NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 952/2013
ze dne 9. října 2013,
kterým se stanoví celní kodex Unie
(přepracované znění)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 33, 114 a 207 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví celní kodex Společenství (Modernizovaný celní kodex) (3), je třeba provést řadu změn. V zájmu přehlednosti by uvedené nařízení mělo být přepracováno.
(2)
Je vhodné zajistit konzistentnost nařízení (ES) č. 450/2008 se Smlouvou o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“), zejména s články 290 a 291 uvedené smlouvy. Je rovněž vhodné, aby uvedené nařízení zohlednilo vývoj práva Unie a aby některá jeho ustanovení byla upravena s cílem usnadnit jejich uplatňování.
(3)
Za účelem doplnění nebo změn některých prvků tohoto nařízení, které nejsou podstatné, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(4)
Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit včasné a transparentní konzultace s odborníky členských států a podnikatelským sektorem.
(5)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci s cílem: stanovit formát a kód obecných požadavků týkajících se údajů pro účely výměny informací mezi celními orgány a mezi hospodářskými subjekty a celními orgány a uchovávání těchto informací, jakož i postupy pro výměnu a uchovávání informací, k níž lze použít jiné způsoby než metody elektronického zpracování dat; přijímat rozhodnutí, která umožní jednomu členskému státu nebo několika členským státům používat jiný způsob výměny a uchovávání informací, než je metoda elektronického zpracování dat; stanovit celní orgán příslušný pro registraci hospodářských subjektů a jiných osob; stanovit technické postupy pro vývoj, údržbu a používání elektronických systémů; stanovit postupy pro svěřování a prokazování oprávnění celního zástupce poskytovat služby v jiném členském státě, než ve kterém je usazen; stanovit postupy pro předkládání a přijímání žádostí o přijetí rozhodnutí v rámci celních předpisů, přijetí a sledování uvedených rozhodnutí; postupy pro prohlášení rozhodnutí za neplatné, zrušení a změnu v případě rozhodnutí přijatých ve prospěch určité osoby; postupy pro používání rozhodnutí týkajícího se závazných informací poté, co pozbude platnosti nebo je zrušeno, a oznámení celním orgánům, že přijímání rozhodnutí týkajících se závazných informací se pozastavuje a že toto pozastavení se ruší; přijmout rozhodnutí požadující po členských státech zrušení rozhodnutí týkajícího se závazných informací; přijmout postupy pro uplatňování kritérií pro udělování statusu oprávněného hospodářského subjektu; opatření pro zajištění jednotného uplatňování celních kontrol, včetně výměny informací o rizicích a analýzy rizik,
společných kritérií rizik a norem, kontrolních opatření a prioritních oblastí kontroly; stanovit přístavy nebo letiště, kde se mají provádět celní kontroly a formality ohledně příručních a zapsaných zavazadel; stanovit pravidla pro přepočet měn; stanovit opatření pro jednotnou správu celních kvót a celních stropů a řízení dohledu nad propuštěním zboží do volného oběhu nebo nad jeho vývozem; stanovit opatření k určení sazebního zařazení zboží; stanovit postupy pro předkládání a ověřování dokladů o nepreferenčním původu; postupy pro usnadnění zavedení preferenčního původu zboží v Unii; povolit dočasnou odchylku z pravidel preferenčního původu zboží, na které se vztahují preferenční opatření přijatá jednostranně Unií; stanovit opatření k určení původu konkrétních druhů zboží; stanovit postupy pro určení celní hodnoty zboží; stanovit postupy pro poskytnutí jistoty, určení částky jistoty, její sledování a uvolnění, jakož i zrušení a odstoupení od závazku, který poskytl ručitel; stanovit postupy pro dočasný zákaz použití souborných jistot; přijmout opatření na zajištění vzájemné pomoci mezi celními orgány v případě vzniku celního dluhu; postupy pro vrácení a prominutí částky dovozního nebo vývozního cla včetně informací poskytovaných Komisi; přijmout rozhodnutí o vrácení nebo prominutí částky dovozního nebo vývozního cla; stanovit postupy pro podávání, změnu a zrušení platnosti vstupního souhrnného celního prohlášení; stanovit lhůtu, v níž je třeba provést analýzu rizik na základě vstupního souhrnného celního prohlášení; stanovit postupy pro oznamování příjezdu námořního plavidla nebo letadla a dopravě zboží na příslušné místo;
stanovit postupy pro předkládání zboží celnímu úřadu; postupy pro podávání, změnu a zrušení platnosti celního prohlášení pro dočasné uskladnění a přemísťování zboží v dočasném uskladnění; postupy pro prokazování a ověřování celního statusu zboží Unie; postupy pro určení jiných příslušných celních úřadů, než je úřad příslušný v místě, kde je zboží celnímu úřadu předkládáno, a pro podávání celního prohlášení, pokud jsou použity jiné způsoby než metoda elektronického zpracování dat; postupy pro podávání standardního celního prohlášení a pro dostupnost podkladů; postupy pro podávání zjednodušeného celního prohlášení a doplňkového celního prohlášení; postupy pro podávání celního prohlášení před předložením zboží celnímu úřadu, přijímání celního prohlášení a změny celního prohlášení po propuštění zboží; opatření pro určení podpoložky celního sazebníku zboží, na které se vztahuje nejvyšší sazba dovozního nebo vývozního cla, tvoří-li zásilku zboží, které patří do různých podpoložek celního sazebníku; postupy pro centralizované celní řízení a upuštění od povinnosti předkládat v této souvislosti zboží; postupy pro zápis do záznamů deklaranta; stanovit postupy pro celní formality a kontroly prováděné držitelem povolení v souvislosti se samoschválením; stanovit opatření pro ověření
celního prohlášení, kontroly zboží a odběru vzorků a výsledků ověření; stanovit postupy pro nakládání se zbožím; stanovit postupy pro poskytování informací potvrzujících, že byly splněny podmínky pro osvobození od dovozního cla pro vrácené zboží a pro překládání dokladů o tom, že byly splněny podmínky pro osvobození od dovozního cla pro produkty mořského rybolovu a jiné produkty získané z moře; stanovit postupy pro přezkum hospodářských podmínek v kontextu zvláštních režimů; stanovit postupy pro vyřízení zvláštního režimu; stanovit postupy pro převod práv a povinností a pohyb zboží v kontextu zvláštních režimů; stanovit postupy pro používání rovnocenného zboží v kontextu zvláštních režimů; stanovit postupy pro uplatňování mezinárodních tranzitních nástrojů na celním území Unie; postupy pro propuštění zboží do režimu tranzitu Unie, ukončení tohoto režimu, fungování zjednodušení tohoto celního režimu a celní dohled nad zbožím přepravovaným v režimu vnějšího tranzitu Unie přes území země nebo území mimo celní území Unie; postupy pro propouštění
zboží do režimu uskladnění v celním skladu nebo režimu svobodného pásma; stanovit lhůtu, v níž je třeba provést analýzu rizik na základě prohlášení před výstupem zboží; stanovit postupy pro výstup zboží; stanovit postupy pro podávání, změnu a zrušení platnosti výstupního souhrnného celního prohlášení; stanovit postupy pro podávání, změnu a zrušení platnosti oznámení o zpětném vývozu; stanovit pracovní program podporující vývoj souvisejících elektronických systémů a upravující stanovení přechodných období; přijmout rozhodnutí povolující členským státům testovat zjednodušení při uplatňování celních předpisů, zejména pokud se tato zjednodušení týkají informačních technologií. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (4).
(6)
S ohledem na spolupráci, která je nezbytná mezi členskými státy a Komisí v zájmu rozvíjení, údržby a nasazování elektronických systémů potřebných pro provádění celního kodexu Unie (kodexu), by Komise neměla přijmout pracovní program podporující takový rozvoj a upravující stanovení přechodných období, pokud není výborem přezkoumávajícím návrh prováděcího aktu vydáno žádné stanovisko.
(7)
Poradní postup by se měl použít pro přijetí: rozhodnutí, která umožní jednomu členskému státu nebo několika členským státům používat jiný způsob výměny a uchovávání informací, než je metoda elektronického zpracování dat, neboť se tato rozhodnutí nevztahují na všechny členské státy; rozhodnutí požadujících po členských státech zrušení rozhodnutí týkajícího se závazných informací, neboť se tato rozhodnutí vztahují pouze na jeden členský stát a mají za cíl dodržování celních předpisů; rozhodnutí o vrácení nebo prominutí částky dovozního nebo vývozního cla, neboť se tato rozhodnutí přímo vztahují na žadatele o uvedené vrácení nebo prominutí.
(8)
Je-li to nezbytné v závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech by Komise měla přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty týkající se: opatření pro zajištění jednotného uplatňování celních kontrol, včetně výměny informací o rizicích a analýzy rizik, společných kritérií rizik a norem, kontrolních opatření a prioritních oblastí kontroly; určení sazebního zařazení zboží; určení původu konkrétních druhů zboží; opatření dočasně zakazujících použití souborných jistot.
(9)
Unie je založena na celní unii. Je žádoucí, aby se v zájmu hospodářských subjektů i celních orgánů v Unii platné celní předpisy zahrnuly do jednoho kodexu. Vycházeje z myšlenky vnitřního trhu by měl uvedený kodex obsahovat obecná pravidla a postupy, které zajistí provádění tarifních opatření a dalších opatření společné politiky zaváděných na úrovni Unie v rámci obchodu se zbožím mezi Unií a zeměmi nebo územími mimo celní území Unie při zohlednění požadavků těchto společných politik. Celní předpisy by měly být lépe sladěny s předpisy, které se týkají výběru dovozních poplatků, aniž by se měnila oblast působnosti platných daňových předpisů.
(10)
Při další modernizaci celních předpisů by se měly řádně vzít v úvahu názory hospodářských subjektů, aby se zajistilo skutečné zjednodušení administrativy.
(11)
V souladu se sdělením Komise ze dne 9. srpna 2004 nazvaným "Ochrana finančních zájmů Společenství - boj proti podvodům - akční plán na období 2004-2005" je vhodné upravit právní rámec pro ochranu finančních zájmů Unie.
(12)
Základem nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (5), bylo sjednocení celních režimů používaných v jednotlivých členských státech v osmdesátých letech 20. století. Uvedené nařízení bylo od svého zavedení opakovaně a podstatně změněno, aby řešilo specifické problémy, jakými je ochrana dobré víry nebo zohlednění bezpečnostních požadavků. Další změny uvedeného nařízení byly zavedeny nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 ze dne 13. dubna 2005 (6) a následně zahrnuty do nařízení (ES) č. 450/2008 v důsledku významných právních změn, které nastaly v posledních letech na úrovni Unie i na mezinárodní úrovni, jako např. uplynutí doby platnosti Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli a vstup v platnost aktů o přistoupení z let 2003, 2005 a 2011, jakož i Protokolu o změně Mezinárodní úmluvy o zjednodušení a sladění celních režimů (revidovaná Kjótská úmluva), k němuž Unie přistoupila na základě rozhodnutí Rady 2003/231/ES ze dne 17. března 2003 (7).
(13)
Je vhodné zavést do kodexu právní rámec, na jehož základě se některá ustanovení celních předpisů použijí na obchod se zbožím Unie mezi částmi celního území, na něž se vztahují ustanovení směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (8) nebo směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní (9), a částmi tohoto území, na něž se daná ustanovení nevztahují, nebo na obchod mezi částmi, na něž se daná ustanovení nevztahují. Vzhledem ke skutečnosti, že se jedná o zboží Unie, a vzhledem k fiskální povaze příslušných opatření v rámci uvedeného obchodu uvnitř Unie je zavedení příslušných zjednodušení celních formalit, jež se na toto zboží použijí, odůvodněné.
(14)
Za účelem zohlednění zvláštního daňového režimu některých částí celního území Unie, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o celní formality a kontroly, které se použijí na obchod se zbožím Unie mezi těmito částmi a zbytkem celního území Unie.
(15)
Zjednodušení dovoleného obchodu a boj proti podvodům vyžadují jednoduché, rychlé a standardní celní režimy a postupy. Je proto vhodné v souladu se sdělením Komise ze dne 24. července 2003 nazvaným "Jednoduché a bezpapírové prostředí pro cla a obchod" zjednodušit celní předpisy, což umožní využívání moderních nástrojů a technologií a dále podpoří jednotné používání celních předpisů a modernizovaných přístupů k celní kontrole, a napomoci tak k zajištění základu pro účinné a jednoduché celní řízení. Za účelem zvýšení konkurenceschopnosti podniků by měly být celní režimy sloučeny nebo sladěny a jejich počet by měl být snížen na režimy, které jsou hospodářsky odůvodněné.
(16)
S dotvořením vnitřního trhu, snížením překážek mezinárodního obchodu a investic a rostoucí potřebou zajistit bezpečnost a zabezpečení vnějších hranic Unie se změnila role celních orgánů, které získaly vedoucí postavení v dodavatelském řetězci a v rámci sledování a řízení mezinárodního obchodu se staly katalyzátorem konkurenceschopnosti zemí a společností. Celní předpisy by proto měly odrážet novou hospodářskou situaci a nové postavení celních orgánů a jejich úkoly.
(17)
Používání informačních a komunikačních technologií, jak je stanoví rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 70/2008/ES ze dne 15. ledna 2008 o bezpapírovém prostředí pro celnictví a obchod (10), je klíčovým prvkem při zajišťování usnadnění obchodu a současně i účinnosti celních kontrol, a tudíž i při snižování nákladů podniků a rizik pro společnost. Je proto nezbytné stanovit v kodexu právní rámec, v němž lze uvedené rozhodnutí provést, a zejména právní zásadu, podle níž se veškeré celní a obchodní operace musí provádět elektronicky a informační a komunikační systémy pro celní operace musí poskytnout hospodářským subjektům v každém členském státě stejné možnosti.
(18)
Za účelem zajištění bezpapírového prostředí pro celnictví a obchod, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o obecné požadavky týkající se údajů pro účely výměny a uchovávání informací prostřednictvím elektronického zpracování dat, pokud jde o situace, kdy pro takovou výměnu a uchovávání mohou být použity jiné způsoby, a pokud jde o registraci osob. Jiné způsoby než metody elektronického zpracování dat by mohly být používány zejména přechodně, pokud nejsou nezbytné elektronické systémy dosud v provozu, avšak ne déle než do 31. prosince 2020. Pokud jde o centralizované celní řízení, dokud nebudou zprovozněny nezbytné elektronické systémy, tato přechodná opatření by zachovávala postup v současné době známý jako „jednotné povolení pro zjednodušené postupy“.
(19)
Používání informačních a komunikačních technologií by mělo být doplněno harmonizovaným a standardizovaným používáním celních kontrol ze strany členských států s cílem zajistit rovnocennou úroveň celních kontrol v celé Unii, aby tak na různých místech vstupu do Unie a výstupu z ní nedocházelo k jednání narušujícímu hospodářskou soutěž.
(20)
V zájmu usnadnění podnikání a současného zajištění odpovídající úrovně kontroly zboží vstupujícího na celní území Unie nebo je opouštějícího je žádoucí, aby byly informace poskytované hospodářskými subjekty při zohlednění příslušných předpisů o ochraně údajů sdíleny mezi celními orgány a ostatními subjekty podílejícími se na této kontrole. Uvedené kontroly prováděné jednotlivými orgány by měly být harmonizovány do té míry, aby hospodářský subjekt musel podávat informace jen jednou a uvedené orgány by prováděly kontrolu zboží ve stejnou dobu a na stejném místě.
(21)
V zájmu usnadnění podnikání by měl mít každý i nadále právo nechat se v celním řízení zastupovat. Nemělo by však již být možné, aby bylo toto právo na zastupování vyhrazeno podle právních předpisů stanovených jedním z členských států jen někomu. Kromě toho by měl být celní zástupce, který splňuje kritéria pro udělení statusu oprávněného hospodářského subjektu pro celní zjednodušení, oprávněn poskytovat své služby v jiném členském státě, než ve kterém je usazen. Jako obecné pravidlo by měl být celní zástupce usazen na celním území Unie. Od této povinnosti by mělo být upuštěno, jestliže celní zástupce jedná jménem osob, u nichž se nepožaduje, aby byly usazeny na celním území Unie, nebo v jiných odůvodněných případech.
