi posouzení své schopnosti zvládání rizik na celostátní nebo odpovídající nižší úrovni, a to každé tři roky po finalizaci příslušných pokynů uvedených v čl. 5 odst. 1 písm. f) a pokaždé v případě významných změn; a
d)
dobrovolně se účastní vzájemných hodnocení týkajících se posouzení schopnosti zvládání rizik.
KAPITOLA III
PŘIPRAVENOST
Článek 7
Středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události
Zřizuje se středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (dále jen „středisko“). Středisko zajišťuje nepřetržitou provozní kapacitu a slouží členským státům a Komisi při sledování cílů mechanismu Unie.
Článek 8
Obecné činnosti Komise v oblasti připravenosti
Komise provádí v souvislosti s připraveností tyto činnosti:
a)
spravuje středisko;
b)
spravuje společný komunikační a informační systém pro mimořádné události (dále jen „společný komunikační systém“), který umožňuje komunikaci a sdílení informací mezi střediskem a kontaktními místy členských států;
c)
přispívá k rozvoji a lepší integraci nadnárodních systémů detekce a včasného varování v evropském zájmu s cílem umožnit rychlou odezvu, jakož i podporovat vzájemné propojení mezi vnitrostátními systémy včasného varování a upozornění a jejich napojení na středisko a společný komunikační systém. Tyto systémy zohledňují stávající i budoucí informační, monitorovací a detekční zdroje a systémy a vycházejí z nich;
d)
vytvoří a řídí schopnost mobilizace a vyslání odborných týmů odpovědných za:
i)
posouzení potřeb, které mohou být ve státě žádajícím o pomoc případně uspokojeny prostřednictvím mechanismu Unie,
ii)
případné usnadnění koordinace pomoci na místě v rámci odezvy na katastrofy a udržování kontaktů s příslušnými orgány státu žádajícího o pomoc a
iii)
poradenskou podporu žádajícího státu ohledně opatření v oblasti prevence, připravenosti a odezvy;
e)
vytvoří a udržuje schopnost poskytovat logistickou podporu těmto odborným týmům;
f)
vytvoří a udržuje síť vyškolených odborníků z členských států, kteří mohou být v krátkém časovém horizontu k dispozici pro pomoc středisku při sledování, informování a usnadňování koordinace;
g)
usnadňuje koordinaci mezi členskými státy, pokud jde o předběžné rozmístění kapacit pro odezvu na katastrofy v rámci Unie;
h)
podporuje úsilí o zlepšování interoperability modulů a jiných kapacit pro odezvu, přičemž zohledňuje osvědčené postupy na úrovni členských států i na mezinárodní úrovni;
i)
v rámci své pravomoci přijímá nezbytná opatření s cílem usnadnit podporu hostitelského státu, mimo jiné spolu s členskými státy a na základě operačních zkušeností vypracovává a aktualizuje pokyny pro podporu hostitelského státu;
j)
podporuje vytváření dobrovolných programů vzájemného hodnocení strategií připravenosti členských států založených na předem stanovených kritériích, které umožní, aby byla formulována doporučení pro zvýšení míry připravenosti Unie; a
k)
v úzké konzultaci s členskými státy přijímá další nezbytná podpůrná a doplňková opatření v oblasti připravenosti zaměřená na splnění cíle uvedeného v čl. 3 odst. 1 písm. b).
Článek 9
Obecná činnost členských států v oblasti připravenosti
1. Členské státy dobrovolně pracují na vytváření modulů, zejména za účelem uspokojení potřeb v oblasti prioritních zásahů nebo podpory v rámci mechanismu Unie.
Členské státy předem určí moduly, další kapacity pro odezvu a odborníky v rámci příslušných složek, zejména složek civilní ochrany nebo jiných zásahových služeb, kteří by mohli být k dispozici pro zásah na základě žádosti prostřednictvím mechanismu Unie. Přihlédnou k tomu, že složení modulů nebo jiných kapacit pro odezvu může záviset na druhu katastrofy a na zvláštních potřebách s ní spojených.
2. Moduly jsou tvořeny ze zdrojů jednoho nebo více členských států a:
a)
jsou schopny provádět předem definované úkoly v oblasti odezvy v souladu se zavedenými mezinárodními pokyny, a tudíž mohou:
i)
být nasazeny ve velmi krátkém časovém horizontu od předložení žádosti o poskytnutí pomoci prostřednictvím střediska; a
ii)
pracovat samostatně a nezávisle po stanovené období;
b)
jsou interoperabilní s jinými moduly;
c)
provádějí odbornou přípravu a cvičení, aby splňovaly požadavek na interoperabilitu;
d)
jsou podřízeny vedení osoby, která je zodpovědná za jejich činnost; a
e)
jsou schopny případně spolupracovat s jinými subjekty Unie nebo případně s mezinárodními organizacemi, zejména OSN.
3. Členské státy dobrovolně a předem určí odborníky, kteří by mohli být vysláni jakožto členové odborných týmů uvedených v čl. 8 písm. d).
4. Členské státy v případě potřeby zváží poskytnutí dalších kapacit pro odezvu, které by mohly být uvolněny příslušnými útvary nebo které by mohly být poskytnuty nevládními organizacemi a dalšími příslušnými subjekty.
Další kapacity pro odezvu mohou zahrnovat zdroje z jednoho nebo více členských států a v případě potřeby:
a)
jsou schopny provádět úkoly v oblastech odezvy v souladu se zavedenými mezinárodními pokyny, a tudíž mohou:
i)
být nasazeny ve velmi krátkém časovém horizontu od předložení žádosti o poskytnutí pomoci prostřednictvím střediska; a
ii)
podle potřeby pracovat samostatně a nezávisle po stanovené období;
b)
jsou schopny popřípadě spolupracovat s jinými subjekty Unie nebo případně s mezinárodními organizacemi, zejména OSN.
5. Členské státy mohou s výhradou odpovídajících bezpečnostních záruk poskytnout informace o příslušných vojenských kapacitách, které by mohly být použity jako poslední možnost v rámci pomoci prostřednictvím mechanismu Unie, jako je například doprava a logistická či zdravotnická podpora.
6. Členské státy poskytnou Komisi příslušné informace o odbornících, modulech a dalších kapacitách pro odezvu, které vyčleňují pro účely pomoci prostřednictvím mechanismu Unie podle odstavců 1 až 5, a tyto informace v případě potřeby aktualizují.
7. Členské státy určí kontaktní místa podle čl. 8 písm. b) a informují o nich Komisi.
8. Členské státy přijmou vhodná opatření v rámci připravenosti za účelem usnadnění podpory hostitelského státu.
9. Členské státy s podporou Komise přijmou vhodná opatření podle článku 23 k zajištění včasné dopravy pomoci, kterou nabízejí.
Článek 10
Plánování operací
1. Komise a členské státy spolupracují s cílem zlepšit plánování operací odezvy na katastrofy v rámci mechanismu Unie, mimo jiné vytvářením scénářů odezvy na katastrofy, mapováním prostředků a vypracováváním plánů pro nasazení kapacit pro odezvu.
2. Při plánování operací odezvy na humanitární krizi mimo Unii Komise a členské státy určí a podpoří součinnost mezi financováním pomoci v oblasti civilní ochrany a humanitární pomoci ze strany Unie a členských států.
Článek 11
Evropská kapacita pro odezvu na mimořádné události
1. Zřizuje se evropská kapacita pro odezvu na mimořádné události (dále jen „evropská kapacita“). Sestává z dobrovolného souboru předem vyčleněných kapacit členských států pro odezvu a zahrnuje moduly, další kapacity pro odezvu a odborníky.
2. Komise stanoví na základě zjištěných rizik druhy a množství klíčových kapacit pro odezvu potřebných pro evropskou kapacitu (dále jen „cíle kapacity“).
3. Komise stanoví požadavky na kvalitu kapacit pro odezvu, které členské státy vyčlení pro evropskou kapacitu. Požadavky na kvalitu vycházejí ze zavedených mezinárodních norem, pokud tyto normy již existují. Členské státy odpovídají za zajištění kvality svých kapacit pro odezvu.
4. Komise zřídí a spravuje proces certifikace a registrace kapacit pro odezvu, které členské státy vyčlení pro evropskou kapacitu.
5. Členské státy dobrovolně určí a vypracují registrační soupis kapacit pro odezvu, které vyčlení pro evropskou kapacitu. Registrace mezinárodních modulů poskytovaných dvěma nebo více členskými státy je prováděna společně všemi dotčenými členskými státy.
6. Kapacity pro odezvu, které členské státy zpřístupní pro evropskou kapacitu, jsou kdykoli k dispozici pro vnitrostátní potřeby členských států.
7. Kapacity pro odezvu, které členské státy zpřístupní pro evropskou kapacitu, jsou k dispozici pro operace v oblasti odezvy prováděné v rámci mechanismu Unie na základě žádosti o pomoc prostřednictvím střediska. Konečné rozhodnutí o jejich nasazení učiní členské státy, které příslušnou kapacitu pro odezvu registrovaly. Pokud mimořádné vnitrostátní události, vyšší moc nebo ve výjimečných případech jiné závažné důvody brání členskému státu ve zpřístupnění těchto kapacit pro odezvu na konkrétní katastrofu, informuje tento členský stát co nejdříve Komisi s odkazem na tento článek.
8. V případě nasazení podléhají kapacity členských států pro odezvu i nadále jejich velení a řízení a pokud mimořádná vnitrostátní události, vyšší moc nebo ve výjimečných případech jiné závažné důvody brání členskému státu v dalším poskytování těchto kapacit pro odezvu, mohou být po konzultaci s Komisí staženy. Komise podle potřeby usnadňuje koordinaci mezi různými kapacitami pro odezvu prostřednictvím střediska v souladu s články 15 a 16.
9. Členské státy a Komise zajistí odpovídající informovanost veřejnosti o zásazích, do nichž je zapojena evropská kapacita.
Článek 12
Řešení nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. Komise sleduje pokrok při plnění cílů kapacity stanovených v souladu s čl. 11 odst. 2 a zjišťuje potenciálně významné nedostatky v kapacitě pro odezvu v rámci evropské kapacity.
2. Jsou-li zjištěny potenciálně významné nedostatky, Komise posoudí, zda mají členské státy k dispozici nezbytné kapacity mimo rámec evropské kapacity.
3. Komise podporuje členské státy v tom, aby samostatně nebo prostřednictvím konsorcia členských států spolupracujících v oblasti společných rizik, řešily veškeré nedostatky ve strategických kapacitách, které byly zjištěny podle odstavce 2. Komise může členské státy v těchto činnostech podporovat v souladu s článkem 20 a čl. 21 odst. 1 písm. i) a j) a odst. 2.
4. Komise každé dva roky informuje Evropský parlament a Radu o pokroku dosaženém při plnění cílů kapacity a o zbývajících nedostatcích evropské kapacity.
Článek 13
Odborná příprava, cvičení, získané zkušenosti a šíření znalostí
1. Komise v rámci mechanismu Unie plní tyto úkoly v oblasti školení, cvičení, získaných zkušeností a šíření znalostí:
a)
vytvoření a řízení programu odborné přípravy pro pracovníky civilní ochrany a pracovníky zapojené do zvládání mimořádných událostí v oblasti předcházení katastrofám, připravenosti a odezvy na ně. Program zahrnuje společné kurzy a systém výměny odborníků, v jehož rámci mohou být jednotlivci dočasně vysláni do jiných členských států.
Program odborné přípravy je zaměřen na zlepšení koordinace, slučitelnosti a doplňkovosti mezi kapacitami podle článků 9 a 11 a zvyšování odborné způsobilosti odborníků podle čl. 8 písm. d) a f);
b)
vytvoření a řízení sítě odborné přípravy otevřené centrům odborné přípravy pro pracovníky civilní ochrany a pracovníky působící v oblasti zvládání mimořádných událostí, jakož i další příslušné subjekty a instituce v oblasti předcházení katastrofám, připravenosti a odezvy na ně.
Síť odborné přípravy se zaměřuje na:
i)
zdokonalení všech fází zvládání katastrof s ohledem na přizpůsobování se změně klimatu a její zmírnění;
ii)
vytváření synergií mezi členy prostřednictvím výměny zkušeností a osvědčených postupů, příslušného výzkumu, získaných zkušeností, kurzů a pracovních seminářů, cvičení a pilotních projektů; a
iii)
vypracování pokynů k odborné přípravě v oblasti civilní ochrany včetně odborné přípravy v oblasti předcházení katastrofám, připravenosti a odezvy na ně, a to na úrovni Unie i na mezinárodní úrovni;
c)
vypracování strategického rámce, který stanoví cíle a úlohu cvičení, dlouhodobého souhrnného plánu nastiňujícího priority cvičení, jakož i vypracování a řízení programu cvičení;
d)
vytvoření a řízení programu zaměřeného na zkušenosti získané z provedených opatření v oblasti civilní ochrany v rámci mechanismu Unie, včetně aspektů uceleného cyklu zvládání katastrof s cílem poskytnout široký základ pro procesy učení a rozvíjení znalostí. Tento program zahrnuje:
i)
sledování, analýzu a hodnocení všech příslušných opatření v oblasti civilní ochrany v rámci mechanismu Unie;
ii)
podporu uplatňování získaných zkušeností s cílem zajistit základnu opírající se o zkušenosti, z níž má vycházet rozvoj činností v rámci cyklu zvládání katastrof; a
iii)
vypracování metod a nástrojů pro shromažďování, analýzu, propagaci a uplatňování získaných zkušeností.
Program dále případně obsahuje zkušenosti získané ze zásahů mimo Unii, pokud jde o využívání spojitostí a součinnosti mezi pomocí poskytovanou v rámci mechanismu Unie a humanitární reakce;
e)
vypracování pokynů týkajících se šíření znalostí a provádění jednotlivých úkolů uvedených v písmenech a) až d) na úrovni členských států; a
f)
podněcování a podpora zavádění a využívání vhodných nových technologií pro účely mechanismu Unie.
2. Při plnění úkolů stanovených v odstavci 1 Komise zvláště zohlední potřeby a zájmy členských států, které jsou vystaveny obdobným rizikům katastrof.
3. Na žádost členského státu, třetí země nebo OSN či jejích agentur může Komise na místě nasadit odborný tým, aby poskytoval poradenství týkající se opatření v oblasti připravenosti.
KAPITOLA IV
ODEZVA
Článek 14
Oznamování katastrof uvnitř Unie
1. V případě katastrofy uvnitř Unie nebo bezprostřední hrozby takové katastrofy, která má či může mít přeshraniční dopady nebo zasahuje či může zasáhnout jiné členské státy, oznámí členský stát, v němž ke katastrofě došlo nebo může pravděpodobně dojít, tuto skutečnost neprodleně potenciálně zasaženým členským státům, jakož i Komisi, jestliže jsou dopady potenciálně významné.
První pododstavec se nepoužije, pokud již byla oznamovací povinnost zakotvena v jiných právních předpisech Unie, ve Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii nebo v platných mezinárodních dohodách.
2. V případě katastrofy uvnitř Unie nebo bezprostřední hrozby takové katastrofy, která pravděpodobně povede k žádosti o pomoc ze strany jednoho nebo více členských států, oznámí členský stát, v němž ke katastrofě došlo nebo může pravděpodobně dojít, tuto skutečnost neprodleně Komisi, pokud lze očekávat případnou žádost o poskytnutí pomoci prostřednictvím střediska, s cílem umožnit Komisi, aby v případě potřeby uvědomila ostatní členské státy a aktivovala své příslušné složky.
3. Oznámení uvedená v odstavcích 1 a 2 jsou šířena prostřednictvím společného komunikačního systému.
Článek 15
Odezva na katastrofy uvnitř Unie
1. V případě katastrofy uvnitř Unie nebo v případě bezprostřední hrozby takové katastrofy může zasažený členský stát požádat o pomoc prostřednictvím střediska. Žádost je formulována co nejkonkrétnějším způsobem.
2. Ve výjimečných situacích zvýšeného rizika může členský stát požádat také o pomoc ve formě dočasného předběžného umístění kapacit pro odezvu.
3. Po obdržení žádosti o pomoc Komise podle situace a neprodleně:
a)
odešle žádost kontaktním místům ostatních členských států;
b)
ve spolupráci se zasaženým členským státem shromáždí ověřené informace o situaci a rozešle je členským státům;
c)
v konzultaci s žádajícím členským státem vypracuje doporučení pro poskytnutí pomoci prostřednictvím mechanismu Unie podle potřeb v terénu a případných vhodných předem vytvořených plánů, jak je uvedeno v čl. 10 odst. 1, vybídne členské státy, aby nasadily specifické kapacity a usnadnily koordinaci požadované pomoci; a
d)
přijme další opatření s cílem usnadnit koordinaci odezvy.
4. Každý členský stát, jemuž je určena žádost o poskytnutí pomoci prostřednictvím mechanismu Unie, neprodleně určí, zda je schopen požadovanou pomoc poskytnout, a uvědomí o tom žádající členský stát prostřednictvím společného komunikačního systému, přičemž uvede rozsah, podmínky a popřípadě náklady na pomoc, kterou by mohl poskytnout. Středisko průběžně informuje členské státy.
5. Za řízení asistenčních zásahů je odpovědný žádající členský stát. Orgány žádajícího státu stanoví obecné zásady a v případě potřeby vymezí hranice pro plnění úkolů svěřených modulům nebo jiným kapacitám pro odezvu. O podrobnostech způsobu plnění uvedených úkolů rozhoduje odpovědná osoba pověřená členským státem, který pomoc poskytuje. Žádající členský stát může rovněž požádat o nasazení odborného týmu za účelem podpory při posuzování situace, usnadnění koordinace na místě (mezi týmy členských států) nebo poskytování odborného poradenství.
6. Žádající členský stát přijme vhodná opatření k usnadnění podpory hostitelského státu v oblasti příchozí pomoci.
