SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/39/EU
ze dne 12. srpna 2013,
kterou se mění směrnice 2000/60/ES a 2008/105/ES, pokud jde o prioritní látky v oblasti vodní politiky
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Znečišťování povrchových vod chemickými látkami představuje ohrožení vodního prostředí účinky, jako jsou například akutní a chronická toxicita u vodních organizmů, akumulace znečišťujících látek v ekosystému a úbytek stanovišť a biologické rozmanitosti, jakož i ohrožení lidského zdraví. Přednostně je třeba zjistit příčiny znečištění a řešit problematiku emisí znečišťujících látek přímo u zdroje, a to ekonomicky i environmentálně nejúčinnějším způsobem.
(2)
Podle druhé věty čl. 191 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) má být politika Unie v oblasti životního prostředí založena na zásadách obezřetnosti a prevence, odvracení ohrožení životního prostředí především u zdroje a na zásadě „znečišťovatel platí“.
(3)
Čištění odpadních vod může být velmi nákladné. S cílem usnadnit levnější a nákladově efektivnější čištění by mohl být podporován vývoj inovativních technologií čištění vody.
(4)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (4), stanoví strategii proti znečišťování vod. Tato strategie zahrnuje určení prioritních látek mezi těmi, které na úrovni Unie představují významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím. Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2455/2001/ES ze dne 20. listopadu 2001, kterým se stanoví seznam prioritních látek v oblasti vodní politiky (5), stanoví první seznam 33 látek nebo skupin látek, které byly určeny jako prioritní látky na úrovni Unie pro zahrnutí do přílohy X směrnice 2000/60/ES.
(5)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/105/ES ze dne 16. prosince 2008 o normách environmentální kvality v oblasti vodní politiky (6) stanoví v souladu se směrnicí 2000/60/ES normy environmentální kvality (NEK) pro 33 prioritních látek uvedených v rozhodnutí č. 2455/2001/ES a pro osm dalších znečišťujících látek, které již byly na úrovni Unie regulovány.
(6)
V souladu s čl. 191 odst. 3 Smlouvy o fungování EU přihlédne Unie při přípravě politiky v oblasti životního prostředí k dostupným vědeckým a technickým údajům, podmínkám životního prostředí v různých regionech Unie, možnému prospěchu a nákladům plynoucím z činnosti nebo nečinnosti, jakož i k hospodářskému a sociálnímu rozvoji Unie jako celku a vyváženému rozvoji jejích regionů. Vědecké, environmentální a socioekonomické faktory, včetně faktorů týkajících se lidského zdraví, je třeba zohlednit i při přípravě nákladově efektivní a přiměřené politiky v oblasti prevence a kontroly chemického znečištění povrchových vod, a to i v rámci přezkumu seznamu prioritních látek v souladu s čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES. Za tímto účelem je třeba důsledně uplatňovat zásadu, že znečišťovatel platí, která je základem směrnice 2000/60/ES.
(7)
Komise provedla přezkum seznamu prioritních látek v souladu s čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES a s článkem 8 směrnice 2008/105/ES a dospěla k závěru, že je třeba změnit seznam prioritních látek stanovením nových látek pro prioritní opatření na úrovni Unie, stanovit NEK pro tyto nově určené látky, v závislosti na vědeckém pokroku revidovat NEK pro některé stávající látky a u některých stávajících i nově určených prioritních látek stanovit NEK pro biotu.
(8)
Přezkum seznamu prioritních látek byl podložen rozsáhlými konzultacemi s odborníky z útvarů Komise, členských států, zúčastněných stran a Vědeckého výboru pro zdravotní a environmentální rizika.
(9)
Revidované NEK pro stávající prioritní látky by měly být poprvé zohledněny v plánech povodí na období let 2015 až 2021. Nově určené prioritní látky a jejich NEK by měly být zohledněny při vytváření doplňujících monitorovacích programů a v předběžných programech opatření, které mají být předloženy do konce roku 2018. S cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod by revidované NEK pro existující prioritní látky měly být splněny do konce roku 2021 a NEK pro nově určené prioritní látky do konce roku 2027, aniž je tím dotčen čl. 4 odst. 4 až 9 směrnice 2000/60/ES, kde jsou zahrnuta mimo jiné ustanovení o prodloužení lhůty, v rámci níž musí být dosaženo dobrého chemického stavu povrchové vody, nebo o plnění méně přísných environmentálních cílů u konkrétních vodních útvarů z důvodů neúměrných nákladů nebo socioekonomických potřeb, a to za předpokladu, že nedojde k dalšímu zhoršení stavu dotčených vodních útvarů. Určení chemického stavu povrchových vod ve lhůtě do roku 2015 stanovené v článku 4 směrnice 2000/60/ES by proto mělo být založeno pouze na látkách a NEK stanovených ve směrnici 2008/105/ES v platném znění ke dni 13. ledna 2009, pokud tyto NEK nejsou přísnější než revidované NEK podle této směrnice, v kterémžto případě by se měly použít NEK revidované.
(10)
Od přijetí směrnice 2000/60/ES bylo přijato mnoho aktů Unie, které v souladu s čl. 16 odst. 6 uvedené směrnice stanoví omezování emisí jednotlivých prioritních látek. Mnoho opatření na ochranu životního prostředí navíc spadá do oblasti působnosti jiných platných předpisů práva Unie. Za předpokladu, že cílů, které stanoví čl. 16 odst. 1 směrnice 2000/60/ES, může být účinně dosaženo v rámci stávajících nástrojů, by měla být dána přednost provádění a revizi uvedených nástrojů před zaváděním nových opatření. Zařazením látky do přílohy X směrnice 2000/60/ES není dotčeno uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (7).
(11)
S cílem zlepšit koordinaci mezi směrnicí 2000/60/ES, nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek a o zřízení Evropské agentury pro chemické látky (8) a příslušnými odvětvovými právními předpisy je třeba prozkoumat případnou součinnost, aby bylo možné určit oblasti, kde by mohly být údaje získané při provádění směrnice 2000/60/ES použity na podporu registrace, hodnocení, povolování a omezování chemických látek a jiných příslušných postupů hodnocení látek, a naopak oblasti, kde by mohly být údaje nashromážděné pro účely hodnocení látek podle nařízení REACH a příslušných odvětvových právních předpisů použity na podporu provádění směrnice 2000/60/ES včetně rozdělení látek podle priority uvedeného v čl. 16 odst. 2 uvedené směrnice.
(12)
Postupného snižování znečištění způsobeného prioritními látkami a zastavení nebo postupného odstranění vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek, jak je požadované směrnicí 2000/60/ES, může být často nejhospodárněji dosaženo prostřednictvím opatření Unie pro jednotlivé látky u zdroje stanovených například již v nařízeních (ES) č. 1907/2006, (ES) č. 1107/2009, (EU) č. 528/2012 (9), nebo ve směrnicích 2001/82/ES (10), 2001/83/ES (11) či 2010/75/EU (12). Je proto třeba posílit soudržnost mezi těmito právními akty, směrnicí 2000/60/ES a dalšími příslušnými právními předpisy s cílem zajistit náležité uplatňování mechanismů omezování znečištění u zdroje. Pokud z výsledků pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES a dostupných údajů z monitorování vyplyne, že zavedená opatření na úrovni Unie nebo členského státu nejsou dostatečná k zajištění NEK u některých prioritních látek nebo k dosažení cíle spočívajícího v ukončení nebo v postupném ukončení používání některých prioritních nebezpečných látek, je třeba podniknout na úrovni Unie nebo členského státu přiměřené kroky za účelem dosažení cílů směrnice 2000/60/ES, přičemž se zohlední hodnocení rizik, analýza socioekonomických podmínek a nákladů a přínosů provedená podle příslušných právních předpisů, jakož i dostupnost alternativních látek.
(13)
Od okamžiku, kdy byly odvozeny NEK pro 33 prioritních látek uvedených v příloze X směrnice 2000/60/ES, byla dokončena řada hodnocení rizik podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek (13), později nahrazeného nařízením (ES) č. 1907/2006. S cílem zajistit odpovídající úroveň ochrany a aktualizovat NEK v souladu s nejnovějšími vědeckými a technickými poznatky, pokud jde o rizika pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím, je třeba revidovat NEK pro některé ze stávajících látek.
(14)
Pomocí postupů uvedených v čl. 16 odst. 2 směrnice 2000/60/ES byly určeny a podle priorit rozděleny další látky, které představují významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím na úrovni Unie, a měly by být zařazeny do seznamu prioritních látek. Při odvození NEK pro uvedené látky byly vzaty v úvahu nejnovější dostupné vědecké a technické informace.
(15)
Znečištění vody a půdy rezidui léčivých přípravků se stává novým ekologickým problémem. Při hodnocení a kontrole rizik, které léčivé přípravky představují pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím, by se měla věnovat dostatečná pozornost cílům Unie v oblasti životního prostředí. V zájmu řešení daného problému by Komise měla provést studii rizik environmentálních dopadů léčivých přípravků a poskytnout analýzu relevance a efektivity stávajícího legislativního rámce, pokud jde o ochranu vodního prostředí a lidského zdraví prostřednictvím vodního prostředí.
(16)
Odvození NEK pro prioritní nebezpečné látky obvykle zahrnuje vyšší úroveň nejistoty, než je tomu v případě prioritních látek, ale NEK přesto stanoví referenční hodnotu k posouzení plnění cíle dobrého chemického stavu povrchových vod, jak je definován v čl. 2 bodu 24 a čl. 4 odst. 1 písm. a) bodech ii) a iii) směrnice 2000/60/ES. V zájmu zajištění odpovídající úrovně ochrany životního prostředí a lidského zdraví by však cílem mělo být zastavení nebo postupné odstranění vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 1 písm. a) bodě iv) směrnice 2000/60/ES.
(17)
V posledních letech výrazně přibylo vědeckých poznatků o osudu a účincích znečišťujících látek ve vodě. Je známo více o tom, ve které složce vodního prostředí (vodě, sedimentu nebo biotě, dále jen „matrici“) je pravděpodobné, že se látka objeví, a tedy kde bude její koncentrace s největší pravděpodobností měřitelná. Některé značně hydrofobní látky se hromadí v biotě a ve vodě se stanovují obtížně, a to i za použití nejmodernějších analytických metod. Pro takové látky by měly být stanoveny NEK v biotě. Aby se však využilo monitorovací strategie členských států a aby bylo možné ji přizpůsobit místním podmínkám, měly by mít členské státy možnost použít NEK pro alternativní matrice (vodu, sedimenty nebo biotu) nebo případně alternativní biotické taxony, například korýše podkmene Crustacea, ryby v parafyletickém smyslu, třídu Cephalopoda nebo třídu Bivalvia (slávky a srdcovky), za předpokladu, že úroveň ochrany, kterou poskytuje NEK a monitorovací systém uplatňovaný členskými státy, bude stejná jako ta, kterou poskytují NEK a matrice stanovené v této směrnici.
(18)
Nové monitorovací postupy, jako jsou pasivní odběr vzorků a jiné nástroje, skýtají potenciál pro budoucí využití, a proto je třeba pracovat na jejich vývoji.
(19)
Směrnice Komise 2009/90/ES ze dne 31. července 2009, kterou se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES stanoví technické specifikace chemické analýzy a monitorování stavu vod (14), zavádí minimální pracovní kritéria pro metody analýzy používané při monitorování stavu vod. Tato kritéria zajišťují smysluplné a relevantní informace z monitorování tím, že vyžadují použití analytických metod, které jsou dostatečně citlivé, aby zajistily, že jakékoli překročení NEK lze spolehlivě zjistit a změřit. Členské státy by měly mít povoleno použít jiné monitorovací matrice nebo biotické taxony než matrice nebo taxony uvedené v této směrnici pouze v případě, že použitá analytická metoda splňuje minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES pro příslušné NEK a matrice nebo biotické taxony, nebo je přinejmenším stejně účinná jako metoda, která je k dispozici pro NEK, a matrice nebo biotické taxony podle této směrnice.