(22)
Na veškerá rozhodnutí v rámci celních předpisů včetně závazných informací by se měla vztahovat stejná pravidla. Všechna taková rozhodnutí by měla platit v celé Unii a v případě, že nejsou v souladu s celními předpisy nebo jejich výkladem, by mělo být možné prohlásit je za neplatné, změnit je, pokud není stanoveno jinak, nebo je zrušit.
(23)
Pro zjednodušení celních režimů v elektronickém prostředí je nezbytné, aby celní orgány různých členských států měly společnou působnost. V rámci celého vnitřního trhu je nutné zajistit odpovídající úroveň účinných, odrazujících a přiměřených sankcí.
(24)
Důvěryhodné hospodářské subjekty, které dodržují pravidla, by měly vystupovat v postavení oprávněných hospodářských subjektů, pokud jim bylo uděleno povolení pro celní zjednodušení nebo povolení v oblasti bezpečnosti a zabezpečení, popřípadě obě tato povolení. V závislosti na druhu uděleného povolení by oprávněné hospodářské subjekty měly mít možnost maximálně využívat rozšířeného používání celního zjednodušení nebo mít přístup ke zjednodušením v oblasti bezpečnosti a zabezpečení. Měly by rovněž obdržet zvýhodněné zacházení, pokud jde o celní kontroly, jako například méně fyzických kontrol a kontrol dokumentů.
(25)
Důvěryhodné hospodářské subjekty, které dodržují pravidla, by měly mít možnost využívat vzájemného mezinárodního uznávání statusu „oprávněných hospodářských subjektů“.
(26)
Aby byla zaručena rovnováha mezi povinností celních orgánů zajistit řádné uplatňování celních předpisů na jedné straně a právem hospodářských subjektů na spravedlivé zacházení na straně druhé, měly by být celním orgánům přiznány rozsáhlé kontrolní pravomoci a hospodářským subjektům právo na odvolání.
(27)
V souladu s Listinou základních práv Evropské unie je nezbytné poskytnout každé osobě vedle práva na odvolání proti jakémukoli rozhodnutí celních orgánů i právo na slyšení předtím, než je přijato rozhodnutí, které by se jí mohlo nepříznivě dotknout. Omezení tohoto práva však může být odůvodněné, zejména pokud to vyžaduje povaha nebo úroveň ohrožení bezpečnosti a zabezpečení Unie a osob pobývajících na jejím území, ohrožení zdraví lidí, zvířat nebo rostlin, ohrožení životního prostředí nebo spotřebitelů.
(28)
S cílem minimalizovat rizika pro Unii, její občany a její obchodní partnery by mělo být harmonizované používání celních kontrol ze strany členských států založeno na společném rámci pro řízení rizik a elektronickém systému pro jeho provádění. Zavedení rámce pro řízení rizik, který bude společný pro všechny členské státy, by nemělo členským státům bránit v provádění namátkových kontrol zboží.
(29)
Za účelem zajištění konzistentního a rovného zacházení s osobami, jichž se týkají celní formality a kontroly, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o určení dalších případů, kdy celní zástupce nemusí být usazen na celním území Unie, jakož i pravidel souvisejících s rozhodnutími přijímanými celními orgány, včetně pravidel týkajících se závazných informací, oprávněného hospodářského subjektu a zjednodušení.
(30)
Je nutné stanovit skutečnosti, na jejichž základě se uplatňují dovozní nebo vývozní cla a další opatření stanovená v rámci obchodu se zbožím. Vyžadují-li to potřeby obchodu, je rovněž vhodné stanovit podrobnější předpisy pro vydávání dokladů o původu v Unii.
(31)
Za účelem doplnění skutečností, na jejichž základě se uplatňují dovozní nebo vývozní cla a další opatření, by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o pravidla původu zboží.
(32)
S cílem zabránit obtížím při stanovení právního základu pro vznik celního dluhu je žádoucí spojit všechny případy vzniku celního dluhu při dovozu, které jsou odlišné od vzniku celního dluhu na základě celního prohlášení, s návrhem na propuštění do volného oběhu nebo na dočasné použití s částečným osvobozením od cla. Totéž by mělo platit i pro vznik celního dluhu při vývozu.
(33)
Je vhodné stanovit místo, kde vzniká celní dluh a kde by mělo být vybráno dovozní či vývozní clo.
(34)
Pravidla pro zvláštní režimy by měla umožnit použití jedné jistoty pro všechny kategorie zvláštních režimů a zajistit, aby tato jistota byla souborná a zahrnovala větší počet transakcí.
(35)
Za určitých podmínek by měla být povolena souborná jistota se sníženou částkou, a to i pro celní dluh a jiné poplatky, nebo s možností zproštění povinnosti jistotu poskytnout. Souborná jistota se sníženou částkou pro celní dluhy a jiné poplatky, by se měla rovnat poskytnutí jistoty pro celou výši splatného dovozního nebo vývozního cla, zejména pro účely propuštění dotyčného zboží a zaúčtování.
(36)
Za účelem zajištění lepší ochrany finančních zájmů Unie a členských států by měla jistota krýt i zboží, které v zásilce nebo celním prohlášení, pro něž je poskytnuta, není uvedeno nebo je uvedeno nesprávně. Ze stejného důvodu by se závazek ručitele měl rovněž vztahovat na částky dovozního nebo vývozního cla, které mají být zaplaceny v návaznosti na kontroly po propuštění zboží.
(37)
Za účelem zabezpečení finančních zájmů Unie a členských států a omezení podvodných operací je vhodné přijmout předpisy zahrnující několikastupňová opatření pro použití souborné jistoty. Pokud hrozí zvýšené nebezpečí podvodu, měla by existovat možnost dočasně zakázat používání souborné jistoty s přihlédnutím ke konkrétní situaci dotyčných hospodářských subjektů.
(38)
V případech, kdy celní dluh vznikne nedodržením celních předpisů, je vhodné vzít v úvahu dobrou víru dotyčné osoby a co nejvíce snížit dopad nedbalosti ze strany dlužníka.
(39)
Za účelem ochrany finančních zájmů Unie a členských států a doplnění pravidel týkajících se celního dluhu a jistot by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o místo vzniku celního dluhu, výpočet částky dovozního a vývozního cla, jistotu za tyto částky a vybrání, vrácení, prominutí a zánik celního dluhu.
(40)
Je nutné stanovit zásadu, podle které se určuje celní status zboží Unie, a okolnosti, které vedou ke ztrátě tohoto statusu, a určit případy, v nichž tento status zůstane nezměněn, pokud zboží dočasně opustilo celní území Unie.
(41)
Za účelem zajištění volného pohybu zboží Unie na celním území Unie a celního zacházení se zbožím, které není zbožím Unie a bylo na toto území přepraveno, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o určení celního statusu zboží, ztrátu celního statusu zboží Unie, zachování tohoto statusu u zboží, které dočasně opouští celní území Unie, a osvobození vráceného zboží od cla.
(42)
Pokud hospodářský subjekt předem poskytl nezbytné informace pro kontroly přípustnosti zboží z hlediska rizik, je vhodné zajistit, aby se rychlé propuštění zboží stalo pravidlem. Kontroly daňové a obchodní politiky by měl provádět především celní úřad příslušný pro prostory hospodářského subjektu.
(43)
Pravidla týkající se celních prohlášení a propuštění zboží do celního režimu by měla být modernizována a zjednodušena, zejména prostřednictvím požadavku, aby se celní prohlášení podávala zpravidla elektronickou cestou, a stanovením pouze jednoho typu zjednodušeného celního prohlášení a možnosti podat celní prohlášení ve formě zápisu do záznamů deklaranta.
(44)
Jelikož revidovaná Kjótská úmluva prosazuje, aby se celní prohlášení podávalo, registrovalo a kontrolovalo před příchodem zboží a aby místo podání prohlášení mohlo být jiné než místo, kde se zboží fyzicky nachází, je vhodné stanovit, že centralizované celní řízení bude probíhat v místě, kde je hospodářský subjekt usazen.
(45)
Je vhodné na úrovni Unie stanovit pravidla, která by vymezila okolnosti, za nichž celní orgány mohou zboží zničit nebo s ním jinak nakládat, což muselo být dříve upraveno vnitrostátními právními předpisy.
(46)
S cílem doplnit pravidla týkající se propuštění zboží do celního režimu a zajistit rovné zacházení s dotčenými osobami by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungováni EU, pokud jde o pravidla týkající se celního prohlášení a propuštění zboží.
(47)
Je vhodné stanovit společná a jednoduchá pravidla pro zvláštní režimy doplněná malým souborem pravidel pro každou kategorii zvláštního režimu, aby se výběr správného režimu pro hospodářský subjekt zjednodušil, zabránilo se chybám a snížil se počet případů dodatečně vybíraného a vraceného cla po propuštění zboží.
(48)
Je třeba usnadnit udělování povolení pro více zvláštních režimů s jednou jistotou a jedním kontrolním celním úřadem a mít pro tyto případy jednoduchá pravidla týkající se vzniku celního dluhu. Základní zásadou by mělo být, že se zboží, které bylo propuštěno do zvláštního režimu, nebo produkty získané z tohoto zboží, oceňují v okamžiku vzniku celního dluhu. V hospodářsky odůvodněných případech by však mělo být rovněž možné ocenit zboží v době, kdy bylo propuštěno do zvláštního režimu. Stejné zásady by se měly vztahovat na obvyklé formy manipulace.
(49)
S ohledem na vyšší počet opatření týkajících se bezpečnosti by se umístění zboží do svobodných pásem mělo stát celním režimem a na zboží by se měly vztahovat celní kontroly při vstupu a kontroly dokladů.
(50)
Jelikož již není nadále nutné oznamovat záměr zpětného vývozu, měl by být režim aktivního zušlechťovacího styku v podmíněném systému sjednocen s režimem přepracování pod celním dohledem a režim aktivního zušlechťovacího styku v systému navracení by měl být zrušen. Tento jednotný režim aktivního zušlechťovacího styku by měl rovněž zahrnovat zničení zboží s výjimkou případů, kdy zničení provádějí celní orgány nebo kdy se provádí pod celním dohledem.
(51)
Za účelem doplnění pravidel týkajících se zvláštních režimů a zajištění rovného zacházení s dotčenými osobami by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungováni EU, pokud jde o pravidla týkající se případů, kdy je zboží propuštěno do zvláštních režimů, pokud jde o pohyb takového zboží, obvyklé formy manipulace s ním a jeho rovnocennost a pokud jde o vyřízení těchto režimů.
(52)
Opatření týkající se bezpečnosti ve vztahu ke zboží Unie, které opustilo celní území Unie, by se měla rovněž vztahovat na zpětný vývoz zboží, které není zbožím Unie. Stejná pravidla by se měla použít na všechny druhy zboží, přičemž jsou případně možné určité výjimky, např. u zboží, které je pouze přepravováno přes celní území Unie.
(53)
Za účelem zajištění celního dohledu nad zbožím vstupujícím na celní území Unie nebo je opouštějícím a uplatňování opatření týkajících se bezpečnosti, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungováni EU, pokud jde o pravidla týkající se vstupního souhrnného celního prohlášení a prohlášení před výstupem zboží.
(54)
Pro další usnadnění cel a obchodu, zejména využíváním nejnovějších nástrojů a technologií, by členským státům mělo být povoleno, aby za určitých podmínek a na žádost testovaly po omezenou dobu zjednodušení uplatňování celních předpisů. Tato možnost by neměla ohrozit uplatňování těchto předpisů nebo vytvářet nové povinnosti pro hospodářské subjekty, které se mohou těchto testů účastnit pouze na základě dobrovolnosti.
(55)
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské Unii (dále jen „Smlouva o EU“) je pro dosažení základních cílů, které spočívají v účinném fungování celní unie a provádění společné obchodní politiky, nezbytné a vhodné stanovit obecná pravidla a postupy vztahující se na zboží vstupující na celní území Unie nebo je opouštějící. V souladu s čl. 5 odst. 4 prvním pododstavcem Smlouvy o EU toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(56)
Za účelem zjednodušení a racionalizace celních předpisů byla do kodexu v zájmu transparentnosti zapracována řada ustanovení, která jsou obsažena v samostatných aktech Unie. Nařízení Rady (EHS) č. 3925/91 ze dne 19. prosince 1991 o vyloučení kontroly a formalit u příručních a zapsaných zavazadel osob uskutečňujících lety a námořní cesty uvnitř Společenství (11), nařízení (EHS) č. 2913/92, nařízení Rady (ES) č. 1207/2001 ze dne 11. června 2001 o postupech usnadňujících vydávání nebo vystavování dokladů o původu ve Společenství a vydávání některých oprávnění schváleného vývozce podle předpisů upravujících preferenční obchod mezi Evropským společenstvím a některými zeměmi (12) a nařízení (ES) č. 450/2008 by proto měla být zrušena.
(57)
Ustanovení tohoto nařízení, která stanoví přenesení pravomoci a svěření prováděcích pravomocí, a ustanovení o poplatcích a nákladech by se měla použít ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost. Ostatní ustanovení by se měla použít od 1. června 2016.
(58)
Tímto nařízením by neměly být dotčeny stávající ani budoucí předpisy Unie o přístupu k dokumentům přijaté v souladu s čl. 15 odst. 3 Smlouvy o fungování EU. Tímto nařízením rovněž nejsou dotčeny vnitrostátní pravidla pro přístup k dokumentům.
(59)
Komise by měla vyvinout úsilí o zajištění toho, aby tímto nařízením stanovené akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty vstoupily v platnost v dostatečném předstihu před dnem použitelnosti kodexu, aby se umožnilo včasné provedení ze strany členských států,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
OBSAH
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Rozsah působnosti celních předpisů, úloha celních orgánů a definice
KAPITOLA 2
Práva a povinnosti osob v souvislosti s celními předpisy
Oddíl 1
Poskytování informací
Oddíl 2
Zastupování v celním řízení
Oddíl 3
Rozhodnutí v rámci celních předpisů
Oddíl 4
Oprávněný hospodářský subjekt
Oddíl 5
Sankce
Oddíl 6
Opravné prostředky
Oddíl 7
Kontrola zboží
Oddíl 8
Uchovávání dokladů a jiných informací a poplatky a náklady
KAPITOLA 3
Přepočet měn a lhůty
HLAVA II
FAKTORY, NA JEJICHŽ ZÁKLADĚ SE UPLATNÍ DOVOZNÍ NEBO VÝVOZNÍ CLO A JINÁ OPATŘENÍ PŘI OBCHODU SE ZBOŽÍM
KAPITOLA 1
Společný celní sazebník a sazební zařazení zboží
KAPITOLA 2
Původ zboží
Oddíl 1
Nepreferenční původ
Oddíl 2
Preferenční původ
Oddíl 3
Určení původu zvláštních druhů zboží
KAPITOLA 3
Hodnota zboží pro celní účely
HLAVA III
CELNÍ DLUH A JISTOTY
KAPITOLA 1
Vznik celního dluhu
Oddíl 1
Celní dluh při dovozu
Oddíl 2
Celní dluh při vývozu
Oddíl 3
Společná ustanovení pro celní dluh při dovozu i vývozu
KAPITOLA 2
Jistota za celní dluh, který by mohl vzniknout, nebo který vznikl
KAPITOLA 3
Výběr, platba, vrácení a prominutí částky dovozního nebo vývozního cla
Oddíl 1
Vyměření výše dovozního nebo vývozního cla, oznámení celního dluhu a zaúčtování
Oddíl 2
Platba částky dovozního nebo vývozního cla
Oddíl 3
Vrácení a prominutí
KAPITOLA 4
Zánik celního dluhu
HLAVA IV
ZBOŽÍ VSTUPUJÍCÍ NA CELNÍ ÚZEMÍ UNIE
KAPITOLA 1
Vstupní souhrnné celní prohlášení
KAPITOLA 2
Vstup zboží
Oddíl 1
Vstup zboží na celní území Unie
Oddíl 2
Předložení zboží, jeho vykládka a kontrola
Oddíl 3
Dočasné uskladnění zboží
HLAVA V
OBECNÁ PRAVIDLA TÝKAJÍCÍ SE CELNÍHO STATUSU, PROPUŠTĚNÍ ZBOŽÍ DO CELNÍHO REŽIMU, OVĚŘOVÁNÍ, PROPUŠTĚNÍ ZBOŽÍ A NAKLÁDÁNÍ SE ZBOŽÍM
KAPITOLA 1
Celní status zboží
KAPITOLA 2
Propuštění zboží do celního režimu
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Oddíl 2
Standardní celní prohlášení
Oddíl 3
Zjednodušená celní prohlášení
Oddíl 4
Ustanovení, která se použijí na všechna celní prohlášení
Oddíl 5
Jiná zjednodušení
KAPITOLA 3
Ověřování a propuštění zboží
Oddíl 1
Ověřování
Oddíl 2
Propuštění
KAPITOLA 4
Nakládání se zbožím
HLAVA VI
PROPUŠTĚNÍ DO VOLNÉHO OBĚHU A OSVOBOZENÍ OD DOVOZNÍHO CLA
KAPITOLA 1
Propuštění do volného oběhu
KAPITOLA 2
Osvobození od dovozního cla
Oddíl 1
Vrácené zboží
Oddíl 2
Mořský rybolov a produkty získané z moře
HLAVA VII
ZVLÁŠTNÍ REŽIMY
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
KAPITOLA 2
Tranzit
Oddíl 1
Vnější a vnitřní tranzit
Oddíl 2
Tranzit Unie
KAPITOLA 3
Uskladnění
Oddíl 1
Společná ustanovení
Oddíl 2
Uskladnění v celním skladu
Oddíl 3
Svobodná pásma
KAPITOLA 4
Zvláštní účel
Oddíl 1
Dočasné použití
Oddíl 2
Konečné užití
KAPITOLA 5
Zušlechtění
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Oddíl 2
Aktivní zušlechťovací styk
Oddíl 3
Pasivní zušlechťovací styk
HLAVA VIII
ZBOŽÍ, JEŽ OPUSTILO CELNÍ ÚZEMÍ UNIE
KAPITOLA 1
Formality před výstupem zboží
KAPITOLA 2
Formality při výstupu zboží
KAPITOLA 3
Vývoz a zpětný vývoz
KAPITOLA 4
Výstupní souhrnné celní prohlášení
KAPITOLA 5
Oznámení o zpětném vývozu
KAPITOLA 6
Osvobození od vývozního cla
HLAVA IX
ZJEDNODUŠENÍ ELEKTRONICKÝCH SYSTÉMŮ, PŘENESENÍ PRAVOMOCI, POSTUP PROJEDNÁVÁNÍ VE VÝBORU A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Vytvoření elektronických systémů
KAPITOLA 2
Zjednodušení při uplatňování celních předpisů
KAPITOLA 3
Přenesení pravomoci a postup projednávání ve výboru
KAPITOLA 4
Závěrečná ustanovení
PŘÍLOHA
SROVNÁVACÍ TABULKY
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Rozsah působnosti celních předpisů, úloha celních orgánů a definice
Článek 1
Předmět a rozsah působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví celní kodex Unie (dále jen „kodex“), který stanoví obecná pravidla a postupy pro zboží vstupující na celní území Unie nebo toto území opouštějící.