7. Úlohou Komise uvedenou v tomto článku nejsou dotčeny pravomoci členských států a odpovědnost za jejich týmy, moduly a jiné podpůrné kapacity, včetně vojenských kapacit. Podpora nabízená Komisí zejména nezahrnuje velení ani řízení týmů členských států, modulů a další podpory, která je nasazena dobrovolně v souladu s koordinací na úrovni ústředí a na místě.
Článek 16
Podpora soudržnosti při odezvu na katastrofy mimo Unii
1. V případě katastrofy mimo Unii nebo v případě bezprostřední hrozby takové katastrofy může zasažená země požádat o pomoc prostřednictvím střediska. O pomoc může rovněž požádat OSN a její agentury nebo příslušná mezinárodní organizace nebo lze o pomoc požádat jejich prostřednictvím.
2. Zásahy podle tohoto článku se mohou provádět formou autonomního asistenčního zásahu nebo jako příspěvek k zásahu vedeného mezinárodní organizací. Koordinace Unie je plně začleněna do celkové koordinace zajišťované Úřadem OSN pro koordinaci humanitární pomoci (OCHA) a respektuje jeho vedoucí úlohu.
3. Komise bude podporovat soulad při poskytování pomoci prostřednictvím těchto opatření:
a)
udržování dialogu s kontaktními místy členských států za účelem zajištění efektivního a soudržného příspěvku odezvy Unie na katastrofy prostřednictvím mechanismu Unie k celkovému úsilí v oblasti pomoci, a to zejména:
i)
okamžitým informováním členských států o úplných žádostech o pomoc,
ii)
podporou společného posouzení situace a potřeb, poskytováním odborného poradenství nebo usnadněním koordinace na místě, kde je pomoc poskytována, prostřednictvím přítomnosti odborného týmu civilní ochrany,
iii)
sdílením příslušných posouzení a analýz se všemi příslušnými subjekty,
iv)
poskytováním přehledu pomoci nabízené členskými státy a dalšími subjekty,
v)
poradenstvím ohledně druhu nutné pomoci s cílem zajistit, že poskytnutá pomoc je v souladu s posouzením potřeb, a
vi)
pomocí při překonávání veškerých praktických obtíží při poskytování pomoci v oblastech, jako jsou tranzit a cla;
b)
neprodlené vypracování doporučení, pokud možno ve spolupráci se zasaženou zemí, podle potřeb v terénu a případných vhodných předem vytvořených plánů, vybídnutí členských států, aby nasadily specifické kapacity, a usnadnění koordinace vyžádané pomoci;
c)
udržování spojení s postiženou zemí na technických podrobnostech, například v otázce konkrétní potřeby pomoci, přijímání nabídek a praktických opatření pro přijímání a distribuci pomoci na místě;
d)
udržování spojení s OCHA nebo podpora tohoto subjektu a spolupráce s ostatními příslušnými subjekty přispívajícími k celkovému úsilí v oblasti pomoci s cílem maximalizovat součinnost, usilovat o doplňkovost a zabránit zdvojování činnosti a nedostatkům; a
e)
udržování spojení se všemi příslušnými subjekty, zejména v závěrečné fázi asistenčních zásahů v rámci mechanismu Unie, s cílem usnadnit hladké předání.
4. Aniž je dotčena úloha Komise, jak je vymezena v odstavci 3, a při dodržení požadavku na okamžitou operativní odezvu prostřednictvím mechanismu Unie, Komise při aktivaci mechanismu Unie uvědomí Evropskou službu pro vnější činnost, aby byl zajištěn soulad mezi činností civilní ochrany a celkovými vztahy Unie s postiženou zemí. Komise v souladu s odstavcem 2 v plném rozsahu informuje členské státy.
5. Na místě je pro delegaci Unie podle potřeby zajištěna styčná osoba, která této delegaci usnadňuje navázání kontaktů s vládou zasažené země. V případě potřeby poskytuje delegace Unie logistickou podporu odborným týmům civilní ochrany uvedeným v odst. 3 písm. a) bodu ii).
6. Každý členský stát, jemuž je prostřednictvím mechanismu Unie adresována žádost o poskytnutí pomoci, neprodleně určí, zda je schopen požadovanou pomoc poskytnout, uvědomí o tom středisko prostřednictvím společného komunikačního systému, přičemž uvede rozsah a podmínky pomoci, kterou by mohl poskytnout. Středisko průběžně informuje členské státy.
7. Mechanismus Unie lze rovněž použít k poskytování podpory v oblasti civilní ochrany v rámci konzulární pomoci občanům Unie při katastrofách ve třetích zemích, jestliže o ni požádají konzulární orgány dotčených členských států.
8. Podle žádosti o pomoc může Komise přijmout další nezbytná podpůrná a doplňková opatření pro zajištění soudržnosti při poskytování pomoci.
9. Koordinací v rámci mechanismu Unie nejsou dotčeny dvoustranné kontakty mezi členskými státy a zasaženou zemí ani spolupráce mezi členskými státy a OSN a jinými příslušnými mezinárodními organizacemi. Tyto dvoustranné kontakty mohou být rovněž využity jako příspěvek ke koordinaci prostřednictvím mechanismu Unie.
10. Úlohou Komise uvedenou v tomto článku nejsou dotčeny pravomoci členských států a odpovědnost za jejich týmy, moduly a jinou podporu, včetně vojenských kapacit. Podpora nabízená Komisí zejména nezahrnuje velení ani řízení týmů členských států, modulů a další podpory, která je nasazena dobrovolně v souladu s koordinací na úrovni ústředí a na místě.
11. Úsilí o součinnost zahrnuje i jiné nástroje Unie, zejména opatření financovaná v rámci nařízení (ES) č. 1257/96. Komise zajistí koordinaci mezi nástroji a v případě potřeby dále zajistí, aby opatření členských států v oblasti civilní ochrany přispívající k rozsáhlejší humanitární reakci byla v rámci možností financována podle tohoto rozhodnutí.
12. Vždy, když je mechanismus Unie aktivován, členské státy poskytující pomoc při katastrofách informují o svých činnostech v plném rozsahu středisko.
13. Týmy a moduly členských států, které se na místě podílejí na zásahu prostřednictvím mechanismu Unie, udržují úzké spojení se střediskem a odbornými týmy na místě podle odst. 3 písm. a) bodu ii).
Článek 17
Podpora na místě
1. Komise může vybrat, jmenovat a vyslat odborný tým složený z odborníků poskytnutých členskými státy:
a)
v případě katastrofy mimo Unii podle čl. 16 odst. 3;
b)
v případě katastrofy uvnitř Unie podle čl. 15 odst. 5;
c)
na základě žádosti o odborné poradenství v oblasti prevence v souladu s čl. 5 odst. 2; nebo
d)
na základě žádosti o odborné poradenství v oblasti připravenosti v souladu s čl. 13 odst. 3.
Do týmu mohou být začleněni odborníci z Komise a dalších subjektů Unie, aby tým podpořili a usnadnili udržování kontaktů se střediskem. Do týmu mohou být začleněni odborníci vyslaní OCHA nebo jinými mezinárodními organizacemi, aby posílili spolupráci a usnadnili společná posouzení.
2. Výběr a jmenování odborníků se řídí tímto postupem:
a)
členské státy navrhují na vlastní odpovědnost odborníky, kteří mohou být vysláni jakožto členové odborných týmů;
b)
Komise vybírá odborníky a vedoucího těchto týmů podle jejich kvalifikace a zkušeností, mimo jiné na základě úrovně absolvovaných školení v rámci mechanismu Unie, předchozích zkušeností z misí uskutečněných v rámci mechanismu Unie a v oblasti jiné mezinárodní pomoci. Výběr je založen také na jiných kritériích, mimo jiné na jazykových schopnostech, aby se zajistilo, že tým jako celek má k dispozici schopnosti nezbytné v konkrétní situaci; a
c)
Komise jmenuje odborníky nebo vedoucí týmu pro misi na základě dohody s členským státem, který je navrhl.
3. Pokud jsou vysílány odborné týmy, usnadňují koordinaci mezi zásahovými týmy členských států a udržují kontakty s příslušnými orgány žádajícího státu, jak je uvedeno v čl. 8 písm. d). Středisko udržuje úzké styky s odbornými týmy a poskytuje jim pokyny a logistickou podporu.
Článek 18
Doprava a vybavení
1. V případě katastrofy uvnitř či vně Unie může Komise podporovat členské státy při získávání přístupu ke zdrojům vybavení nebo dopravy, a to:
a)
poskytováním a sdílením informací o zdrojích vybavení a dopravy, které mohou být zpřístupněny členskými státy, s cílem usnadnit sdružování těchto zdrojů vybavení nebo dopravy;
b)
podporou členských států při určování dopravních zdrojů, jež mohou být dostupné z jiných zdrojů včetně komerčního trhu, a usnadňování přístupu k nim;
c)
podporou členských států při určování vybavení, které může být dostupné z jiných zdrojů včetně komerčního trhu.
2. Komise může doplnit dopravní zdroje poskytované členskými státy poskytnutím dodatečných dopravních zdrojů nezbytných k zajištění rychlé odezvy na katastrofy.
KAPITOLA V
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 19
Rozpočtové zdroje
1. Finanční krytí pro provádění mechanismu Unie na období let 2014 až 2020 se stanoví na 368 428 000 EUR v běžných cenách.
Částka 223 776 000 EUR v běžných cenách pochází z okruhu 3 „Bezpečnost a občanství“ víceletého finančního rámce a částka 144 652 000 EUR v běžných cenách z okruhu 4 „Globální Evropa“.
Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého rozpočtového rámce.
2. Prostředky plynoucí z náhrady nákladů vynaložených příjemci na opatření odezvy na katastrofy představují účelově vázané příjmy ve smyslu čl. 18 odst. 2 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
3. Příděl finančních prostředků uvedený v odstavci 1 může zahrnovat rovněž výdaje vztahující se na přípravu, sledování, kontrolu, audit a hodnocení přímo nezbytné k řízení mechanismu Unie a k dosažení jeho cílů.
Takové výdaje mohou zahrnovat zejména studie, schůzky odborníků, informační a komunikační činnosti, včetně sdělování politických priorit Unie týkajících se obecných cílů mechanismu Unie, výdaje na sítě informačních technologií zaměřené na zpracování a výměnu informací, včetně jejich propojení se stávajícími nebo budoucími systémy, určenými k podpoře výměny dat napříč odvětvími, a se souvisejícím vybavením, jakož i veškeré další výdaje na technickou a administrativní pomoc, jež Komisi vzniknou při řízení programu.
4. Finanční krytí uvedené v odstavci 1 se v období let 2014 až 2020 přiděluje v souladu s procentními podíly uvedenými v příloze I.
5. Komise rozdělení uvedené v příloze I přezkoumá s ohledem na výsledek průběžného hodnocení podle čl. 34 odst. 2 písm. a). Je-li to v návaznosti na výsledky tohoto hodnocení nezbytné, je Komise zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 30, aby upravila jednotlivé číselné údaje v příloze I o více než 8 a nejvýše o 16 procentních bodů. Tyto akty v přenesené pravomoci se přijmou do 30. června 2017.
6. V závažných naléhavých případech, kdy je nutné provést revizi rozpočtových zdrojů vyčleněných na opatření v oblasti odezvy, je Komise zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 31, aby mohla v rámci dostupných rozpočtových prostředků upravit jednotlivé číselné údaje uvedené v příloze I o více než 8 a nejvýše o 16 procentních bodů.
Článek 20
Způsobilá obecná opatření
Za účelem zlepšení předcházení katastrofám, připravenosti a účinné odezvy na ně jsou pro finanční pomoc způsobilá tato obecná opatření:
a)
studie, průzkumy, modelování a vytváření scénářů s cílem usnadnit sdílení znalostí, osvědčených postupů a informací;
b)
odborná příprava, cvičení, pracovní semináře, výměna zaměstnanců a odborníků, vytváření sítí, demonstrační projekty a přenos technologií;
c)
opatření v oblasti monitorování, posuzování a hodnocení;
d)
informování veřejnosti, vzdělávání a zvyšování povědomí a související činnosti šíření informací, které zapojí občany do prevence a minimalizace dopadů katastrof v Unii a které pomáhají občanům Unie chránit se účinnějším a udržitelnějším způsobem;
e)
zavedení a provádění programu vycházejícího z poznatků získaných ze zásahů a cvičení v rámci mechanismu Unie, včetně zkušeností z oblastí týkajících se prevence a připravenosti; a
f)
komunikační činnosti a opatření ke zvýšení povědomí o práci civilní ochrany členských států a Unie v oblasti předcházení katastrofám, připravenosti a odezvy na ně.
Článek 21
Způsobilá opatření v oblasti prevence a připravenosti
1. Pro finanční pomoc jsou způsobilá tato opatření v oblasti prevence a připravenosti:
a)
spolufinancování projektů, studií, pracovních seminářů, průzkumů a podobných opatření a činností uvedených v článku 5;
b)
spolufinancování vzájemných hodnocení podle čl. 6 písm. d) a čl. 8 písm. j);
c)
zachovávání funkcí poskytovaných střediskem v souladu s čl. 8 písm. a);
d)
příprava na mobilizaci a vyslání odborných týmů uvedených v čl. 8 písm. d) a v článku 17 a vytvoření a udržování nouzové kapacity prostřednictvím sítě vyškolených odborníků z členských států, jak je uvedeno v čl. 8 písm. f);
e)
zřízení a udržování společného komunikačního systému a nástrojů umožňujících komunikaci a sdílení informací mezi střediskem a kontaktními místy členských států a dalších účastníků v rámci mechanismu Unie;
f)
přispívání k rozvoji nadnárodních systémů detekce a včasného varování a upozornění v evropském zájmu s cílem umožnit rychlou odezvu, jakož i podporovat vzájemné propojení mezi vnitrostátními systémy včasného varování a upozornění a jejich napojení na středisko a společný komunikační systém. Tyto systémy berou ohled na stávající i budoucí informační, monitorovací nebo detekční zdroje a systémy a vycházejí z nich;
g)
plánování operací odezvy podle mechanismu Unie v souladu s článkem 10;
h)
podporování činností v rámci připravenosti popsaných v článku 13;
i)
rozvíjení evropské kapacity uvedené v článku 11 v souladu s odstavcem 2 tohoto článku.
j)
zjišťování nedostatků evropské kapacity v souladu s článkem 12 a podpora členských států při řešení těchto nedostatků spolufinancováním nových kapacit pro odezvu, a to maximálně do výše 20 % způsobilých nákladů a za podmínky, že
i)
potřeba nových kapacit je potvrzena na základě posouzení rizik;
ii)
v průběhu procesu zjišťování nedostatků podle článku 12 se ukáže, že členské státy nemají tyto kapacity k dispozici;
iii)
tyto kapacity jsou vyvíjeny členskými státy, ať už jednotlivě, nebo prostřednictvím konsorcia;
iv)
tyto kapacity jsou minimálně na dva roky vyčleněny pro potřeby dobrovolného společného souboru; a
v)
takové spolufinancování uvedených kapacit je nákladově efektivní.
Ve vhodných případech se upřednostní konsorcia členských států, jejichž spolupráce se týká společného rizika;
k)
zajištění dostupnosti logistické podpory pro odborné týmy uvedené v čl. 17 odst. 1;
l)
usnadňování koordinace mezi členskými státy, pokud jde o předběžné umístění kapacit pro odezvu na katastrofy uvnitř Unie podle čl. 8 písm. g);
m)
podpora poskytování poradenství ohledně opatření pro předcházení rizikům a připravenost na ně nasazením odborného týmu na místě na žádost členského státu, třetí země, Organizace spojených národů nebo jejích agentur podle čl. 5 odst. 2 a čl. 13 odst. 3.
2. Způsobilé k získání finanční pomoci na opatření uvedené v odst. 1 písm. i) jsou pouze:
a)
náklady na úrovni Unie spojené s vytvořením a řízením evropské kapacity a přidružených procesů uvedených v článku 11;
b)
náklady na povinné kurzy odborné přípravy, cvičení a pracovní semináře nezbytné k certifikaci kapacit členských států v oblasti odezvy pro účely evropské kapacity (dále jen „náklady na certifikaci“). Náklady na certifikaci se mohou skládat z jednotkových nákladů nebo paušálních částek stanovených podle typu kapacity, které pokrývají až 100 % způsobilých nákladů;
c)
jednorázové náklady nezbytné pro zvýšení úrovně kapacit pro odezvu členských států z úrovně čistě vnitrostátního použití na stav pohotovosti a dostupnosti, kdy jsou připraveny k nasazení jakožto součást evropské kapacity v souladu s požadavky na kvalitu dobrovolného společného souboru kapacit a s doporučeními formulovanými v rámci procesu certifikace (dále jen „náklady na úpravu“). Do nákladů na úpravu mohou být zahrnuty náklady spojené s interoperabilitou modulů a dalších kapacit pro odezvu, autonomií, soběstačností, přenositelností, balením a podobné náklady, jakož i náklady spojené s vytvářením mnohonárodních kapacit pro odezvu (například pracovní semináře, odborná příprava, vypracování společných metodik, standardů, postupů a podobné činnosti), jestliže tyto náklady konkrétně souvisí se zapojením daných kapacit do dobrovolného společného souboru kapacit. Nejsou zahrnuty náklady na vybavení nebo lidské zdroje nezbytné pro prvotní vytvoření kapacit pro odezvu nebo průběžnou údržbu nebo provozní náklady. Tyto náklady na úpravu se mohou skládat z jednotkových nákladů nebo paušálních částek stanovených podle typu kapacity, které pokrývají až 100 % způsobilých nákladů, jestliže nepřesáhnou 30 % průměrných nákladů na vytvoření kapacity; a
d)
náklady na vypracování a správu rámcových smluv, rámcových dohod o partnerství nebo podobných ujednání, které mají řešit dočasné nedostatky při mimořádných katastrofách, přičemž je uplatňován přístup zohledňující širokou škálu rizik.