(20)
Provádění této směrnice s sebou nese výzvy, jako jsou například různé možnosti řešení vědeckých, technických a praktických otázek a neúplnost monitorovacích metod, jakož i omezené lidské a finanční zdroje. Ve snaze vyřešit některé z těchto výzev by měl vývoj strategií monitorování a analytických metod podpořených odbornou činností skupin odborníků v rámci společné strategie provádění směrnice 2000/60/ES.
(21)
Perzistentní, bioakumulativní a toxické látky (látky PBT) a další látky, které se chovají jako látky PBT, lze desítky let nacházet ve vodním prostředí v množstvích, která představují významné riziko, a to i v případě, že byla přijata rozsáhlá opatření ke snížení nebo odstranění emisí těchto látek. Některé tyto látky jsou také schopné dálkového přenosu a jsou v životním prostředí široce rozšířené. Některé z těchto látek patří mezi stávající a nově určené prioritní nebezpečné látky. U některých z uvedených látek je prokázaná dlouhodobá přítomnost ve vodním prostředí na úrovni Unie, a tyto konkrétní látky proto vyžadují zvláštní pozornost, pokud jde o jejich vliv na znázorňování chemického stavu podle směrnice 2000/60/ES a pokud jde o požadavky na monitorování.
(22)
Pokud jde o znázorňování chemického stavu podle směrnice 2000/60/ES přílohy V oddílu 1.4.3, měly by mít členské státy možnost předkládat odděleně informace o vlivu, který mají na chemický stav látky, jež se chovají jako všudypřítomné látky PBT, aby bylo zjevné zlepšení jakosti vody dosažené u jiných látek. Povinná mapa zahrnující všechny látky by mohla být navíc doplněna o další mapy, přičemž některé by znázorňovaly látky, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, a další by odděleně znázorňovaly ostatní látky.
(23)
Monitorování by mělo být přizpůsobeno prostorovému a časovému rozsahu očekávaných rozdílů v koncentracích. Vzhledem k rozsáhlému výskytu a předpokládané dlouhé době přetrvávání v prostředí u látek, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, by členské státy měly mít možnost omezit počet monitorovacích míst nebo četnost monitorování těchto látek na minimální úroveň schopnou zajistit spolehlivou analýzu dlouhodobých trendů, pokud je k dispozici statisticky spolehlivý informační základ pro monitorování.
(24)
Zvláštní pozornost věnovaná látkám, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, nezbavuje Unii nebo členské státy povinnosti přijímat opatření ke snížení nebo odstranění vypouštění, emisí a úniků těchto látek nad rámec těch, která již byla přijata, a to i na mezinárodní úrovni, aby bylo dosaženo cílů stanovených v čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 2000/60/ES.
(25)
V čl. 10 odst. 3 směrnice 2000/60/ES se stanoví, že pokud jakostní cíl nebo norma kvality, které jsou stanoveny na základě uvedené směrnice, na základě směrnic uvedených v příloze IX směrnice 2000/60/ES, nebo na základě jakéhokoli jiného právního předpisu Unie, vyžadují přísnější podmínky, než které by vyplývaly z uplatnění čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice, bude v souladu s tím stanoveno přísnější omezování emisí. Podobné ustanovení bylo rovněž zařazeno do článku 18 směrnice 2010/75/EU. Z těchto článků vyplývá, že omezování emisí stanovené právními předpisy uvedenými v čl. 10 odst. 2 směrnice 2000/60/ES by mělo být minimálním použitým omezením. Pokud takové kontroly nedokážou zajistit splnění NEK, například u látky chovající se jako všudypřítomná látka PTB, stejně tak by ale toto splnění nemohly zajistit ani přísnější podmínky, a to ani ve spojení s přísnějšími podmínkami pro jiné vypouštění, emise a úniky mající vliv na vodní útvar, nebylo by možné považovat tyto přísnější podmínky za nezbytné pro splnění dané NEK.
(26)
Pro hodnocení rizik, na základě kterých se určí nové prioritní látky, je zapotřebí vysoká kvalita údajů z monitorování a údaje o ekotoxikologických a toxikologických účincích látek. Údaje z monitorování získané od členských států se sice v posledních letech výrazně zlepšily, avšak nejsou vždy vhodné pro daný účel, pokud jde o jejich kvalitu a pokrytí Unie. Údaje z monitorování chybí zejména u mnoha nových znečišťujících látek, jež lze definovat jako znečišťující látky, které nejsou v současné době na úrovni Unie zahrnuty do běžných monitorovacích programů, ale které by mohly představovat značné riziko vyžadující regulaci těchto látek vzhledem k jejich možným ekotoxikologickým a toxikologickým účinkům a k jejich koncentracím v životním vodním prostředí.
(27)
Je zapotřebí zavést nový mechanismus, který by Komisi poskytoval cílené, vysoce kvalitní informace z monitorování o koncentracích látek ve vodním prostředí a byl by zaměřen na nové znečišťující látky a látky, u nichž nejsou dostupné údaje z monitorování dostatečně kvalitní pro účely hodnocení rizik. Nový mechanismus by měl usnadnit shromažďování těchto informací v povodích celé Unie a doplňovat údaje z monitorování z programů podle článků 5 a 8 směrnice 2000/60/ES a dalších spolehlivých zdrojů. V zájmu udržení nákladů na monitorování na přiměřené úrovni by se měl mechanismus zaměřit na omezený počet látek, které jsou dočasně zařazeny na seznam sledovaných látek, a na omezený počet monitorovacích míst, ale zároveň by měl poskytovat reprezentativní údaje, které jsou vhodné pro účely procesu stanovení prioritních látek na úrovni Unie. Tento seznam by měl být dynamický, s omezenou časovou platností, aby reagoval na nové informace o možných rizicích, které představují nové znečišťující látky, a zabránil monitorování látek po dobu delší, než je nezbytně nutné.
(28)
Aby se zjednodušilo a zefektivnilo povinné podávání zpráv členskými státy a zvýšila soudržnost s ostatními souvisejícími prvky vodního hospodářství, měly by být oznamovací povinnosti podle článku 3 směrnice 2008/105/ES sloučeny s celkovými požadavky na podávání zpráv podle článku 15 směrnice 2000/60/ES.
(29)
Pokud jde o znázornění chemického stavu v souladu s oddílem 1.4.3 přílohy V směrnice 2000/60/ES, členské státy by pro účely aktualizace programů opatření a plánů povodí prováděné v souladu s čl. 11 odst. 8 a s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES měly mít možnost předkládat odděleně informace o vlivu, který mají na chemický stav nově určené prioritní látky a stávající prioritní látky s revidovanými NEK, aby zavedení nových požadavků nebylo mylně pokládáno za ukazatel toho, že došlo ke zhoršení chemického stavu povrchových vod. Povinná mapa zahrnující všechny látky by mohla být navíc doplněna o další mapy, přičemž některé by znázorňovaly nově určené látky a stávající látky s revidovanými NEK a další by odděleně znázorňovaly ostatní látky.
(30)
Je důležité, aby veřejnosti byly včas poskytnuty environmentální informace o stavu povrchových vod v Unii a úspěšných výsledcích strategií snižování chemického znečištění. V zájmu zajištění lepšího přístupu a transparentnosti by měl být v každém členském státě zřízen centrální portál poskytující veřejnosti v elektronické podobě informace o plánech povodí a jejich přezkumech a aktualizacích.
(31)
Přijetím tohoto návrhu a předložením své zprávy Evropskému parlamentu a Radě Komise dokončila svůj první přezkum seznamu prioritních látek, jak to vyžaduje článek 8 směrnice 2008/105/ES. Zahrnoval i přezkum látek v příloze III uvedené směrnice, z nichž některé byly určeny k zařazení mezi prioritní látky. V současné době neexistuje dostatek podkladů pro zahrnutí ostatních látek uvedených v příloze III mezi prioritní látky. Možnost získat nové informace týkající se těchto látek znamená, že tyto látky nejsou vyloučeny z budoucího přezkumu, jak je tomu u ostatních látek, které byly ve stávajícím přezkumu posouzeny, ale nebyly zařazeny mezi prioritní látky. Příloha III směrnice 2008/105/ES je tedy zastaralá a měla by být zrušena. Článek 8 této směrnice by měl být odpovídajícím způsobem změněn, a to i pokud jde o lhůtu pro podávání zpráv Evropskému parlamentu a Radě.
(32)
Za účelem toho, aby bylo možné včas reagovat na příslušný technický a vědecký pokrok v oblasti působnosti této směrnice, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o aktualizaci metod pro uplatňování NEK stanovených ve směrnici. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(33)
Za účelem zlepšení informační základny pro budoucí určování prioritních látek, zejména pokud jde o nově se objevující znečišťující látky, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o vypracování a aktualizaci seznamu sledovaných látek. Kromě toho by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice nebo formátů zpráv o údajích a informacích z monitorování podávaných Komisi. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (15).
(34)
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 (16) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(35)
Jelikož cíle této směrnice, totiž dosažení dobrého chemického stavu povrchových vod stanovením NEK pro prioritní látky a některé další znečišťující látky, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu potřeby zachovat stejnou úroveň ochrany povrchových vod v celé Unii lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(36)
Směrnice 2000/60/ES a 2008/105/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2000/60/ES se mění takto:
1)
V článku 16 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Komise přezkoumá přijatý seznam prioritních látek nejpozději do čtyř let ode dne vstupu této směrnice v platnost a poté alespoň každých šest let a předloží případné návrhy.“
2)
Příloha X se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I této směrnice.
Článek 2
Směrnice 2008/105/ES se mění takto:
1)
Článek 2 se nahrazuje tímto:
„Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se použijí definice uvedené v článku 2 směrnice 2000/60/ES a v článku 2 směrnice Komise 2009/90/ES ze dne 31. července 2009, kterou se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES stanoví technické specifikace chemické analýzy a monitorování stavu vod (17).
Kromě toho se použijí tyto definice:
1)
„Matricí“ se rozumí složka vodního prostředí, jako je voda, sedimenty nebo biota.
2)
„Biotickým taxonem“ se rozumí vodní taxon odpovídající taxonomickému zařazení „podkmene“, „třídy“ nebo jejich ekvivalentu.
2)
Článek 3 se nahrazuje tímto:
„Článek 3
Normy environmentální kvality
1. Aniž je dotčen odstavec 1a, členské státy použijí pro útvary povrchových vod NEK stanovené v části A přílohy I a uplatňují tyto NEK v souladu s požadavky stanovenými v části B přílohy I.
1a. Aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z této směrnice ve znění platném ke dni 13. ledna 2009 a zejména dosažení dobrého chemického stavu povrchových vod, pokud jde o látky a NEK v ní uvedené, členské státy uplatňují NEK stanovené v části A přílohy I, pokud jde o:
i)
látky uvedené pod čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23, 28 v části A přílohy I, pro něž byly stanoveny revidované NEK s účinkem od 22. prosince 2015, s cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod u těchto látek do 22. prosince 2021, a to prostřednictvím programů opatření uvedených v plánech povodí z roku 2015 vypracovaných v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES, a
ii)
nově určené látky uvedené pod čísly 34 až 45 v části A přílohy I s účinkem od 22. prosince 2018 s cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod u těchto látek do 22. prosince 2027 a zamezit zhoršení chemického stavu v útvarech povrchových vod, pokud jde o tyto látky. Členské státy za tímto účelem do 22. prosince 2018 vypracují a předloží Komisi doplňující monitorovací program a předběžný program opatření vztahující se na dané látky. Konečný program opatření podle článku 11 směrnice 2000/60/ES se vypracuje do 22. prosince 2021 a měl by být proveden a plně funkční co nejdříve po tomto dni, avšak nejpozději do 22. prosince 2024.
Pokud jde o látky uvedené v bodech i) a ii) prvního pododstavce, použijí se obdobně ustanovení čl. 4 odst. 4 až 9 směrnice 2000/60/ES.
2. Pro látky uvedené pod čísly 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 a 44 v části A přílohy I použijí členské státy NEK pro biotu stanovené v části A přílohy I.