Aniž je dotčeno mezinárodní právo a úmluvy a právní předpisy Unie v jiných oblastech, použije se kodex jednotně na celém celním území Unie.
2. Některá ustanovení celních předpisů lze použít mimo celní území Unie v rámci zvláštních právních předpisů nebo v rámci mezinárodních úmluv.
3. Některá ustanovení celních předpisů, včetně zjednodušení v nich obsažených, se použijí na obchod se zbožím Unie mezi částmi celního území Unie, na něž se vztahují ustanovení směrnice 2006/112/ES nebo směrnice 2008/118/ES, a částmi tohoto území, na něž se daná ustanovení nevztahují, nebo na obchod mezi částmi tohoto území, na něž se daná ustanovení nevztahují.
Článek 2
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284 k upřesnění ustanovení celních předpisů a jejich zjednodušení, pokud jde o celní prohlášení, prokazování celního statusu, použití režimu vnitřního tranzitu Unie, pokud takový režim nemá dopad na správné uplatňování příslušných fiskálních opatření, které se vztahují na obchod se zbožím Unie podle čl. 1 odst. 3. Uvedené akty se mohou zabývat zvláštními okolnostmi vztahujícími se na obchod se zbožím Unie, který se týká pouze jednoho členského státu.
Článek 3
Úloha celních orgánů
Celní orgány odpovídají především za dohled nad mezinárodním obchodem Unie, a přispívají tak ke spravedlivému a volnému obchodu, k provádění vnějších aspektů vnitřního trhu, společné obchodní politiky a ostatních společných politik Unie, jež mají dopad na obchod, jakož i k celkové bezpečnosti dodavatelského řetězce. Celní orgány přijmou opatření zaměřená zejména na:
a)
ochranu finančních zájmů Unie a jejích členských států;
b)
ochranu Unie před nekalým a nezákonným obchodem při současné podpoře dovolené obchodní činnosti;
c)
zajištění bezpečnosti a zabezpečení Unie a osob pobývajících na jejím území a ochranu životního prostředí, v případě potřeby v úzké spolupráci s jinými orgány; a
d)
zachování řádné rovnováhy mezi celními kontrolami a zjednodušením dovoleného obchodu.
Článek 4
Celní území
1. Celní území Unie zahrnuje následující území, včetně jejich teritoriálních vod, vnitřních vod a vzdušného prostoru:
-
území Belgického království,
-
území Bulharské republiky,
-
území České republiky,
-
území Dánského království, s výjimkou Faerských ostrovů a Grónska,
-
území Spolkové republiky Německo, s výjimkou ostrova Helgoland a území Büsingen (smlouva ze dne 23. listopadu 1964 mezi Spolkovou republikou Německo a Švýcarskou konfederací),
-
území Estonské republiky,
-
území Irska,
-
území Řecké republiky,
-
území Španělského království, s výjimkou Ceuty a Melilly,
-
území Francouzské republiky, s výjimkou francouzských zámořských zemí a území, na něž se vztahuje část čtvrtá Smlouvy o fungování EU,
-
území Chorvatské republiky,
-
území Italské republiky, s výjimkou obcí Livigno a Campione d’Italia a vnitrozemských vod jezera Lugano mezi břehem a politickou hranicí oblasti od Ponte Tresa k Porto Ceresio,
-
území Kyperské republiky v souladu s ustanoveními aktu o přistoupení z roku 2003,
-
území Lotyšské republiky,
-
území Litevské republiky,
-
území Lucemburského velkovévodství,
-
území Maďarska,
-
území Malty,
-
území Nizozemského království v Evropě,
-
území Rakouské republiky,
-
území Polské republiky,
-
území Portugalské republiky,
-
území Rumunska,
-
území Republiky Slovinsko,
-
území Slovenské republiky,
-
území Finské republiky,
-
území Švédského království a
-
území Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, britských Normanských ostrovů a ostrova Man.
2. Následující území nacházející se mimo území členských států, a to včetně jejich teritoriálních vod, vnitřních vod a vzdušného prostoru, se považují s ohledem na úmluvy a smlouvy, které se na ně vztahují, za součást celního území Unie:
a)
FRANCIE
území Monaka, jak je vymezuje celní úmluva podepsaná v Paříži dne 18. května 1963 (Journal officiel de la République française (Úřední věstník Francouzské republiky) ze dne 27. září 1963, s. 8679);
b)
KYPR
Území výsostných oblastí Spojeného království na Akrotiri a Dhekelii, jak je vymezuje Smlouva o založení Kyperské republiky podepsaná v Nikósii dne 16. srpna 1960 (United Kingdom Treaty Series No 4 (1961) Cmnd. 1252).
Článek 5
Definice
Pro účely kodexu se rozumí:
1)
„celními orgány“ celní správy členských států, jež jsou příslušné pro uplatňování celních předpisů, a jakékoli jiné orgány, které jsou podle vnitrostátních právních předpisů oprávněny uplatňovat některé celní předpisy;
2)
„celními předpisy“ soubor právních předpisů, který tvoří:
a)
kodex a ustanovení, která jej doplňují nebo provádějí, přijatá na úrovni Unie nebo na vnitrostátní úrovni;
b)
společný celní sazebník;
c)
právní předpisy o systému Unie pro osvobození od cla;
d)
mezinárodní dohody obsahující celní ustanovení, pokud jsou tato ustanovení použitelná v Unii;
3)
„celními kontrolami“ zvláštní úkony prováděné celními orgány za účelem zajištění dodržování celních předpisů a jiných právních předpisů upravujících vstup, výstup, tranzit, pohyb, uskladnění a konečné užití zboží převáženého mezi celním územím Unie a zeměmi nebo územími mimo toto území a výskyt a pohyb zboží, které není zbožím Unie, a zboží propuštěného do režimu konečného užití na celním území Unie;
4)
„osobou“ fyzické osoby, právnické osoby a jakékoli sdružení osob, které není právnickou osobou, ale je podle právních předpisů Unie nebo podle vnitrostátních právních předpisů způsobilé k právním úkonům;
5)
„hospodářským subjektem“ osoba, která se v rámci své podnikatelské činnosti zabývá činnostmi, které podléhají celním předpisům;
6)
„celním zástupcem“ každá osoba zmocněná jinou osobou, aby v jednání s celními orgány prováděla úkony a formality vyžadované celními předpisy;
7)
„rizikem“ pravděpodobnost a dopad události, která by mohla nastat v souvislosti se vstupem, výstupem, tranzitem, pohybem nebo konečným užitím zboží převáženého mezi celním územím Unie a zeměmi či územími mimo toto území a v souvislosti s výskytem zboží, které není zbožím Unie, na celním území Unie a která by:
a)
bránila řádnému používání opatření Unie nebo vnitrostátních opatření;
b)
ohrozila finanční zájmy Unie a jejích členských států; nebo
c)
představovala hrozbu pro bezpečnost a zabezpečení Unie a osob pobývajících na jejím území, pro zdraví lidí, zvířat nebo rostlin, pro životní prostředí nebo spotřebitele;
8)
„celními formalitami“ všechny činnosti, které musí osoby a celní orgány provést za účelem dosažení souladu s celními předpisy;
9)
„vstupním souhrnným celním prohlášením“ úkon, jímž osoba předepsanou formou a způsobem a v dané lhůtě informuje celní orgány o tom, že zboží má vstoupit na celní území Unie;
10)
„výstupním souhrnným celním prohlášením“ úkon, jímž osoba předepsanou formou a způsobem a v dané lhůtě informuje celní orgány o tom, že zboží má opustit celní území Unie;
11)
„celním prohlášením pro dočasné uskladnění“ úkon, kdy osoba předepsanou formou a způsobem uvede, že zboží je v dočasném uskladnění;
12)
„celním prohlášením“ úkon, jímž osoba předepsanou formou a způsobem projevuje vůli, aby bylo zboží propuštěno do určitého celního režimu, případně s uvedením konkrétních opatření, jež mají být použita;
13)
„prohlášením o zpětném vývozu“ úkon, jímž osoba předepsanou formou a způsobem projevuje vůli přepravit zboží, které není zbožím Unie, s výjimkou zboží, které se nachází v režimu svobodného pásma nebo v režimu dočasného uskladnění, z celního území Unie;
14)
„oznámením o zpětném vývozu“ úkon, jímž osoba předepsanou formou a způsobem projevuje vůli přepravit zboží, které není zbožím Unie a které se nachází v režimu svobodného pásma nebo v režimu dočasného uskladnění, z celního území Unie;
15)
„deklarantem“ osoba, která podává celní prohlášení, celní prohlášení pro dočasné uskladnění, vstupní souhrnné celní prohlášení, výstupní souhrnné celní prohlášení, prohlášení o zpětném vývozu nebo oznámení o zpětném vývozu vlastním jménem, nebo osoba, jejímž jménem je toto prohlášení nebo oznámení podáno;
16)
„celním režimem“ některý z následujících režimů, do něhož může být zboží v souladu s kodexem propuštěno:
a)
propuštění do volného oběhu;
b)
zvláštní režimy;
c)
vývoz;
17)
„dočasným uskladněním“ situace, kdy je zboží, které není zbožím Unie, dočasně uskladněno pod celním dohledem v období od předložení celnímu úřadu k propuštění do celního režimu nebo ke zpětnému vývozu;
18)
„celním dluhem“ povinnost osoby zaplatit částku dovozního nebo vývozního cla, které se podle platných celních předpisů vztahuje na konkrétní zboží;
19)
„dlužníkem“ osoba odpovědná za celní dluh;
20)
„dovozním clem“ clo splatné při dovozu zboží;
21)
„vývozním clem“ clo splatné při vývozu zboží;
22)
„celním statusem“ status zboží vyjadřující, že se jedná o zboží Unie nebo o zboží, které není zbožím Unie;
23)
„zbožím Unie“ zboží, které spadá do některé z těchto kategorií:
a)
zboží zcela získané na celním území Unie, k němuž nebylo přidáno zboží dovezené ze zemí či území mimo celní území Unie;
b)
zboží přepravené na celní území Unie ze zemí či území mimo toto území a propuštěné do volného oběhu;
c)
zboží získané nebo vyrobené na celním území Unie buď zcela ze zboží uvedeného v písmenu b), nebo ze zboží uvedeného v písmenech a) a b);
24)
„zbožím, které není zbožím Unie“ zboží jiné než uvedené v bodě 23 nebo zboží, které ztratilo svůj celní status zboží Unie;
25)
„řízením rizik“ systematické zjišťování rizik, a to i namátkovými kontrolami, a provádění všech nezbytných opatření s cílem omezit vystavení rizikům;
26)
„propuštěním zboží“ úkon, kterým celní orgány povolují nakládat se zbožím za podmínek celního režimu, do kterého je zboží propuštěno;
27)
„celním dohledem“ obecná činnost celních orgánů, kterou se má zajistit dodržování celních předpisů a případně i dalších právních předpisů vztahujících se na zboží, kterého se týká tato činnost;
28)
„vrácením“ vrácení částky již zaplaceného dovozního nebo vývozního cla;
29)
„prominutím“ zproštění povinnosti platit částku dovozního nebo vývozního cla, které ještě nebylo zaplaceno;
30)
„zušlechtěnými výrobky“ zboží v režimu zušlechťovacího styku, které je výsledkem zušlechťovacích operací;
31)
„osobou usazenou na celním území Unie“:
a)
v případě fyzické osoby osoba, která má obvyklé bydliště na celním území Unie;
b)
v případě právnické osoby nebo sdružení osob osoba, která má sídlo, správní ústředí nebo stálou provozovnu na celním území Unie;
32)
„stálou provozovnou“ trvale umístěné zařízení určené k podnikání, na němž se trvale nacházejí nezbytné lidské i technické zdroje a jehož prostřednictvím jsou plně nebo částečně vykonávány celní operace určité osoby;
33)
„předložením zboží celnímu úřadu“ oznámení celním orgánům o tom, že zboží bylo přepraveno na celní úřad nebo jiné místo určené nebo schválené celními orgány a že je k dispozici pro účely celní kontroly;
34)
„držitelem zboží“ osoba, která je vlastníkem zboží nebo která má podobné právo nakládat se zbožím nebo má nad ním fyzickou kontrolu;
35)
„držitelem režimu“:
a)
osoba, která podává celní prohlášení nebo na jejíž účet je uvedené prohlášení podáváno; nebo
b)
osoba, na niž byly převedeny práva a povinnosti vyplývající z celního režimu;
36)
„obchodněpolitickými opatřeními“ netarifní opatření stanovená v rámci společné obchodní politiky, jež mají formu právních předpisů Unie upravujících mezinárodní obchod se zbožím;
37)
„zušlechťovacími operacemi“:
a)
opracování zboží, včetně jeho sestavení, smontování nebo přizpůsobení jinému zboží;
b)
zpracování zboží;
c)
zničení zboží;
d)
oprava zboží, včetně jeho obnovy a seřízení;
e)
použití zboží, které není v zušlechtěných výrobcích obsaženo, avšak umožňuje nebo usnadňuje výrobu těchto výrobků, a to i když je při použití zcela nebo zčásti spotřebováno (dále jen „příslušenství pro výrobu“);
38)
„výtěžností“ množství nebo procentní podíl zušlechtěných výrobků získaných zušlechtěním určitého množství zboží v režimu zušlechťovacího styku;
39)
"rozhodnutím" akt vydaný celním orgánem vztahující se k celním předpisům, kterým se rozhoduje v jednotlivém případě a který má právní účinky vůči jedné nebo více dotčeným osobám;
40)
„dopravcem“:
a)
v souvislosti se vstupem osoba, která přepravuje zboží na celní území Unie nebo která přebírá odpovědnost za přepravu zboží na toto území. Avšak:
i)
v případě kombinované přepravy se „dopravcem“ rozumí osoba, která provozuje dopravní prostředek, který se poté, co vstoupil na celní území Unie, pohybuje po vlastní ose jako aktivní dopravní prostředek;
ii)
v případě námořní nebo letecké dopravy v rámci režimu sdílení plavidel nebo smluvních ujednání se „dopravcem“ rozumí osoba, která uzavřela smlouvu a vystavila nákladní list nebo letecký nákladní list pro konkrétní přepravu zboží na celní území Unie;
b)
v souvislosti s výstupem osoba, která zboží vyváží z celního území Unie nebo která přebírá odpovědnost za přepravu zboží z tohoto území. Avšak:
i)
v případě kombinované přepravy, při níž aktivní dopravní prostředek opouštějící celní území Unie pouze přepravuje jiný dopravní prostředek, který se po příjezdu aktivního dopravního prostředku na místo určení pohybuje po vlastní ose jako aktivní dopravní prostředek, se „dopravcem“ rozumí osoba, která provozuje dopravní prostředek, který se poté, co opustil celní území Unie a přijel na místo určení, pohybuje po vlastní ose;
ii)
v případě námořní nebo letecké dopravy v rámci režimu sdílení plavidel nebo smluvních ujednání se „dopravcem“ rozumí osoba, která uzavřela smlouvu a vystavila nákladní list nebo letecký nákladní list pro konkrétní přepravu zboží z celního území Unie;
41)
„nákupní provizí“ odměna, kterou platí dovozce zprostředkovateli za zastupování při koupi hodnoceného zboží.