Financování podle písmene d) tohoto odstavce:
i)
může zahrnovat náklady nebo poplatky nezbytné pro účely návrhu, přípravy, sjednání, uzavření a správy smluv nebo ujednání, jakož i náklady na vytvoření standardních provozních postupů a cvičení, které mají zajistit účinné využívání prostředků. Toto financování může rovněž zahrnovat maximálně 40 % nákladů na zajištění rychlého přístupu k prostředkům;
ii)
nezahrnuje náklady na nákup nebo vývoj nových kapacit pro odezvu ani náklady na provoz těchto dodatečných kapacit při katastrofě. Náklady na provoz těchto dodatečných kapacit při katastrofě nesou členské státy žádající o pomoc;
iii)
nepřesáhne 10 % finančního krytí uvedeného v čl. 19 odst. 1. V případě, že je tohoto stropu 10 % dosaženo před koncem programovacího období, a je-li to nezbytné pro zajištění řádného fungování mechanismu Unie, je možné uvedený strop 10 % prostřednictvím prováděcích aktů překročit až o 5 procentních bodů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 33 odst. 2.
Článek 22
Způsobilá opatření v oblasti odezvy
Pro finanční pomoc jsou způsobilá tato opatření v oblasti odezvy:
a)
vyslání odborných týmů uvedených v čl. 17 odst. 1 spolu s logistickou podporou a vyslání odborníků uvedených v čl. 8 písm. d) a e);
b)
podpora členských států při získávání přístupu ke zdrojům vybavení a dopravy podle článku 23 v případě katastrofy; a
c)
přijetí dalších nezbytných podpůrných a doplňkových opatření v návaznosti na žádost o pomoc v zájmu usnadnění koordinace odezvy co nejúčinnějším způsobem.
Článek 23
Způsobilá opatření související se zdroji vybavení a dopravy
1. Pro finanční pomoc za účelem umožnění přístupu ke zdrojům vybavení a dopravy v rámci mechanismu Unie jsou způsobilá tato opatření:
a)
poskytování a sdílení informací o zdrojích vybavení a dopravy, které se členské státy rozhodnou zpřístupnit, s cílem usnadnit sdružování těchto zdrojů vybavení nebo dopravy;
b)
podpora členských států při určování dopravních zdrojů, jež mohou být dostupné z jiných zdrojů včetně komerčního trhu, a usnadňování přístupu k nim;
c)
podpora členských států při určování vybavení, které může být dostupné z jiných zdrojů včetně komerčního trhu; a
d)
financování dopravních zdrojů potřebných pro zajištění rychlé odezvy na katastrofy. Tato opatření jsou způsobilá pro finanční podporu, pouze pokud jsou splněny tyto podmínky:
i)
žádost o pomoc byla podána v rámci mechanismu Unie v souladu s články 15 a 16;
ii)
tyto další dopravní zdroje jsou nezbytné pro zajištění účinnosti odezvy na katastrofy v rámci mechanismu Unie;
iii)
pomoc odpovídá potřebám určeným střediskem a je poskytována podle doporučení stanovených tímto střediskem souvisejících s technickými specifikacemi, kvalitou, časem a podmínkami poskytování;
iv)
pomoc byla schválena žádající zemí, a to přímo nebo prostřednictvím Organizace spojených národů nebo jejích agentur nebo příslušné mezinárodní organizace v rámci mechanismu Unie; a
v)
v případě katastrof ve třetích zemích pomoc doplňuje případnou celkovou humanitární reakci Unie.
2. Výše finanční podpory Unie na dopravní zdroje nepřekročí 55 % celkových způsobilých nákladů.
3. Finanční podpora Unie na dopravu může navíc pokrývat maximálně 85 % celkových způsobilých nákladů v těchto situacích:
a)
náklady jsou spojeny s dopravou kapacit předem vyčleněných pro dobrovolný společný soubor podle článku 11; nebo
b)
pomoc je nezbytná pro řešení zásadní potřeby a není dostupná v dobrovolném společném souboru nebo není dostupná v dostatečné míře.
4. Finanční podpora Unie na dopravní zdroje může navíc pokrývat maximálně 100 % celkových způsobilých nákladů uvedených v bodech i), ii) a iii), jestliže je to nezbytné k zajištění toho, aby sdružování pomoci členských států bylo operativně účinné, a jestliže jsou náklady spojeny s některou z uvedených situací:
i)
krátkodobý pronájem skladovací kapacity za účelem dočasného uskladnění pomoci členských států s cílem usnadnit její koordinovanou dopravu;
ii)
úprava balení pomoci členských států s cílem maximálně využít dostupné dopravní kapacity nebo s cílem vyhovět specifickým operačním požadavkům; nebo
iii)
místní doprava sdružené pomoci s cílem zajistit její koordinované dodání v cílové destinaci v žádající zemi.
Finanční podpora Unie podle tohoto odstavce nepřesáhne v rámci jednotlivých aktivování mechanismu Unie částku 75 000 EUR v běžných cenách. Ve výjimečných případech může být tento strop prostřednictvím prováděcích aktů překročen. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 33 odst. 2.
5. V případě sdružování dopravních operací, do kterých je zapojeno několik členských států, se může některý členský stát ujmout vedení ve věci žádosti o finanční podporu Unie pro celou operaci.
6. Pokud členský stát požaduje, aby Komise zadala zakázku na dopravní služby, požádá Komise o částečnou úhradu nákladů v souladu s mírami financování uvedenými v odstavcích 2, 3 a 4.
7. Pro finanční podporu Unie na náklady na dopravní zdroje podle tohoto článku jsou způsobilé: veškeré náklady na přesun dopravních zdrojů, včetně nákladů na všechny služby, poplatky, logistiku a manipulaci, pohonné hmoty, popřípadě na ubytování a jiné nepřímé náklady, jako jsou daně a cla a náklady na tranzit.
Článek 24
Příjemci
Granty podle tohoto rozhodnutí lze udělovat právnickým osobám soukromého i veřejného práva.
Článek 25
Druhy finančních opatření a prováděcí postupy
1. Komise provádí finanční pomoc Evropské unie v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012.
2. Finanční pomoc na základě tohoto rozhodnutí může být poskytnuta v některé z forem stanovených nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012, zejména ve formě grantů, náhrady výdajů, zadávání veřejných zakázek či příspěvků do svěřeneckých fondů.
3. Za účelem provádění tohoto rozhodnutí přijme Komise prostřednictvím prováděcích aktů roční pracovní programy, s výjimkou opatření spadajících do oblasti odezvy na katastrofy podle kapitoly IV, které nelze upravit předem. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 33 odst. 2. Roční pracovní programy stanoví sledované cíle, očekávané výsledky, způsob provedení a celkovou částku programu. Obsahují také popis financovaných opatření, určení částky přidělené na každé opatření a orientační harmonogram provádění. Pokud jde o finanční pomoc podle čl. 28 odst. 2, jsou v ročních pracovních programech popsána opatření plánovaná pro každou uvedenou zemi.
Článek 26
Doplňkovost a soudržnost opatření Unie
1. Opatření, která obdrží finanční podporu na základě tohoto rozhodnutí, neobdrží pomoc z jiných finančních nástrojů Unie.
Komise zajistí, aby jí žadatelé o finanční podporu v rámci tohoto rozhodnutí a příjemci takové pomoci poskytli informace o finanční pomoci obdržené z jiných zdrojů, včetně souhrnného rozpočtu Unie, a informace o podaných žádostech o takovou pomoc.
2. Úsilí o součinnost a doplňkovost zahrnuje i jiné nástroje Unie. V případě reakce na humanitární krize ve třetích zemích zajistí Komise doplňkovost a soudržnost opatření financovaných na základě tohoto rozhodnutí a opatření financovaných na základě nařízení (ES) č. 1257/96.
3. Pokud pomoc v rámci mechanismu Unie přispívá k humanitární reakci Unie, zejména při složitých mimořádných událostech, opatření, na něž je poskytována finanční pomoc na základě tohoto rozhodnutí, musí vycházet ze zjištěných potřeb a musí být v souladu s humanitárními zásadami a zásadami využití civilní ochrany a vojenských zdrojů v souladu s Evropským konsensem o humanitární pomoci.
Článek 27
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření, která zajistí, aby při provádění akcí financovaných podle tohoto nařízení byly finanční zájmy Unie chráněny uplatňováním preventivních opatření proti podvodům, korupci a jiným protiprávním jednáním, a to prostřednictvím účinných kontrol a v případě zjištění nesrovnalostí také pomocí zpětného získání neoprávněně vyplacených částek a případně pomocí účinných, přiměřených a odrazujících správních a finančních sankcí.
2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr mají pravomoc provést audit na základě dokumentů a kontrol na místě u všech příjemců grantů, dodavatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky EU na základě tohoto rozhodnutí.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) může provádět vyšetřování včetně kontrol a inspekcí na místě v souladu s ustanoveními a postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (15) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (16), aby se zjistilo, zda nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, pokud jde o grantovou dohodu nebo rozhodnutí o grantu nebo smlouvu, které jsou financované podle tohoto rozhodnutí.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, dohody o spolupráci se třetími zeměmi a s mezinárodními organizacemi, smlouvy, grantové dohody a rozhodnutí o grantu vyplývající z provádění tohoto rozhodnutí musí obsahovat ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Účetní dvůr a OLAF k provádění takových auditů a vyšetřování v souladu s jejich příslušnými pravomocemi.
KAPITOLA VI
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 28
Třetí země a mezinárodní organizace
1. Mechanismus Unie je otevřen účasti:
a)
zemí Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), které jsou členy Evropského hospodářského prostoru (EHP), a to v souladu s podmínkami stanovenými v Dohodě o EHP, a dalších evropských zemí, pokud tak stanoví dohody a postupy;
b)
přistupujících zemí, kandidátských zemí a potenciálních kandidátů v souladu s obecnými zásadami a obecnými podmínkami pro účast těchto zemí v programech Unie stanovených příslušnými rámcovými dohodami a rozhodnutími Rady přidružení nebo obdobnými ujednáními.
2. Finanční pomoc uvedená v článku 20 a čl. 21 odst. 1 písm. a), b), f) a h) může být poskytnuta též kandidátským zemím a potenciálním kandidátům, jež se neúčastní mechanismu Unie, jakož i zemím účastnícím se evropské politiky sousedství, pokud tato finanční pomoc doplňuje financování na základě budoucího legislativního aktu Unie o nástroji předvstupní pomoci (NPP II) a budoucího legislativního aktu Unie o evropském nástroji sousedství.
3. Mezinárodní nebo regionální organizace mohou spolupracovat na činnostech v rámci mechanismu Unie, pokud to umožňují dvoustranné nebo mnohostranné dohody mezi těmito organizacemi a Unií.
Článek 29
Příslušné orgány
Pro účely použití tohoto rozhodnutí určí členské státy příslušné orgány a uvědomí o nich odpovídajícím způsobem Komisi.
Článek 30
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je Komisi svěřena za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 19 odst. 5 a 6 je svěřena Komisi do 31. prosince 2020.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedená v čl. 19 odst. 5 a 6 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 19 odst. 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament ani Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 31
Postup pro naléhavé případy
1. Akty v přenesené pravomoci přijaté podle tohoto článku vstupují v platnost bezodkladně a jsou použitelné, pokud proti nim není vyslovena námitka v souladu s odstavcem 2. V oznámení aktu v přenesené pravomoci Evropskému parlamentu a Radě se uvedou důvody použití postupu pro naléhavé případy.
2. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky postupem uvedeným v čl. 30 odst. 5. V takovém případě zruší Komise tento akt neprodleně poté, co jí Evropský parlament nebo Rada oznámí rozhodnutí o vyslovení námitek.
Článek 32
Prováděcí akty
1. Komise přijímá prováděcí akty týkající se:
a)
komunikace střediska s kontaktními místy členských států podle čl. 8 písm. b), čl. 15 odst. 3 a čl. 16 odst. 3 písm. a) a operativních postupů použitelných pro odezvu na katastrofy uvnitř Unie podle článku 15, jakož i mimo Unii podle článku 16, včetně určení příslušných mezinárodních organizací;
b)
složek společného komunikačního systému, jakož i organizace sdílení informací prostřednictvím společného komunikačního systému podle čl. 8 písm. b);
c)
procesu nasazování odborných týmů podle článku 17;
d)
určení modulů, dalších kapacit pro odezvu a odborníků podle čl. 9 odst. 1
e)
operačních požadavků na fungování a interoperabilitu modulů podle čl. 9 odst. 2, včetně jejich úkolů, kapacit, hlavních složek, soběstačnosti a nasazení;
f)
cílů kapacity, požadavků na kvalitu a interoperabilitu a certifikačních a registračních postupů nezbytných pro fungování evropské kapacity podle článku 11, jakož i finančních ujednání podle čl. 21 odst. 2;
g)
zjišťování a odstraňování nedostatků evropské kapacity podle článku 12;
h)
organizace programu odborné přípravy, rámce pro cvičení a programu zaměřeného na získané zkušenosti podle článku 13; a
i)
organizace podpory pro dopravu pomoci podle článků 18 a 23.
2. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 33 odst. 2.
Článek 33
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 34
Hodnocení
1. Opatření, která obdrží finanční podporu, se pravidelně monitorují za účelem sledování jejich provádění.
2. Komise vyhodnotí uplatňování tohoto rozhodnutí a předloží Evropskému parlamentu a Radě:
a)
do 30. června 2017 průběžnou hodnotící zprávu týkající se dosažených výsledků a kvalitativních a kvantitativních aspektů provádění tohoto rozhodnutí;
b)
do 31. prosince 2018 sdělení o pokračujícím provádění tohoto rozhodnutí; a
c)
do 31. prosince 2021 zprávu o následném hodnocení.
K průběžné hodnotící zprávě uvedené v písmenu a) a sdělení uvedenému v písmenu b) se případně přiloží návrhy na změny tohoto rozhodnutí.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 35
Přechodné ustanovení
1. Opatření, která byla zahájena před 1. lednem 2014 na základě rozhodnutí 2007/162/ES, Euratom, jsou v příslušných případech nadále spravována v souladu s uvedeným rozhodnutím.
2. Členské státy zajistí na vnitrostátní úrovni hladký přechod mezi opatřeními prováděnými v rámci finančního nástroje civilní ochrany a opatřeními, která mají být prováděna v rámci tohoto rozhodnutí.
Článek 36
Zrušení
Rozhodnutí 2007/162/ES, Euratom a 2007/779/ES, Euratom se zrušují. Odkazy na zrušená rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 37
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Článek 38
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 17. prosince 2013.
ROZHODNUTIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY č. 1313/2013/EÚ
zo 17. decembra 2013
o mechanizme Únie v oblasti civilnej ochrany
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 196,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (1),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom,
keďže:
(1)
Vzhľadom na výrazný nárast počtu a závažnosti prírodných katastrof a katastrof spôsobených ľudskou činnosťou v posledných rokoch a v situácii, v ktorej budúce katastrofy pravdepodobne budú extrémnejšie a zložitejšie, a to s ďalekosiahlymi a dlhotrvajúcimi dôsledkami vyplývajúcimi najmä zo zmeny klímy a potenciálnej interakcie medzi viacerými prírodnými a technologickými rizikami, je stále dôležitejší integrovaný prístup k zvládaniu katastrof. Európska únia by mala podporovať solidaritu a mala by podporovať a dopĺňať opatrenia členských štátov v oblasti civilnej ochrany a uľahčovať ich koordináciu s cieľom zlepšiť účinnosť systémov predchádzania prírodným katastrofám a katastrofám spôsobeným ľudskou činnosťou, prípravy a reakcie na ne.
(2)
Mechanizmus Spoločenstva v oblasti civilnej ochrany bol zriadený rozhodnutím Rady 2001/792/ES, Euratom (2), ktoré bolo prepracované rozhodnutím Rady 2007/779/ES, Euratom (3). Financovanie mechanizmu sa zabezpečilo rozhodnutím Rady 2007/162/ES, Euratom (4), ktorým sa ustanovil finančný nástroj civilnej ochrany (ďalej len „finančný nástroj“). Stanovuje sa ním poskytovanie finančnej pomoci Únie ako príspevku na zlepšenie účinnosti reakcie na závažné mimoriadne udalosti a na posilnenie preventívnych opatrení a opatrení zameraných na pripravenosť týkajúcich sa všetkých druhov mimoriadnych udalostí, ako aj na pokračovanie vykonávania opatrení, ktoré sa predtým prijali podľa rozhodnutia Rady 1999/847/ES (5). Účinnosť finančného nástroja sa skončí 31. decembra 2013.
(3)
Ochrana, ktorá sa má mechanizmom Únie v oblasti civilnej ochrany (ďalej len „mechanizmus Únie“) zabezpečovať, by sa mala vzťahovať prednostne na ľudí, ale aj na životné prostredie a majetok vrátane kultúrneho dedičstva, a to pred všetkými druhmi prírodných katastrof a katastrof spôsobených ľudskou činnosťou vrátane environmentálnych katastrof, znečisťovania morí a akútnych zdravotných mimoriadnych udalostí, ku ktorým dochádza v rámci Únie alebo mimo nej. Pri všetkých týchto katastrofách môže byť potrebné, aby civilná ochrana a iná pomoc v núdzi v rámci mechanizmu Únie doplnili spôsobilosti reakcie postihnutej krajiny. Pokiaľ ide o katastrofy spôsobené teroristickými útokmi, jadrovými alebo radiačnými haváriami, mechanizmus Únie by sa mal vzťahovať iba na opatrenia týkajúce sa pripravenosti a reakcie v oblasti civilnej ochrany.
(4)
Mechanizmus Únie by mal zároveň prispievať k vykonávaniu článku 222 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) tým, že podľa potreby poskytne svoje zdroje a kapacity.