Pro jiné látky než látky uvedené v prvním pododstavci použijí členské státy NEK pro vodu stanovené v části A přílohy I.
3. Členské státy se mohou v souvislosti s jednou nebo více kategoriemi povrchových vod rozhodnout použít NEK pro jinou matrici, než jaká je uvedena v odstavci 2, nebo případně pro biotické taxony jiné než uvedené v části A přílohy I.
Členské státy, které možnosti uvedené v prvním pododstavci využijí, použijí příslušné NEK stanovené v části A přílohy I, nebo pokud nejsou pro příslušnou matrici nebo biotický taxon zahrnuty NEK, zavedou takovou NEK, která zajistí přinejmenším stejnou úroveň ochrany jako NEK stanovené v části A přílohy I.
Členské státy mohou tuto možnost použít pouze v případě, že analytická metoda používaná pro zvolenou matrici nebo biotický taxon splňuje minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES. Nejsou-li daná kritéria splněna pro žádnou matrici, členské státy zajistí, aby monitorování bylo prováděno za použití nejlepších dostupných technik, které nevyžadují nadměrné náklady, a aby daná metoda analýzy byla přinejmenším stejně účinná jako metoda dostupná pro matrici uvedenou v odstavci 2 tohoto článku pro příslušnou látku.
3a. V případě, že z naměřených nebo odhadnutých koncentrací nebo emisí v životním prostředí při uplatnění NEK pro biotu nebo sediment je zjištěno potenciální riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím na základě akutní expozice, členské státy zajistí, aby bylo provedeno rovněž monitorování v povrchové vodě, a použijí NPK-NEK stanovené v části A přílohy I této směrnice, je-li tato NEK stanovena.
3b. Pokud se v souladu s článkem 5 směrnice 2009/90/ES vypočtená průměrná hodnota měření provedeného za použití nejlepších dostupných technik, které nevyžadují nadměrné náklady, označuje jako „menší než mezní hodnota kvantifikace“ a „mezní hodnota kvantifikace“ je i u takové techniky vyšší než NEK, výsledek pro tuto měřenou látku se nezohlední pro účely hodnocení celkového chemického stavu daného vodního útvaru.
4. Látky, pro které se používá NEK pro sedimenty nebo biotu sledují členské státy v příslušné matrici nejméně jednou ročně, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
5. Členské státy zahrnou do aktualizovaných plánů povodí vypracovaných v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES tyto informace:
a)
tabulku mezních hodnot kvantifikace použitých analytických metod a informace o účinnosti těchto metod s ohledem na minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES;
b)
pro látky, u nichž byla použita možnost uvedená v odstavci 3 tohoto článku:
i)
důvody a východisko použití této možnosti,
ii)
případně stanovené alternativní NEK, podklady o tom, že tyto NEK zajistí přinejmenším stejnou úroveň ochrany jako NEK stanovené v části A přílohy I, včetně údajů a metodiky použité k jejich odvození, a kategorie povrchových vod, pro něž se uplatní,
iii)
pro srovnání s informacemi uvedenými v písm. a) tohoto odstavce hodnoty kvantifikace metod analýzy pro matrice uvedené v části A přílohy I této směrnice, včetně informací o účinnosti těchto metod s ohledem na minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES;
c)
odůvodnění četnosti monitorování uplatňovaného v souladu s odstavcem 4, pokud jsou monitorovací intervaly delší než 1 rok.
5a. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby aktualizované plány povodí vypracované v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES, které obsahují výsledky a účinky opatření přijatých s cílem zamezit chemickému znečištění povrchových vod, a dílčí zpráva, která popíše pokrok dosažený při provádění plánovaného programu opatření, podle čl. 15 odst. 3 směrnice 2000/60/ES byly prostřednictvím centrálního portálu v elektronické podobě přístupné veřejnosti v souladu s čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí (18).
6. Členské státy na základě monitorování stavu vod prováděného v souladu s článkem 8 směrnice 2000/60/ES zajistí analýzu dlouhodobých trendů koncentrací prioritních látek uvedených na seznamu v části A přílohy I, které se mohou kumulovat v sedimentu nebo biotě, přičemž zejména zohlední látky označené čísly 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 a 44 uvedené v části A přílohy I. V souladu s článkem 4 směrnice 2000/60/ES přijmou členské státy opatření, jejichž cílem je zajistit, aby se tyto koncentrace v sedimentu nebo příslušné biotě výrazně nezvyšovaly.
Členské státy určí četnost monitorování v sedimentu nebo v biotě tak, aby byl zajištěn dostatek údajů pro spolehlivou analýzu dlouhodobých trendů. Monitorování by mělo v zásadě probíhat každé tři roky, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
7. Komise přezkoumá technický a vědecký pokrok, včetně závěru hodnocení rizik podle čl. 16 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2000/60/ES a informací týkajících se registrace látek zpřístupněných veřejnosti v souladu s článkem 119 nařízení (ES) č. 1907/2006, a v případě nutnosti navrhne revizi NEK stanovených v části A přílohy I této směrnice postupem podle článku 294 Smlouvy o fungování EU v souladu s časovým rozvrhem stanoveným v čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES.
8. Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 10 s cílem přizpůsobit v případě potřeby bod 3 části B přílohy I této směrnice vývoji v oblasti vědy a techniky.
8a. S cílem usnadnit provádění tohoto článku musí být v rámci stávajícího procesu provádění směrnice 2000/60/ES a pokud možno do 22. prosince 2014 vypracovány technické pokyny pro strategie monitorování a metody analýzy látek, včetně odběru vzorků a monitorování bioty.
Pokyny zahrnují zejména:
a)
monitorování látek v biotě, jak je stanoveno v odstavcích 2 a 3 tohoto článku;
b)
v případě nově určených látek (uvedené pod čísly 34 až 45 v části A přílohy I) a látek, pro něž jsou stanoveny přísnější NEK (uvedené pod čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23 a 28 v části A přílohy I), analytické metody splňující minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES.
8b. V případě látek, pro něž nebudou technické pokyny přijaty do 22. prosince 2014, se lhůta 22. prosince 2015 uvedená v odst. 1a bodě i) prodlouží do 22. prosince 2018, a lhůta 22. prosince 2021 stanovená v uvedeném bodu se prodlouží do 22. prosince 2027.
3)
Čl. 4 odst. 4 a čl. 5 odst. 6 se zrušují.
4)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 7a
Koordinace
1. U prioritních látek, které spadají do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1907/2006, (ES) č. 1107/2009 (19), (EU) č. 528/2012 (20) nebo směrnice 2010/75/EU (21), Komise v rámci pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice posoudí, zda jsou opatření, jež byla zavedena na úrovni Unie a členských států, dostačující k tomu, aby bylo dosaženo NEK pro prioritní látky a cíle spočívajícího v ukončení nebo postupného ukončení vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a) a čl. 16 odst. 6 směrnice 2000/60/ES.
2. Komise podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích posouzení podle odstavce 1 tohoto článku v souladu s časovým plánem stanoveným v čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES a doplní tuto zprávu případnými návrhy, mimo jiné na opatření za účelem omezování.
3. Pokud z výsledků uvedených ve zprávě vyplývá, že mohou být na úrovni Unie nebo členských států zapotřebí další opatření s cílem napomoci dodržování směrnice 2000/60/ES, pokud jde o konkrétní látku schválenou podle nařízení (ES) č. 1107/2009 nebo nařízení (EU) č. 528/2012, členské státy nebo Komise případně použijí s ohledem na tuto látku nebo výrobky obsahující tuto látku články 21 nebo 44 nařízení (ES) č. 1107/2009 nebo články 15 nebo 48 nařízení (EU) č. 528/2012.
V případě látek spadajících do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1907/2006 Komise případně zahájí postup uvedený v článku 59, 61 nebo 69 uvedeného nařízení.
Při uplatňování ustanovení nařízení uvedených v prvním a druhém pododstavci členské státy nebo Komise zohlední veškerá hodnocení rizik a analýzy socioekonomických podmínek a nákladů a přínosů vyžadované podle uvedených předpisů, a to i pokud jde o dostupnost alternativních látek.
5)
Články 8 až 9 se nahrazují tímto:
„Článek 8
Přezkum přílohy X směrnice 2000/60/ES
Komise sdělí výsledky pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice Evropskému parlamentu a Radě. Zprávu případně doplní legislativní návrhy na změnu přílohy X, mimo jiné zejména návrhy na identifikaci nových prioritních látek nebo prioritních nebezpečných látek nebo na identifikaci některých prioritních látek jako prioritních nebezpečných látek, a podle potřeby stanoví odpovídající NEK pro povrchové vody, sediment nebo biotu.
Článek 8a
Zvláštní ustanovení pro některé látky
1. Aniž jsou dotčeny požadavky přílohy V oddílu 1.4.3 směrnice 2000/60/ES, pokud jde o znázornění celkového chemického stavu a cíle a povinnosti stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. a), čl. 11 odst. 3 písm. k) a čl. 16 odst. 6 uvedené směrnice, mohou členské státy v plánech povodí vypracovaných v souladu s článkem 13 uvedené směrnice vypracovat další mapy, které znázorňují informace ohledně chemického stavu odděleně pro jednu nebo více následujících látek odděleně od informací o zbylých látkách určených v části A přílohy I této směrnice:
a)
látky s čísly 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 a 44 (látky chovající se jako všudypřítomné PBT),
b)
látky s čísly 34 až 45 (nově určené látky),
c)
látky s čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23 a 28 (látky, pro něž jsou stanoveny revidované, přísnější NEK).
Členské státy mohou rovněž pro látky uvedené v písmenech a) až c) prvního pododstavce v plánech povodí uvádět rozsah každé odchylky od NEK. Členské státy, které vypracují tyto další mapy, se snaží zajistit jejich vzájemnou porovnatelnost na úrovni povodí a na úrovni Unie.
2. Členské státy mohou monitorovat látky s čísly 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 a 44 v části A přílohy I méně intenzivně, než stanoví požadavky pro monitorování prioritních látek podle čl. 3 odst. 4 této směrnice a přílohy V směrnice 2000/60/ES, a to za předpokladu, že je takové monitorování reprezentativní a je k dispozici statisticky spolehlivý informační základ, pokud jde o přítomnost uvedených látek ve vodním prostředí. Monitorování by mělo v zásadě, v souladu s druhým pododstavcem čl. 3 odst. 6 této směrnice, probíhat každé tři roky, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
Článek 8b
Seznam sledovaných látek
1. Komise stanoví seznam sledovaných látek, o nichž se shromažďují údaje z monitorování v rámci celé Unie na doplnění údajů, mimo jiné s údaji z analýz a přezkumů podle článku 5 a monitorovacích programů podle článku 8 směrnice 2000/60/ES, a to pro účely podpory budoucího rozdělování látek podle priority v souladu s čl. 16 odst. 2 uvedené směrnice.
První seznam sledovaných látek obsahuje vždy maximálně 10 látek nebo skupin látek a uvede pro každou látku matrici pro monitorování a případnou metodu analýzy, která nevyžaduje nadměrné náklady. S výhradou dostupnosti metod analýzy nevyžadujících nadměrné náklady se maximální počet látek nebo skupin látek, které může Komise doplnit do seznamu, zvýší o jednu při každé aktualizaci seznamu sledovaných látek podle odstavce 2 tohoto článku, a to do maximálního počtu 14. Tyto látky, které mají být zahrnuty do seznamu sledovaných látek, se vybírají z látek, které podle dostupných informací mohou představovat na úrovni Unie významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím a pro něž nejsou dostatečné údaje z monitorování.
Diklofenak (CAS 15307-79-6), 17-beta-estradiol (E2) (CAS 50-28-2) a 17-alfa-ethinylestradiol (EE2) (CAS 57-63-6) se zahrnou do prvního seznamu sledovaných látek s cílem shromáždit údaje z monitorování pro účely snazšího stanovení vhodných opatření s cílem řešit rizika, která uvedené látky představují.