KAPITOLA 2
Práva a povinnosti osob v souvislosti s celními předpisy
Oddíl 1
Poskytování informací
Článek 6
Způsoby výměny a uchovávání informací a obecné požadavky týkající se údajů.
1. Veškeré výměny informací mezi celními orgány navzájem a mezi hospodářskými subjekty a celními orgány, jako např. celní prohlášení, žádosti nebo rozhodnutí, a uchovávání těchto informací, vyžadované celními předpisy, se uskutečňují prostřednictvím elektronického zpracování dat.
2. Za účelem výměny a uchovávání informací uvedených v odstavci 1 se vypracují obecné požadavky týkající se údajů.
3. Jiné způsoby výměny a uchovávání informací než metody elektronického zpracování dat uvedené v odstavci 1 se mohou použít takto:
a)
mohou být trvalé povahy, jsou-li řádně odůvodněny druhem dopravy nebo není-li použití metod elektronického zpracování dat pro dané celní formality vhodné;
b)
mohou být dočasné povahy v případě dočasného selhání počítačových systémů celních orgánů nebo hospodářských subjektů.
4. Odchylně od odstavce 1 může Komise ve výjimečných případech přijmout rozhodnutí, která jednomu členskému státu nebo několika členským státům umožní používat jiný způsob výměny a uchovávání informací, než je metoda elektronického zpracování dat.
Takovéto rozhodnutí o odchylce musí být odůvodněno zvláštní situací členského státu žádajícího o tuto odchylku; odchylka se povoluje na konkrétní období. Odchylka se pravidelně přezkoumává a může být prodloužena na další konkrétní období na další žádost členského státu, na který se vztahuje. Odchylka se zruší, pokud již není odůvodněná.
Odchylka se netýká výměny informací mezi členským státem, na který se vztahuje, a dalšími členskými státy, ani na výměnu a uchovávání informací v ostatních členských státech pro účely uplatňování celních předpisů.
Článek 7
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
obecné požadavky týkajících se údajů podle čl. 6 odst. 2, přičemž se zohlední potřeba splnit celní formality stanovené v celních předpisech a povaha a účel výměny a uchovávání informací podle čl. 6 odst. 1;
b)
zvláštní případy, kdy mohou být v souladu s čl. 6 odst. 3 písm. a) použitý jiné způsoby výměny a uchovávání informací, než je metoda elektronického zpracování dat;
c)
druh informací a údajů, které mají být uvedeny v záznamech podle čl. 148 odst. 4 a čl. 214 odst. 1.
Článek 8
Svěření prováděcích pravomocí
1. Komise stanoví v prováděcích aktech:
a)
pokud to bude nutné, formát a kód obecných požadavků týkajících se údajů podle čl. 6 odst. 2;
b)
postupy týkající se výměny a uchovávání informací, k níž lze použít jiné způsoby než metody elektronického zpracování dat uvedené v čl. 6 odst. 3.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
2. Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů rozhodnutí o odchylkách podle čl. 6 odst. 4.
Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 285 odst. 2.
Článek 9
Registrace
1. Hospodářské subjekty usazené na celním území Unie se zaregistrují u celních orgánů příslušných v místě, kde jsou usazeny.
2. Ve zvláštních případech se hospodářské subjekty, které nejsou usazeny na celním území Unie, zaregistrují u celních orgánů příslušných v místě, kde poprvé podaly celní prohlášení nebo požádaly o rozhodnutí.
3. Není-li stanoveno jinak, nemusí se jiné osoby než hospodářské subjekty registrovat u celních orgánů.
Mají-li osoby uvedené v prvním pododstavci povinnost se zaregistrovat:
a)
zaregistrují se, pokud jsou usazeny na celním území Unie, u celních orgánů příslušných v místě, kde jsou usazeny;
b)
zaregistrují se, pokud nejsou usazeny na celním území Unie, u celních orgánů příslušných v místě, kde poprvé podaly celní prohlášení nebo požádaly o rozhodnutí.
4. Ve zvláštních případech prohlásí celní orgány registraci za neplatnou.
Článek 10
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
případy podle čl. 9 odst. 2, kdy mají hospodářské subjekty, které nejsou usazeny na celním území Unie, povinnost se registrovat u celních orgánů;
b)
případy podle čl. 9 odst. 3 prvního pododstavce, kdy se povinnost registrace u celních orgánů vztahuje na jiné osoby než hospodářské subjekty;
c)
případy podle čl. 9 odst. 4, kdy celní orgány prohlásí registraci za neplatnou.
Článek 11
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech celní orgány příslušné pro registraci podle článku 9.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Článek 12
Předávání informací a ochrana údajů
1. Na veškeré informace, které jsou důvěrné povahy nebo jsou poskytovány jako důvěrné a které celní orgány získaly při plnění svých povinností, se vztahuje profesní tajemství. Kromě případů stanovených podle čl. 47 odst. 2 a druhého pododstavce tohoto odstavce nesmějí být tyto informace příslušnými orgány zveřejněny bez výslovného souhlasu osoby nebo orgánu, které je poskytly.
Zveřejnění těchto informací bez souhlasu je však možné, jsou-li celní orgány povinny nebo oprávněny tak učinit na základě platných právních předpisů, zejména v souvislosti s ochranou údajů nebo soudním řízením.
2. Důvěrné informace uvedené v odstavci 1 mohou být sdělovány celním orgánům a jiným příslušným orgánům zemí a území mimo celní území Unie pro účely celní spolupráce s těmito zeměmi a územími v rámci mezinárodní dohody nebo právních předpisů Unie v oblasti společné obchodní politiky.
3. Při veškerém zveřejňování nebo sdělování informací podle odstavců 1 a 2 se zajistí odpovídající úroveň ochrany údajů, plně v souladu s platnými předpisy týkajícími se ochrany údajů.
Článek 13
Výměna doplňujících informací mezi celními orgány a hospodářskými subjekty
1. Celní orgány a hospodářské subjekty si zejména pro účely vzájemné spolupráce při zjišťování rizik a předcházení rizikům mohou vyměňovat jakékoli informace, které celní předpisy přímo nevyžadují. Tato výměna se může uskutečnit na základě písemné dohody a může zahrnovat přístup celních orgánů do počítačových systémů hospodářských subjektů.
2. Nedohodnou-li se obě strany jinak, jsou veškeré informace, které během spolupráce uvedené v odstavci 1 poskytne jedna strana straně druhé, důvěrné.
Článek 14
Poskytování informací celními orgány
1. Každá osoba může celní orgány požádat o informace o používání celních předpisů. Tato žádost může být zamítnuta, pokud se nevztahuje k činnosti spojené se skutečně zamýšleným mezinárodním obchodem se zbožím.
2. Celní orgány udržují pravidelný kontakt s hospodářskými subjekty a dalšími orgány, které se podílejí na mezinárodním obchodu se zbožím. Podporují průhlednost tím, že zcela zpřístupňují celní předpisy, obecná správní rozhodnutí a formuláře žádostí, a to pokud možno bezplatně a prostřednictvím internetu.
Článek 15
Poskytování informací celním orgánům
1. Každá osoba, která se přímo nebo nepřímo podílí na vyřizování celních formalit nebo na celních kontrolách, poskytne celním orgánům na jejich žádost a v jakémkoli stanoveném termínu všechny potřebné doklady a informace v náležité podobě a veškerou pomoc nezbytnou pro splnění těchto formalit nebo provedení kontrol.
2. Podáním celního prohlášení, celního prohlášení pro dočasné uskladnění, vstupního souhrnného celního prohlášení, výstupního souhrnného celního prohlášení, prohlášení o zpětném vývozu nebo oznámení o zpětném vývozu určitou osobou celním orgánům nebo podáním žádosti o povolení nebo o jakékoli jiné rozhodnutí se dotyčná osoba stává odpovědnou:
a)
za správnost a úplnost informací uvedených v celním prohlášení, oznámení nebo žádosti;
b)
za pravost, správnost a platnost dokladu podporujícího prohlášení, oznámení nebo žádosti;
c)
případně za dodržení všech povinností v souvislosti s propuštěním zboží do daného celního režimu nebo s prováděním schválených operací.
První pododstavec se rovněž vztahuje na poskytování jakýchkoli informací v jakékoli podobě požadovaných celními orgány nebo jim předložených.
Jestliže prohlášení nebo oznámení podává nebo informace poskytuje celní zástupce dotyčné osoby podle článku 18, je povinnostmi uvedenými v prvním pododstavci tohoto odstavce vázán i celní zástupce.
Článek 16
Elektronické systémy
1. Členské státy spolupracují s Komisí při vývoji, údržbě a používání elektronických systémů pro výměnu informací mezi celními orgány navzájem a s Komisí a pro uchovávání těchto informací v souladu s kodexem.
2. Po členském státě, kterému byla povolena odchylka podle čl. 6 odst. 4, se v rámci této odchylky nepožaduje, aby vyvíjel, udržoval a používal elektronické systémy uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 17
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech technické postupy pro vývoj, údržbu a používání elektronických systémů uvedených v čl. 16 odst. 1.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 2
Zastupování v celním řízení
Článek 18
Celní zástupce
1. Každá osoba se může nechat zastoupit celním zástupcem.
Toto zastupování může být přímé, kdy celní zástupce jedná jménem a na účet jiné osoby, nebo nepřímé, kdy celní zástupce jedná vlastním jménem, ale na účet jiné osoby.
2. Celní zástupce musí být usazen na celním území Unie.
Není-li stanoveno jinak, je od tohoto požadavku upuštěno, jestliže celní zástupce jedná na účet osob, u nichž se nepožaduje, aby byly usazeny na celním území Unie.
3. Členské státy mohou v souladu s právními předpisy Unie stanovit podmínky, za nichž může celní zástupce poskytovat služby v členském státě, v němž je usazen. Aniž je však dotčeno používání méně přísných kritérií dotyčným členským státem, je celní zástupce, který splňuje kritéria stanovená v čl. 39 písm. a) až d), oprávněn poskytovat tyto služby v jiném členském státě, než ve kterém je usazen.
4. Členské státy mohou vůči celním zástupcům, kteří nejsou usazeni na celním území Unie, uplatňovat podmínky stanovené v souladu s odst. 3 první větou.
Článek 19
Zplnomocnění
1. Při jednání s celními orgány uvede celní zástupce, že jedná na účet zastupované osoby, a upřesní, zda se jedná o zastupování přímé či nepřímé.
Osoba, která neuvede, že jedná jako celní zástupce, nebo uvede, že jedná jako celní zástupce, aniž je k tomu zplnomocněna, se považuje za osobu jednající vlastním jménem a na vlastní účet.
2. Celní orgány mohou od každého, kdo uvádí, že jedná jako celní zástupce, požadovat, aby prokázal své zplnomocnění zastupovanou osobou.
Ve zvláštních případech celní orgány nepožadují, aby takové doklady byly předkládány
3. Celní orgány nepožadují, aby osoba, která jedná jako celní zástupce a úkony a formality vykonává pravidelně, při každé příležitosti předkládala doklad o svém zplnomocnění, pokud je schopna tento doklad předložit na žádost celních orgánů.
Článek 20
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku 284, kterými se stanoví:
a)
případy, ve kterých se nepoužije upuštění od požadavků podle čl. 18 odst. 2 druhého pododstavce;
b)
případy, ve kterých celní orgány nepožadují doklad o zplnomocnění podle čl. 19 odst. 2 prvního pododstavce.
Článek 21
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro svěřování a prokazování oprávnění podle čl. 18 odst. 3.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 3
Rozhodnutí v rámci celních předpisů
Článek 22
Rozhodnutí přijatá na žádost
1. Podá-li osoba žádost o rozhodnutí v rámci provádění celních předpisů, tato osoba poskytne veškeré informace, které příslušné celní orgány vyžadují za účelem přijetí daného rozhodnutí.
Je rovněž možné, aby žádost o rozhodnutí podalo více osob a aby se přijaté rozhodnutí vztahovalo na několik osob, v souladu s podmínkami stanovenými v celních předpisech.
Není-li stanoveno jinak, je příslušným celním orgánem orgán v místě, kde žadatel vede nebo zpřístupňuje své hlavní účetnictví pro celní účely a kde má být vykonávána alespoň část činností, na něž se má rozhodnutí vztahovat.
2. Celní orgány ověří neprodleně, a to nejpozději do 30 dnů ode dne obdržení žádosti o přijetí rozhodnutí, zda jsou splněny podmínky pro přijetí této žádosti.
Pokud celní orgány zjistí, že žádost obsahuje veškeré informace nezbytné k tomu, aby mohly přijmout rozhodnutí, sdělí přijetí této žádosti žadateli ve lhůtě stanovené v prvním pododstavci.
3. Není-li stanoveno jinak, celní orgány neprodleně, avšak nejpozději do 120 dnů ode dne přijetí žádosti, přijmou rozhodnutí uvedené v odstavci 1 a oznámí je žadateli.
Nejsou-li celní orgány schopny dodržet lhůtu pro přijetí rozhodnutí, informují o tom žadatele ještě před uplynutím této lhůty s uvedením důvodů a další lhůty, kterou považují za nezbytnou k přijetí rozhodnutí. Není-li stanoveno jinak, tato další lhůta nepřesáhne 30 dnů.
Aniž je dotčen druhý pododstavec, mohou celní orgány prodloužit lhůtu pro přijetí rozhodnutí, jak je stanoveno v celních předpisech, pokud žadatel prodloužení požaduje k provedení úprav s cílem zajistit, aby podmínky a kritéria byly splněny. Takové úpravy a další lhůta potřebná k jejich provedení se sdělí celním orgánům, které rozhodnou o prodloužení.
4. Nestanoví-li rozhodnutí nebo celní předpisy jinak, nabývá rozhodnutí účinku dnem, kdy je žadatel obdrží nebo kdy se má za to, že je obdržel. S výjimkou případů uvedených v čl. 45 odst. 2 jsou přijatá rozhodnutí vykonatelná celními orgány od téhož dne.
5. Pokud není v celních předpisech stanoveno jinak, rozhodnutí platí bez časového omezení.
6. Dříve než celní orgány přijmou rozhodnutí, kterým by byl nepříznivě dotčen žadatel, sdělí žadateli důvody, na jejichž základě hodlají rozhodnout, a umožní mu vyjádřit ve stanovené lhůtě počínající dnem, kdy obdržel sdělení, nebo kdy se má za to, že je obdržel, svůj názor. Po uplynutí této lhůty se žadateli příslušnou formou oznámí rozhodnutí.