(5)
Mechanizmus Únie predstavuje viditeľné vyjadrenie európskej solidarity prostredníctvom zabezpečenia praktického a včasného príspevku k prevencii katastrof a pripravenosti na ne a k reakcii na katastrofy a hrozbu katastrof bez toho, aby boli ohrozené relevantné hlavné zásady a dojednania v oblasti civilnej ochrany. Týmto rozhodnutím by preto nemali byť dotknuté recipročné práva a povinností členských štátov vyplývajúce z dvojstranných alebo viacstranných zmlúv, ktoré súvisia so záležitosťami, na ktoré sa vzťahuje toto rozhodnutie, ani povinnosť členských štátov chrániť ľudí, životné prostredie a majetok na svojom území.
(6)
V mechanizme Únie by sa malo náležite zohľadňovať príslušné právo Únie a medzinárodné záväzky Únie a využívať synergie s príslušnými iniciatívami Únie, akými sú napríklad európsky program pozorovania Zeme (Copernicus), Európsky program na ochranu kritickej infraštruktúry (EPCIP) a spoločné prostredie na výmenu informácií (CISE).
(7)
Veľmi dôležitá je úloha regionálnych a miestnych orgánov pôsobiacich v oblasti riadenia katastrof. Je preto potrebné, aby sa tieto regionálne a miestne orgány náležite zapájali do činností uskutočňovaných v rámci tohto rozhodnutia v súlade s národnými štruktúrami členských štátov.
(8)
Prevencia má kľúčový význam pre ochranu pred katastrofami a vyžaduje si ďalšie opatrenia, ako sa požaduje v záveroch Rady z 30. novembra 2009 a v uznesení Európskeho parlamentu z 21. septembra 2010 o oznámení Komisie s názvom „Prístup Spoločenstva k prevencii prírodných a človekom spôsobených katastrof“. Mechanizmus Únie by mal zahŕňať všeobecný rámec politiky pre opatrenia Únie v oblasti prevencie rizík katastrof zamerané na dosiahnutie vyššej úrovne ochrany pred katastrofami a odolnosti voči nim, zabránením ich účinkom alebo ich obmedzením a rozvíjaním kultúry prevencie vrátane náležitého zváženia pravdepodobných vplyvov zmeny klímy a potreby primeraných opatrení zameraných na prispôsobenie sa im. Z tohto hľadiska má pre zabezpečenie integrovaného prístupu k zvládaniu katastrof, v ktorom sa spájajú opatrenia týkajúce sa prevencie rizík, pripravenosti a reakcie na ne zásadný význam posúdenie rizík, plánovanie riadenia rizík, posúdenie spôsobilosti na riadenie rizík, ktoré uskutočňujú jednotlivé členské štáty na národnej alebo príslušnej nižšej úrovni a do ktorých sú prípadne zapojené ďalšie príslušné útvary, prehľad rizík vypracovaný na úrovni Únie a partnerské preskúmania. Mechanizmus Únie by mal preto zahŕňať všeobecný rámec na výmenu informácií o rizikách a spôsobilostiach riadenia rizík bez toho, aby bol dotknutý článok 346 ZFEÚ, v ktorom sa zaručuje, že žiadny členský štát by nemal byť povinný poskytovať informácie, ktorých sprístupnenie podľa jeho názoru odporuje základným záujmom jeho bezpečnosti.
(9)
Prispievaním k ďalšiemu rozvíjaniu a lepšej integrácii nadnárodných systémov monitorovania a včasného varovania, ako aj systémov výstrahy európskeho záujmu by Únia mala členským štátom pomáhať minimalizovať prípravný čas potrebný na reakciu na katastrofy a výstrahu občanov Únie. Takéto systémy by mali zohľadňovať existujúce a budúce informačné zdroje a systémy a vychádzať z nich a zároveň by mali podporovať príslušné nové technológie.
(10)
Mechanizmus Únie by mal zahŕňať všeobecný rámec politiky zameraný na neustále zlepšovanie úrovne pripravenosti systémov a služieb civilnej ochrany, ich pracovníkov a obyvateľstva v rámci Únie. Tento rámec by mal zahŕňať program cvičení, program získaných skúseností, ako aj programy odbornej prípravy a sieť odbornej prípravy na úrovni Únie a členských štátov so zameraním na prevenciu katastrof, pripravenosť a reakciu na katastrofy, ako sa požaduje v záveroch Rady z 27. novembra 2008 o európskych mechanizmoch odbornej prípravy zameraných na zvládanie katastrof.
(11)
Rozvoj modulov civilnej ochrany pozostávajúcich zo zdrojov jedného alebo viacerých členských štátov, ktorých cieľom je dosiahnuť úplnú interoperabilitu, by sa malo uskutočňovať s cieľom prispieť k posilneniu spolupráce v oblasti civilnej ochrany a ďalej rozvíjať koordinovanú spoločnú rýchlu reakciu členských štátov. Moduly by sa mali organizovať na úrovni členských štátov a podliehať ich riadeniu a kontrole.
(12)
Mechanizmus Únie by mal uľahčiť podporné zásahy aktivácie a koordinácie pomoci pri nasadení. Mechanizmus Únie by mal vychádzať zo štruktúry Únie, ktorá pozostáva z Koordinačného centra pre reakcie na núdzové situácie (ERCC), európskej kapacity pre reakcie na núdzové situácie (EERC) vo forme dobrovoľného zoskupenia kapacít vopred poskytnutých členských štátmi, vyškolených odborníkov, zo spoločného systému komunikácie a poskytovania informácií v prípade núdzových situácií (CECIS) riadeného Komisiou a z kontaktných bodov v členských štátoch. Mal by poskytovať rámec na zhromažďovanie overených informácií o situácii s cieľom ich šírenia členským štátom a spoločného využívania skúseností získaných pri zásahoch.
(13)
Na zlepšenie plánovania operácií zameraných na reakciu na katastrofy v rámci mechanizmu Únie a posilnenie dostupnosti kľúčových kapacít je potrebné vybudovať EERC vo forme dobrovoľného zoskupenia kapacít vopred poskytnutých členských štátmi a štruktúrovaný proces na identifikáciu prípadných nedostatkových kapacít.
(14)
V súvislosti s podpornými zásahmi pri reakcii na katastrofy mimo Únie by mal mechanizmus Únie napomáhať a podporovať opatrenia vykonávané členskými štátmi a Úniou ako celkom, aby propagoval konzistentnosť práce vykonávanej na medzinárodnej úrovni v oblasti civilnej ochrany. V prípade účasti Organizácie Spojených národov zohráva táto organizácia celkovú koordinačnú úlohu pri záchranných operáciách v tretích krajinách. Pomoc poskytovaná v rámci mechanizmu Únie by sa mala koordinovať s Organizáciou Spojených národov a ďalšími relevantnými medzinárodnými aktérmi, aby sa maximalizovalo využívanie dostupných zdrojov a zabránilo akejkoľvek zbytočnej duplicite úsilia. Posilnená koordinácia pomoci v oblasti civilnej ochrany prostredníctvom mechanizmu Únie je predpokladom podpory celkového koordinačného úsilia a zabezpečenia komplexného príspevku Únie k celkovému úsiliu zameranému na pomoc v núdzi. V prípadoch katastrof, v ktorých sa pomoc poskytuje v rámci mechanizmu Únie aj nariadenia Rady (ES) č. 1257/96 (6), Komisia by mala zabezpečiť účinnosť, súdržnosť a doplnkovosť celkovej reakcie Únie, a to pri rešpektovaní Európskeho konsenzu o humanitárnej pomoci (7).
(15)
Treba zlepšiť dostupnosť a prípustnosť primeraných dopravných prostriedkov s cieľom podporiť rozvoj schopnosti rýchlej reakcie na úrovni Únie. Únia by mala podporovať a dopĺňať úsilie členských štátov uľahčovaním koordinácie a zdieľania dopravných zdrojov členských štátov a v prípade potreby prispievať na financovanie dodatočných dopravných prostriedkov, a to na základe určitých kritérií a pri zohľadnení existujúcich systémov.
(16)
Podporné zásahy by mali vychádzať z dopytu a podliehať úplnej koordinácii na mieste s cieľom maximalizovať účinnosť a zabezpečiť prístup k postihnutému obyvateľstvu. Komisia by mala poskytovať primeranú logistickú podporu pre vyslané tímy odborníkov.
(17)
Mechanizmus Únie by sa mohol používať aj na podporu konzulárnej pomoci, pokiaľ ide o civilnú ochranu, určenej občanom Únie v prípade katastrof v tretích krajinách, ak o to požiadajú konzulárne orgány dotknutých členských štátov. Dotknuté členské štáty by mali podľa možností takéto žiadosti koordinovať navzájom, ako aj s akýmikoľvek ďalšími zainteresovanými stranami s cieľom zabezpečiť optimálne využívanie mechanizmu Únie a zabrániť praktickým ťažkostiam na mieste. O takúto podporu by mohol požiadať napríklad „vedúci štát“ alebo členský štát, ktorý koordinuje pomoc pre všetkých občanov Európskej únie. Koncepcia vedúceho štátu by sa mala chápať v súlade s usmerneniami Európskej únie týkajúcimi sa vykonávania koncepcie „vedúceho štátu v konzulárnych otázkach“ (8). Toto rozhodnutie sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté pravidlá Únie týkajúce sa konzulárnej ochrany občanov Únie v zahraničí.
(18)
Pri plánovaní operácií reakcie je užitočné skontaktovať príslušné mimovládne organizácie a ďalšie príslušné subjekty s cieľom identifikovať akékoľvek dodatočné kapacity v oblasti reakcie, ktoré by mohli byť v prípade katastrof sprístupnené prostredníctvom príslušných orgánov členských štátov.
(19)
Využitie vojenských prostriedkov ako poslednej možnosti v rámci civilného dohľadu môže predstavovať významný prínos k reakcii na katastrofy. V prípadoch, v ktorých sa použitie vojenských kapacít na podporu operácií v oblasti civilnej ochrany považuje za vhodné, by sa spolupráca s ozbrojenými silami mala riadiť podmienkami, postupmi a kritériami ustanovenými Radou alebo jej príslušnými orgánmi týkajúcimi sa sprístupnenia vojenských kapacít, ktoré sú relevantné pre ochranu civilného obyvateľstva, mechanizmu Únie, a mala by byť v súlade s príslušnými medzinárodnými usmerneniami.
(20)
V prípade, keď pomoc v rámci mechanizmu Únie prispieva k humanitárnej reakcii Únie, najmä v prípade komplexných núdzových situácií, by opatrenia, na ktoré sa podľa tohto rozhodnutia poskytuje finančná pomoc, mali byť v súlade s humanitárnymi zásadami a zásadami týkajúcimi sa využívania civilnej ochrany a vojenských zdrojov stanovenými v Európskom konsenze o humanitárnej pomoci.
(21)
Mala by sa umožniť účasť krajín Európskeho združenia voľného obchodu (EZVO), ktoré sú členmi Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP), pristupujúcich krajín, kandidátskych krajín a potenciálnych kandidátskych krajín. Kandidátske krajiny a potenciálni kandidáti, ktorí nie sú zapojení do mechanizmu Únie, ako aj krajiny, ktoré sú súčasťou európskej susedskej politiky (ENP), by mali mať tiež prospech z určitých opatrení financovaných podľa tohto rozhodnutia.
(22)
V záujme zabezpečenia jednotných podmienok na vykonávanie tohto rozhodnutia by sa Komisii mali udeliť vykonávacie právomoci, pokiaľ ide o interakciu ERCC s členskými štátmi a operačné postupy týkajúce sa reakcie na katastrofy v rámci Únie i mimo nej; zložky CECIS a organizáciu zdieľania informácií prostredníctvom CECIS; proces nasadzovania tímov expertov; určovanie modulov; ďalšie kapacity a expertov v oblasti reakcie; operačné požiadavky na fungovanie a interoperabilitu modulov; ciele v oblasti kapacity; požiadavky na kvalitu, interoperabilitu a postup certifikácie a registrácie potrebný na fungovanie EERC, ako aj finančné dojednania; identifikáciu nedostatkov, pokiaľ ide o EERC a ich odstránenie; organizáciu programov odbornej prípravy; rámec cvičení a program získaných skúseností; a organizáciu podpory pre dopravu pomoci. Tieto právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (9).
(23)
Na prijímanie vykonávacích aktov stanovených v tomto rozhodnutí by sa mal použiť postup preskúmania.
(24)
Týmto rozhodnutím sa posilňuje spolupráca medzi Úniou a členskými štátmi a uľahčuje sa koordinácia v oblasti civilnej ochrany, čím sa umožňujú účinnejšie opatrenia z dôvodu ich rozsahu a komplementárnosti. Ak na zvládnutie katastrofy nestačia spôsobilosti reakcie členského štátu, tento štát sa môže rozhodnúť, že mechanizmus Únie využije na doplnenie vlastných zdrojov v oblasti civilnej ochrany a iných zdrojov reakcie na katastrofy.
(25)
Keďže ciele tohto rozhodnutia nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale z dôvodov jeho rozsahu alebo účinkov ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto rozhodnutie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.
(26)
Týmto rozhodnutím nie sú dotknuté opatrenia, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti budúceho legislatívneho aktu Únie ustanovujúceho nástroj stability, opatrenia v oblasti verejného zdravia prijaté podľa právnych aktov Únie týkajúcich sa akčných programov Únie v oblasti zdravia, ani opatrenia týkajúce sa bezpečnosti spotrebiteľa prijaté podľa budúceho legislatívneho aktu Únie o programe v oblasti spotrebiteľskej politiky (2014 - 2020).
(27)
Z dôvodov súdržnosti sa toto rozhodnutie nevzťahuje na opatrenia, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti rozhodnutia Rady 2007/124/ES, Euratom (10) alebo budúceho legislatívneho aktu Únie o zriadení nástroja pre finančnú podporu v oblasti policajnej spolupráce, predchádzania trestnej činnosti, boja proti trestnej činnosti a krízového riadenia ako súčasti Fondu pre vnútornú bezpečnosť, alebo ktoré sa týkajú udržiavania práva a poriadku a ochrany vnútornej bezpečnosti. Toto rozhodnutie sa nevzťahuje na činnosti, na ktoré sa vzťahuje nariadenie (ES) č. 1257/96.
(28)
Ustanoveniami tohto rozhodnutia nie je dotknuté prijímanie právne záväzných aktov podľa Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, v ktorých sa ustanovujú osobitné núdzové opatrenia pre prípad jadrových alebo radiačných katastrof.
(29)
Toto rozhodnutie sa vzťahuje na opatrenia v oblasti prevencie znečisťovania morí a pripravenosti a reakcie na toto znečisťovanie, a to s výnimkou opatrení, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 (11).
(30)
Komisia na účely zabezpečenia vykonávania tohto rozhodnutia môže financovať také činnosti, ktoré súvisia s pripravenosťou, monitorovaním, kontrolou, auditom a hodnotením a ktoré sú potrebné na riadenie mechanizmu Únie a dosiahnutie jeho cieľov.
(31)
Úhrada výdavkov, prideľovanie zákaziek v rámci verejného obstarávania a prideľovanie grantov podľa tohto rozhodnutia by sa malo vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 (12). Z dôvodu osobitného charakteru opatrení v oblasti civilnej ochrany je vhodné ustanoviť, že granty možno prideľovať právnickým osobám, či už sa spravujú súkromným alebo verejným právom. Ďalej je dôležité, aby sa dodržiavali pravidlá nariadenia (EÚ, Euratom) č. 966/2012, najmä pokiaľ ide o zásady hospodárnosti, efektívnosti a účinnosti, ktoré sú v ňom stanovené.
(32)
Finančné záujmy Únie by sa mali chrániť prostredníctvom primeraných opatrení v celom výdavkovom cykle vrátane predchádzania, odhaľovania a vyšetrovania nezrovnalostí, vymáhania stratených, neoprávnene vyplatených alebo nesprávne použitých finančných prostriedkov, a v prípade potreby administratívnych a finančných sankcií v súlade s nariadením (EÚ, Euratom) č. 966/2012.
(33)
Toto rozhodnutie stanovuje finančné krytie pre celé trvanie mechanizmu Únie, ktoré predstavuje pre Európsky parlament a Radu hlavnú referenčnú sumu v priebehu ročného rozpočtového postupu v zmysle bodu 17 Medziinštitucionálnej dohody z 2. decembra 2013 medzi Európskym parlamentom, Radou a Komisiou o rozpočtovej disciplíne, spolupráci v rozpočtových otázkach a riadnom finančnom hospodárení (13). Táto suma by sa sčasti mala financovať z okruhu 3 (Bezpečnosť a občianstvo) a sčasti z okruhu 4 (Globálna Európa) viacročného finančného rámca na roky 2014 - 2020.
(34)
Finančné krytie na vykonávanie tohto rozhodnutia by sa malo rozdeliť podľa percentuálneho podielu stanoveného v prílohe I.
(35)
Právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ by sa mala na Komisiu delegovať najneskôr do 30. júna 2017, pokiaľ ide o preskúmanie rozdelenia finančného krytia na vykonávanie tohto rozhodnutia na základe predbežného hodnotenia. Kedykoľvek je potrebná bezodkladná revízia rozpočtových zdrojov, ktoré sú k dispozícii v prípade operácií reakcie, prostredníctvom postupu pre naliehavé prípady, mal by sa uplatniť postup pre naliehavé prípady. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(36)
Toto rozhodnutie by sa malo uplatňovať od 1. januára 2014, pretože sa týka viacročného finančného rámca na roky 2014 - 2020,
PRIJALI TOTO ROZHODNUTIE:
KAPITOLA I
VŠEOBECNÉ A OSOBITNÉ CIELE, PREDMET ÚPRAVY, ROZSAH PÔSOBNOSTI A VYMEDZENIE POJMOV
Článok 1
Všeobecný cieľ a predmet úpravy
1. Cieľom mechanizmu Únie v oblasti civilnej ochrany (ďalej len „mechanizmus Únie“) je posilňovať spoluprácu medzi Úniou a členskými štátmi a uľahčovať koordináciu v oblasti civilnej ochrany v záujme zlepšenia účinnosti systémov predchádzania prírodným katastrofám a katastrofám spôsobeným ľudskou činnosťou, prípravy a reakcie na ne.