Komise zohlední při výběru látek na seznam sledovaných látek všechny dostupné informace, včetně:
a)
výsledků nejaktuálnějšího pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice;
b)
výzkumných projektů;
c)
doporučení zúčastněných stran uvedených v čl. 16 odst. 5 směrnice 2000/60/ES;
d)
charakterizace správních povodí členských států podle článku 5 směrnice 2000/60/ES a výsledky monitorovacích programů podle článku 8 uvedené směrnice;
e)
informací o objemu výroby, způsobu používání, vnitřních vlastnostech (případně včetně velikosti částic), koncentracích v životním prostředí a dopadech na životní prostředí, včetně informací shromážděných v souladu se směrnicemi 98/8/ES, 2001/82/ES (22) a 2001/83/ES (23) a s nařízeními (ES) č. 1907/2006 a (ES) č. 1107/2009.
2. Komise vypracuje první seznam sledovaných látek uvedený v odstavci 1 do 14. září 2014 a poté jej každých 24 měsíců aktualizuje. Při aktualizaci seznamu sledovaných látek Komise z tohoto seznamu vyjme jakoukoli látku, pro niž lze hodnocení rizika, jak je uvedené v čl. 16 odst. 2 směrnice 2000/60/ES uzavřít bez dalších údajů z monitorování. Období nepřetržitého monitorování na základě seznamu sledovaných látek v případě jednotlivých látek nepřekročí čtyři roky.
3. Členské státy monitorují každou látku ze seznamu sledovaných látek na vybraných reprezentativních monitorovacích stanicích po dobu alespoň 12 měsíců. V případě prvního seznamu sledovaných látek započne období monitorování do 14. září 2015 nebo do šesti měsíců po vypracování tohoto seznamu, podle toho, co nastane později. Poté členské státy zahájí monitorování každé látky na následujících seznamech do 6 měsíců od jejího zařazení na seznam.
Každý členský stát si zvolí alespoň jednu monitorovací stanici, plus jednu navíc, pokud má více než jeden milion obyvatel, a další na základě své zeměpisné plochy v km2 vydělené 60 000 km2 (zaokrouhleno na nejbližší celé číslo) a další stanice podle počtu obyvatel vyděleného pěti miliony (zaokrouhleno na nejbližší celé číslo).
Při volbě reprezentativních monitorovacích stanic, četnosti monitorování a časového plánu pro každou látku zohlední členské státy způsoby použití a možný výskyt této látky. Četnost monitorování nesmí být menší než jednou za rok.
Pokud členský stát u konkrétní látky zajistí dostatečné, srovnatelné, reprezentativní a aktuální údaje z monitorování na základě stávajících monitorovacích programů nebo studií, může rozhodnout, že u této látky neprovede další monitorování v rámci mechanismu seznamu sledovaných látek, a to rovněž za podmínky, že monitorování příslušné látky probíhalo pomocí metodiky, která splňuje požadavky technických pokynů vypracovaných Komisí v souladu s čl. 8b odst. 5.
4. Členské státy podají Komisi zprávu o výsledcích monitorování prováděného podle odstavce 3. V případě prvního seznamu sledovaných látek se o výsledcích monitorování podá zpráva do 15 měsíců od 14. září 2015 nebo do 21 měsíců po vypracování tohoto seznamu, podle toho, co nastane později, a pak každých 12 měsíců, dokud je látka na seznamu vedena. V případě každé látky, která je zařazená na následujících seznamech, členské státy podají Komisi zprávu o výsledcích monitorování do 21 měsíců ode dne zařazení látky na seznam sledovaných látek, a pak každých 12 měsíců, dokud je látka na seznamu vedena. Zpráva zahrnuje informace o reprezentativnosti monitorovací stanice a strategii monitorování.
5. Komise přijme prováděcí akty, kterými se stanoví a aktualizuje seznam sledovaných látek podle odstavců 1 a 2. Může rovněž přijmout technické formáty pro zprávy o výsledcích monitorování a souvisejících informacích podávané Komisi. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 9 odst. 2.
Komise vypracuje pokyny, včetně technických specifikací, s cílem usnadnit monitorování látek ze seznamu sledovaných látek a vybízí se, aby podporovala koordinaci tohoto monitorování.
Článek 8c
Zvláštní ustanovení pro farmaceutické látky
Komise na základě čl. 16 odst. 9 směrnice 2000/60/ES a případně na základě výsledků studie z roku 2013 týkající se rizik, jež představují léčivé přípravky pro životní prostředí, a dalších příslušných studií a zpráv vypracuje pokud možno do dvou let od 13. září 2013 strategický přístup ke znečišťování vod farmaceutickými látkami. Tento strategický přístup případně zahrnuje návrhy umožňující v nezbytném rozsahu účinnější zohlednění dopadů léčiv na životní prostředí v rámci postupu pro uvádění léčivých přípravků na trh. V rámci tohoto strategického přístupu Komise případně do 14. září 2017 navrhne opatření určená k přijetí případně na úrovni Unie nebo členského státu, které řeší možné dopady farmaceutických látek na životní prostředí, zejména látek uvedených v čl. 8b odst. 1, a to s cílem omezit vypouštění, emise a úniky těchto látek do vodního prostředí, přičemž zohlední potřeby v oblasti veřejného zdraví a nákladovou efektivnost navrhovaných opatření.
Článek 9
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 21 odst. 1 směrnice 2000/60/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (24).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 9a
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 3 odst. 8 je svěřena Komisi na dobu šesti let ode dne 13. září 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem příslušného šestiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 8 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 8 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
6)
Příloha I se mění takto:
a)
Část A se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II této směrnice.
b)
Body 2 a 3 části B se nahrazují tímto:
„2.
Sloupce 6 a 7 tabulky: U každého daného útvaru povrchových vod použití NPK-NEK znamená, že naměřená koncentrace v každém reprezentativním monitorovacím místě ve vodním útvaru nepřekračuje dotyčnou normu.
V souladu s oddílem 1.3.4 přílohy V směrnice 2000/60/ES však mohou členské státy zavést statistické metody, jakou je například výpočet percentilu, aby byla zajištěna přijatelná míra správnosti a přesnosti pro stanovení souladu s NPK-NEK. Pokud tak členské státy učiní, řídí se tyto statistické metody prováděcími pravidly stanovenými přezkumným postupem podle čl. 9 odst. 2 této směrnice.
3.
NEK pro vodu stanovené v této příloze vyjádřeny jako celkové koncentrace v celém vzorku vody.
Odchylně od prvního pododstavce se v případě kadmia, olova, rtuti a niklu (dále jen „kovy“) NEK pro vodu vztahují ke koncentraci rozpuštěných látek, tj. k rozpuštěné fázi vzorku vody získané filtrací filtrem s otvory 0,45 μm nebo jinou rovnocennou předúpravou, nebo pokud je tak výslovně stanoveno, se vztahuje k biologicky dostupné koncentraci.
Členské státy mohou při posuzování výsledků monitorování vzhledem k příslušným NEK vzít v úvahu:
a)
přirozené koncentrace pozadí u kovů a jejich sloučenin, pokud takové koncentrace brání souladu s hodnotou příslušných NEK;
b)
tvrdost, pH, rozpuštěný organický uhlík nebo jiné parametry jakosti vody ovlivňující biologickou dostupnost kovů, přičemž biologicky dostupné koncentrace se určí pomocí vhodných modelů biologické dostupnosti.“
7)
Přílohy II a III se zrušují.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. září 2015. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
Předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 12. srpna 2013.
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2013/39/EÚ
z 12. augusta 2013,
ktorou sa menia smernice 2000/60/ES a 2008/105/ES, pokiaľ ide o prioritné látky v oblasti vodnej politiky
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 192 ods. 1,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (2),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (3),
keďže:
(1)
Znečistenie povrchových vôd chemickými látkami predstavuje hrozbu pre vodné prostredie s dôsledkami, ako sú akútna a chronická toxicita vodných organizmov, akumulácia znečisťujúcich látok v ekosystéme, strata prírodných biotopov a zníženie biologickej rozmanitosti, a predstavuje tiež hrozbu pre ľudské zdravie. Predovšetkým je potrebné zistiť príčiny znečistenia a riešiť problematiku emisií znečisťujúcich látok priamo pri zdroji, a to ekonomicky a environmentálne účinným spôsobom.
(2)
Podľa článku 191 ods. 2 druhej vety Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) má politika Únie v oblasti životného prostredia vychádzať zo zásady predchádzania škodám, zo zásady, že by sa malo vykonať preventívne opatrenie, zo zásady nápravy škôd na životnom prostredí prioritne pri zdroji a zo zásady, že znečisťovateľ by mal platiť.
(3)
Čistenie odpadovej vody môže byť veľmi nákladné. S cieľom umožniť lacnejšie a nákladovo efektívnejšie čistenie odpadových vôd by sa mohol stimulovať rozvoj inovačných technológií na čistenie vody.
(4)
Smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia Spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (4), sa stanovuje stratégia proti znečisťovaniu vôd. Táto stratégia zahŕňa identifikáciu prioritných látok spomedzi látok, ktoré predstavujú značné riziko pre vodné prostredie alebo prostredníctvom vodného prostredia na úrovni Únie. Rozhodnutím Európskeho parlamentu a Rady č. 2455/2001/ES z 20. novembra 2001, ktorým sa ustanovuje zoznam prioritných látok v oblasti vodnej politiky (5), sa zavádza prvý zoznam 33 látok alebo skupín látok, ktoré boli určené ako prioritné látky na úrovni Únie na zahrnutie do prílohy X k smernici 2000/60/ES.
(5)
V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2008/105/ES zo 16. decembra 2008 o environmentálnych normách kvality v oblasti vodnej politiky (6) sa v súlade so smernicou 2000/60/ES stanovujú environmentálne normy kvality (ďalej len „ENK“) pre 33 prioritných látok uvedených v rozhodnutí č. 2455/2001/ES a osem ďalších znečisťujúcich látok, ktoré už boli regulované na úrovni Únie.
(6)
Podľa článku 191 ods. 3 ZFEÚ prihliadne Únia pri príprave jej politiky v oblasti životného prostredia na dostupné vedecké a technické údaje, podmienky životného prostredia v rôznych regiónoch Únie, potenciálne výhody a náklady v súvislosti s činnosťou alebo nečinnosťou, ako aj na hospodársky a sociálny rozvoj Únie ako celku a vyrovnaný rozvoj jej regiónov. Pri tvorbe nákladovo efektívnej a primeranej politiky v oblasti prevencie a kontroly znečistenia povrchových vôd chemickými látkami, ako aj pri preskúmaní zoznamu prioritných látok v súlade s článkom 16 ods. 4 smernice 2000/60/ES, by sa mali zohľadniť vedecké, environmentálne a sociálno-ekonomické faktory vrátane otázok týkajúcich sa zdravia ľudí. Na tento účel by sa mala dôsledne uplatňovať zásada „znečisťovateľ platí“ v zmysle smernice 2000/60/ES.
(7)
Komisia preskúmala zoznam prioritných látok v súlade s článkom 16 ods. 4 smernice 2000/60/ES a článkom 8 smernice 2008/105/ES a dospela k záveru, že je vhodné zmeniť zoznam prioritných látok identifikáciou nových látok pre prioritné opatrenia na úrovni Únie, stanovením ENK pre tieto novo identifikované látky, revíziou ENK pre niektoré existujúce látky v súlade s vedeckým pokrokom a stanovením ENK pre biotu pre niektoré existujúce a novo identifikované prioritné látky.
(8)
Preskúmanie zoznamu prioritných látok podporili rozsiahle konzultácie s odborníkmi z útvarov Komisie, členských štátov, zainteresovaných strán a Vedeckého výboru pre zdravotné a environmentálne riziká.