První pododstavec se nepoužije v žádném z těchto případů:
a)
ve vztahu k rozhodnutí podle čl. 33 odst. 1;
b)
pokud se jedná o zamítnutí možnosti uplatnit celní kvótu v případě, že bylo dosaženo stanoveného objemu celní kvóty podle čl. 56 odst. 4 prvního pododstavce;
c)
pokud to vyžaduje povaha nebo úroveň ohrožení bezpečnosti a zabezpečení Unie a osob pobývajících na jejím území, ohrožení zdraví lidí, zvířat nebo rostlin, ohrožení životního prostředí nebo spotřebitelů;
d)
pokud je účelem rozhodnutí zajistit provedení jiného rozhodnutí, na něž byl použit první pododstavec, aniž jsou dotčeny právní předpisy dotčeného členského státu;
e)
pokud by se tím narušilo vyšetřování zahájené za účelem boje proti podvodům;
f)
v jiných zvláštních případech.
7. Rozhodnutí, kterým je nepříznivě dotčen žadatel, je s uvedením důvodů a obsahuje poučení o právu na odvolání podle článku 44.
Článek 23
Provádění a uplatňování rozhodnutí přijatých na žádost
1. Držitel rozhodnutí je povinen dodržovat povinnosti vyplývající z rozhodnutí.
2. Držitel rozhodnutí neprodleně uvědomí celní orgány o všech skutečnostech, které nastanou po přijetí rozhodnutí a které mohou ovlivnit jeho platnost nebo obsah.
3. Aniž jsou dotčeny právní předpisy v jiných oblastech, které stanoví, ve kterých případech jsou rozhodnutí neplatná nebo nicotná, mohou celní orgány, které přijaly rozhodnutí, toto rozhodnutí kdykoli prohlásit za neplatné, změnit ho nebo zrušit, neodpovídá-li celním předpisům.
4. Ve zvláštních případech celní orgány:
a)
znovu posoudí rozhodnutí;
b)
pozastaví platnost rozhodnutí, které nemá být prohlášeno za neplatné, zrušeno nebo změněno.
5. Celní orgány sledují podmínky a kritéria, které mají být splněny držitelem rozhodnutí. Rovněž sledují plnění povinností vyplývajících z tohoto rozhodnutí. Pokud je doba, po kterou je držitel rozhodnutí usazen, kratší než tři roky, celní orgány jej během prvního roku po vydání rozhodnutí podrobně sledují.
Článek 24
Přenesení pravomoci
Komisi se svěřuje pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku 284, kterými se stanoví:
a)
výjimky z čl. 22 odst. 1 třetího pododstavce;
b)
podmínky pro přijetí žádosti podle čl. 22 odst. 2;
c)
lhůtu pro přijetí konkrétního rozhodnutí v souladu s čl. 22 odst. 3, včetně možného prodloužení této lhůty;
d)
případy podle čl. 22 odst. 4, v nichž rozhodnutí nabývá účinku od jiného dne, než je den, kdy žadatel rozhodnutí přijal nebo se má za to, že jej přijal;
e)
případy podle čl. 22 odst. 5, kdy rozhodnutí není platné bez časového omezení;
f)
délka lhůty podle čl. 22 odst. 6 prvního pododstavce;
g)
zvláštní případy podle čl. 22 odst. 6 druhého pododstavce písm. f), v nichž žadateli není umožněno vyjádřit svůj názor;
h)
případy a pravidla pro opětovné posouzení a pozastavení platnosti rozhodnutí podle čl. 23 odst. 4.
Článek 25
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro:
a)
předkládání a přijímání žádostí o rozhodnutí podle čl. 22 odst. 1 a 2;
b)
přijímání rozhodnutí podle článku 22, včetně případné konzultace dotyčných členských států;
c)
sledování rozhodnutí podle čl. 23 odst. 5.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Článek 26
Platnost rozhodnutí na úrovni Unie
S výjimkou případů, kdy je účinek rozhodnutí omezen na jeden nebo několik členských států, jsou rozhodnutí, která souvisejí s použitím celních předpisů, platná na celém celním území Unie.
Článek 27
Prohlášení rozhodnutí přijatých ve prospěch osoby za neplatná
1. Celní orgány prohlásí rozhodnutí ve prospěch držitele rozhodnutí za neplatné, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
rozhodnutí bylo přijato na základě nesprávných nebo neúplných informací;
b)
držitel rozhodnutí věděl nebo si měl být vědom toho, že informace byly nesprávné nebo neúplné;
c)
rozhodnutí by bylo jiné, pokud by informace byly správné a úplné.
2. Prohlášení rozhodnutí za neplatné se oznámí držiteli rozhodnutí.
3. Není-li rozhodnutím v souladu s celními předpisy stanoveno jinak, nabývá prohlášení za neplatné účinku dnem, kdy nabylo účinku původní rozhodnutí.
Článek 28
Zrušení a změna rozhodnutí přijatých ve prospěch osoby
1. V případech, jež nejsou uvedeny v článku 27, je rozhodnutí, které bylo přijato ve prospěch osoby, zrušeno nebo změněno:
a)
pokud nebyla nebo již není splněna jedna nebo více podmínek pro přijetí tohoto rozhodnutí; nebo
b)
na žádost držitele rozhodnutí.
2. Není-li stanoveno jinak, lze rozhodnutí přijaté ve prospěch více osob a určené těmto osobám zrušit pouze vůči osobě, jež nesplňuje povinnost, která je jí tímto rozhodnutím uložena.
3. Zrušení rozhodnutí nebo jeho změna se sdělí držiteli rozhodnutí.
4. Ustanovení čl. 22 odst. 4 se vztahuje na zrušení nebo změnu rozhodnutí.
Ve výjimečných případech, vyžadují-li to oprávněné zájmy držitele rozhodnutí, však mohou celní orgány až o jeden rok odložit nabytí účinku zrušení rozhodnutí nebo jeho změny. Toto datum se uvede v rozhodnutí o zrušení či změně.
Článek 29
Rozhodnutí přijatá bez předchozí žádosti
S výjimkou případů, kdy celní orgán jedná jako justiční orgán, se čl. 22 odst. 4, 5, 6 a 7, čl. 23 odst. 3 a články 26, 27 a 28 použijí rovněž v případě rozhodnutí přijatých celními orgány bez předchozí žádosti dotyčné osoby.
Článek 30
Omezení vztahující se na rozhodnutí o zboží, které bylo propuštěno do celního režimu nebo do dočasného uskladnění
Pokud o to nepožádá dotyčná osoba, není zrušením, změnou nebo pozastavením rozhodnutí ve prospěch této osoby dotčeno zboží, které bylo již v době nabytí účinku zrušení, změny nebo pozastavení propuštěno do celního režimu a stále se v celním režimu nebo v dočasném uskladnění nachází na základě zrušeného, změněného nebo pozastaveného rozhodnutí.
Článek 31
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku 284, kterými se stanoví:
a)
případy podle čl. 28 odst. 2, kdy rozhodnutí přijaté ve prospěch několika osob může být zrušeno rovněž ohledně jiných osob, než je osoba, která neplní povinnosti uložené podle tohoto rozhodnutí;
b)
výjimečné případy, v nichž mohou celní orgány odložit datum, k němuž zrušení nebo změna nabývají účinku podle čl. 28 odst. 4 druhého pododstavce.
Článek 32
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro zrušení nebo změny rozhodnutí přijatých ve prospěch osoby či pro jejich prohlášení za neplatné.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Článek 33
Rozhodnutí týkající se závazných informací
1. Celní orgány přijmou na základě žádosti rozhodnutí týkající se závazné informace o sazebním zařazení zboží (dále jen „rozhodnutí o ZISZ“) nebo rozhodnutí týkající se závazné informace o původu zboží (dále jen „rozhodnutí o ZIPZ“).
Tato žádost nebude přijata, dojde-li k některé z těchto okolností:
a)
pokud je, nebo již byla, žádost podána u téhož nebo jiného celního úřadu, a to držitelem rozhodnutí nebo na jeho účet v souvislosti se stejným zbožím nebo jeho jménem a u rozhodnutí o ZIPZ za stejných okolností, které rozhodují o získání statusu původu zboží;
b)
pokud se žádost netýká žádného ze zamýšlených použití rozhodnutí o ZISZ nebo rozhodnutí o ZIPZ nebo žádného ze zamýšlených použití celního režimu.
2. Rozhodnutí o ZISZ nebo rozhodnutí o ZIPZ jsou závazná pouze pro účely sazebního zařazení zboží nebo určení původu zboží:
a)
pro celní orgány ve vztahu k držiteli rozhodnutí, a to pouze pro zboží, u něhož byly splněny celní formality po dni, kterým rozhodnutí nabývá účinku;
b)
pro držitele rozhodnutí ve vztahu k celním orgánům, a to pouze s účinkem ode dne, kdy držitel obdrží nebo se má za to, že obdržel, oznámení o rozhodnutí.
3. Rozhodnutí o ZISZ nebo rozhodnutí o ZIPZ je platné po dobu tří let ode dne, kdy nabývá účinku.
4. Chce-li držitel rozhodnutí uplatnit rozhodnutí o ZISZ nebo rozhodnutí o ZIPZ v rámci konkrétního celního režimu, musí prokázat:
a)
v případě rozhodnutí o ZISZ, že zboží uvedené v celním prohlášení ve všech ohledech odpovídá zboží, jež je v rozhodnutí uvedeno;
b)
v případě rozhodnutí o ZIPZ, že dané zboží a okolnosti rozhodující o získání statusu původu zboží ve všech ohledech odpovídají zboží a okolnostem, jež jsou v rozhodnutí uvedeny.
Článek 34
Provádění a uplatňování rozhodnutí týkajících se závazných informací
1. Rozhodnutí o ZISZ pozbývají platnosti před uplynutím lhůty uvedené v čl. 33 odst. 3, pokud přestanou být v souladu s právními předpisy v důsledku jednoho z těchto případů:
a)
přijetí změny nomenklatur podle čl. 56 odst. 2 písm. a) a b), nebo
b)
přijetí opatření podle čl. 57 odst. 4,
s účinkem ode dne použitelnosti takové změny či opatření.
2. Rozhodnutí o ZIPZ pozbývají platnosti před uplynutím lhůty uvedené v čl. 33 odst. 3 v kterémkoliv z těchto případů:
a)
pokud Unie přijme nařízení nebo uzavře dohodu, která se stane použitelnou v Unii, a rozhodnutí o ZIPS přestane být v souladu s právními předpisy, které jsou v nich stanoveny, s účinkem ode dne použitelnosti tohoto nařízení nebo dohody;
b)
pokud rozhodnutí přestane být v souladu s Dohodou o pravidlech původu uzavřenou v rámci Světové obchodní organizace (WTO) nebo s vysvětlivkami či stanovisky k původu přijatými za účelem výkladu této dohody, s účinkem ode dne jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Rozhodnutí o ZISZ nebo rozhodnutí o ZIPZ nemohou pozbýt platnosti se zpětným účinkem.
4. Odchylně od čl. 23 odst. 3 a článku 27 se rozhodnutí o ZISZ a rozhodnutí o ZIPZ prohlásí za neplatné, byla-li vydána na základě nesprávných nebo neúplných informací poskytnutých ze strany žadatelů.
5. Rozhodnutí o ZISZ a rozhodnutí o ZIPZ se zruší podle čl. 23 odst. 3 a článku 28. Tato rozhodnutí však nemohou však být zrušena na žádost držitele rozhodnutí.
6. Rozhodnutí o ZISZ a rozhodnutí o ZIPZ nelze měnit.
7. Celní orgány zruší rozhodnutí o ZISZ:
a)
pokud již nejsou slučitelná s výkladem některé z nomenklatur uvedených v čl. 56 odst. 2 písm. a) a b) na základě kteréhokoliv z následujících případů:
i)
vysvětlivek uvedených v čl. 9 odst. 1 písm. a) druhé odrážce nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (13) s účinkem ode dne jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie;
ii)
rozsudku Soudního dvora Evropské unie s účinkem ode dne zveřejnění normativní části tohoto rozsudku v Úředním věstníku Evropské unie;
iii)
rozhodnutí o sazebním zařazení, stanovisek k sazebnímu zařazení nebo změn vysvětlivek k nomenklatuře harmonizovaného systému popisu a číselného označování zboží přijatých Světovou celní organizací zřízenou Úmluvou o zřízení Rady pro celní spolupráci, podepsanou v Bruselu dne 15. prosince 1950, s účinkem ode dne zveřejnění sdělení Komise v řadě „C“Úředního věstníku Evropské unie; nebo
b)
v jiných zvláštních případech.
8. Rozhodnutí o ZIPZ se zruší:
a)
pokud již nejsou slučitelná s rozsudkem Soudního dvora Evropské unie, s účinkem ode dne zveřejnění normativní části tohoto rozsudku v Úředním věstníku Evropské unie; nebo
b)
v jiných zvláštních případech.
9. V případech, na něž se vztahuje odst. 1 písm. b) nebo odstavce 2, 7 a 8, se rozhodnutí o ZISZ nebo rozhodnutí o ZIPZ mohou dále používat, pokud jde o závazné smlouvy založené na daném rozhodnutí a uzavřené před pozbytím jeho platnosti nebo před jeho zrušením. Toto prodloužené používání neplatí v případech, kdy se rozhodnutí o ZIPZ přijme ohledně zboží, které má být vyvezeno.
Toto období prodlouženého používání uvedené v prvním pododstavci nepřesáhne šest měsíců ode dne, ke kterému pozbylo rozhodnutí o ZISZ nebo rozhodnutí o ZIPZ platnosti nebo bylo zrušeno. Opatření uvedené v čl. 57 odst. 4 nebo v článku 67 může vyloučit použití uvedeného prodlouženého používání nebo stanovit kratší lhůtu. Jedná-li se o produkty, pro něž se předkládá potvrzení o dovozu nebo vývozu při vyřizování celních formalit, je doba šesti měsíců nahrazena dobou platnosti potvrzení.
Aby mohl uplatnit prodloužené používání rozhodnutí o ZISZ nebo rozhodnutí o ZIPZ, podá držitel tohoto rozhodnutí žádost celnímu orgánu, který rozhodnutí přijal, do 30 dnů ode dne, kdy rozhodnutí pozbylo platnosti nebo bylo zrušeno, a přitom uvede množství, pro která je doba prodlouženého používání požadována, a členský stát nebo členské státy, v nichž bude zboží vyúčtováno v rámci období prodlouženého používání. Tento celní orgán přijme rozhodnutí o prodlouženém používání a neprodleně jej oznámí držiteli, a to nejpozději do 30 dnů ode dne, kdy obdrží všechny informace nezbytné pro jeho přijetí.
10. Komise celním orgánům oznámí případy, kdy:
a)
je pozastaveno přijímání rozhodnutí o ZISZ a rozhodnutí o ZIPZ pro zboží, jejichž správné a jednotné sazební zařazení nebo určení původu není zajištěno;
b)
je zrušeno pozastavení uvedené v písmeně a).
11. S cílem zajistit správné a jednotné sazební zařazení nebo určení původu zboží může Komise přijmout rozhodnutí požadující, aby členské státy zrušily rozhodnutí o ZISZ nebo rozhodnutí o ZIPZ.
Článek 35
Rozhodnutí týkající se závazných informací s ohledem na další skutečnosti
Ve zvláštních případech přijmou celní orgány na žádost rozhodnutí týkající se závazných informací s ohledem na další skutečnosti uvedené v hlavě II, na jejichž základě se uplatňují dovozní nebo vývozní cla a další opatření stanovená v rámci obchodu se zbožím.
Článek 36
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
zvláštní případy podle čl. 34 odst. 7 písm. b) a odst. 8 písm. b), pokud se mají být zrušena rozhodnutí o ZISZ a rozhodnutí o ZIPZ;
b)
případy podle článku 35, kdy rozhodnutí týkající se závazných informací jsou přijímána s ohledem na další skutečnosti, na jejichž základě se uplatňují dovozní nebo vývozní cla a další opatření stanovená v rámci obchodu se zbožím.