2. Ochrana, ktorá sa má mechanizmom Únie zabezpečovať, sa vzťahuje prednostne na ľudí, ale aj na životné prostredie a majetok vrátane kultúrneho dedičstva, a to pred všetkými druhmi prírodných katastrof a katastrof spôsobených ľudskou činnosťou vrátane dôsledkov terorizmu a technologických, radiačných alebo environmentálnych katastrof, znečisťovania morí a akútnych zdravotných mimoriadnych udalostí, ku ktorým dochádza v rámci Únie alebo mimo nej. V prípade dôsledkov teroristických činov a radiačných katastrof sa mechanizmus Únie môže vzťahovať len na opatrenia týkajúce sa pripravenosti a reakcie.
3. Mechanizmom Únie sa podporuje solidarita medzi členskými štátmi prostredníctvom praktickej spolupráce a koordinácie bez toho, aby bola dotknutá primárna povinnosť členských štátov chrániť ľudí, životné prostredie a majetok vrátane kultúrneho dedičstva na svojom území pred katastrofami a vybaviť svoje systémy zvládania katastrof dostatočnými spôsobilosťami, aby boli schopné náležite a konzistentne zvládnuť katastrofy takej povahy a takého rozsahu, ktoré možno dôvodne predpokladať a na ktoré sa možno pripraviť.
4. V tomto rozhodnutí sa ustanovujú všeobecné pravidlá pre mechanizmus Únie a pravidlá poskytovania finančnej pomoci v rámci mechanizmu Únie.
5. Mechanizmom Únie nie sú dotknuté povinnosti vyplývajúce z platných relevantných právnych aktov Únie, podľa Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, alebo podľa platných medzinárodných dohôd.
6. Toto rozhodnutie sa nevzťahuje na opatrenia vykonávané podľa nariadenia (ES) č. 257/96; nariadenia (ES) č. 1406/2002, nariadenia (ES) č. 1717/2006, rozhodnutia Európskeho parlamentu a Rady č. 1082/2013./EÚ (14) alebo právnych predpisov Únie týkajúcich sa akčných programov v oblasti zdravia, vnútorných vecí a spravodlivosti.
Článok 2
Rozsah pôsobnosti
1. Toto rozhodnutie sa vzťahuje na spoluprácu v oblasti civilnej ochrany. Takáto spolupráca zahŕňa:
a)
opatrenia v oblasti prevencie a pripravenosti v rámci Únie, a pokiaľ ide o článok 5 ods. 2, článok 13 ods. 3 a článok 28, aj mimo Únie, a
b)
opatrenia zamerané na pomoc pri reakcii na bezprostredné nepriaznivé následky katastrofy, a to v rámci Únie alebo mimo nej, a to aj v krajinách, na ktoré odkazuje článok 28 ods. 1, na žiadosť o pomoc prostredníctvom mechanizmu Únie.
2. V tomto rozhodnutí sa zohľadňujú osobitné potreby izolovaných, okrajových a ostatných regiónov alebo ostrovov Únie, pokiaľ ide o prevenciu katastrof a pripravenosť a reakciu na ne, ako aj osobitné potreby zámorských krajín a území týkajúce sa reakcie na katastrofy.
Článok 3
Osobitné ciele
1. Mechanizmom Únie sa podporuje, dopĺňa a uľahčuje koordinácia opatrení členských štátov v záujme plnenia týchto spoločných osobitných cieľov:
a)
dosiahnuť vysokú úroveň ochrany pred katastrofami zabránením ich potenciálnym účinkom, ich zmiernením, podporovaním kultúry prevencie a zlepšovaním spolupráce medzi útvarmi civilnej ochrany a ostatnými príslušnými útvarmi;
b)
zvýšiť úroveň pripravenosti reagovať na katastrofy na úrovni členského štátu a Únie;
c)
uľahčiť rýchlu a účinnú reakciu v prípade katastrof alebo hrozby katastrof, a
d)
zvýšiť povedomie a pripravenosť verejnosti v prípadoch katastrof.
2. Ukazovatele sa podľa potreby budú využívať na monitorovanie, hodnotenie a preskúmavanie uplatňovania tohto rozhodnutia. Tieto ukazovatele sú:
a)
pokrok vo vykonávaní rámca prevencie katastrof: meraný počtom členských štátov, ktoré sprístupnili Komisii zhrnutie svojho posúdenia rizika a posúdenie svojej spôsobilosti na riadenie rizika, ako sa uvádza v článku 6.
b)
pokrok vo zvyšovaní úrovne pripravenosti na katastrofy: meraný množstvom kapacít v oblasti reakcie zahrnutých do dobrovoľného zoskupenia vo vzťahu k cieľom týkajúcich sa kapacít uvedených v článku 11 a počtu modulov registrovaných v CECIS;
c)
pokrok dosiahnutý pri zlepšovaní reakcie na katastrofy: meraný rýchlosťou zásahov v rámci mechanizmu Únie a rozsahom, v ktorom pomoc prispieva k potrebám na mieste; a
d)
pokrok vo zvyšovaní povedomia a pripravenosti verejnosti na katastrofy meraný úrovňou povedomia občanov Únie o rizikách v ich regióne.
Článok 4
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto rozhodnutia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1)
„katastrofa“ je akákoľvek situácia, ktorá má alebo môže mať závažný vplyv na ľudí, životné prostredie alebo majetok, vrátane kultúrneho dedičstva;
2)
„reakcia“ je akékoľvek opatrenie na základe žiadosti o pomoc, ktoré sa vykoná v rámci mechanizmu Únie v prípade hrozby katastrofy alebo počas katastrofy samotnej alebo po nej s cieľom riešiť jej bezprostredné nepriaznivé dôsledky;
3)
„pripravenosť“ je stav pohotovosti a spôsobilosti ľudských zdrojov, materiálnych prostriedkov, štruktúr, spoločenstiev a organizácií, ktoré umožňujú zabezpečiť účinnú rýchlu reakciu na katastrofu a ktoré sú výsledkom vopred uskutočnených opatrení;
4)
„prevencia“ je akékoľvek opatrenie zamerané na zníženie rizika alebo zmierňovanie nepriaznivých následkov katastrof pre ľudí, životné prostredie a majetok vrátane kultúrneho dedičstva;
5)
„včasné varovanie“ je včasné a účinné poskytovanie informácií, ktoré umožňuje prijať opatrenia na zabránenie rizikám katastrof a ich nepriaznivému vplyvu alebo na ich zníženie, ako aj uľahčenie pripravenosti na účinnú reakciu;
6)
„modul“ je sebestačné a autonómne usporiadanie spôsobilostí členských štátov, ktoré je vzhľadom na úlohy a potreby vopred vymedzené, alebo mobilný operačný tím členských štátov predstavujúci kombináciu ľudských zdrojov a materiálnych prostriedkov, ktorý je možné charakterizovať na základe jeho kapacity, pokiaľ ide o zásah, alebo úlohy (úloh), ktorú je schopný vykonať;
7)
„posúdenie rizík“ znamená celkový medzisektorový proces zisťovania rizík, analýzy rizík a hodnotenia rizík vykonávaný na vnútroštátnej úrovni alebo vhodnej úrovni, ktorá je nižšia, ako vnútroštátna úroveň;
8)
„spôsobilosť na riadenie rizík“ je schopnosť členského štátu alebo jeho regiónov znížiť alebo zmierniť riziká, (vplyv a pravdepodobnosť katastrofy), ktoré zistili na základe svojich posúdení rizík, a prispôsobiť sa im, a to do takej miery, ktorá je v danom členskom štáte prijateľná. Spôsobilosť na riadenie rizík sa môže posudzovať na základe technickej, finančnej a administratívnej kapacity vykonávať náležité:
a)
posúdenia rizík,
b)
plánovanie riadenia rizík na účely prevencie a pripravenosti a
c)
opatrenia týkajúce sa prevencie rizík a pripravenosti na ne;
9)
„podpora hostiteľskej krajiny“ je akékoľvek opatrenie vykonávané vo fáze pripravenosti a reakcie zo strany krajiny, ktorá dostáva alebo vysiela pomoc, alebo Komisie, zamerané na odstránenie predvídateľných prekážok medzinárodnej pomoci, ktorá sa poskytuje prostredníctvom mechanizmu Únie. Zahŕňa podporu, ktorú členské štáty poskytujú na účely uľahčenia tranzitu tejto pomoci cez svoje územie;
10)
„kapacita v oblasti reakcie“ je pomoc, ktorá sa na požiadanie môže poskytovať prostredníctvom mechanizmu Únie
11)
„logistická podpora“ znamená základné vybavenie alebo služby, ktoré tímy odborníkov uvedené v článku 17 ods. 1 potrebujú na vykonávanie svojich úloh, okrem iného komunikáciu, dočasné ubytovanie, potraviny alebo dopravu v rámci krajiny.
KAPITOLA II
PREVENCIA
Článok 5
Preventívne opatrenia
1. Komisia na účely dosiahnutia cieľov a vykonania opatrení v oblasti prevencie:
a)
prijíma opatrenia na zlepšenie vedomostnej základne o rizikách katastrof a napomáha spoločné využívanie vedomostí, najlepších postupov a informácií, a to aj medzi členskými štátmi, ktoré čelia spoločným rizikám;
b)
podporuje a presadzuje posúdenie rizík a činnosti v oblasti mapovania, ktoré vykonávajú členské štáty, prostredníctvom spoločného využívania osvedčených postupov, a uľahčuje prístup k osobitným a odborným znalostiam o otázkach spoločného záujmu;
c)
vytvára a pravidelne aktualizuje medzisektorový prehľad a mapu rizík prírodných katastrof a katastrof spôsobených ľudskou činnosťou, ktorým Únia môže čeliť, využívajúc jednotný prístup v rámci rôznych oblastí politík, ktoré sa môžu zaoberať prevenciou katastrof alebo mať na ňu vplyv, pričom sa náležite zohľadnia pravdepodobné vplyvy zmeny klímy;
d)
nabáda na výmenu osvedčených postupov pri vypracúvaní národných systémov civilnej ochrany v záujme vyrovnania sa s vplyvom zmeny klímy;
e)
presadzuje a podporuje rozvoj a vykonávanie činnosti členských štátov v oblasti riadenia rizík, a to prostredníctvom spoločného využívania osvedčených postupov, a uľahčuje prístup k osobitným a odborným znalostiam o otázkach spoločného záujmu;
f)
zhromažďuje a šíri informácie sprístupnené členskými štátmi, organizuje výmenu skúseností o hodnotení spôsobilosti na riadenie rizík, spolu s členskými štátmi do 22. decembra 2014 vytvára usmernenia týkajúce sa obsahu, metodiky a štruktúry týchto hodnotení a uľahčuje spoločné využívanie osvedčených postupov v oblasti plánovania prevencie a pripravenosti, a to aj prostredníctvom dobrovoľného partnerského preskúmania;
g)
v lehotách stanovených v článku 6 písm. c) pravidelne podáva správy Európskemu parlamentu a Rade o pokroku dosiahnutom vo vykonávaní článku 6;
h)
podporuje využívanie rôznych fondov Únie, prostredníctvom ktorých by bolo možné podporovať udržateľné predchádzanie katastrofám a nabáda členské štáty a regióny, aby tieto možnosti financovania využívali;
i)
zdôrazňuje význam prevencie rizík a podporuje členské štáty pri zvyšovaní povedomia, informovanosti verejnosti a zabezpečovaní vzdelávania;
j)
podporuje preventívne opatrenia v členských štátoch a tretích krajinách uvedených v článku 28, a to prostredníctvom spoločného využívania osvedčených postupov, a uľahčuje prístup k osobitným a odborným znalostiam o otázkach spoločného záujmu; a
k)
v úzkej konzultácii s členskými štátmi vykonáva ďalšie nevyhnutné podporné a doplnkové preventívne opatrenia na účely dosiahnutia cieľov uvedených v článku 3 ods. 1 písm. a).
2. Komisia môže na žiadosť členského štátu, tretej krajiny alebo Organizácie Spojených národov alebo jej agentúr nasadiť tím odborníkov na mieste na poskytovanie poradenstva o preventívnych opatreniach.
Článok 6
Riadenie rizík
Členské štáty na účely podpory účinného a súdržného prístupu k prevencii katastrof a pripravenosti na katastrofy prostredníctvom spoločného využívania informácií, ktoré nemajú citlivý charakter, a to informácií, ktorých sprístupnenie by nebolo v rozpore so základnými záujmami bezpečnosti členských štátov, a najlepších postupov v rámci mechanizmu Únie:
a)
vypracúvajú posúdenia rizík na vnútroštátnej úrovni alebo vhodnej úrovni, ktorá je nižšia ako vnútroštátna úroveň, a Komisii sprístupňujú zhrnutie ich relevantných prvkov, a to do 22. decembra 2015 a potom každé tri roky;
b)
rozvíjajú a skvalitňujú svoje plánovanie riadenia rizík v prípade katastrof na vnútroštátnej úrovni alebo vhodnej úrovni, ktorá je nižšia ako vnútroštátna úroveň;
c)
sprístupňujú Komisii posúdenie svojej spôsobilosti na riadenie rizík na vnútroštátnej úrovni alebo vhodnej úrovni, ktorá je nižšia ako vnútroštátna úroveň, a to každé tri roky po finalizácii príslušných usmernení uvedených v článku 5 ods. 1 písm. f) alebo kedykoľvek v prípade významných zmien; a
d)
dobrovoľne sa zúčastňujú na partnerskom preskúmaní hodnotení spôsobilosti riadenia rizík.
KAPITOLA III
PRIPRAVENOSŤ
Článok 7
Koordinačné centrum pre reakcie na núdzové situácie
Týmto sa zriaďuje Koordinačné centrum pre reakcie na núdzové situácie (ERCC). ERCC zabezpečuje operačnú spôsobilosť 24 hodín denne a 7 dní v týždni a slúži členským štátom a Komisii na dosahovanie cieľov mechanizmu Únie.
Článok 8
Všeobecné opatrenia Komisie v oblasti pripravenosti
Komisia vykonáva tieto opatrenia zamerané na pripravenosť:
a)
riadi (ERCC);
b)
riadi spoločný systému komunikácie a poskytovania informácií v prípade núdzových situácií (Common Emergency Communication and Information System - CECIS) s cieľom umožniť komunikáciu a spoločné využívanie informácií medzi ERCC a kontaktnými bodmi členských štátov;
c)
prispieva k rozvoju a lepšej integrácii nadnárodných systémov spoločného európskeho záujmu zameraných na odhaľovanie, včasné varovanie a výstrahu s cieľom umožniť rýchlu reakciu, a podporovať vzájomné prepojenie medzi vnútroštátnymi systémami včasného varovania a výstrahy a ich prepojenie s ERCC a CECIS. Tieto systémy zohľadňujú existujúce a budúce zdroje a systémy týkajúce sa informácií, monitorovania a odhaľovania a stavajú na nich;
d)
vytvára a riadi spôsobilosti na aktiváciu a vysielanie tímov odborníkov zodpovedných za:
i)
posudzuje potreby, ktorým sa možno bude môcť vyhovieť v rámci mechanizmu Únie, v štáte žiadajúcom o pomoc,
ii)
v prípade potreby uľahčuje koordináciu pomoci pri reakcii na katastrofy na mieste a udržiava spojenie s príslušnými orgánmi štátu žiadajúceho o pomoc, a
iii)
podporuje žiadajúce štáty prostredníctvom odborných znalostí o opatreniach týkajúcich sa prevencie, pripravenosti a reakcie,
e)
vytvára a udržiava spôsobilosti poskytovať logistickú podporu pre tieto tímy odborníkov;
f)
vytvára a udržiava systém vyškolených odborníkov členských štátov, ktorí môžu byť k dispozícii v krátkom čase, aby ERCC pomohli pri monitorovaní, informovaní a uľahčení koordinácii;
g)
uľahčuje koordináciu predbežného umiestňovania kapacít v oblasti reakcie na katastrofy, ktoré vykonávajú členské štáty, v rámci Únie;
h)
podporuje úsilie o zlepšenie interoperability modulov a iných kapacít v oblasti reakcie pri zohľadnení najlepších postupov na úrovni členských štátov, ako aj medzinárodnej úrovni;
i)
v rámci svojich právomocí prijíma opatrenia potrebné na uľahčenie podpory hostiteľskej krajiny vrátane vypracúvania a aktualizácie usmernení o podpore hostiteľskej krajiny, na čom na základe operačných skúseností spolupracuje s členskými štátmi;
j)
podporuje vytváranie dobrovoľných programov partnerského preskúmania na posúdenie stratégií pripravenosti členských štátov, a to na základe vopred vymedzených kritérií, čo umožní formulovanie odporúčaní na posilnenie pripravenosti na úrovni Únie; a
k)
v úzkej konzultácii s členskými štátmi prijíma ďalšie nevyhnutné podporné a doplnkové opatrenia v oblasti pripravenosti na účely dosiahnutia cieľov uvedených v článku 3 ods. 1 písm. b).
Článok 9
Všeobecné opatrenia členských štátov v oblasti pripravenosti
1. Členské štáty pracujú dobrovoľne na rozvoji modulov, najmä s cieľom vyhovieť v rámci mechanizmu Únie prioritným potrebám súvisiacim so zásahmi alebo podporou.
Členské štáty vopred určia moduly, iné kapacity v oblasti reakcie a odborníkov v rámci svojich príslušných útvarov, a najmä útvarov svojej civilnej ochrany alebo iných útvarov pre núdzové situácie, ktoré by sa na požiadanie mohli prostredníctvom mechanizmu Únie poskytnúť na účely zásahu. Zohľadnia, že zloženie modulov alebo iných kapacít v oblasti reakcie môže závisieť od druhu katastrofy a od konkrétnych potrieb z nej vyplývajúcich.