(9)
Revidované ENK pre existujúce prioritné látky by sa mali po prvýkrát zohľadniť v plánoch manažmentu povodia na obdobie rokov 2015 až 2021. Novo identifikované prioritné látky a ich ENK by sa mali zohľadniť pri vytváraní dodatočných monitorovacích programov a pri predbežných programoch opatrení, ktoré sa majú predložiť do konca roku 2018. S cieľom dosiahnuť dobrý chemický stav povrchových vôd by sa revidované ENK pre existujúce prioritné látky mali splniť do konca roku 2021 a ENK pre novo identifikované prioritné látky do roku 2027 bez toho, aby bol dotknutý článok 4 ods. 4 až 9 smernice 2000/60/ES, ktorý okrem iného obsahuje ustanovenia týkajúce sa predĺženia lehoty na dosiahnutie dobrého chemického stavu povrchových vôd alebo menej prísnych environmentálnych cieľov pre určité vodné útvary z dôvodu neprimeraných nákladov a/alebo socio-ekonomických potrieb za predpokladu, že sa stav dotknutých vodných útvarov ďalej nezhorší. Zisťovanie chemického stavu povrchových vôd v lehote do roku 2015, stanovenej v článku 4 smernice 2000/60/ES, by sa preto malo zakladať len na látkach a ENK stanovených v smernici 2008/105/ES vo verzii platnej k 13. januáru 2009, pokiaľ nie sú uvedené ENK prísnejšie ako revidované ENK podľa tejto smernice, v prípade čoho by sa mali uplatniť tieto revidované ENK.
(10)
Od prijatia smernice 2000/60/ES sa prijalo mnoho aktov Únie v súlade s článkom 16 ods. 6 uvedenej smernice, ktorými sa zavádza regulácia emisií jednotlivých prioritných látok. Okrem toho patrí veľký počet opatrení na ochranu životného prostredia do rozsahu pôsobnosti ďalšieho platného práva Únie. Namiesto zavádzania nových opatrení by sa malo uprednostniť vykonávanie a revízia existujúcich nástrojov, ak prostredníctvom existujúcich nástrojov možno účinne dosiahnuť ciele stanovené v článku 16 ods. 1 smernice 2000/60/ES. Zaradenie látky do prílohy X k smernici 2000/60/ES nemá vplyv na uplatňovanie nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh (7).
(11)
S cieľom zlepšiť koordináciu medzi smernicou 2000/60/ES, nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemických látok (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry (8) a príslušnými odvetvovými právnymi predpismi by sa mali preskúmať potenciálne synergie, aby sa identifikovali prípadné oblasti, v rámci ktorých sa údaje zbierané prostredníctvom vykonávania smernice 2000/60/ES môžu použiť na podporu nariadenia REACH a iných relevantných postupov na hodnotenie látok, a naopak oblasti, kde údaje získané na účely hodnotenia látok v rámci nariadenia REACH a príslušných odvetvových právnych predpisov sa môžu použiť na podporu vykonávania smernice 2000/60/ES vrátane prioritizácie uvedenej v článku 16 ods. 2 uvedenej smernice.
(12)
Postupné znižovanie znečistenia spôsobeného prioritnými látkami a zastavenie alebo postupné ukončenie vypúšťaní, emisií a únikov prioritných nebezpečných látok, ako sa vyžaduje v smernici 2000/60/ES, možno často nákladovo najefektívnejšie dosiahnuť prostredníctvom opatrení Únie špecifických pre jednotlivé látky priamo pri zdroji, napríklad podľa nariadení (ES) č. 1907/2006, (ES) č. 1107/2009, (EÚ) č. 528/2012 (9) alebo smerníc 2001/82/ES (10), 2001/83/ES (11) alebo 2010/75/EÚ (12). Mala by sa preto posilniť súdržnosť medzi uvedenými právnymi predpismi, smernicou 2000/60/ES a ostatnými relevantnými právnymi predpismi, aby sa zabezpečilo primerané uplatňovanie mechanizmov kontroly zdrojov. Keď výsledok pravidelného preskúmania prílohy X k smernici 2000/60/ES a dostupné monitorované údaje preukážu, že zavedené opatrenia na úrovni Únie alebo členského štátu nestačia na dosiahnutie ENK v prípade určitých prioritných látok alebo na dosiahnutie cieľa zastavenia alebo postupného ukončenia používania určitých prioritných nebezpečných látok, mali by sa na úrovni Únie alebo členského štátu prijať primerané opatrenia na dosiahnutie cieľov smernice 2000/60/ES, pri ktorých sa zohľadnia hodnotenia rizika, socio-ekonomické analýzy a analýzy nákladov a výhod vykonané v rámci príslušných právnych predpisov, ako aj dostupnosť alternatív.
(13)
Od odvodenia ENK pre 33 prioritných látok zahrnutých do prílohy X k smernici 2000/60/ES bolo ukončených viacero hodnotení rizík podľa nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 z 23. marca 1993 o vyhodnocovaní a kontrole rizík existujúcich látok (13), ktoré bolo neskôr nahradené nariadením (ES) č. 1907/2006. ENK pre niektoré existujúce látky by sa mali zrevidovať, aby sa zaistila primeraná úroveň ochrany a aby sa ENK aktualizovali podľa najnovších vedeckých a technických poznatkov, pokiaľ ide o riziká pre vodné prostredie alebo prostredníctvom vodného prostredia.
(14)
Pomocou postupov špecifikovaných v článku 16 ods. 2 smernice 2000/60/ES boli identifikované a zoradené podľa priorít ďalšie látky, ktoré predstavujú významné riziko pre vodné prostredie alebo prostredníctvom vodného prostredia na úrovni Únie, a mali by sa pridať do zoznamu prioritných látok. Pri odvodzovaní ENK pre uvedené látky sa zohľadnili najnovšie dostupné vedecké a technické informácie.
(15)
Znečisťovanie vody a pôdy farmaceutickými rezíduami predstavuje nový environmentálny problém. Pri hodnotení a kontrole rizika liekov pre vodné prostredie alebo prostredníctvom vodného prostredia by sa mala venovať primeraná pozornosť cieľom Únie v oblasti životného prostredia. Komisia by v záujme riešenia tohto problému mala preskúmať riziká environmentálnych účinkov liekov a poskytnúť analýzu relevantnosti a účinnosti súčasného legislatívneho rámca z hľadiska ochrany vodného prostredia a zdravia ľudí prostredníctvom vodného prostredia.
(16)
Odvodenie ENK pre prioritné nebezpečné látky zahŕňa spravidla vyššie úrovne neistoty než v prípade prioritných látok, ale napriek tomu sa na základe týchto ENK stanovuje kritérium pre posúdenie dosiahnutia cieľa dobrého chemického stavu povrchových vôd, ktorý sa vymedzuje v článku 2 ods. 24 a článku 4 ods. 1 písm. a) bodoch ii) a iii) smernice 2000/60/ES. V záujme zabezpečenia primeranej úrovne ochrany životného prostredia a ľudského zdravia by však cieľom malo byť tiež zastavenie alebo postupné ukončenie vypúšťaní, emisií a únikov prioritných nebezpečných látok v súlade s článkom 4 ods. 1 písm. a) bodom iv) smernice 2000/60/ES.
(17)
Vedecké poznatky o výskyte a účinkoch znečisťujúcich látok vo vode sa v posledných rokoch významne rozšírili. Viac sa vie o tom, v ktorej zložke vodného prostredia (voda, sediment alebo biota, ďalej len „matrica“) sa bude látka pravdepodobne nachádzať, a teda, kde sa s najväčšou pravdepodobnosťou bude dať merať jej koncentrácia. Niektoré vysoko hydrofóbne látky sa akumulujú v biote a aj pri použití najpokročilejších analytických techník sa vo vode dajú len ťažko zistiť. Pre takéto látky by sa ENK mali stanoviť pre biotu. Členské štáty by napriek tomu mali mať možnosť v záujme využitia ich stratégie monitorovania a prispôsobenia miestnym podmienkam uplatňovať ENK pre alternatívnu matricu, alebo v prípade potreby alternatívny taxón bioty, napríklad podkmeň „kôrovce“, parafylum „ryby“, trieda „hlavonožce“ alebo trieda „lasturníky“ (mušle a lastúry), za predpokladu, že úroveň ochrany, ktorú poskytujú ENK a systém monitorovania uplatňovaný členskými štátmi, je rovnako dobrá, ako úroveň ochrany, ktorú poskytujú ENK a matrica stanovené v tejto smernici.
(18)
Nové metódy monitorovania, ako napríklad pasívne odbery vzoriek a iné nástroje, sa z hľadiska budúceho uplatňovania javia ako sľubné a mali by sa preto ďalej rozvíjať.
(19)
V smernici Komisie 2009/90/ES z 31. júla 2009, ktorou sa v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES ustanovujú technické špecifikácie pre chemickú analýzu a sledovanie stavu vôd (14), sa stanovujú minimálne pracovné kritériá analytických metód používaných pri monitorovaní stavu vôd. Tieto kritéria zaisťujú zmysluplné a relevantné informácie z monitorovania, pretože si vyžadujú použitie analytických metód, ktoré sú dostatočne citlivé, aby zabezpečili spoľahlivé zistenie a meranie akéhokoľvek prekročenia ENK. Členské štáty by mali mať možnosť používať na monitorovanie iné matrice alebo taxóny bioty, ako sú matrice a taxóny bioty špecifikované v tejto smernici, len v prípade, že použitá analytická metóda spĺňa minimálne pracovné kritériá stanovené v článku 4 smernice 2009/90/ES pre príslušné ENK a matrice alebo taxón bioty, alebo ak je jej účinnosť prinajmenšom taká dobrá, ako je účinnosť metódy, ktorá je k dispozícii pre ENK a matricu alebo taxón bioty špecifikované v tejto smernici.
(20)
Vykonávanie tejto smernice obsahuje výzvy, ktoré zahŕňajú rôznorodosť možných riešení vedeckých, technických a praktických otázok a neúplný rozvoj metód monitorovania, ako aj obmedzenia ľudských a finančných zdrojov. V záujme riešenia niektorých z uvedených výziev by sa rozvoj stratégií monitorovania a analytických metód mal podporiť technickou prácou skupín odborníkov v rámci spoločnej stratégie vykonávania smernice 2000/60/ES.
(21)
Perzistentné, bioakumulatívne a toxické látky (PBT látky) a ďalšie látky, ktoré sa správajú ako PBT látky, možno celé desaťročia nájsť vo vodnom prostredí v množstvách, ktoré predstavujú významné riziko, a to napriek tomu, že sa už prijali rozsiahle opatrenia na zníženie alebo odstránenie emisií takýchto látok. Niektoré majú aj schopnosť prenosu na dlhé vzdialenosti a v životnom prostredí sú prevažne všadeprítomné. Niekoľko takýchto látok patrí medzi súčasné a novo identifikované prioritné nebezpečné látky. V prípade niektorých z týchto látok existuje dôkaz o ich dlhodobej prítomnosti vo vodnom prostredí na úrovni Únie a tieto konkrétne látky si preto vyžadujú osobitnú pozornosť, pokiaľ ide o ich vplyv na prezentáciu chemického stavu v zmysle smernice 2000/60/ES a o požiadavky na monitorovanie.
(22)
Pokiaľ ide o prezentáciu chemického stavu podľa oddielu 1.4.3 prílohy V k smernici 2000/60/ES, členské štáty by mali mať možnosť prezentovať samostatne vplyv látok, ktoré sa správajú ako všadeprítomné PBT látky, na chemický stav, aby bolo zjavné zlepšenie kvality vody dosiahnuté v súvislosti s inými látkami. Okrem povinnej mapy výskytu všetkých látok by sa mohli poskytnúť dodatočné mapy zahŕňajúce látky, ktoré sa správajú ako všadeprítomné PBT látky, a oddelene zahŕňajúce zvyšné látky.
(23)
Monitorovanie by sa malo prispôsobiť priestorovému a časovému rozsahu očakávaných zmien v koncentráciách. Vzhľadom na rozsiahlu distribúciu a dlhý čas obnovy očakávaný pri látkach, ktoré sa správajú ako všadeprítomné PBT látky, by členské štáty mali mať možnosť obmedziť počet monitorovacích miest a/alebo frekvenciu monitorovania týchto látok na minimálnu úroveň postačujúcu na spoľahlivú analýzu dlhodobých trendov, ak je k dispozícii štatisticky spoľahlivá základňa pre monitorovanie.