Článek 37
Svěření prováděcích pravomocí
1. Komise stanoví v prováděcích aktech postupy:
a)
pro používání rozhodnutí o ZISZ nebo rozhodnutí o ZIPZ poté, co pozbude platnosti nebo je zrušeno, podle čl. 34 odst. 9 třetího pododstavce;
b)
podle kterých Komise podá celním orgánům oznámení v souladu s čl. 34 odst. 10 písm. a) a b);
c)
pro používání rozhodnutí uvedených v článku 35 a stanovených v souladu s čl. 36 písm. b) poté, co pozbudou platnosti;
d)
pro pozastavení rozhodnutí uvedených v článku 35 a stanovených v souladu s čl. 36 písm. b) a pro oznámení pozastavení nebo odvolání pozastavení celním orgánům.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
2. Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů rozhodnutí požadující po členských státech zrušení:
a)
rozhodnutí uvedených v čl. 34 odst. 11;
b)
rozhodnutí uvedených v článku 35 a stanovených v souladu s čl. 36 písm. b).
Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 285 odst. 2.
Pokud má být stanovisko výboru uvedeného v čl. 285 odst. 1 získáno písemným postupem, použije se čl. 285 odst. 6.
Oddíl 4
Oprávněný hospodářský subjekt
Článek 38
Žádost a povolení
1. Hospodářský subjekt, který je usazen na celním území Unie a který splňuje kritéria stanovená v článku 39, může požádat o status oprávněného hospodářského subjektu.
Tento status, který podléhá kontrole, udělí celní orgány případně po konzultaci s jinými příslušnými orgány.
2. Status oprávněného hospodářského subjektu spočívá v těchto typech povolení:
a)
povolení oprávněného hospodářského subjektu pro celní zjednodušení, které umožňuje držiteli využívat některých zjednodušení v souladu s celními předpisy; nebo
b)
povolení oprávněného hospodářského subjektu pro bezpečnost a zabezpečení, které opravňuje držitele ke zjednodušením týkajícím se bezpečnosti a zabezpečení.
3. Oba typy povolení uvedené v odstavci 2 lze držet současně.
4. Status oprávněného hospodářského subjektu je uznáván celními orgány ve všech členských státech, s výhradou článků 39, 40 a 41.
5. Na základě uznání statusu oprávněného hospodářského subjektu pro celní zjednodušení a za předpokladu splnění požadavků pro konkrétní typ zjednodušení stanovený v celních předpisech povolí celní orgány danému subjektu využívat výhod plynoucích z tohoto zjednodušení. Celní orgány nepřezkoumávají znovu ta kritéria, která již byla přezkoumána při udělení statusu oprávněného hospodářského subjektu.
6. Oprávněný hospodářský subjekt uvedený v odstavci 2 podléhá příznivějšímu zacházení, než je tomu v případě jiných hospodářských subjektů, pokud jde o celní kontroly podle typu uděleného povolení, včetně menšího počtu fyzických kontrol a kontrol dokumentů.
7. Celní orgány udělí výhody vyplývající ze statusu oprávněného hospodářského subjektu osobám usazeným v zemích nebo územích mimo celní území Unie, které splňují podmínky a plní povinnosti stanovené v příslušných právních předpisech těchto zemí nebo území, pokud jsou tyto podmínky a povinnosti uznány Unií jako rovnocenné podmínkám a povinnostem uloženým oprávněným hospodářským subjektům usazeným na celním území Unie. Takové udělení výhod musí být založeno na zásadě vzájemnosti, ledaže by Unie rozhodla jinak, a podpořeno mezinárodní dohodou nebo právními předpisy Unie v oblasti společné obchodní politiky.
Článek 39
Udělení statusu
Kritérii pro udělení statusu oprávněného hospodářského subjektu jsou:
a)
žadatel se nedopustil žádného vážného nebo opakovaného porušení celních nebo daňových předpisů a nemá žádný záznam, pokud jde o závažné trestné činy související s jeho hospodářskou činností;
b)
žadatel prokáže vysokou úroveň kontroly svých operací a toku zboží prostřednictvím systému správy obchodních a případně dopravních záznamů, umožňující přiměřenou kontrolu ze strany celních úřadů;
c)
finanční solventnost, jež je považována za prokázanou, pokud je žadatel v dobré finanční situaci, která mu umožňuje plnit své závazky s řádným ohledem na charakteristiky druhu dané podnikatelské činnosti;
d)
pokud jde o povolení podle v čl. 38 odst. 2 písm. a), praktické normy pro způsobilost nebo odbornou kvalifikaci, které přímo souvisí s vykonávanou činností; a
e)
pokud jde o povolení podle čl. 38 odst. 2 písm. b), odpovídající normy bezpečnosti a zabezpečení, které se považují za splněné, pokud žadatel prokáže, že uplatňuje odpovídající opatření s cílem zajistit bezpečnost a zabezpečení mezinárodního dodavatelského řetězce, včetně oblastí kontroly fyzické integrity a kontroly přístupu, logistických procesů a nakládání se zvláštními druhy zboží, personálu a identifikace obchodních partnerů.
Článek 40
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku 284 s cílem stanovit:
a)
zjednodušení uvedená v čl. 38 odst. 2 písm. a);
b)
usnadnění uvedená v čl. 38 odst. 2 písm. b);
c)
příznivější zacházení uvedené v čl. 38 odst. 6.
Článek 41
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech podmínky pro uplatňování kritérií uvedených v článku 39.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 5
Sankce
Článek 42
Uplatnění sankcí
1. Každý členský stát stanoví sankce za porušení celních předpisů. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Uplatňují-li se správní sankce, mohou mít mimo jiné jednu z těchto forem, případně obě formy:
a)
peněžní pokuta uložená celními orgány, případně včetně narovnání použitého namísto trestní sankce;
b)
zrušení, pozastavení nebo změna jakéhokoli povolení, jehož je dotyčná osoba držitelem.
3. Do 180 dní ode dne použitelnosti tohoto článku stanoveného v souladu s čl. 288 odst. 2 sdělí členské státy Komisi platné vnitrostátní právní předpisy podle odstavce 1 tohoto článku a neprodleně jí oznamují veškeré pozdější změny, které se těchto předpisů dotýkají.
Oddíl 6
Opravné prostředky
Článek 43
Rozhodnutí soudního orgánu
Články 44 a 45 se nepoužijí na opravné prostředky podané s cílem prohlásit za neplatné, zrušit nebo změnit rozhodnutí v rámci celních předpisů přijaté justičním orgánem nebo celními orgány jednajícími jako justiční orgány.
Článek 44
Právo na podání opravného prostředku
1. Každá osoba má právo podat opravný prostředek proti jakémukoli rozhodnutí celních orgánů v rámci celních předpisů, jež se jí přímo a osobně dotýká.
Právo na podání opravného prostředku má rovněž každá osoba, která požádala celní orgány o rozhodnutí a ve lhůtách uvedených v čl. 22 odst. 3 neobdržela rozhodnutí o své žádosti.
2. Opravný prostředek lze podat nejméně ve dvou stupních:
a)
nejdříve u celních orgánů, u soudního orgánu nebo u jiných orgánů určených k tomuto účelu členskými státy;
b)
následně u vyššího nezávislého orgánu, jímž může být v souladu s platnými předpisy členských států soudní orgán nebo rovnocenný zvláštní orgán.
3. Opravný prostředek se podává ve členském státě, v němž bylo rozhodnutí přijato nebo o ně bylo požádáno.
4. Členské státy zajistí, aby řízení o opravném prostředku umožnilo rychlé potvrzení nebo opravu rozhodnutí celních orgánů.
Článek 45
Přerušení výkonu rozhodnutí
1. Podání opravného prostředku nemá odkladný účinek na výkon napadeného rozhodnutí.
2. Celní orgány však přeruší výkon rozhodnutí, a to zcela nebo částečně, mají-li odůvodněné pochybnosti, zda je napadené rozhodnutí v souladu s celními předpisy, nebo hrozí-li dotyčné osobě nenahraditelná škoda.
3. V případech uvedených v odstavci 2, je-li důsledkem napadeného rozhodnutí vyměření dovozního nebo vývozního cla, je přerušení výkonu tohoto rozhodnutí podmíněno poskytnutím jistoty, pokud se na základě zdokumentovaného posouzení nezjistí, že by taková jistota způsobila dlužníkovi vážné hospodářské nebo sociální obtíže.
Oddíl 7
Kontrola zboží
Článek 46
Řízení rizik a celní kontroly
1. Celní orgány mohou provádět veškeré celní kontroly, které považují za nezbytné.
Celní kontroly mohou zahrnovat zejména kontrolu zboží, odebrání vzorků, ověřování správnosti a úplnosti informací uvedených v prohlášení nebo oznámení a existence, pravosti, správnosti a platnosti dokladů, přezkum účetnictví hospodářských subjektů a jiných záznamů, kontrolu dopravních prostředků, kontrolu zavazadel a jiného zboží přepravovaného osobami a provádění úředních šetření a dalších podobných činností.
2. Jiné než namátkové celní kontroly vycházejí především z analýzy rizik provedené prostřednictvím elektronického zpracování dat a jejich účelem je stanovit a vyhodnotit rizika a vypracovat nezbytná opatření, pomocí nichž lze rizikům čelit, a to na základě kritérií vytvořených na vnitrostátní úrovni, na úrovni Unie a případně na mezinárodní úrovni.
3. Celní kontroly se provádějí ve společném rámci pro řízení rizik, který je založen na výměně informací o rizicích a výsledcích analýz rizik mezi celními správami a kterým se stanoví společná kritéria rizik a norem, kontrolní opatření a prioritní oblasti kontroly.
Kontrolami, které vycházejí z těchto informací a kritérií, nejsou dotčeny další kontroly prováděné v souladu s odstavcem 1 nebo s jinými platnými předpisy.
4. Celní orgány provádějí řízení rizik s cílem rozlišovat mezi úrovněmi rizik spojených se zbožím, na které se vztahují celní kontroly nebo dohled, a s cílem určit, zda a kde se na zboží vztahují konkrétní celní kontroly.
Řízení rizik zahrnuje takové činnosti jako shromažďování údajů a informací, analýzu a hodnocení rizik, stanovování a provádění opatření a pravidelné sledování a přezkoumávání procesu a jeho výsledků, a to na základě mezinárodních a vnitrostátních zdrojů a strategií a zdrojů a strategií Unie.
5. Celní orgány si předávají informace o rizicích a výsledky analýzy rizik, pokud:
a)
celní orgán vyhodnotí rizika jako závažná a vyžadující celní kontrolu a z výsledků kontroly vyplyne, že došlo k události vyvolávající rizika;
b)
z výsledků kontroly nevyplývá, že došlo k události vyvolávající rizika, avšak dotyčný celní orgán se domnívá, že hrozba představuje jinde v Unii vysoké riziko.
6. Při stanovení společných kritérií rizik a norem, kontrolních opatření a prioritních oblastí kontroly podle odstavce 3 se zohlední vše následující:
a)
přiměřenost k riziku;
b)
naléhavost nezbytného použití kontrol;
c)
pravděpodobný dopad na obchodní tok, na jednotlivé členské státy a na kontrolní zdroje.
7. Společná kritéria rizik a normy uvedené v odstavci 3 zahrnují všechny tyto prvky:
a)
popis rizik;
b)
faktory nebo ukazatele rizika, které se použijí pro výběr zboží nebo hospodářských subjektů, u nichž se provede celní kontrola;
c)
povahu celních kontrol, které mají celní orgány uskutečnit;
d)
dobu uplatňování celních kontrol uvedených v písmenu c).
8. Aniž jsou dotčeny ostatní kontroly běžně prováděné celními orgány, zahrnují prioritní oblasti kontroly konkrétní celní režimy, druhy zboží, dopravní trasy, druhy dopravních prostředků nebo hospodářské subjekty, na které se vztahují zvýšené úrovně analýzy rizik a celních kontrol během určitého období.
Článek 47
Spolupráce mezi orgány
1. Mají-li být u téhož zboží příslušnými orgány jinými, než jsou celní orgány, prováděny kontroly jiné než celní, usilují celní orgány v úzké spolupráci s těmito jinými orgány o to, aby tyto kontroly byly pokud možno prováděny současně s celními kontrolami a na stejném místě (one-stop-shop), přičemž celní orgány zastávají v této oblasti koordinační úlohu.
2. Je-li to nezbytné pro účely minimalizace rizik a boje proti podvodům, mohou si v rámci kontrol stanovených v tomto oddíle celní a jiné příslušné orgány vyměňovat mezi sebou a s Komisí údaje, které získaly v souvislosti se vstupem, výstupem, tranzitem, pohybem, uskladněním a konečným užitím zboží pohybujícího se mezi celním územím Unie a zeměmi nebo územími mimo celní území Unie, včetně poštovního styku, a v souvislosti s přítomností a pohybem zboží, které není zbožím Unie, a zboží propuštěného do režimu konečného užití na celním území Unie, jakož i výsledky všech kontrol. Celní orgány a Komise si tyto údaje mohou vyměňovat rovněž za účelem zajištění jednotného uplatňování celních předpisů.
Článek 48
Kontrola po propuštění zboží
Po propuštění zboží mohou celní orgány za účelem celních kontrol ověřovat správnost a úplnost informací uvedených v celním prohlášení, celním prohlášení pro dočasné uskladnění, vstupním souhrnném celním prohlášení, výstupním souhrnném celním prohlášení, prohlášení o zpětném vývozu nebo oznámení o zpětném vývozu a existenci, pravost, správnost a platnost veškerých podkladů a provádět kontrolu účetnictví deklaranta a jiných záznamů vztahujících se k operacím s daným zbožím nebo k předešlým nebo následným obchodním operacím s týmž zbožím. Celní orgány mohou toto zboží rovněž kontrolovat nebo z něj odebrat vzorky, je-li jeho kontrola ještě možná.
Tyto kontroly lze provést v prostorách držitele zboží, jeho zástupce nebo jiné osoby, která se přímo nebo nepřímo obchodně podílí na uvedených operacích, nebo jiné osoby, která má v držení zmíněné doklady a údaje pro obchodní účely.
Článek 49
Letecká a námořní doprava uvnitř Unie
1. Celní kontroly nebo formality týkající se příručních a zapsaných zavazadel osob, které uskutečňují buď lety, nebo námořní cesty uvnitř Unie, se provádějí pouze v případě, kdy jsou tyto kontroly nebo formality stanoveny celními předpisy.
2. Odstavec 1 se použije, aniž jsou dotčeny:
a)
kontroly bezpečnosti a zabezpečení;
b)
kontroly spojené se zákazy nebo omezeními.
Článek 50
Svěření prováděcích pravomocí
1. Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme opatření, která zajistí jednotné uplatňování celních kontrol, včetně výměny informací o rizicích a analýzy rizik, společných kritérií rizik a norem, kontrolních opatření a prioritních oblastí kontroly podle čl. 46 odst. 3.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
V závažných a naléhavých případech, které souvisejí s těmito opatřeními a které jsou řádně odůvodněny potřebou rychle aktualizovat společný rámec pro řízení rizik a přizpůsobit výměnu informací o rizicích a analýzy rizik, společná kritéria rizik a norem, kontrolní opatření a prioritní oblasti kontroly vývoji rizik, přijme Komise okamžitě platné prováděcí akty postupem podle čl. 285 odst. 5.
Má-li být o stanovisku výboru uvedeného v čl. 285 odst. 1 rozhodnuto písemným postupem, použije se čl. 285 odst. 6.
2. Komise stanoví v prováděcích aktech přístavy a letiště, kde se celní kontroly a formality mají provádět podle článku 49 na:
a)
příruční a zapsaná zavazadla osob:
i)
uskutečňujících let letadlem přilétajícím z letiště, jež není letištěm Unie, které po mezipřistání na letišti Unie pokračuje na jiné letiště Unie,
ii)
uskutečňujících let letadlem, které po mezipřistání na letišti Unie pokračuje na letiště, jež není letištěm Unie,
iii)
vyžívajících námořní dopravu stejným plavidlem, která má na své trase místo odplutí, zastávky nebo cílového určení v přístavu, jenž není přístavem Unie;
iv)
na palubě rekreačních plavidel a turistických nebo obchodních letadel;
b)
příruční a zapsaná zavazadla:
i)
dopravená na letiště Unie na palubě letadla přilétajícího z letiště, jež není letištěm Unie, a překládaná na tomto letišti Unie do jiného letadla pokračujícího v letu v rámci Unie;
ii)
naložená na letišti Unie do letadla pokračujícího v letu v rámci Unie a překládaná na jiném letišti Unie do letadla, jehož místem určení je letiště, jež není letištěm Unie.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 8
Uchovávání dokladů a jiných informací a poplatky a náklady
Článek 51
Uchovávání dokladů a jiných informací;
1. Dotyčná osoba uchovává pro účely celních kontrol doklady a informace uvedené v čl. 15 odst. 1 po dobu alespoň tří kalendářních let, a to jakýmkoli způsobem, který je dostupný a přijatelný pro celní orgány.