2. Moduly pozostávajú zo zdrojov jedného alebo viacerých členských štátov a:
a)
sú schopné vykonávať vopred vymedzené úlohy v oblastiach reakcie v súlade s platnými medzinárodnými usmerneniami a preto:
i)
je možné ich vyslať prostredníctvom ERCC vo veľmi krátkom čase po predložení žiadosti o pomoc; a
ii)
sú schopné pracovať sebestačne a autonómne v danom časovom období;
b)
sú interoperabilné s inými modulmi;
c)
zúčastňujú sa na odbornej príprave a cvičeniach s cieľom splniť požiadavku interoperability;
d)
sú podriadené vedeniu osoby, ktorá je zodpovedná za činnosť modulov; a
e)
sú schopné podľa potreby spolupracovať s ostatnými orgánmi Únie a/alebo medzinárodnými inštitúciami, najmä Organizáciou Spojených národov.
3. Členské štáty vopred dobrovoľne určia odborníkov, ktorí by sa mohli vyslať ako členovia odborných tímov, ako sa uvádza v článku 7 písm. d).
4. Členské štáty zvážia možnosť poskytnúť v prípade potreby iné kapacity v oblasti reakcie, ktoré by mohli dať k dispozícií príslušné útvary alebo ktoré môžu poskytnúť mimovládne organizácie a iné relevantné subjekty.
Iné kapacity v oblasti reakcie môžu pozostávať zo zdrojov jedného alebo viacerých členských štátov a v prípade potreby:
a)
sú schopné vykonávať úlohy v oblastiach reakcie v súlade s platnými medzinárodnými usmerneniami a preto:
i)
je možné ich vyslať prostredníctvom ERCC vo veľmi krátkom čase po predložení žiadosti o pomoc; a
ii)
sú v prípade potreby schopné pracovať sebestačne a autonómne v danom časovom období;
b)
sú schopné podľa potreby spolupracovať s ostatnými orgánmi Únie a/alebo medzinárodnými inštitúciami, najmä Organizáciou Spojených národov.
5. Členské štáty môžu za predpokladu vhodných bezpečnostných opatrení poskytovať informácie o relevantných vojenských kapacitách, ktoré by sa mohli použiť ako posledná možnosť v rámci pomoci prostredníctvom mechanizmu Únie, akými sú napríklad doprava a logistická alebo zdravotnícka podpora.
6. Členské štáty poskytujú Komisii relevantné informácie o odborníkoch, moduloch a iných kapacitách v oblasti reakcie, ktoré sprístupňujú na účely pomoci prostredníctvom mechanizmu Únie, ako sa uvádza v článkoch 1 až 4, a podľa potreby tieto informácie aktualizujú.
7. Členské štáty určia kontaktné body uvedené v článku 7 písm. b) a zodpovedajúcim spôsobom o tom informujú Komisiu.
8. Členské štáty prijmú vhodné opatrenia v oblasti pripravenosti na uľahčenie podpory hostiteľskej krajiny.
9. Členské štáty s podporou Komisie prijmú v súlade s článkom 23 vhodné opatrenia na zabezpečenie včasnej dopravy pomoci, ktorú ponúkajú.
Článok 10
Plánovanie operácií
1. Komisia a členské štáty spolupracujú na zlepšení plánovania operácií reakcie na katastrofy v rámci mechanizmu Únie, a to aj prostredníctvom zostavovania scenárov pre reakcie na katastrofy, mapovania prostriedkov a vytvárania plánov na nasadzovanie kapacít v oblasti reakcie.
2. Komisia a členské štáty určujú a podporujú synergie medzi pomocou v oblasti civilnej ochrany a humanitárnou pomocou financovanou Úniou a členskými štátmi pri plánovaní operácií reakcie na humanitárnu krízu mimo Únie.
Článok 11
Európska kapacita pre reakcie na núdzové situácie
1. Vytvorí sa európska kapacita pre reakcie na núdzové situácie (EERC). Bude pozostávať z dobrovoľného zoskupenia kapacít v oblasti reakcie vopred poskytnutých členských štátmi vrátane modulov, iných kapacít v oblasti reakcie a odborníkov.
2. Komisia na základe zistených rizík v spolupráci s členskými štátmi vymedzí druhy a počet kľúčových kapacít v oblasti reakcie potrebných pre EERC (ďalej len „ciele kapacity“).
3. Komisia vymedzí požiadavky na kvalitu kapacít v oblasti reakcie, ktoré členské štáty poskytnú pre EERC. Tieto požiadavky na kvalitu vychádzajú z platných medzinárodných noriem v prípade, že takéto normy už existujú. Členské štáty sú zodpovedné za zabezpečenie kvality svojich kapacít v oblasti reakcie.
4. Komisia zavedie a riadi proces certifikácie a registrácie kapacít v oblasti reakcie, ktoré členské štáty sprístupnia EERC.
5. Členské štáty na základe dobrovoľnosti určia a zaregistrujú kapacity v oblasti reakcie, ktoré poskytnú pre EERC. Registráciu viacnárodných modulov poskytnutých dvomi alebo viacerými členskými štátmi vykonávajú spoločne všetky dotknuté členské štáty.
6. Kapacity v oblasti reakcie, ktoré členské štáty sprístupnia pre EERC, zostávajú vždy k dispozícii na vnútroštátne účely.
7. Kapacity v oblasti reakcie, ktoré členské štáty sprístupnia pre EERC, sú v zásade k dispozícii pre operácie reakcie v rámci mechanizmu Únie, a to na žiadosť o pomoc prostredníctvom ERCC. Konečné rozhodnutie o ich nasadení prijímajú členské štáty, ktoré príslušnú kapacitu v oblasti reakcie registrovali. Ak vnútroštátne mimoriadne udalosti, vyššia moc alebo vo výnimočných prípadoch iné závažné dôvody členskému štátu bránia, aby v prípade konkrétnej katastrofy dal k dispozícii tieto kapacity v oblasti reakcie, daný členský štát o tom čo najskôr informuje Komisiu s odkazom na tento článok.
8. V prípade nasadenia zostávajú kapacity členských štátov v oblasti reakcie pod ich velením a kontrolou a po konzultácii s Komisiou ich možno stiahnuť, ak vnútroštátne mimoriadne udalosti, vyššia moc alebo vo výnimočných prípadoch iné závažné dôvody členskému štátu bránia v tom, aby tieto kapacity v oblasti reakcie ponechal k dispozícii. Koordináciu medzi jednotlivými kapacitami v oblasti reakcie v prípade potreby uľahčuje Komisia prostredníctvom ERCC v súlade s článkami 15 a 16.
9. Členské štáty a Komisia zabezpečujú primerané povedomie verejnosti o zásahoch s účasťou EERC.
Článok 12
Riešenie nedostatkov kapacity v oblasti reakcie
1. Komisia monitoruje pokrok dosahovaný pri plnení cieľov kapacity stanovených v súlade s článkom 11 ods. 2 a zisťuje možné závažné nedostatky kapacity v oblasti reakcie v rámci EERC.
2. Ak sa zistia potenciálne závažné nedostatky, Komisia preskúma, či potrebné kapacity sú členským štátom dostupné mimo EERC.
3. Komisia nabáda členské štáty, aby buď samostatne alebo v rámci konzorcia členských štátov spolupracujúcich na spoločných rizikách riešili všetky nedostatky v strategických kapacitách, ktoré sa zistia v súlade s odsekom 1a. Komisia môže členským štátom pri týchto činnostiach poskytovať podporu v súlade s článkom 20, článkom 21 ods. 1 písm. g) a h) a článkom 21 ods. 2.
4. Komisia každé dva roky informuje Európsky parlament a Radu o pokroku dosiahnutom pri dosahovaní cieľov kapacity a o zostávajúcich nedostatkoch v rámci EERC.
Článok 13
Odborná príprava, cvičenia, získané skúsenosti a šírenia znalostí
1. Komisia v spolupráci s členskými štátmi plní v rámci mechanizmu Únie tieto úlohy v oblasti odbornej prípravy, cvičení, získaných skúseností a šírenia znalostí:
a)
vytvorenie a riadenie programu odbornej prípravy pre pracovníkov v oblasti civilnej ochrany a pracovníkov v oblasti núdzového riadenia zameranej na prevenciu katastrof, pripravenosť a reakciu na ne. Tento program zahŕňa spoločné kurzy a systém výmeny odborníkov, v rámci ktorého sa jednotlivci môžu dočasne vysielať do iných členských štátov.
Cieľom programu odbornej prípravy je zlepšiť koordináciu, zlučiteľnosť a komplementárnosť medzi kapacitami uvedenými v článkoch 9 a 11 a zvyšovať spôsobilosti odborníkov uvedených v článku 8 písm. d) a f);
b)
vytvorenie a riadenie siete odbornej prípravy prístupnej strediskám odbornej prípravy pre pracovníkov v oblasti civilnej ochrany a pracovníkov v oblasti núdzového riadenia, ako aj iných relevantných aktérov a inštitúcie, zameranej na prevenciu katastrof, pripravenosť a reakciu na ne.
Cieľom siete odbornej prípravy je:
i)
posilniť všetky fázy zvládania katastrof pri zohľadnení prispôsobovania sa zmene klímy a jej zmierňovania;
ii)
vytvárať synergie medzi svojimi členmi prostredníctvom výmeny skúseností a najlepších postupov, relevantného výskumu, získaných skúseností, kurzov a seminárov, cvičení a pilotných projektov; a
iii)
vytvárať usmernenia pre odborné vzdelávanie v oblasti civilnej ochrany Únie a medzinárodnej civilnej ochrany vrátane odborného vzdelávania v oblasti prevencie, pripravenosti a reakcie na katastrofy;
c)
vytvorenie strategického rámca, v ktorom sa stanovujú ciele a úlohy cvičení, ako aj dlhodobého komplexného plánu, v ktorom sa uvádzajú priority cvičení, ako aj vytvorenie a riadenie programu cvičení.
d)
vytvorenie a riadenie programu skúseností získaných z opatrení v oblasti civilnej ochrany vykonávaných v rámci mechanizmu Únie vrátane aspektov celkového cyklu zvládania katastrof s cieľom poskytnúť širokú základňu pre procesy vzdelávania a rozvoj znalostí. Tento program obsahuje:
i)
monitorovanie, analýzu a hodnotenie všetkých relevantných opatrení v oblasti civilnej ochrany v rámci mechanizmu Únie;
ii)
podporu uplatňovania získaných skúseností s cieľom získať základ postavený na skúsenostiach, z ktorého bude vychádzať rozvoj činností v rámci cyklu zvládania katastrof; a
iii)
vytváranie metód a nástrojov na zhromažďovanie, analýzu, poskytovanie a uplatňovanie získaných skúseností.
Uvedený program zahŕňa v náležitých prípadoch aj skúsenosti získané zo zásahov mimo Únie, pokiaľ ide o využitie prepojení a synergií medzi pomocou poskytovanou v rámci mechanizmu Únie a humanitárnou reakciou;
e)
vytváranie usmernení pre šírenie a uplatňovanie znalostí z rôznych úloh uvedených v písmenách a) až d) na úrovni členského štátu; a
f)
stimulovanie a povzbudzovanie zavádzania a využívania relevantných nových technológií na účely tohto mechanizmu Únie.
2. Komisia pri vykonávaní úloh stanovených v odseku 1 zohľadňuje najmä potreby a záujmy členských štátov, ktoré čelia podobným typom rizík katastrof.
3. Komisia môže na žiadosť členského štátu, tretej krajiny, Organizácie Spojených národov alebo jej agentúr nasadiť tím odborníkov na mieste na poskytnutie poradenstva o opatreniach v oblasti pripravenosti.
KAPITOLA IV
REAKCIA
Článok 14
Oznamovanie katastrof v rámci Únie
1. V prípade katastrofy v rámci Únie alebo hrozby katastrofy, ktorá má alebo môže mať cezhraničné účinky alebo postihuje alebo môže postihnúť iné členské štáty, členský štát, v ktorom sa táto katastrofa vyskytla alebo sa pravdepodobne vyskytne, to bezodkladne oznámi členským štátom, ktoré môžu byť touto katastrofou postihnuté, a ak účinky môžu byť závažné, aj Komisii.
Prvý pododsek sa neuplatňuje v prípade, že povinnosť oznámenia už bola splnená podľa ostatných právnych predpisov Únie, podľa Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, alebo podľa platných medzinárodných dohôd.
2. V prípade katastrofy v rámci Únie alebo hrozby katastrofy, ktorá pravdepodobne povedie k predloženiu žiadosti o pomoc od jedného členského štátu alebo viacerých členských štátov, členský štát, v ktorom ku katastrofe došlo alebo sa pravdepodobne dôjde, to bezodkladne oznámi Komisii, ak je možné očakávať žiadosť o pomoc prostredníctvom ERCC, aby Komisia mohla podľa potreby informovať ostatné členské štáty a aktivovať svoje príslušné útvary.
3. Oznámenia uvedené v odsekoch 1 a 2 sa v prípade potreby vykonajú prostredníctvom CECIS.
Článok 15
Reakcia na katastrofy v rámci Únie
1. Ak v rámci Únie dôjde ku katastrofe alebo bezprostredne hrozí katastrofa, postihnutý členský štát môže požiadať o pomoc prostredníctvom ERCC. Žiadosť musí byť čo najkonkrétnejšia.
2. Vo výnimočných situáciách zvýšeného rizika môže členský štát takisto požiadať o pomoc vo forme dočasného predbežného rozmiestnenia kapacít v oblasti reakcie.
3. Komisia po prijatí žiadosti o pomoc podľa potreby a bezodkladne:
a)
postúpi žiadosť kontaktným bodom ostatných členských štátov;
b)
v súčinnosti s postihnutým členským štátom zhromaždí overené informácie o situácii a poskytne ich členským štátom;
c)
vypracuje po porade so žiadajúcim členským štátom odporúčania týkajúce sa poskytovania pomoci prostredníctvom mechanizmu Únie na základe potrieb na mieste a všetkých relevantných vopred vypracovaných plánov, ako sa uvádza v článku 10 ods. 1, vyzve členské štáty, aby nasadili konkrétne kapacity, a uľahčuje koordináciu poskytovania požadovanej pomoci; a
d)
prijme ďalšie opatrenia na uľahčenie koordinácie reakcie.
4. Každý členský štát, ktorému je žiadosť o pomoc prostredníctvom mechanizmu Únie určená, bezodkladne rozhodne, či je schopný požadovanú pomoc poskytnúť a informuje o tomto rozhodnutí žiadajúci členský štát prostredníctvom CECIS, pričom uvedie rozsah, podmienky a prípadne náklady pomoci, ktorú by mohol poskytnúť. ERCC priebežne informuje členské štáty.
5. Žiadajúci členský štát je zodpovedný za riadenie podporných zásahov. Orgány žiadajúceho členského štátu ustanovia usmernenia a v prípade potreby vymedzia rámec úloh zverených modulom alebo iným kapacitám v oblasti reakcie. O podrobnostiach vykonávania týchto úloh rozhoduje zodpovedná osoba, ktorú vymenuje členský štát poskytujúci pomoc. Žiadajúci členský štát môže tiež požiadať o nasadenie tímu odborníkov na účely podpory hodnotenia, ktoré vykonáva, uľahčenia koordinácie na mieste medzi tímami členských štátov alebo poskytovania technického poradenstva.
6. Žiadajúci členský štát prijme vhodné opatrenia na uľahčenie podpory hostiteľskej krajiny pre prichádzajúcu pomoc.
7. Úlohou Komisie uvedenou v tomto článku nie sú dotknuté právomoci a zodpovednosť členských štátov za ich tímy, moduly a iné podporné kapacity vrátane vojenských kapacít. Najmä podpora poskytovaná Komisiou nezahŕňa velenie tímom, modulom a inej podpore členských štátov, ktorá sa nasadzuje na dobrovoľnom základe v súlade s koordináciou na úrovni veliteľstva a na mieste, a kontrolu nad ňou.
Článok 16
Podpora konzistentnosti v reakcii na katastrofy mimo Únie
1. Ak mimo Únie dôjde ku katastrofe alebo bezprostredne hrozí katastrofa, postihnutá krajina môže požiadať o pomoc prostredníctvom ERCC. O pomoc je možné požiadať aj prostredníctvom Organizácie Spojených národov alebo jej agentúr, či relevantnej medzinárodnej organizácie.
2. Zásahy podľa tohto článku sa môžu vykonať ako autonómne podporné zásahy, alebo ako príspevky k zásahu vedeného medzinárodnou organizáciou. Koordinácia Únie je úplne integrovaná s celkovou koordináciou zabezpečovanou Úradom OSN pre koordináciu humanitárnych záležitostí (OCHA) a rešpektuje jej vedúcu úlohu.
3. Komisia podporuje konzistentnosť poskytovania pomoci prostredníctvom týchto opatrení:
a)
udržiava dialóg s kontaktnými bodmi členských štátov s cieľom zabezpečiť účinný a jednotný príspevok reakcie Únie na katastrofy prostredníctvom mechanizmu Únie k celkovému úsiliu zameranému na pomoc v núdzi, a to najmä prostredníctvom:
i)
bezodkladného informovania členských štátov o žiadostiach o pomoc a o ich celom rozsahu,
ii)
podpory spoločného posúdenia situácie a potrieb, poskytovania technického poradenstva a/alebo uľahčenia koordinácie pomoci poskytovanej prostredníctvom prítomnosti tímu odborníkov civilnej ochrany na mieste,
iii)
spoločného využívania relevantných posúdení a analýz so všetkými relevantnými aktérmi,
iv)
poskytovania prehľadu o pomoci, ktorú poskytujú členské štáty a iní aktéri,
v)
poradenstva o druhu pomoci, ktorá je potrebná na zabezpečenie súladu poskytovanej pomoci s posúdením potrieb, a
vi)
pomoci pri prekonávaní akýchkoľvek praktických ťažkostí pri poskytovaní pomoci v oblastiach, akými sú napríklad preprava a colníctvo;
b)
bezodkladne vypracuje odporúčania, podľa možnosti v spolupráci s postihnutou krajinou, na základe potrieb na mieste a všetkých relevantných vopred vypracovaných plánov, vyzve členské štáty, aby nasadili osobitné kapacity, a uľahčuje koordináciu poskytovania požadovanej pomoci;
c)
udržiava styk s postihnutou krajinou v súvislosti s technickými podrobnosťami, akými sú napríklad konkrétna potreba pomoci, prijímanie ponúk a praktické mechanizmy na prijímanie a rozdeľovanie pomoci na mieste;
d)
udržiava styk s OCHA a spolupracuje s inými príslušnými aktérmi, ktorí prispievajú k celkovému úsiliu vynakladanému na poskytovanie pomoci, alebo ich podporuje s cieľom maximalizovať synergie, dosiahnuť komplementárnosť a zabrániť duplicite a nedostatkom; a
e)
udržiava styk so všetkými relevantnými aktérmi, najmä v záverečnej etape podporného zásahu v rámci mechanizmu Únie, na účely uľahčenia hladkého odovzdania.