(24)
Osobitná pozornosť venovaná látkam, ktoré sa správajú ako všadeprítomné PBT látky, nezbavuje Úniu ani členské štáty povinnosti, aby popri opatreniach, ktoré sa už prijali, prijímali dodatočné opatrenia na zníženie alebo odstránenie vypúšťaní, emisií a únikov týchto látok vrátane opatrení na medzinárodnej úrovni, aby sa dosiahli ciele stanovené v článku 4 ods. 1 písm. a) smernice 2000/60/ES.
(25)
Podľa článku 10 ods. 3 smernice 2000/60/ES, ak si kvalitatívny cieľ alebo norma kvality, zavedené podľa uvedenej smernice, smerníc uvedených v prílohe IX k smernici 2000/60/ES alebo podľa akýchkoľvek iných právnych predpisov Únie, vyžaduje prísnejšie podmienky ako tie, ktoré by vyplynuli z uplatňovania článku 10 ods. 2 uvedenej smernice, majú sa zodpovedajúcim spôsobom stanoviť prísnejšie regulácie emisií. Podobné ustanovenie sa nachádza aj v článku 18 smernice 2010/75/EÚ. Z uvedených článkov vyplýva, že regulácie emisií stanovené podľa právnych predpisov uvedených v článku 10 ods. 2 smernice 2000/60/ES by mali byť minimálnymi uplatňovanými reguláciami. Ak tieto regulácie nedokážu zabezpečiť, aby sa splnili ENK, napríklad v prípade látok, ktoré sa správajú ako všadeprítomné PBT látky, ale ani prostredníctvom prísnejších podmienok, a to ani v kombinácií s prísnejšími podmienkami pre iné vypúšťania, emisie a úniky ovplyvňujúce vodný útvar, takéto prísnejšie podmienky by sa nemohli považovať za potrebné, aby sa splnili tieto ENK.
(26)
Pre hodnotenie rizík, na základe ktorých sa uskutoční výber nových prioritných látok, sú potrebné kvalitné údaje z monitorovania a údaje o ekotoxikologických a toxikologických účinkoch. Aj keď sa údaje z monitorovania, ktoré zozbierali členské štáty, počas uplynulých rokov podstatne zlepšili, z hľadiska kvality a pokrytia Únie nie sú vždy vhodné na dané účely. Údaje z monitorovania chýbajú najmä v prípade mnohých nových znečisťujúcich látok, ktoré sa dajú vymedziť ako znečisťujúce látky, ktoré v súčasnosti nie sú zahrnuté v bežných programoch monitorovania na úrovni Únie, ale ktoré by mohli v závislosti od ich potenciálnych ekotoxikologických a toxikologických účinkov a od ich množstva vo vodnom prostredí predstavovať významné riziko vyžadujúce reguláciu.
(27)
Je potrebné zaviesť nový mechanizmus, ktorý poskytne Komisii cielené vysoko kvalitné informácie z monitorovania koncentrácie látok vo vodnom prostredí, so zameraním sa na nové znečisťujúce látky a látky, v prípade ktorých nemajú dostupné údaje z monitorovania dostatočnú kvalitu na účely hodnotenia rizika. Nový mechanizmus by mal uľahčovať zber týchto informácií z povodí celej Únie a dopĺňať údaje z monitorovania v rámci programov podľa článkov 5 a 8 smernice 2000/60/ES a iných spoľahlivých zdrojov. Mechanizmus by mal byť zameraný na obmedzený počet látok dočasne zahrnutých do zoznamu sledovaných látok a obmedzený počet monitorovacích miest, aby sa náklady na monitorovanie udržali na primeranej úrovni, ale mal by poskytovať reprezentatívne údaje, ktoré budú vyhovovať postupu určovania prioritných látok na úrovni Únie. Zoznam by mal byť dynamický a jeho platnosť by mala byť časovo obmedzená, aby odrážal nové informácie o potenciálnych rizikách, ktoré predstavujú nové znečisťujúce látky, a zabraňoval monitorovaniu látok dlhšie, než je potrebné.
(28)
Požiadavky na oznamovanie podľa článku 3 smernice 2008/105/ES by sa mali zlúčiť s celkovými požiadavkami na predkladanie správ podľa článku 15 smernice 2000/60/ES, aby sa zjednodušili a zefektívnili povinnosti členských štátov v oblasti podávania správ a zvýšil súlad s ďalšími súvisiacimi aspektmi vodného hospodárstva.
(29)
Pokiaľ ide o prezentáciu chemického stavu podľa oddielu 1.4.3 prílohy V k smernici 2000/60/ES, na účely aktualizácie programov opatrení a plánov manažmentu povodia, ktorá sa má vykonať v súlade s článkom 11 ods. 8 a článkom 13 ods. 7 smernice 2000/60/ES, by členské štáty mali mať možnosť samostatnej prezentácie vplyvu novo identifikovaných prioritných látok a existujúcich prioritných látok s revidovanými ENK na chemický stav, aby zavedenie nových požiadaviek nebolo nesprávne považované za ukazovateľ toho, že došlo k zhoršeniu chemického stavu povrchových vôd. Okrem povinnej mapy výskytu všetkých látok by sa mohli poskytnúť dodatočné mapy zahŕňajúce novo identifikované látky a existujúce látky s revidovanými ENK a oddelene zahŕňajúce zvyšné látky.
(30)
Je dôležité, aby boli environmentálne informácie o stave povrchových vôd v Únii a o úspechoch stratégií proti chemickému znečisteniu včas dostupné verejnosti. V záujme zvýšenia prístupu a transparentnosti by vo všetkých členských štátoch mal byť verejnosti dostupný ústredný portál v elektronickej podobe s informáciami o plánoch manažmentu povodia a o ich preskúmaniach a aktualizáciách.
(31)
Komisia prijatím tohto návrhu a predložením svojej správy Európskemu parlamentu a Rade ukončila svoje prvé preskúmanie zoznamu prioritných látok, ako sa vyžaduje v článku 8 smernice 2008/105/ES. Jeho súčasťou bolo preskúmanie látok uvedených v prílohe III k uvedenej smernici, z ktorých niektoré boli určené na zaradenie medzi prioritné látky. Na zaradenie ostatných látok medzi prioritné látky uvedené v prílohe III nie je v súčasnosti dostatok dôkazov. Možnosť získania nových informácií o týchto látkach znamená, že tieto látky nie sú vylúčené z budúceho preskúmania, ako je tomu v prípade ostatných látok, ktoré boli posudzované, ale neboli v rámci súčasného preskúmania zaradené medzi prioritné látky. Príloha III k smernici 2008/105/ES je preto zastaraná a mala by sa vypustiť. Článok 8 uvedenej smernice by sa mal zodpovedajúcim spôsobom zmeniť, a to aj pokiaľ ide o dátumy podávania správ Európskemu parlamentu a Rade.
(32)
S cieľom včas reagovať na príslušný technický a vedecký pokrok v oblasti pôsobnosti tejto smernice by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o aktualizáciu metód uplatňovania ENK stanovených v tejto smernici. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(33)
S cieľom zlepšiť informačnú základňu pre identifikáciu prioritných látok v budúcnosti, a to najmä v súvislosti s novými znečisťujúcimi látkami, by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci, pokiaľ ide o vytvorenie a aktualizáciu zoznamu sledovaných látok. Okrem toho by sa s cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tejto smernice a pre formáty pre podávanie správ Komisii o údajoch a informáciách z monitorovania mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (15).
(34)
V súlade so spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie z 28. septembra 2011 o vysvetľujúcich dokumentoch (16) sa členské štáty zaviazali, že v odôvodnených prípadoch k svojim oznámeniam o transpozičných opatreniach pripoja jeden alebo viacero dokumentov vysvetľujúcich vzťah medzi prvkami smernice a zodpovedajúcimi časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov. V súvislosti s touto smernicou sa zákonodarca domnieva, že zasielanie takýchto dokumentov je odôvodnené.
(35)
Keďže cieľ tejto smernice, a to dosiahnutie dobrého chemického stavu povrchových vôd stanovením ENK pre prioritné látky a niektoré ďalšie znečisťujúce látky, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov a z dôvodu potreby zachovať rovnakú úroveň ochrany povrchových vôd v celej Únii ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.
(36)
Smernice 2000/60/ES a 2008/105/ES by sa preto mali zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Smernica 2000/60/ES sa mení takto:
1.
Článok 16 ods. 4 sa nahrádza takto:
„4. Komisia preskúma prijatý zoznam prioritných látok najneskôr do štyroch rokov od dátumu nadobudnutia účinnosti tejto smernice a následne aspoň každých šesť rokov a podľa potreby predloží návrhy.“
2.
Príloha X sa nahrádza textom uvedeným v prílohe I k tejto smernici.
Článok 2
Smernica 2008/105/ES sa mení takto:
1.
Článok 2 sa nahrádza takto:
„Článok 2
Vymedzenia pojmov
Na účely tejto smernice sa uplatňujú vymedzenia pojmov stanovené v článku 2 smernice 2000/60/ES a v článku 2 smernice Komisie 2009/90/ES z 31. júla 2009, ktorou sa v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES ustanovujú technické špecifikácie pre chemickú analýzu a sledovanie stavu vôd (17).
Okrem toho sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1.
‚matrica‘ je zložka vodného prostredia, a to voda, sediment alebo biota;
2.
‚taxón bioty‘ je osobitný vodný taxón v rámci taxonomickej kategórie ‚podkmeň‘, ‚trieda‘ alebo v rámci rovnocennej kategórie.
2.
Článok 3 sa nahrádza takto:
„Článok 3
Environmentálne normy kvality
1. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 1a, členské štáty uplatňujú pre útvary povrchových vôd ENK stanovené v časti A prílohy I a tieto ENK uplatňujú v súlade s požiadavkami stanovenými v časti B prílohy I.
1a. Bez toho, aby boli dotknuté povinnosti vyplývajúce z tejto smernice vo verzii účinnej k 13. januáru 2009, a najmä v súvislosti s dosiahnutím dobrého chemického stavu povrchových vôd, pokiaľ ide o látky a ENK uvedené v tejto smernici, členské štáty uplatňujú ENK stanovené v časti A prílohy I, pokiaľ ide o:
i)
látky uvedené pod číslami 2, 5, 15, 20, 22, 23 a 28 v časti A prílohy I, pre ktoré sú s účinnosťou od 22. decembra 2015 stanovené revidované ENK na účely dosiahnutia dobrého chemického stavu povrchových vôd, pokiaľ ide o tieto látky, do 22. decembra 2021 prostredníctvom programov opatrení uvedených v plánoch manažmentu povodia vypracovaných v roku 2015 v súlade s článkom 13 ods. 7 smernice 2000/60/ES, a
ii)
novo identifikované látky uvedené pod číslami 34 až 45 v časti A prílohy I s účinnosťou od 22. decembra 2018, aby sa do 22. decembra 2027 dosiahol dobrý chemický stav povrchových vôd, pokiaľ ide o tieto látky, a aby sa zabránilo zhoršovaniu chemického stavu útvarov povrchových vôd v súvislosti s týmito látkami. Členské štáty na tento účel do 22. decembra 2018 vypracujú a predložia Komisii doplňujúci monitorovací program a predbežný program opatrení vzťahujúci sa na uvedené látky. Konečný program opatrení v súlade s článkom 11 smernice 2000/60/ES sa vypracuje do 22. decembra 2021 a bude sa vykonávať a bude plne funkčný čo najskôr po tomto dátume, avšak najneskôr do 22. decembra 2024.
Na látky uvedené v bodoch i) a ii) prvého pododseku sa primerane uplatňuje článok 4 ods. 4 až 9 smernice 2000/60/ES.
2. Pokiaľ ide o látky uvedené pod číslami 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 a 44 v časti A prílohy I, uplatňujú členské štáty ENK pre biotu stanovené v časti A prílohy I.