V případě zboží propuštěného do volného oběhu za podmínek jiných než uvedených v třetím pododstavci nebo zboží navrženého v celním prohlášení k vývozu počíná lhůta běžet od konce roku, v němž bylo přijato celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu nebo k vývozu.
V případě zboží propuštěného do volného oběhu bez cla nebo se sníženou sazbou dovozního cla na základě jeho konečného užití počíná lhůta běžet od konce roku, v němž zboží přestává být předmětem celního dohledu.
V případě zboží, které bylo propuštěno do jiného celního režimu, nebo zboží v dočasném uskladnění počíná lhůta běžet od konce roku, v němž byl daný celní režim vyřízen nebo v němž bylo ukončeno dočasné uskladnění.
2. Aniž je dotčen čl. 103 odst. 4, zjistí-li se při celní kontrole ve vztahu k celnímu dluhu, že je nutno opravit příslušný zápis v účetních dokladech, a byla-li o tom dotyčná osoba informována, uchovávají se doklady a informace po dobu tří let od uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
Bylo-li podáno odvolání nebo zahájeno soudní řízení, uchovávají se doklady a informace po dobu stanovenou v odstavci 1, nebo do ukončení odvolacího či soudního řízení, a to podle toho, která situace nastane později.
Článek 52
Poplatky a náklady
1. Celní orgány si neúčtují poplatky za provádění celních kontrol nebo jakýchkoli jiných úkonů podle celních předpisů v úředních hodinách příslušných celních úřadů.
2. Celní orgány si mohou účtovat poplatky nebo mohou požadovat úhradu vzniklých nákladů za poskytování zvláštních služeb, zejména za:
a)
požadovanou přítomnost zaměstnanců celních správ mimo stanovené úřední hodiny nebo jejich požadovanou přítomnost v jiných prostorách, než jsou prostory celní správy;
b)
analýzy nebo znalecké zprávy o zboží a poštovní poplatky za vrácení zboží žadateli, zejména v souvislosti s rozhodnutími přijatými podle článku 33 nebo s poskytováním informací podle čl. 14 odst. 1;
c)
kontroly zboží nebo odběry vzorků za účelem ověření nebo zničení zboží, při kterých vznikají jiné náklady než náklady spojené s prací zaměstnanců celních správ;
d)
výjimečná kontrolní opatření, jsou-li nutná s ohledem na povahu zboží nebo na možné riziko.
KAPITOLA 3
Přepočet měn a lhůty
Článek 53
Přepočet měn
1. Příslušné orgány zveřejní nebo zpřístupní na internetu směnný kurz, který se použije v případě, že je nutné provést přepočet měny na základě jednoho z těchto důvodů:
a)
faktory, na jejichž základě je určována celní hodnota zboží, jsou vyjádřeny v jiné měně, než je měna členského státu, ve které se celní hodnota určuje;
b)
hodnota eura v národních měnách je požadována pro účely sazebního zařazení zboží a výše dovozního nebo vývozního cla, včetně hodnotových prahů ve společném celním sazebníku.
2. Je-li přepočet měny nutný z důvodů jiných než uvedených v odstavci 1, hodnota eura v národních měnách, jež má být použita v rámci celních předpisů, se stanoví alespoň jednou ročně.
Článek 54
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech pravidla pro přepočet měn pro účely uvedené v čl. 53 odst. 1 a 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Článek 55
Lhůty, data a termíny
1. Není-li stanoveno jinak a pokud je v celních předpisech stanovena lhůta, datum nebo termín, nelze tuto lhůtu prodloužit nebo zkrátit a toto datum nebo tento termín nelze odložit ani přesunout..
2. S výjimkou případů stanovených celními předpisy se použijí pravidla pro lhůty, data a termíny stanovená v nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 ze dne 3. června 1971, kterými se určují pravidla pro lhůty, data a termíny (14).
HLAVA II
FAKTORY, NA JEJICHŽ ZÁKLADĚ SE UPLATNÍ DOVOZNÍ NEBO VÝVOZNÍ CLO A JINÁ OPATŘENÍ PŘI OBCHODU SE ZBOŽÍM
KAPITOLA 1
Společný celní sazebník a sazební zařazení zboží
Článek 56
Společný celní sazebník a dohled
1. Splatné dovozní a vývozní clo vychází ze společného celního sazebníku.
Další opatření stanovená ve zvláštních předpisech Unie upravujících obchod se zbožím se případně uplatní podle sazebního zařazení tohoto zboží.
2. Společný celní sazebník obsahuje všechny tyto prvky:
a)
kombinovanou nomenklaturu zboží, která je stanovena v nařízení (EHS) č. 2658/87;
b)
jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je plně nebo částečně založena na kombinované nomenklatuře nebo k ní přidává další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Unie, jež upravují uplatňování sazebních opatření při obchodu se zbožím;
c)
smluvní nebo běžná všeobecná cla pro zboží, které je zahrnuto do kombinované nomenklatury;
d)
preferenční sazební opatření obsažená v dohodách, které Unie uzavřela s určitými zeměmi či územími mimo celní území Unie nebo se skupinami takových zemí či území;
e)
preferenční sazební opatření přijatá jednostranně Unií vůči některým zemím či územím mimo celní území Unie nebo skupinám takových zemí či území;
f)
autonomní opatření, na jejichž základě lze clo u určitého zboží snížit nebo zboží od cla osvobodit;
g)
zvýhodněné sazební zacházení stanovené pro určité zboží z důvodu jeho povahy nebo na základě jeho konečného užití v rámci opatření uvedených v písmenech c) až f) nebo v písmenu h);
h)
jiná sazební opatření vyplývající ze zemědělských nebo obchodních nebo jiných právních předpisů Unie.
3. Splňuje-li dané zboží podmínky obsažené v opatřeních stanovených v odst. 2 písm. d) až g), použijí se na žádost deklaranta opatření uvedená v těchto ustanoveních místo opatření uvedených v odst. 2 písm. c). Jsou-li dodrženy lhůty a splněny podmínky stanovené v příslušném opatření nebo v kodexu, může být taková žádost podána se zpětnou účinností.
4. Je-li použití opatření uvedených v odst. 2 písm. d) až g) nebo osvobození od opatření podle odst. 2 písm. h) omezeno na určitý objem dovozů nebo vývozů, přestanou být opatření nebo osvobození v případě celních kvót uplatňována od okamžiku, kdy je dosaženo stanoveného objemu dovozů nebo vývozů.
V případě celních stropů přestanou být tato opatření nebo osvobození od nich na základě právního aktu Unie uplatňována.
5. Propuštění zboží, na něž se vztahují opatření uvedená v odstavcích 1 a 2, do volného oběhu nebo jeho vývoz mohou podléhat dohledu.
Článek 57
Sazební zařazení zboží
1. Pro účely společného celního sazebníku spočívá sazební zařazení zboží v určení jedné podpoložky nebo dalšího členění kombinované nomenklatury, do níž má být toto zboží zařazeno.
2. Pro účely nesazebních opatření spočívá sazební zařazení zboží v určení jedné podpoložky nebo dalšího členění kombinované nomenklatury nebo jakékoli jiné nomenklatury, která je zcela nebo částečně založena na kombinované nomenklatuře nebo k ní přidává další členění a která je stanovena právními předpisy Unie a do níž má být uvedené zboží zařazeno.
3. Podpoložka nebo další členění určené podle odstavců 1 a 2 se použijí pro účely uplatňování opatření souvisejících s danou podpoložkou.
4. Komise může přijmout opatření s cílem určit sazební zařazení zboží podle odstavců 1 a 2.
Článek 58
Svěření prováděcích pravomocí
1. Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme opatření týkající se jednotné správy celních kvót a celních stropů uvedených v čl. 56 odst. 4 a řízení dohledu nad propuštěním zboží do volného oběhu nebo nad jeho vývozem, jak je uvedeno v čl. 56 odst. 5.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
2. Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme opatření uvedená v čl. 57 odst. 4.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
V závažných a naléhavých případech, které souvisejí s těmito opatřeními a které jsou řádně odůvodněny potřebou rychle zajistit správné a jednotné používání kombinované nomenklatury, přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty postupem podle čl. 285 odst. 5.
Má-li být o stanovisku výboru uvedeného v čl. 285 odst. 1 rozhodnuto písemným postupem, použije se čl. 285 odst. 6.
KAPITOLA 2
Původ zboží
Oddíl 1
Nepreferenční původ
Článek 59
Rozsah působnosti
Články 60 a 61 stanoví pravidla pro určení nepreferenčního původu zboží pro účely použití:
a)
společného celního sazebníku, s výjimkou opatření uvedených v čl. 56 odst. 2 písm. d) a e);
b)
jiných než sazebních opatření stanovených zvláštními předpisy Unie upravujícími obchod se zbožím; a
c)
jiných opatření Unie týkajících se původu zboží.
Článek 60
Získání původu
1. Zboží zcela získané v jediné zemi nebo na jediném území se považuje za zboží pocházející z této země nebo z tohoto území.
2. Zboží, na jehož výrobě se podílí více než jedna země nebo jedno území, se považuje za zboží pocházející ze země nebo území, kde došlo k jeho poslednímu podstatnému hospodářsky odůvodněnému zpracování nebo opracování, které bylo provedeno v podnicích k tomu vybavených a které vyústilo v nový výrobek nebo představuje důležitý stupeň výroby.
Článek 61
Prokazování původu
1. Je-li původ uveden podle celních předpisů v celním prohlášení, mohou celní orgány vyžadovat, aby deklarant původ zboží prokázal.
2. Je-li původ zboží prokázán podle celních předpisů nebo jiných zvláštních předpisů Unie, mohou celní orgány v případě odůvodněných pochybností požadovat dodatečné doklady prokazující, že je původ stanoven v souladu s příslušnými právními předpisy Unie.
3. Je-li to nezbytné z hlediska obchodu, může být dokument prokazující původ vydán v Unii v souladu s pravidly původu platnými v zemi určení nebo na území určení nebo jakoukoli jinou metodou pro určení země, v níž bylo zboží zcela získáno nebo v níž došlo k jeho poslednímu podstatnému zpracování.
Článek 62
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví pravidla, podle nichž se zboží, u něhož je nezbytné určit nepreferenční původ pro účely použití opatření Unie uvedených v článku 59, považuje za zcela získané v jedné zemi nebo na jediném území nebo za zboží, k jehož poslednímu podstatnému hospodářsky odůvodněnému zpracování nebo opracování, které bylo provedeno v podnicích k tomu vybavených a které vyústilo v nový výrobek nebo představuje důležitý stupeň výroby, došlo v jedné zemi nebo na jediném území, podle článku 60.
Článek 63
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro prokazování a ověřování původu podle článku 61.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 2
Preferenční původ
Článek 64
Preferenční původ zboží
1. S cílem využít opatření uvedených v čl. 56 odst. 2 písm. d) nebo e) nebo nesazebních preferenčních opatření musí být zboží v souladu s pravidly preferenčního původu uvedenými v odstavcích 2 až 5 tohoto článku.
2. V případě zboží, na které se vztahují preferenční opatření obsažená v dohodách, které Unie uzavřela s určitými zeměmi či územími mimo celní území Unie nebo se skupinami takových zemí či území, se pravidla preferenčního původu stanoví v těchto dohodách.
3. V případě zboží, na které se vztahují preferenční opatření přijatá jednostranně Unií vůči určitým zemím či územím mimo celní území Unie nebo skupinám takových zemí či území vyjma těch, které jsou uvedeny v odstavci 5, přijme Komise opatření, kterými se stanovují pravidla preferenčního původu.
Tato pravidla vycházejí z kritéria, že je zboží zcela získáno, nebo z kritéria, že zboží je výsledkem dostatečného zpracování nebo opracování.
4. V případě zboží, na které se vztahují preferenční opatření uplatňovaná v rámci obchodu mezi celním územím Unie a Ceutou a Melillou obsažená v protokolu č. 2 k aktu o přistoupení z roku 1985, se pravidla preferenčního původu přijmou postupem podle článku 9 uvedeného protokolu.
5. V případě zboží, na které se vztahují preferenční opatření obsažená v preferenčních dohodách ve prospěch zámořských zemí a území přidružených k Unii, se pravidla o preferenčním původu přijmou v souladu s článkem 203 Smlouvy o fungování EU.
6. Komise může z vlastního podnětu nebo na žádost země či území, na které se vztahuje preferenční režim, povolit této zemi nebo území na některé zboží dočasnou odchylku z pravidel preferenčního původu uvedených v odstavci 3.
Dočasná odchylka musí být odůvodněna jedním z těchto důvodů:
a)
vnitřní nebo vnější faktory zemi nebo území, na které se vztahuje preferenční režim, dočasně brání v možnosti dodržovat pravidla preferenčního původu;
b)
země nebo území, na které se vztahuje preferenční režim, požaduje čas na přípravu na dodržování těchto pravidel.
Žádost o odchylku podá dotčená země nebo území, na které se vztahuje preferenční režim, v písemné podobě Komisi.V žádosti uvede důvody podle druhého pododstavce, proč o odchylku žádá, a přiloží vhodné podklady.
Dočasná odchylka je omezena na dobu trvání účinků vnitřních nebo vnějších faktorů, které ji odůvodňují, nebo na dobu, kterou daná země nebo území, na které se vztahuje preferenční režim, potřebuje k zajištění dodržování pravidel.
V případě, že je odchylka povolena, dotčená země nebo území, na které se vztahuje preferenční režim, dodržuje veškeré stanovené požadavky, pokud jde o informace, které mají být poskytovány Komisi ohledně využívání odchylky a řízení množství, na něž byla odchylka povolena.
Článek 65
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví pravidla preferenčního původu podle čl. 64 odst. 3.
Článek 66
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech:
a)
postupy podle čl. 64 odst. 1'umožňující zavedení preferenčního původu zboží v Unii;
b)
opatření, kterým se dané zemi nebo území, na které se vztahuje preferenční režim, uděluje dočasná odchylka podle čl. 64 odst. 6.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 3
Určení původu zvláštních druhů zboží
Článek 67
Opatření přijímaná Komisí
Komise může přijímat opatření k určení původu konkrétních druhů zboží v souladu s pravidly původu, která se na tato zboží vztahují.
Článek 68
Svěření prováděcích pravomocí
Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme opatření uvedená v článku 67. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
V závažných a naléhavých případech, které souvisejí s těmito opatřeními a které jsou řádně odůvodněny potřebou rychle zajistit správné a jednotné uplatňování pravidel původu, přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty postupem podle čl. 285 odst. 5.
Má-li být o stanovisku výboru uvedeného v čl. 285 odst. 1 rozhodnuto písemným postupem, použije se čl. 285 odst. 6.
KAPITOLA 3
Hodnota zboží pro celní účely
Článek 69
Rozsah působnosti
Celní hodnota zboží pro účely použití společného celního sazebníku a nesazebních opatření stanovených ve zvláštních předpisech Unie upravujících obchod se zbožím se určuje v souladu s články 70 a 74.
Článek 70
Metoda určování celní hodnoty na základě převodní hodnoty
1. Prvotním podkladem pro určení celní hodnoty zboží je převodní hodnota, tj. cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena za zboží prodané pro vývoz na celní území Unie, případně upravená.
2. Cenou, která byla nebo má být za zboží skutečně zaplacena, se rozumí částka celkové platby, která byla nebo má být uskutečněna mezi kupujícím a prodávajícím nebo mezi kupujícím a třetí stranou ve prospěch prodávajícího za dovážené zboží a která zahrnuje veškeré platby, které byly nebo mají být uskutečněny jako podmínka prodeje dováženého zboží.