4. Bez toho, aby bola dotknutá úloha Komisie vymedzená v odseku 3, a pri rešpektovaní nevyhnutnosti bezprostrednej operačnej reakcie prostredníctvom mechanizmu Únie, Komisia po aktivácii mechanizmu Únie informuje Európsku službu pre vonkajšiu činnosť s cieľom zabezpečiť konzistentnosť medzi činnosťami v oblasti civilnej ochrany a celkovými vzťahmi Únie s postihnutou krajinou. Komisia priebežne a v plnom rozsahu informuje členské štáty v súlade s odsekom 3.
5. Na mieste sa podľa potreby zabezpečí styk s delegáciou Únie s cieľom uľahčiť jej kontakty s vládou postihnutej krajiny. V prípade potreby poskytuje delegácia Únie logistickú podporu tímom odborníkov civilnej ochrany uvedeným v odseku 3 písm. a) bode ii).
6. Každý členský štát, ktorému je žiadosť o pomoc prostredníctvom mechanizmu Únie určená, bezodkladne rozhodne, či je schopný požadovanú pomoc poskytnúť a informuje o tomto rozhodnutí ERCC prostredníctvom CECIS, pričom uvedie rozsah a podmienky akejkoľvek pomoci, ktorú by mohol poskytnúť. ERCC priebežne informuje členské štáty.
7. Mechanizmus Únie by sa mohol používať aj na podporu konzulárnej pomoci, pokiaľ ide o civilnú ochranu, určenej občanom Únie v prípade katastrof v tretích krajinách, ak o to požiadajú konzulárne orgány dotknutých členských štátov.
8. Komisia na základe žiadosti o pomoc môže prijať ďalšie podporné a doplnkové opatrenia potrebné na zabezpečenie konzistentnosti poskytovania pomoci.
9. Koordináciou prostredníctvom mechanizmu Únie nie sú dotknuté dvojstranné styky medzi členskými štátmi a postihnutou krajinou, ani spolupráca medzi členskými štátmi a Organizáciou Spojených národov a inými relevantnými medzinárodnými organizáciami. Takéto dvojstranné styky sa môžu použiť aj na prispievanie ku koordinácii prostredníctvom mechanizmu Únie.
10. Úlohou Komisie uvedenou v tomto článku nie sú dotknuté právomoci a zodpovednosť členských štátov za ich tímy, moduly a inú podporu vrátane vojenských kapacít. Konkrétne, podpora poskytovaná Komisiou nezahŕňa velenie tímom, modulom a inej podpore členských štátov, ktorá sa nasadzuje na dobrovoľnom základe v súlade s koordináciou na úrovni veliteľstva a na mieste, a kontrolu nad nimi.
11. Vynakladá sa úsilie o synergie s ostatnými nástrojmi Únie, najmä opatreniami financovanými podľa nariadenia (ES) č. 1257/96. Komisia zabezpečuje koordináciu medzi príslušnými nástrojmi a prípadne zabezpečí, aby sa opatrenia členských štátov v oblasti civilnej ochrany, ktoré sú príspevkom k širšej humanitárnej reakcii, v čo najväčšej miere financovali podľa tohto rozhodnutia.
12. Kedykoľvek sa mechanizmus Únie aktivuje, členský štát poskytujúci pomoc v prípade katastrofy priebežne a v plnom rozsahu informuje ERCC o svojich činnostiach.
13. Tímy a moduly členských štátov na mieste, ktoré sa zúčastňujú na zásahu prostredníctvom mechanizmu Únie, udržiavajú úzke styky s ERCC a tímami odborníkov na mieste uvedenými v odseku 3 písm. a) bode ii).
Článok 17
Podpora na mieste
1. Komisia môže vybrať, vymenovať a vyslať tím odborníkov zložený z odborníkov, ktorých poskytli členské štáty:
a)
v prípade katastrofy mimo Únie uvedenej v článku 16 ods. 3,
b)
v prípade katastrofy v rámci Únie uvedenej v článku 15 ods. 5,
c)
na žiadosť o odborné znalosti z oblasti prevencie v súlade s článkom 5 ods. 2 alebo
d)
na žiadosť o odborné znalosti z oblasti pripravenosti v súlade s článkom 13 ods. 3.
Do tímu môžu byť začlenení odborníci z Komisie a ďalších útvarov Komisie v záujme podpory tímu a uľahčenia udržiavania stykov s ERCC. Odborníci, ktorých vyslal OCHA alebo iné medzinárodné organizácie, sa môžu do tímu začleniť s cieľom posilniť spoluprácu a uľahčovať spoločné hodnotenia.
2. Uplatňuje sa tento postup výberu a vymenúvania odborníkov:
a)
Členské štáty určia v rámci svojej zodpovednosti odborníkov, ktorí sa môžu nasadiť ako členovia tímov odborníkov;
b)
Komisia vyberie odborníkov a vedúceho týchto tímov na základe ich kvalifikácie a skúseností vrátane úrovne absolvovanej odbornej prípravy týkajúcej sa mechanizmu Únie, predchádzajúcich skúseností z misií v rámci mechanizmu Únie a inej práce v oblasti poskytovania pomoci na medzinárodnej úrovni. Výber sa zakladá aj na ďalších kritériách vrátane jazykových zručností, aby sa zabezpečilo, že tím ako celok disponuje zručnosťami, ktoré sú potrebné v konkrétnych situáciách; a
c)
Komisia vymenúva odborníkov/vedúcich tímov pre misiu po dohode s členským štátom, ktorý ich nominoval.
3. V prípade, že sú tímy odborníkov vyslané, uľahčujú koordináciu medzi zásahovými tímami členských štátov a udržiavajú styky s príslušnými orgánmi žiadajúceho štátu, ako sa uvádza v článku 8 písm. d). ERCC udržiava úzke styky s tímami odborníkov a poskytuje im usmernenia a logistickú podporu.
Článok 18
Doprava a vybavenie
1. V prípade katastrofy v rámci Únie alebo mimo Únie môže Komisia podporovať členské štáty pri získavaní prístupu k vybaveniu alebo dopravným zdrojom prostredníctvom:
a)
poskytovania a spoločného využívania informácií o vybavení a dopravných zdrojoch, ktoré môžu členské štáty sprístupniť, a to s cieľom uľahčiť združovanie takého vybavenia alebo dopravných zdrojov;
b)
pomoc členským štátom pri určovaní dopravných zdrojov, ktoré môžu byť sprístupnené z iných zdrojov vrátane komerčného trhu, a uľahčovanie ich prístupu k nim; alebo
c)
pomoci členským štátom pri určovaní vybavenia, ktoré môže byť k dispozícii z iných zdrojov vrátane komerčného trhu.
2. Komisia môže dopĺňať dopravné zdroje poskytované členskými štátmi prostredníctvom poskytnutia ďalších dopravných zdrojov potrebných na zabezpečenie rýchlej reakcie na katastrofy.
KAPITOLA V
FINANČNÉ USTANOVENIA
Článok 19
Rozpočtové zdroje
1. Finančné krytie na vykonávanie mechanizmu Únie na roky 2014 až 2020 je stanovené na 368 428 000 EUR v bežných cenách.
Suma223 776 000 EUR v bežných cenách bude pochádzať z okruhu 3 „Bezpečnosť a občianstvo“ viacročného finančného rámca a suma 144 652 000 EUR v bežných cenách z okruhu 4 „Globálna Európa“.
Európsky parlament a Rady schvaľujú ročné rozpočtové prostriedky v rámci limitov viacročného finančného rámca.
2. Rozpočtové prostriedky vyplývajúce z úhrady nákladov príjemcami za opatrenia týkajúce sa reakcie na katastrofu predstavujú pripísané príjmy v zmysle článku 18 ods. 2 nariadenia (EÚ, Euratom) č. 966/2012.
3. Pridelené rozpočtové prostriedky uvedené v odseku 1 môžu kryť aj výdavky súvisiace s prípravnými, monitorovacími, kontrolnými, audítorskými a hodnotiacimi činnosťami, ktoré sú potrebné na riadenie mechanizmu Únie a dosiahnutie jeho cieľov.
Takéto výdavky sa môžu vzťahovať najmä na štúdie, zasadnutia odborníkov, informačné a komunikačné činnosti vrátane inštitucionálnej komunikácie v súvislosti s politickými prioritami Únie, pokiaľ sa týkajú všeobecných cieľov mechanizmu Únie, výdavky spojené so sieťami IT zameranými na spracovanie a výmenu informácií vrátane ich prepojenia s existujúcimi alebo budúcimi systémami určenými na podporu výmeny údajov medzi sektormi a so súvisiacim vybavením spolu so všetkými ostatnými výdavkami na technickú a administratívnu pomoc, ktoré vzniknú Komisii pri riadení programu.
4. Finančné krytie uvedené v odseku 1 sa pridelí v rokoch 2014 - 2020 v súlade s percentuálnymi podielmi a zásadami ustanovenými v prílohe.
5. Komisia preskúma rozdelenie uvedené v prílohe na základe výsledku predbežného hodnotenia uvedeného v článku 34 ods. 2 písm. a). Ak to na základe výsledkov takéhoto hodnotenia bude potrebné, Komisii sa udelí právomoc na prijatie delegovaných aktov v súlade s článkom 30 s cieľom upraviť jednotlivé číselné údaje uvedené v prílohe I o najmenej 8 a najviac 16 percentuálnych bodov. Uvedené delegované akty sa prijmú do 30. júna 2017.
6. Ak je to potrebné z naliehavých dôvodov v prípade nevyhnutnej revízie rozpočtových zdrojov, ktoré sú k dispozícii na opatrenia v oblasti reakcie, Komisii sa udelí právomoc na prijatie delegovaných aktov s cieľom upraviť jednotlivé číselné údaje uvedené v prílohe I o najmenej 8 a najviac 16 percentuálnych bodov, a to v rámci dostupných pridelených rozpočtových prostriedkov a v súlade s postupom ustanoveným v článku 31.
Článok 20
Všeobecné oprávnené opatrenia
Na finančnú pomoc na účely zlepšenia prevencie, pripravenosti a účinnej reakcie na katastrofy sú oprávnené tieto všeobecné opatrenia:
a)
štúdie, prieskumy, vytváranie modelov a zostavovanie scenárov na uľahčenie spoločného využívania znalostí, najlepších postupov a informácií;
b)
odborná príprava, cvičenia, semináre, výmena pracovníkov a odborníkov, vytváranie sietí, demonštračné projekty a prenos technológií;
c)
opatrenia týkajúce sa monitorovania, posudzovania a hodnotenia;
d)
informovanie verejnosti, vzdelávanie a zvyšovanie povedomia a súvisiace opatrenia v oblasti šírenia informácií, a to v záujme zapojenia občanov do prevencie a minimalizácie účinkov katastrof v Únii a s cieľom pomôcť občanom Únie účinnejšie sa chrániť udržateľným spôsobom;
e)
vytvorenie a vykonávanie programu skúseností získaných zo zásahov a cvičení v kontexte mechanizmu Únie, ako aj v oblastiach súvisiacich s prevenciou a pripravenosťou; a
f)
komunikačné činnosti a opatrenia na zvyšovanie povedomia o práci civilnej ochrany členských štátov a Únie v oblastiach prevencie, pripravenosti a reakcie na katastrofy.
Článok 21
Oprávnené akcie v oblasti prevencie a pripravenosti
1. Na finančnú pomoc v oblasti prevencie a pripravenosti sú oprávnené tieto opatrenia:
a)
spolufinancovanie projektov, štúdií, seminárov, prieskumov a podobných opatrení a činností uvedených v článku 5;
b)
spolufinancovanie partnerského preskúmania uvedeného v článku 6 písm. d) a článku 8 písm. j);
c)
zachovávanie funkcií, ktoré poskytuje ERCC, a to v súlade s článkom 8 písm. a);
d)
príprava na mobilizáciu a vyslanie tímov odborníkov uvedených v článku 8 písm. d) a článku 17 a rozvoj a udržiavanie kapacity rýchleho zapojenia prostredníctvom siete vyškolených odborníkov členských štátov uvedených v článku 8 písm. f);
e)
zriadenie a udržiavanie CECIS a nástrojov umožňujúcich komunikáciu a spoločné využívanie informácií medzi ERCC a kontaktnými bodmi členských štátov a ostatnými účastníkmi v kontexte mechanizmu Únie;
f)
prispievanie k rozvoju nadnárodných systémov európskeho záujmu zameraných na odhaľovanie, včasné varovanie a výstrahu s cieľom umožniť rýchlu reakciu, ako aj podporovať vzájomné prepojenie medzi vnútroštátnymi systémami včasného varovania a výstrahy a ich prepojenie s ERCC a CECIS. Tieto systémy zohľadňujú existujúce a budúce zdroje a systémy týkajúce sa informácií, monitorovania alebo odhaľovania a stavajú na nich;
g)
plánovanie operácií reakcie v rámci mechanizmu Únie v súlade s článkom 10;
h)
podpora činností v oblasti pripravenosti uvedených v článku 13;
i)
rozvoj EERC uvedenej v článku 11 v súlade s odsekom 2 tohto článku.
j)
zisťovanie nedostatkov EERC v súlade s článkom 12 a podpora členských štátov pri ich odstraňovaní spolufinancovaním nových kapacít v oblasti reakcie do výšky maximálne 20 % oprávnených nákladov za predpokladu, že:
i)
sa potreba nových kapacít potvrdí posúdeniami rizík;
ii)
sa pri procese zisťovania nedostatkov ustanovenom v článku 12 preukáže, že tieto kapacity členské štáty nemajú k dispozícii;
iii)
tieto kapacity rozvinuli členské štáty, či už samostatne alebo v rámci konzorcia;
iv)
tieto kapacity sú poskytnuté do dobrovoľného zoskupenia na najmenej dva roky a
v)
takéto spolufinancovanie týchto kapacít je nákladovo efektívne.
Tam, kde je to vhodné, sa uprednostňujú konzorciá členských štátov spolupracujúcich na spoločnom riziku;
k)
zabezpečenie dostupnosti logistickej podpory pre tímy odborníkov uvedené v článku 17 ods. 1.
l)
uľahčovanie koordinácie predbežného umiestňovania kapacít v oblasti reakcie na katastrofy v rámci Únie zo strany členských štátov v rámci Únie v súlade s článkom 8 písm. g); a
m)
podpora poskytovania poradenstva týkajúceho sa opatrení v oblasti prevencie pripravenosti prostredníctvom nasadenia tímu odborníkov na mieste, a to na žiadosť členského štátu, tretej krajiny, Organizácie Spojených národov alebo jej agentúr, ako sa uvádza v článku 5 ods. 2 a článku 13 ods. 3.
2. Oprávnenosť na finančnú pomoc na opatrenie uvedené v odseku 1 písm. i) sa obmedzuje na:
a)
náklady na úrovni Únie na vytvorenie a riadenie EERC, ako aj súvisiace procesy uvedené v článku 11;
b)
náklady na povinné kurzy, cvičenia a workshopy v rámci odbornej prípravy potrebné na certifikáciu kapacít členských štátov v oblasti reakcie na účely EERC („náklady na certifikáciu“). Náklady na certifikáciu môžu pozostávať z jednotkových nákladov alebo paušálnych súm určených podľa druhu kapacity a pokrývajúcich až 100 % oprávnených nákladov;
c)
jednorazové náklady potrebné na to, aby sa kapacity členských štátov v oblasti reakcie využívané výlučne na vnútroštátnej úrovni zlepšili a dosiahli tak stav pohotovosti a dostupnosti, v ktorom by ich bolo možné nasadiť ako súčasť EERC v súlade s požiadavkami na kvalitu dobrovoľného zoskupenia kapacít a s odporúčaniami vypracovanými v rámci procesu certifikácie („náklady na adaptáciu“). Náklady na adaptáciu môžu zahŕňať náklady súvisiace s interoperabilitou modulov a ďalších kapacít v oblasti reakcie, autonómnosťou, sebestačnosťou, prepraviteľnosťou, balením a podobné náklady, ako aj náklady na vytvorenie nadnárodných kapacít v oblasti reakcie (napríklad workshopy, odborná príprava, vypracúvanie spoločných metodík, noriem, postupov a podobné činnosti), za predpokladu, že tieto náklady konkrétne súvisia so zapojením kapacít do dobrovoľného zoskupenia kapacít. Nekryjú sa tým náklady na vybavenie alebo ľudské zdroje potrebné na počiatočné vytvorenie kapacít v oblasti reakcie alebo prebiehajúcu údržbu, ani prevádzkové náklady. Tieto náklady na adaptáciu môžu pozostávať z jednotkových nákladov alebo paušálnych súm určených podľa druhu kapacity, pokrývajúcich až 100 % oprávnených nákladov, za predpokladu, že táto suma nepresiahne 30 % priemerných nákladov na vývoj kapacity; a
d)
náklady na vypracovanie a správu rámcových zmlúv, rámcových dohôd o partnerstve alebo podobných dojednaní s cieľom riešiť dočasné nedostatky pri mimoriadnych katastrofách so zohľadnením prístupu zameraného na viacnásobné nebezpečenstvo.