V prípade iných látok, než sú látky uvedené v prvom pododseku, uplatňujú členské štáty ENK pre vody stanovené v časti A prílohy I.
3. Členské štáty majú v súvislosti s jednou alebo viacerými kategóriami povrchových vôd možnosť uplatňovať ENK pre inú matricu, ako je matrica uvedená v odseku 2, alebo, ak to prichádza do úvahy, pre iné taxóny bioty, ako sú taxóny uvedené v časti A prílohy I.
Členské štáty, ktoré využijú možnosť uvedenú v prvom pododseku, uplatňujú príslušné ENK stanovené v časti A prílohy I alebo, ak neobsahuje ENK pre matricu alebo taxón bioty, stanovia ENK, na základe ktorej sa zaistí prinajmenšom rovnaká úroveň ochrany ako na základe ENK stanovených v časti A prílohy I.
Členské štáty môžu využiť možnosť uvedenú v prvom pododseku len vtedy, keď analytická metóda použitá pre zvolenú matricu alebo taxón bioty spĺňa minimálne pracovné kritériá stanovené v článku 4 smernice 2009/90/ES. Ak tieto kritériá nie sú splnené pre žiadnu matricu, členské štáty zabezpečia, aby sa monitorovanie vykonalo pomocou najlepších dostupných techník, ktoré nepredstavujú príliš vysoké náklady, a aby bola účinnosť metódy analýzy prinajmenšom taká dobrá, ako účinnosť metódy použitej pre matricu uvedenú v odseku 2 tohto článku pre príslušnú látku.
3a. Ak sa zistilo potenciálne riziko pre vodné prostredie alebo prostredníctvom vodného prostredia z akútnej expozície v dôsledku nameraných alebo odhadovaných environmentálnych koncentrácií alebo emisií, pričom sa uplatnili ENK pre biotu alebo sediment, členské štáty zabezpečia, aby sa vykonávalo aj monitorovanie povrchových vôd, a uplatňujú NPK-ENK stanovené v časti A prílohy I k tejto smernici, ak boli takéto ENK stanovené.
3b. Ak sa v súlade s článkom 5 smernice 2009/90/ES vypočítaná stredná hodnota merania vykonaného pomocou najlepších dostupných techník, ktoré nepredstavujú príliš vysoké náklady, označuje ako hodnota ‚nižšia ako limit kvantifikácie‘, a limit kvantifikácie tejto techniky je vyšší ako ENK, výsledok pre meranú látku sa nepoužije na účely posúdenia celkového chemického stavu príslušného vodného útvaru.
4. V súvislosti s látkami, pri ktorých sa uplatňujú ENK pre sediment a/alebo biotu, monitorujú členské štáty látku v príslušnej matrici aspoň raz za rok, pokiaľ technické poznatky a odborný posudok neopodstatňujú iný interval.
5. Členské štáty zahrnú do aktualizovaných plánov manažmentu povodia vypracovaných v súlade s článkom 13 ods. 7 smernice 2000/60/ES tieto informácie:
a)
tabuľku s limitmi kvantifikácie použitých analytických metód a informácie o výkonnosti týchto metód vzhľadom na minimálne pracovné kritériá stanovené v článku 4 smernice 2009/90/ES;
b)
pre látky, pri ktorých sa využíva možnosť uvedená v odseku 3 tohto článku:
i)
dôvody a podklady na využitie tejto možnosti;
ii)
v prípade potreby stanovené alternatívne ENK, dôkaz, že tieto ENK poskytnú prinajmenšom rovnakú úroveň ochrany ako ENK stanovené v časti A prílohy I, vrátane údajov a metodiky, na základe ktorej boli ENK odvodené, a kategórie povrchových vôd, na ktoré by sa uplatňovali;
iii)
pre porovnanie s informáciami uvedenými v písmene a) tohto odseku limity kvantifikácie analytických metód pre matrice uvedené v časti A prílohy I k tejto smernici vrátane informácií o účinnosti týchto metód vzhľadom na minimálne pracovné kritériá stanovené v článku 4 smernice 2009/90/ES;
c)
odôvodnenie použitej frekvencie monitorovania v súlade s odsekom 4, ak sú intervaly monitorovania dlhšie ako 1 rok.
5a. Členské štáty prijmú nevyhnutné opatrenia, aby zabezpečili, že sa aktualizované plány manažmentu povodia vypracované v súlade s článkom 13 ods. 7 smernice 2000/60/ES obsahujúce výsledky a vplyv opatrení, ktoré sa prijali s cieľom zabrániť chemickému znečisteniu povrchových vôd, a predbežná správa, v ktorej sa opisuje pokrok pri vykonávaní plánovaného programu opatrení v súlade s článkom 15 ods. 3 smernice 2000/60/ES, budú poskytovať prostredníctvom ústredného portálu, ku ktorému má verejnosť elektronický prístup v súlade s článkom 7 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/4/ES z 28. januára 2003 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí (18).
6. Členské štáty na základe monitorovania stavu povrchových vôd vykonávaného v súlade s článkom 8 smernice 2000/60/ES zabezpečia analýzu dlhodobých trendov koncentrácií prioritných látok uvedených časti A prílohy I, ktoré majú tendenciu akumulovať sa v sedimente a/alebo biote, pričom sa osobitná pozornosť venuje látkam uvedeným pod číslami 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 a 44 v časti A prílohy I. V súlade s článkom 4 smernice 2000/60/ES prijmú členské štáty opatrenia zamerané na zabezpečenie toho, aby sa takéto koncentrácie v sedimente a/alebo príslušnej biote významne nezvyšovali.
Členské štáty určia interval monitorovania v sedimente a/alebo v biote tak, aby sa zaistil dostatok údajov pre spoľahlivú analýzu dlhodobých trendov. Monitorovanie by malo v zásade prebiehať každé tri roky, pokiaľ technické poznatky a odborné posúdenie neopodstatňujú iný interval.
7. Komisia preskúma technický a vedecký pokrok vrátane záverov hodnotení rizík v zmysle článku 16 ods. 2 písm. a) a b) smernice 2000/60/ES a informácie o registrácii látok sprístupnené verejnosti v súlade s článkom 119 nariadenia (ES) č. 1907/2006 a v prípade potreby navrhne revíziu ENK stanovených v časti A prílohy I k tejto smernici v súlade s postupom stanoveným v článku 294 ZFEÚ podľa harmonogramu stanoveného v článku 16 ods. 4 smernice 2000/60/ES.
8. Komisia je splnomocnená prijímať v súlade s článkom 10 delegované akty s cieľom prispôsobiť v prípade potreby bod 3 časti B prílohy I k tejto smernici vedeckému alebo technickému pokroku.
8a. V záujme zjednodušenia vykonávania tohto článku sa v rámci existujúceho procesu vykonávania smernice 2000/60/ES vypracujú do 22. decembra 2014 v čo najväčšom rozsahu technické usmernenia pre stratégie monitorovania a analytické metódy pre látky vrátane odberu vzoriek a monitorovania bioty.
Tieto usmernenia zahrnú najmä:
a)
monitorovanie látok v biote, ako sa stanovuje v odsekoch 2 a 3 tohto článku;
b)
v prípade novo identifikovaných látok (uvedené pod číslami 34 až 45 v časti A prílohy I) a látok, v prípade ktorých sú stanovené prísnejšie ENK (uvedené pod číslami 2, 5, 15, 20, 22, 23 a 28 v časti A prílohy I), analytické metódy spĺňajúce minimálne pracovné kritériá ustanovené v článku 4 smernice 2009/90/ES.
8b. V prípade látok, pre ktoré sa neprijali technické usmernenia do 22. decembra 2014, sa lehota 22. decembra 2015 uvedená v odseku 1a bode i) predĺži do 22. decembra 2018 a lehota 22. decembra 2021 uvedená v uvedenom bode sa predĺži do 22. decembra 2027.
3.
Článok 4 ods. 4 a článok 5 ods. 6 sa vypúšťajú.
4.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 7a
Koordinácia
1. Pre prioritné látky, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti nariadení (ES) č. 1907/2006, (ES) č. 1107/2009 (19), (ES) č. 528/2012 (20) alebo smernice 2010/75/EÚ (21), Komisia ako súčasť pravidelného preskúmania prílohy X k smernici 2000/60/ES podľa článku 16 ods. 4 uvedenej smernice posúdi, či opatrenia zavedené na úrovni Únie a na úrovni členských štátov sú postačujúce na dosiahnutie ENK pre prioritné látky a cieľa zastavenia alebo postupného ukončenia vypúšťaní, emisií a únikov prioritných nebezpečných látok v súlade s článkom 4 ods. 1 písm. a) a článkom 16 ods. 6 smernice 2000/60/ES.
2. Komisia podá Európskemu parlamentu a Rade správu o výsledkoch posúdenia uvedeného v odseku 1 tohto článku v súlade s harmonogramom stanoveným v článku 16 ods. 4 smernice 2000/60/ES a k svojej správe pripojí akékoľvek vhodné návrhy vrátane návrhov na kontrolné opatrenia.
3. Ak sa na základe výsledkov uvedených v správe ukáže, že na podporu súladu so smernicou 2000/60/ES môžu byť pre konkrétnu látku, ktorá bola schválená podľa nariadenia (ES) č. 1107/2009 alebo nariadenia (EÚ) č. 528/2012, potrebné ďalšie opatrenia na úrovni Únie alebo na úrovni členských štátov, členské štáty alebo Komisia v prípade potreby uplatnia články 21 alebo 44 nariadenia (ES) č. 1107/2009 alebo články 15 alebo 48 nariadenia (EÚ) č. 528/2012 v súvislosti s uvedenou látkou alebo produktmi obsahujúcimi uvedenú látku.
V prípade látok, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti nariadenia (ES) č. 1907/2006, Komisia v prípade potreby iniciuje postup uvedený v článkoch 59, 61 alebo 69 uvedeného nariadenia.
Pri uplatňovaní ustanovení nariadení uvedených v prvom a druhom pododseku členské štáty a Komisia zohľadnia všetky hodnotenia rizika, socioekonomické analýzy alebo analýzy nákladov a prínosov, ktoré sa podľa uvedených nariadení vyžadujú, vrátane aj pokiaľ ide o dostupnosť alternatív.
5.
Články 8 a 9 sa nahrádzajú takto:
„Článok 8
Preskúmanie prílohy X k smernici 2000/60/ES
Komisia podáva Európskemu parlamentu a Rade správu o výsledkoch pravidelného preskúmania prílohy X k smernici 2000/60/ES, ako sa ustanovuje v článku 16 ods. 4 uvedenej smernice. K tejto správe priloží v prípade potreby legislatívne návrhy na zmenu prílohy X, najmä návrhy na identifikáciu nových prioritných látok alebo prioritných nebezpečných látok alebo na identifikáciu určitých prioritných látok ako prioritných nebezpečných látok, ako aj v prípade potreby návrhy na stanovenie príslušných ENK pre povrchové vody, sediment alebo biotu.
Článok 8a
Osobitné ustanovenia pre niektoré látky
1. Do plánov manažmentu povodia vypracovaných podľa článku 13 smernice 2000/60/ES bez toho, aby boli dotknuté požiadavky uvedené v oddiele 1.4.3 jej prílohy V týkajúce sa prezentácie celkového chemického stavu, ako aj ciele a záväzky stanovené v článku 4 ods. 1 písm. a), článku 11 ods. 3 písm. k) a článku 16 ods. 6 uvedenej smernice, môžu členské štáty poskytnúť dodatočné mapy, v ktorých uvedú informácie o chemickom stave pre jednu alebo viaceré nasledujúce látky oddelene od informácií pre zvyšné látky uvedené v časti A prílohy I k tejto smernici:
a)
látky uvedené pod číslami 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 a 44 (látky, ktoré sa správajú ako všadeprítomné PBT látky);
b)
látky uvedené pod číslami 34 až 45 (novo identifikované látky);
c)
látky uvedené pod číslami 2, 5, 15, 20, 22, 23 a 28 (látky, pre ktoré sa zaviedli revidované prísnejšie ENK).
Členské štáty môžu v plánoch manažmentu povodia uviesť aj rozsah každého odklonu od hodnoty ENK pre látky uvedené v písmenách a) až c) prvého pododseku. Členské štáty, ktoré poskytujú takéto dodatočné mapy, sa usilujú o zabezpečenie ich porovnateľnosti na úrovni povodí a na úrovni Únie.
2. Členské štáty môžu monitorovať látky uvedené pod číslami 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 a 44 v časti A prílohy I menej intenzívne, než sa vyžaduje pre prioritné látky v súlade s článkom 3 ods. 4 tejto smernice a prílohy V k smernici 2000/60/ES, za predpokladu, že monitorovanie je reprezentatívne a že existuje štatisticky spoľahlivá základňa, pokiaľ ide o prítomnosť týchto látok vo vodnom prostredí. Ako usmernenie a v súlade s článkom 3 ods. 6 druhým pododsekom tejto smernice by sa monitorovanie malo uskutočňovať každé tri roky, pokiaľ nie je na základe technických znalostí a názoru experta odôvodnený iný interval.
Článok 8b
Zoznam sledovaných látok
1. Komisia vypracuje zoznam sledovaných látok, pre ktoré sa majú zbierať údaje z monitorovania v celej Únii na doplnenie údajov, okrem iného z analýz a preskúmaní podľa článku 5 a programov monitorovania podľa článku 8 smernice 2000/60/ES, s cieľom podporiť postup zostavenia budúceho zoznamu prioritných látok v súlade s článkom 16 ods. 2 uvedenej smernice.
Prvý zoznam sledovaných látok obsahuje najviac 10 látok alebo skupín látok a pre každú látku sa v ňom uvádzajú matrice pre monitorovanie a možné analytické metódy, ktoré nepredstavujú príliš vysoké náklady. S výhradou dostupnosti analytických metód, ktoré nepredstavujú príliš vysoké náklady, maximálny počet látok alebo skupín látok, ktoré môže Komisia doplniť do zoznamu, sa zvýši o jednu pri každej aktualizácii zoznamu podľa odseku 2 tohto článku, a to do maximálneho počtu 14. Látky, ktoré sa majú zaradiť do zoznamu sledovaných látok, sa vyberajú spomedzi látok, v prípade ktorých dostupné informácie naznačujú, že môžu predstavovať významné riziko na úrovni Únie pre vodné prostredie alebo prostredníctvom vodného prostredia, a v prípade ktorých sú údaje z monitorovania nedostatočné.
Do prvého zoznamu sledovaných látok sa zahrnú diklofenak (CAS 15307-79-6), 17-beta-estradiol (E2) (CAS 50-28-2) a 17-alfa-etinylestradiol (EE2) (CAS 57-63-6) s cieľom získať monitorovacie údaje na účely uľahčenia stanovenia primeraných opatrení na riešenie rizík, ktoré predstavujú uvedené látky.
Komisia zohľadňuje pri výbere látok pre zoznam sledovaných látok všetky dostupné informácie vrátane:
a)
výsledkov najaktuálnejšieho pravidelného preskúmania prílohy X k smernici 2000/60/ES v zmysle článku 16 ods. 4 uvedenej smernice;
b)
výskumných projektov;
c)
odporúčaní zainteresovaných strán uvedených v článku 16 ods. 5 smernice 2000/60/ES;
d)
charakteristiky správnych území povodí členských štátov a výsledkov programov pre monitorovanie podľa článkov 5 a 8 smernice 2000/60/ES;
e)
výrobných objemov, spôsobov používania, vnútorných vlastností (vrátane veľkosti častíc, ak je to relevantné), koncentrácií v životnom prostredí a účinkov vrátane informácií zozbieraných v súlade so smernicami 98/8/ES, 2001/82/ES (22) a 2001/83/ES (23) a nariadeniami (ES) č. 1907/2006 a (ES) č. 1107/2009.
2. Komisia vypracuje prvý zoznam sledovaných látok, ako je uvedené v odseku 1, do 14. septembra 2014 a následne ho aktualizuje každých 24 mesiacov. Komisia pri aktualizácii zoznamu sledovaných látok odstráni každú látku, v prípade ktorej možno vykonať hodnotenie rizika, ako je uvedené v článku 16 ods. 2 smernice 2000/60/ES, bez dodatočných monitorovacích údajov. Dĺžka trvania nepretržitého monitorovania zoznamu sledovaných látok neprekročí pre každú jednotlivú látku štyri roky.
3. Členské štáty monitorujú každú látku uvedenú v zozname sledovaných látok na vybraných reprezentatívnych monitorovacích miestach prinajmenšom počas 12-mesačného obdobia. V prípade prvého zoznamu sledovaných látok monitorovacie obdobie začne do 14. septembra 2015 alebo do šiestich mesiacov od vypracovania zoznamu sledovaných látok, podľa toho čo nastane neskôr. Členské štáty v súvislosti s každou látkou zaradenou do následných zoznamov začnú monitorovanie do šiestich mesiacov od jej zaradenia do zoznamu.
Každý členský štát vyberie aspoň jedno monitorovacie miesto, plus jedno ďalšie miesto, ak má viac ako jeden milión obyvateľov, plus ďalšie monitorovacie miesta podľa svojej geografickej rozlohy v km2 vydelenej 60 000 (zaokrúhlené na najbližšie celé číslo), plus ďalšie miesta podľa počtu svojho obyvateľstva vydeleného piatimi miliónmi (zaokrúhlené na najbližšie celé číslo).
Pri výbere reprezentatívnych monitorovacích miest, frekvencie monitorovania a časového harmonogramu pre každú látku zohľadnia členské štáty spôsoby používania a možný výskyt látky. Frekvencia monitorovania nesmie byť kratšia ako raz za rok.
Ak členský štát poskytne dostatočné, porovnateľné, reprezentatívne a aktuálne monitorovacie údaje pre konkrétnu látku z existujúcich monitorovacích programov alebo štúdií, môže sa rozhodnúť, že nevykoná dodatočné monitorovanie v rámci mechanizmu týkajúceho sa zoznamu sledovaných látok pre danú látku, a to tiež za podmienky, že daná látka sa monitorovala použitím metodiky, ktorá spĺňa požiadavky technických usmernení vypracovaných Komisiou v súlade s článkom 8b ods. 5.
4. Členské štáty podávajú Komisii správy o výsledkoch monitorovania vykonávaného podľa odseku 3. V prípade prvého zoznamu sledovaných látok sa o výsledkoch monitorovania podávajú správy do 15 mesiacov od 14. septembra 2015 alebo do 21 mesiacov od vypracovania zoznamu sledovaných látok, podľa toho, čo nastane neskôr, a potom každých 12 mesiacov, kým je látka na zozname. V prípade každej látky, ktorá je zaradená do následných zoznamov, členské štáty podávajú správy o výsledkoch monitorovania Komisii do 21 mesiacov od zaradenia látky na zoznam sledovaných látok a následne každých 12 mesiacov, kým je látka na zozname. Správa obsahuje informácie o reprezentatívnosti monitorovacích miest a o stratégii monitorovania.
5. Komisia prijme vykonávacie akty, ktorými sa vypracujú a aktualizujú zoznamy sledovaných látok v zmysle odsekov 1 a 2. Môže tiež prijať technické formáty pre podávanie správ o výsledkoch monitorovania a súvisiacich informáciách Komisii. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 9 ods. 2.
Komisia vypracuje usmernenia vrátane technických špecifikácií s cieľom uľahčiť monitorovanie látok uvedených na zozname sledovaných látok, a vyzýva sa, aby podporovala koordináciu takéhoto monitorovania.
Článok 8c
Osobitné ustanovenia pre farmaceutické látky
V súlade s článkom 16 ods. 9 smernice 2000/60/ES a v prípade potreby na základe výsledku štúdie Komisie z roku 2013 o rizikách, ktoré predstavujú pre životné prostredie lieky, a na základe iných príslušných štúdií a správ vypracuje Komisia, pokiaľ je to možné, do dvoch rokov od 13. septembra 2013 strategický prístup k znečisteniu vody spôsobenému farmaceutickými látkami. V prípade potreby zahŕňa tento strategický prístup návrhy, ako v rámci postupu uvádzania liekov na trh v potrebnom rozsahu účinnejšie zohľadniť ich environmentálne dôsledky. V rámci tohto strategického prístupu Komisia podľa potreby do 14. septembra 2017 navrhne opatrenia, ktoré sa v prípade potreby vykonajú na úrovni Únie a/alebo členských štátov, aby sa riešili možné environmentálne dôsledky farmaceutických látok, najmä tých, ktoré sú uvedené v článku 8b ods. 1, a to s cieľom znížiť vypúšťania, emisie a úniky takýchto látok do vodného prostredia, pričom sa zohľadnia potreby verejného zdravia a nákladová efektívnosť navrhovaných opatrení.
Článok 9
Postup výboru
1. Komisii pomáha výbor ustanovený podľa článku 21 ods. 1 smernice 2000/60/ES. Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (24).
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
Ak výbor nevydá žiadne stanovisko, Komisia neprijme návrh vykonávacieho aktu a uplatňuje sa článok 5 ods. 4 tretí pododsek nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
Článok 9a
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 3 ods. 8 sa Komisii udeľuje na obdobie šiestich rokov od 13. septembra 2013. Komisia vypracuje správu týkajúcu sa delegovania právomoci najneskôr deväť mesiacov pred uplynutím tohto šesťročného obdobia. Delegovanie právomoci sa automaticky predlžuje na rovnako dlhé obdobia, pokiaľ Európsky parlament alebo Rada nevznesú voči takémuto predĺženiu námietku najneskôr tri mesiace pred koncom každého obdobia.
3. Delegovanie právomoci uvedené v článku 3 ods. 8 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po jeho prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 3 ods. 8 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament a Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote dvoch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade, alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.
6.
Príloha I sa mení takto:
a)
časť A sa nahrádza textom uvedeným v prílohe II k tejto smernici;
b)
v časti B sa body 2 a 3 nahrádzajú takto:
„2.
Stĺpce 6 a 7 tabuľky: Uplatňovanie NPK-ENK na ktorýkoľvek útvar povrchovej vody znamená, že nameraná koncentrácia na žiadnom reprezentatívnom monitorovanom mieste vodného útvaru neprekročí túto normu.
Členské štáty však môžu v súlade s oddielom 1.3.4 prílohy V k smernici 2000/60/ES zaviesť štatistické metódy, ako napríklad výpočet percentilu, aby zabezpečili prijateľný stupeň spoľahlivosti a presnosti pri určovaní súladu s NPK-ENK. Ak tak členské štáty urobia, musia tieto štatistické metódy spĺňať podrobné pravidlá stanovené v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 9 ods. 2 tejto smernice.
3.
ENK pre vodu stanovené v tejto prílohe sú vyjadrené ako celková koncentrácia v celej vzorke vody.
Odchylne od prvého pododseku sa v prípade kadmia, olova, ortuti a niklu (ďalej len ‚kovy‘) ENK pre vodu vzťahujú na koncentráciu rozpustených látok, t. j. rozpustenú fázu vzorky vody získanej filtráciou cez 0,45 μm filter alebo akoukoľvek predchádzajúcou rovnocennou úpravou alebo, ak sa tak výslovne uvádza, na biologicky dostupnú koncentráciu.
Členské štáty môžu pri posudzovaní výsledkov monitorovania vzhľadom na príslušné ENK zohľadniť:
a)
prirodzené pôvodné koncentrácie kovov a ich zlúčenín, ak takéto koncentrácie bránia súladu s príslušnými ENK;
b)
tvrdosť, hodnotu pH, rozpustený organický uhlík alebo iné parametre kvality vody, ktoré majú vplyv na biologickú dostupnosť kovov, pričom sa biologicky dostupné koncentrácie stanovia pomocou vhodných modelov biologickej dostupnosti.“
7.
Prílohy II a III sa vypúšťajú.
Článok 3
1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 14. septembra 2015. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 4
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 5
Táto smernica je určená členským štátom.
V Bruseli 12. augusta 2013