Financovanie podľa písm. d) tohto odseku:
i)
môže pokrývať náklady alebo poplatky potrebné na navrhnutie, vypracovanie, prerokovanie, uzatvorenie a správu zmlúv alebo dojednaní, ako aj náklady na vypracovanie štandardných operačných postupov a cvičení s cieľom zabezpečiť efektívne využívanie prostriedkov. Takéto financovanie môže pokrývať taktiež najviac 40 % nákladov na zabezpečenie rýchleho prístupu k prostriedkom.
ii)
nepokrýva náklady na nákup alebo rozvoj nových kapacít v oblasti reakcie, ani náklady na prevádzku týchto dodatočných kapacít v prípade katastrofy. Náklady na prevádzku týchto ďalších kapacít v prípade katastrofy znášajú členské štáty, ktoré žiadajú o pomoc.
iii)
nesmie presiahnuť 10 % finančného krytia ustanoveného v článku 19 ods. 1. V prípade, že sa dosiahne 10 % finančného krytia pred skončením programového obdobia, a ak je to potrebné na zabezpečenie riadneho fungovania mechanizmu Únie, strop 10 % finančného krytia je možné prostredníctvom vykonávacích aktov presiahnuť maximálne o 5 percentuálnych bodov. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 33 ods. 2.
Článok 22
Všeobecné oprávnené opatrenia
Na finančnú pomoc sú oprávnené tieto opatrenia týkajúce sa reakcie:
a)
vysielanie tímov odborníkov uvedených v článku 17 ods. 1 spolu s logistickou podporou a vysielaním odborníkov uvedených v článku 8 písm. d) a e);
b)
v prípade katastrofy podpora členských štátov pri získavaní prístupu k vybaveniu a dopravným zdrojom, ako sa uvádza v článku 23; a
c)
na základe žiadosti o pomoc, prijatie ďalších podporných a doplnkových opatrení potrebných na uľahčenie čo najúčinnejšej koordinácie reakcie.
Článok 23
Oprávnené opatrenia spojené s vybavením a dopravnými zdrojmi
1. Na finančnú pomoc na účely umožnenia prístupu k vybaveniu a dopravným zdrojom v rámci mechanizmu Únie sú oprávnené tieto opatrenia:
a)
poskytovanie a spoločné využívanie informácií o vybavení a dopravných zdrojoch, ktoré sa členské štáty rozhodnú sprístupniť, a to s cieľom uľahčiť združovanie takého vybavenia alebo dopravných zdrojov;
b)
pomoc členským štátom pri určovaní dopravných zdrojov, ktoré môžu byť sprístupnené z iných zdrojov vrátane komerčného trhu, a uľahčovanie ich prístupu k nim;
c)
pomoc členským štátom pri určovaní vybavenia, ktoré môže byť sprístupnené z iných zdrojov vrátane komerčného trhu; a
d)
financovanie dopravných zdrojov potrebných na zabezpečenie rýchlej reakcie na katastrofy. Takéto opatrenia sú oprávnené na finančnú podporu len v prípade, že sú splnené tieto kritériá:
i)
žiadosť o pomoc sa podala v rámci mechanizmu Únie v súlade s článkami 15 a 16;
ii)
na zabezpečenie účinnosti reakcie na katastrofu v rámci mechanizmu Únie sú potrebné dodatočné dopravné zdroje;
iii)
pomoc zodpovedá potrebám, ktoré zistilo ERCC, a poskytuje sa v súlade s odporúčaniami vydanými ERCC, pokiaľ ide o technické špecifikácie, kvalitu, časový harmonogram a spôsoby poskytovania;
iv)
pomoc akceptovala krajina, ktorá o ňu v rámci mechanizmu Únie požiadala, a to priamo alebo prostredníctvom Organizácie Spojených národov alebo jej agentúr, alebo relevantnej medzinárodnej organizácie; a
v)
pri katastrofách v tretích krajinách dopĺňa táto pomoc celkovú humanitárnu reakciu Únie.
2. Výška finančnej podpory Únie pre dopravné zdroje nepresahuje 55 % celkových oprávnených nákladov.
3. Finančná podpora Únie na dopravné zdroje môže okrem toho pokrývať najviac 85 % celkových oprávnených nákladov, a to v nasledujúcich prípadoch:
a)
náklady sa týkajú dopravy kapacít poskytnutých do dobrovoľného zoskupenia v súlade s článkom 11; alebo
b)
pomoc je potrebná na vyriešenie kritickej potreby a nie je k dispozícii v rámci dobrovoľného zoskupenia, prípadne je k dispozícii len čiastočne.
4. Finančná podpora Únie na dopravné zdroje môže okrem toho pokrývať najviac 100 % celkových oprávnených nákladov podľa bodov i), ii) a iii), ak je potrebné operačne zefektívniť zoskupenie pomoci členských štátov a náklady sa týkajú jednej z nasledujúcich oblastí:
i)
krátkodobý prenájom skladovacej kapacity na dočasné uskladnenie pomoci od členských štátov v záujme uľahčenia jej koordinovanej dopravy;
ii)
prebalenie pomoci členských štátov s cieľom maximálne využiť dostupné dopravné kapacity alebo splniť osobitné operačné požiadavky; alebo
iii)
miestna doprava zoskupenej pomoci s cieľom zabezpečiť jej koordinované poskytnutie na mieste konečného určenia v krajine, ktorá o pomoc požiadala.
Finančná pomoc Únie podľa tohto odseku nepresahuje 75 000 EUR v bežných cenách na aktiváciu mechanizmu Únie. Vo výnimočných prípadoch je tento strop možné prostredníctvom vykonávacích aktov prekročiť. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 33 ods. 2.
5. V prípade zoskupovania dopravných operácií zahŕňajúcich niekoľko členských štátov môže vedenie týkajúce sa žiadosti o finančnú podporu Únie pre celú operáciu prevziať jeden členský štát.
6. Ak členský štát od Komisie žiada, aby zadala zákazku na dopravné služby, Komisia požaduje úhradu časti nákladov podľa sadzieb financovania uvedených v odsekoch 2, 3 a 4.
7. Podľa tohto článku sú na získanie finančnej podpory Únie týkajúcej sa nákladov na dopravné zdroje oprávnené tieto náklady: všetky náklady súvisiace s prepravou dopravných zdrojov vrátane nákladov na všetky služby, poplatkov, nákladov na logistiku, obsluhu a palivo a možných nákladov na ubytovanie, ako aj iné nepriame náklady, akými sú napríklad vo všeobecnosti dane, clá a náklady na tranzit.
Článok 24
Príjemcovia
Podľa tohto rozhodnutia sa môžu granty udeliť právnickým osobám, a to bez ohľadu na to, či sa riadia súkromným, alebo verejným právom.
Článok 25
Druhy finančných intervencií a vykonávacie postupy
1. Komisia vykonáva finančnú pomoc Únie v súlade s nariadením (EÚ, Euratom) č. 966/2012.
2. Finančná pomoc podľa tohto rozhodnutia môže mať akúkoľvek z foriem uvedených v nariadení (EÚ, Euratom) č. 966/2012, najmä formu grantov, úhrady výdavkov, verejného obstarávania alebo príspevkov do trustových fondov.
3. Na účely vykonávania tohto rozhodnutia Komisia prijme ročné pracovné programy prostredníctvom vykonávacích aktov, a to s výnimkou opatrení v rámci reakcie na katastrofy podľa kapitoly IV, ktoré nemožno vopred predvídať. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 33 ods. 2. V ročných pracovných programoch sa stanovia ciele, ktoré sa budú sledovať, očakávané výsledky, spôsob vykonávania a celková suma programu. Budú obsahovať aj opis opatrení, ktoré sa majú financovať, sumu pridelenú na každé opatrenie a orientačný časový plán vykonávania. So zreteľom na finančnú pomoc uvedenú v článku 28 ods. 2 ročné pracovné programy obsahujú opis opatrení plánovaných pre každú v nich uvedenú krajinu.
Článok 26
Komplementárnosť a konzistentnosť opatrenia Únie
1. Na opatrenia, v súvislosti s ktorými sa prijíma finančná pomoc podľa tohto rozhodnutia, sa neprijíma pomoc z ostatných finančných nástrojov Únie.
Komisia zabezpečí, aby žiadatelia o finančnú pomoc podľa tohto rozhodnutia a príjemcovia takejto pomoci jej poskytovali informácie o finančnej pomoci prijímanej z iných zdrojov vrátane všeobecného rozpočtu Únie a o podaných žiadostiach o takúto pomoc.
2. Je potrebné vyvíjať úsilie o synergie a komplementárnosť s ostatnými nástrojmi Únie. Komisia v prípade reakcie na humanitárnu situáciu v tretích krajinách zabezpečí komplementárnosť a súdržnosť opatrení financovaných podľa tohto rozhodnutia a opatrení financovaných podľa nariadenia (ES) č. 1257/96.
3. V prípade, keď pomoc v rámci mechanizmu Únie prispieva k humanitárnej reakcii Únie, najmä v prípade komplexných mimoriadnych udalostí, by opatrenia, na ktoré sa podľa tohto rozhodnutia poskytuje finančná pomoc, mali vychádzať zo zistených potrieb a byť v súlade s humanitárnymi zásadami, ako aj zásadami týkajúcimi sa využívania civilnej ochrany a vojenských zdrojov stanovenými v Európskom konsenze o humanitárnej pomoci.
Článok 27
Ochrana finančných záujmov Únie
1. Komisia prijme vhodné opatrenia, ktorými sa zabezpečí, aby sa pri vykonávaní opatrení financovaných podľa tohto rozhodnutia chránili finančné záujmy Únie uplatňovaním preventívnych opatrení na zabránenie podvodom, korupcii a akýmkoľvek iným nezákonným činnostiam, a to prostredníctvom účinných kontrol, a v prípade zistenia nezrovnalostí vymáhaním neoprávnene vyplatených súm a v prípade potreby prostredníctvom účinných, primeraných a odrádzajúcich administratívnych a finančných sankcií.
2. Komisia alebo jej zástupcovia a Dvor audítorov majú právomoc vykonávať audit na základe dokumentov a na mieste u všetkých príjemcov grantov, dodávateľov a subdodávateľov, ktorým sa poskytli finančné prostriedky Únie na základe tohto rozhodnutia.
3. Európsky úrad pre boj proti podvodom (OLAF) môže vykonávať vyšetrovania vrátane kontrol a inšpekcií na mieste, a to v súlade s ustanoveniami a postupmi stanovenými v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 883/2013 (15) a nariadení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (16) na účely zistenia, či došlo k podvodu, ku korupcii, alebo k inej protiprávnej činnosti poškodzujúcej finančné záujmy Únie v súvislosti s dohodou o grante alebo rozhodnutím o grante alebo zmluvou financovanou podľa tohto rozhodnutia.
4. Bez toho, aby boli dotknuté odseky 1, 2 a 3, dohody o spolupráci s tretími krajinami a s medzinárodnými organizáciami, zmluvy, dohody o grante a rozhodnutia o grante, ktoré sú výsledkom vykonávania tohto nariadenia, obsahujú ustanovenia, ktorými sa Komisia, Dvor audítorov a úrad OLAF výslovne splnomocňujú vykonávať takéto audity a vyšetrovania, a to v súlade s ich príslušnými právomocami.
KAPITOLA VI
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok 28
Tretie krajiny a medzinárodné organizácie
1. Účasť na mechanizme Únie je otvorená pre:
a)
krajiny Európskeho združenia voľného obchodu (EZVO), ktoré sú členmi Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP), a to v súlade s podmienkami ustanovenými v Dohode o EHP, ako aj pre ostatné európske krajiny, ak sa to umožňuje dohodami a postupmi;
b)
pristupujúce krajiny, kandidátske krajiny a potenciálne kandidátske krajiny, a to v súlade so všeobecnými zásadami a všeobecnými podmienkami účasti týchto krajín na programoch Únie stanovenými v príslušných rámcových dohodách a rozhodnutiach Rady pre pridruženie alebo v podobných dohodách;
2. Finančnú pomoc uvedenú v článku 20 a článku 21 ods. 1 písm. a), b), f) a h) je možné poskytnúť aj kandidátskym krajinám a potenciálnym kandidátskym krajinám, ktoré sa na mechanizme Únie nezúčastňujú, ako aj krajinám, ktoré sú časťou ENP vtedy, ak táto finančná pomoc dopĺňa financovanie prístupné podľa budúceho legislatívneho aktu Únie týkajúceho sa zriadenia nástroja predvstupovej pomoci (IPA II) a budúceho legislatívneho aktu Únie týkajúceho sa zriadenia nástroja európskeho susedstva.
3. Medzinárodné alebo regionálne organizácie môžu spolupracovať na činnostiach v rámci mechanizmu Únie, ak je to možné na základe príslušných dvojstranných alebo viacstranných dohôd medzi týmito organizáciami a Úniou.
Článok 29
Príslušné orgány
Na účely uplatňovania tohto rozhodnutia členské štáty určia príslušné orgány a zodpovedajúcim spôsobom o tom informujú Komisiu.
Článok 30
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedená v článku 19 ods. 5 a 6 sa Komisii udeľuje do 31. decembra 2020.
3. Delegovanie právomoci uvedené v článku 19 ods. 5 a 6 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci v ňom uvedenej. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 19 ods. 5 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote dvoch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade, alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.
Článok 31
Postup pre naliehavé prípady
1. Delegované akty prijaté podľa tohto článku nadobúdajú účinnosť ihneď a uplatňujú sa, pokiaľ sa voči v súlade s odsekom 2 nevznesie námietka. V oznámení delegovaného aktu Európskemu parlamentu a Rade sa uvedú dôvody použitia postupu pre naliehavé prípady.
2. Európsky parlament alebo Rada môžu vzniesť voči delegovanému aktu námietku v súlade s postupom uvedeným v článku 30 ods. 5. Komisia v takom prípade na základe oznámenia Európskeho parlamentu alebo Rady o vznesení námietky bezodkladne zruší daný akt.
Článok 32
Vykonávacie akty
1. Komisia prijme vykonávacie akty týkajúce sa:
a)
Interakcie ERCC s kontaktnými bodmi členských štátov, ako sa uvádza v článku 8 písm. b), článku 15 ods. 3 a článku 16 ods. 3 písm. a); operačných postupov reakcie na katastrofy v rámci Únie, ako sa uvádza v článku 15, ako aj mimo Únie, ako sa uvádza v článku 16, vrátane identifikácie príslušných medzinárodných organizácií.
b)
zložiek CECIS, ako aj organizácie spoločného využívania informácií prostredníctvom CECIS, ako sa uvádza v článku 8 písm. b);
c)
procesu vysielania tímov odborníkov, ako sa uvádza v článku 17;
d)
identifikácie modulov, ďalších kapacít reakcie a odborníkov, ako sa uvádza v článku 9 ods. 1
e)
operačných požiadaviek na fungovanie a interoperabilitu modulov, ako sa uvádza v článku 9 ods. 2, vrátane ich úloh, kapacít, hlavných zložiek, sebestačnosti a nasadzovania;
f)
cieľov týkajúcich sa kapacity, požiadaviek na kvalitu a interoperabilitu a postupu certifikácie a registrácie potrebných na fungovanie EERC, ako sa ustanovuje v článku 11, ako aj finančných dojednaní, ako sa uvádza v článku 21 ods. 2;
g)
zisťovania a riešenia nedostatkov EERC, ako sa uvádzajú v článku 12;
h)
organizácie programu odbornej prípravy, rámca cvičení a programu získaných skúseností, ako sa uvádza v článku 13; a
i)
organizácie podpory pre dopravu pomoci, ako sa uvádza v článkoch 18 a 23.
2. Tieto vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 33 ods. 2.
Článok 33
Postup výboru
1. Komisii pomáha výbor. Tento výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011. Ak výbor nevydá žiadne stanovisko, Komisia neprijme návrh vykonávacieho aktu a uplatňuje sa článok 5 ods. 4 tretí pododsek nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
Článok 34
Hodnotenie
1. Opatrenia, ktoré na ktoré sa poskytuje finančná pomoc, sa pravidelne monitorujú s cieľom sledovať ich vykonávanie.
2. Komisia vyhodnotí uplatňovanie tohto rozhodnutia a predloží Európskemu parlamentu a Rade:
a)
najneskôr 30. júna 2017 správu o priebežnom hodnotení dosiahnutých výsledkov a kvalitatívnych a kvantitatívnych aspektoch vykonávania tohto rozhodnutia;
b)
najneskôr do 31. decembra 2018 oznámenie o pokračovaní vykonávania tohto rozhodnutia; a
c)
najneskôr do 31. decembra 2021 správu o hodnotení ex post.
K správe o priebežnom hodnotení a k oznámeniu uvedeným v písmenách a) a b) sa prípadne priložia návrhy na zmeny a doplnenia tohto rozhodnutia.
KAPITOLA VII
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 35
Prechodné ustanovenia
1. Opatrenia, ktoré sa začali pred 1. januárom 2014 na základe rozhodnutia 2007/162/ES, Euratom, sa podľa potreby naďalej spravujú v súlade s uvedeným rozhodnutím.
2. Členské štáty zabezpečia na vnútroštátnej úrovni nerušený prechod medzi opatreniami vykonávanými v kontexte finančného nástroja a opatreniami, ktoré sa majú vykonávať podľa ustanovení uvedených v tomto rozhodnutí.
Článok 36
Zrušenie
Rozhodnutie 2007/162/ES, Euratom a rozhodnutie 2007/779/ES, Euratom sa zrušujú. Odkazy na zrušené rozhodnutia sa považujú za odkazy na toto rozhodnutie a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe II k tomuto rozhodnutiu.
Článok 37
Nadobudnutie účinnosti
Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie. Uplatňuje sa od 1. januára 2014.
Článok 38
Adresáti
Toto rozhodnutie je určené členským štátom v súlade so zmluvami.
V Bruseli 17. decembra 2013