3. Převodní hodnota se uplatní, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
nejsou stanovena žádná omezení, pokud jde o nakládání se zbožím nebo jeho použití ze strany kupujícího, s výjimkou kteréhokoli z těchto omezení, která
i)
jsou uložena nebo vyžadována právními předpisy nebo veřejnými orgány v Unii,
ii)
omezují zeměpisnou oblast, v níž může být zboží přeprodáváno,
iii)
neovlivňují podstatně celní hodnotu zboží;
b)
prodej nebo cena nepodléhají podmínkám nebo plněním, jejichž hodnotu nelze ve vztahu ke zboží, které je ohodnocováno, určit;
c)
žádná část výnosu z jakéhokoliv přeprodeje, nakládání se zbožím nebo použití zboží kupujícím nepřipadne přímo ani nepřímo prodávajícímu, kromě případů, kdy lze provést přiměřenou úpravu; a
d)
kupující a prodávající nejsou ve vzájemném spojení, nebo jejich vztah neovlivnil cenu.
Článek 71
Položky převodní hodnoty
1. Při určování celní hodnoty podle článku 70 se k ceně, která byla nebo má být za dovážené zboží skutečně zaplacena, připočítají:
a)
níže uvedené položky, pokud jsou hrazeny kupujícím, avšak nejsou zahrnuty v ceně, která byla nebo má být skutečně zaplacena:
i)
provize a odměny za zprostředkování, s výjimkou nákupních provizí;
ii)
náklady na nádoby, které se pro celní účely považují za součást daného zboží;
iii)
náklady na balení zahrnující jak práci, tak materiál; a
b)
hodnota, vhodným způsobem rozvržená, níže uvedeného zboží a služeb, pokud je kupující poskytuje přímo nebo nepřímo zdarma nebo za sníženou cenu pro použití při výrobě nebo prodeji k vývozu dováženého zboží v rozsahu, v jakém tato hodnota nebyla zahrnuta do ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena:
i)
materiály, součástky, díly a podobné položky obsažené v dováženém zboží;
ii)
nářadí, matrice, slévačské formy a podobné položky použité k výrobě dováženého zboží;
iii)
materiál spotřebovaný k výrobě dováženého zboží; a
iv)
technologie, vývoj, umělecká práce, design a plány a nákresy provedené mimo Unii a nezbytné pro výrobu dováženého zboží;
c)
poplatky za užívání práv a licenční poplatky týkající se hodnoceného zboží, které musí přímo nebo nepřímo uhradit kupující jako podmínku prodeje hodnoceného zboží, pokud tyto poplatky za užívání práv nebo licenční poplatky nejsou zahrnuty v ceně, která byla nebo má být skutečně zaplacena;
d)
hodnota jakékoli části výnosu z případného přeprodeje, převodu nebo použití dovezeného zboží, která připadne přímo nebo nepřímo prodávajícímu; a
e)
níže uvedené náklady vzniklé před tím, než se zboží dostalo na místo, kde vstoupilo na celní území Unie:
i)
náklady na dopravu a pojištění dováženého zboží; a
ii)
náklady na nakládku, vykládku a manipulaci spojené s dopravou dováženého zboží.
2. Každá položka, která bude na základě odstavce 1 připočtena k ceně, která byla nebo má být skutečně zaplacena, vychází výlučně z údajů, které jsou objektivní a měřitelné.
3. Při určování celní hodnoty se k ceně, která byla nebo má být skutečně zaplacena, nepřipočtou žádné jiné položky než ty, které jsou stanoveny v tomto článku.
Článek 72
Položky, které se do celní hodnoty nezahrnují
Při určování celní hodnoty podle článku 70 se nezahrnuje žádná z těchto položek:
a)
náklady na dopravu dováženého zboží po jeho vstupu na celní území Unie;
b)
poplatky za stavbu, instalaci, montáž, údržbu nebo technickou pomoc vzniklé po vstupu dováženého zboží jako například průmyslových zařízení, strojů či vybavení na celní území Unie;
c)
úroky z finančního ujednání uzavřeného kupujícím a vztahujícího se na nákup dováženého zboží bez ohledu na to, zda finanční prostředky poskytuje prodávající nebo jiná osoba, jestliže bylo financování dohodnuto písemně a jestliže může kupující, bude-li o to požádán, prokázat, že jsou splněny tyto podmínky:
i)
toto zboží je skutečně prodáváno za cenu deklarovanou jako cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena;
ii)
požadovaná úroková sazba nepřevyšuje obvyklou úrokovou sazbu uplatňovanou v dané zemi při podobných operacích v okamžiku, kdy k finanční úhradě dochází;
d)
poplatky spojené s právem reprodukovat dovážené zboží v Unii;
e)
nákupní provize;
f)
dovozní cla nebo jiné poplatky splatné v Unii při dovozu nebo prodeji zboží;
g)
aniž je dotčen čl. 71 odst. 1 písm. c), platby uskutečněné kupujícím za právo distribuovat nebo přeprodávat dovážené zboží, jestliže tyto platby nejsou podmínkou prodeje dováženého zboží určeného k vývozu do Unie.
Článek 73
Zjednodušení
Celní orgány mohou na žádost povolit, aby byly na základě specifických kritérií stanoveny níže uvedené částky, nejsou-li tyto částky vyčíslitelné ke dni přijetí celního prohlášení:
a)
částky, které mají být zahrnuty do celní hodnoty v souladu s čl. 70 odst. 2; a
b)
částky podle článků 71 a 72.
Článek 74
Doplňkové metody určování celní hodnoty zboží
1. Nemůže-li být celní hodnota zboží určena podle článku 70, pokračuje se postupně podle odst. 2 písm. a) až d), přičemž se celní hodnota zboží určí podle prvního z těchto písmen, podle nějž ji lze určit.
Na žádost deklaranta se pořadí uplatnění písmen c) a d) odstavce 2 obrátí.
2. Celní hodnotou podle odstavce 1 je:
a)
převodní hodnota u stejného zboží prodávaného pro vývoz na celní území Unie a vyváženého ve stejnou dobu nebo přibližně ve stejnou dobu jako zboží, které je ohodnocováno;
b)
převodní hodnota u podobného zboží prodávaného pro vývoz na celní území Unie a vyváženého ve stejnou dobu nebo přibližně ve stejnou dobu jako zboží, které je ohodnocováno;
c)
hodnota založená na jednotkové ceně, za kterou se dovážené zboží nebo stejné nebo podobné dovážené zboží prodává na celním území Unie v největším úhrnném množství osobám, kterou nejsou ve vzájemném spojení s prodávajícími; nebo
d)
vypočtená hodnota sestávající ze součtu těchto položek:
i)
nákladů na materiál a výrobu nebo jiné zpracování provedené při produkci dováženého zboží, nebo hodnota těchto položek;
ii)
částky představující zisk a všeobecné výdaje ve výši, kterou producenti v zemi vývozu obvykle zahrnují do prodeje zboží téže povahy nebo téhož druhu jako hodnocené zboží určené k vývozu do Unie;
iii)
nákladů na položky uvedené v čl. 71 odst. 1 písm. e) nebo jejich hodnoty.
3. Nemůže-li být celní hodnota určena podle odstavce 1, určí se na základě údajů dostupných na celním území Unie s použitím přiměřených prostředků slučitelných se zásadami a obecnými ustanoveními:
a)
dohody o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu,
b)
článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu,
c)
této kapitoly.
Článek 75
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví podmínky pro udělování povolení podle čl. 73.
Článek 76
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro:
a)
určování celní hodnoty v souladu s čl. 70 odst. 1 a 2 a články 71 a 72, včetně pravidel pro úpravu ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena;
b)
uplatňování podmínek podle čl. 70 odst. 3;
c)
určování celní hodnoty podle čl. 74.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
HLAVA III
CELNÍ DLUH A JISTOTY
KAPITOLA 1
Vznik celního dluhu
Oddíl 1
Celní dluh při dovozu
Článek 77
Propuštění do volného oběhu a dočasné použití
1. Celní dluh při dovozu vzniká v okamžiku, kdy je zboží, které není zbožím Unie a které podléhá dovoznímu clu, propuštěno do jednoho z těchto celních režimů:
a)
propuštění do volného oběhu, včetně propuštění podle ustanovení o konečném užití;
b)
dočasné použití s částečným osvobozením od dovozního cla.
2. Celní dluh vzniká okamžikem přijetí celního prohlášení.
3. Dlužníkem je deklarant. V případě nepřímého zastupování je dlužníkem také osoba, na jejíž účet je celní prohlášení činěno.
Je-li celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do některého z režimů uvedených v odstavci 1 učiněno na základě údajů, v jejichž důsledku nebyly dovozní clo nebo jeho část vybrány, je osoba, která poskytla údaje nezbytné pro vyhotovení celního prohlášení a která si byla nebo měla být vědoma, že údaje nejsou pravdivé, rovněž považována za dlužníka.
Článek 78
Zvláštní ustanovení týkající se nepůvodního zboží
1. Platí-li zákaz vracet dovozní clo nebo přiznávat osvobození od dovozního cla pro nepůvodní zboží, které bylo použito při výrobě produktů, pro něž je vydán nebo vystaven doklad o původu v rámci preferenčních dohod mezi Unií a některými zeměmi či územími mimo celní území Unie nebo skupinami těchto zemí či území, vzniká u tohoto nepůvodního zboží celní dluh při dovozu v okamžiku přijetí prohlášení o zpětném vývozu v souvislosti s dotyčnými produkty.
2. Vznikne-li celní dluh podle odstavce 1, vyměří se částka dovozního cla odpovídající tomuto dluhu za stejných podmínek jako v případě celního dluhu, který by vznikl, kdyby ve stejný den bylo přijato celní prohlášení s návrhem na propuštění nepůvodního zboží použitého při výrobě dotyčných výrobků do volného oběhu za účelem ukončení režimu aktivního zušlechťovacího styku.
3. Použije se čl. 77 odst. 2 a 3. V případě zboží, které není zbožím Unie podle článku 270, je však dlužníkem osoba podávající prohlášení o zpětném vývozu. V případě nepřímého zastupování je dlužníkem také osoba, na jejíž účet je celní prohlášení podáváno.
Článek 79
Celní dluh vzniklý nesplněním povinností nebo podmínek
1. U zboží podléhajícího dovoznímu clu vzniká celní dluh při dovozu nesplněním:
a)
některé z povinností stanovených v celních předpisech pro vstup zboží, které není zbožím Unie, na celní území Unie, pro jeho odnětí celnímu dohledu nebo pro pohyb, zušlechtění, uskladnění, dočasné uskladnění, dočasné použití zboží nebo nakládání s tímto zbožím na tomto území;
b)
některé z povinností stanovených v celních předpisech upravujících konečné užití zboží na celním území Unie;
c)
podmínky, na jejímž základě může být zboží, které není zbožím Unie, propuštěno do celního režimu nebo mu může být přiznáno osvobození od cla či snížená sazba dovozního cla podle jeho konečného užití.
2. Celní dluh vzniká:
a)
okamžikem, kdy povinnost, jejímž nesplněním vzniká celní dluh, není plněna nebo přestala být plněna nebo
b)
okamžikem, kdy je přijato celní prohlášení za účelem propuštění zboží do celního režimu, zjistí-li se následně, že podmínka, na základě které může být zboží propuštěno do daného celního režimu nebo mu může být přiznáno osvobození od cla či snížená sazba dovozního cla podle jeho konečného užití, nebyla ve skutečnosti splněna.
3. V případech uvedených v odst. 1 písm. a) a b) je dlužníkem:
a)
každá osoba, která měla splnit dané povinnosti;
b)
každá osoba, která si byla vědoma nebo si měla být vědoma, že nebyla splněna povinnost podle celních předpisů, a která jednala na účet osoby, jež byla povinna splnit tuto povinnost, nebo která se zúčastnila úkonu, jenž vedl k nesplnění této povinnosti;
c)
každá osoba, která získala nebo držela dotyčné zboží a v okamžiku získání nebo přijetí zboží si byla nebo měla být vědoma, že nebyla splněna povinnost podle celních předpisů.
4. V případech uvedených v odst. 1 písm. c) je dlužníkem osoba, která má splnit podmínky, na jejichž základě je zboží propuštěno do celního režimu, nebo podmínky celního prohlášení pro zboží propuštěné do tohoto celního režimu nebo podmínky, na jejichž základě může být zboží přiznáno osvobození od cla či snížená sazba dovozního cla podle jeho konečného užití.
Je-li celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do některého z celních režimů uvedených v odst.1 písm. c) učiněno a jsou-li celním orgánům poskytnuty jakékoli informace požadované podle celních předpisů upravujících podmínky, na základě kterých může být zboží propuštěno do uvedeného celního režimu, a v důsledku toho nebyly dovozní clo nebo jeho část vybrány, je dlužníkem také osoba, která poskytla údaje nezbytné pro vyhotovení celního prohlášení a která věděla nebo měla vědět, že tyto údaje nejsou pravdivé.
Článek 80
Odpočet částky již zaplaceného dovozního cla
1. Vznikne-li podle čl. 79 odst. 1 celní dluh u zboží propuštěného do volného oběhu se sníženou sazbou dovozního cla podle konečného užití zboží, odečte se částka dovozního cla zaplacená při propuštění zboží do volného oběhu od částky dovozního cla odpovídající celnímu dluhu.
Ustanovení prvního pododstavce se použije, jestliže celní dluh vznikl u zbytků a odpadu po zničení předmětného zboží.
2. Vznikne-li podle čl. 79 odst. 1 celní dluh u zboží, které bylo propuštěno do režimu dočasného použití s částečným osvobozením od dovozního cla, odečte se částka dovozního cla zaplacená v rámci částečného osvobození od částky dovozního cla odpovídající celnímu dluhu.
Oddíl 2
Celní dluh při vývozu
Článek 81
Vývoz a pasivní zušlechťovací styk
1. Celní dluh při vývozu vzniká v okamžiku, kdy je zboží podléhající vývoznímu clu propuštěno do režimu vývozu nebo do režimu pasivního zušlechťovacího styku.
2. Celní dluh vzniká okamžikem přijetí celního prohlášení.
3. Dlužníkem je deklarant. V případě nepřímého zastupování je dlužníkem také osoba, na jejíž účet je celní prohlášení činěno.
Je-li celní prohlášení učiněno na základě údajů, v jejichž důsledku nebyly vývozní clo nebo jeho část vybrány, je osoba, která poskytla údaje požadované pro vyhotovení celního prohlášení a která si byla nebo měla být vědoma, že údaje nejsou pravdivé, rovněž považována za dlužníka.
Článek 82
Celní dluh vzniklý nesplněním povinností nebo podmínek
1. U zboží podléhajícího dovoznímu clu vzniká celní dluh při dovozu nesplněním:
a)
některé z povinností stanovených v celních předpisech pro výstup zboží;
b)
podmínek, za nichž bylo povoleno, aby zboží opustilo celní území Unie s úplným nebo částečným osvobozením od vývozního cla.
2. Celní dluh vzniká:
a)
okamžikem, kdy zboží skutečně opustilo celní území Unie bez celního prohlášení;
b)
okamžikem, kdy je zboží dodáno na jiné místo určení, než na které se vztahuje povolení, na jehož základě může zboží opustit celní území Unie s úplným nebo částečným osvobozením od vývozního cla;
c)
nemohou-li celní orgány okamžik uvedený v písmenu b) určit, uplynutím lhůty stanovené pro předložení dokladu o tom, že byly splněny podmínky opravňující k přiznání tohoto osvobození.
3. V případech uvedených v odst. 1 písm. a) je dlužníkem:
a)
každá osoba, která měla splnit danou povinnost;
b)
každá osoba, která si byla vědoma nebo si měla být vědoma, že daná povinnost nebyla splněna, a která jednala na účet osoby, jež byla povinna splnit tuto povinnost;
c)
každá osoba, která se zúčastnila úkonu, jenž vedl k nesplnění povinnosti a která si byla vědoma nebo si měla být vědoma, že celní prohlášení nebylo podáno, ačkoli mělo být.
4. V případech uvedených v odst. 1 písm. b) je dlužníkem každá osoba, která má splnit podmínky, za nichž bylo povoleno, aby zboží opustilo celní území Unie s částečným nebo úplným osvobozením od vývozního cla.
Oddíl 3
Společná ustanovení pro celní dluh při dovozu i vývozu
Článek 83
Zákazy a omezení
1. Celní dluh při dovozu nebo vývozu vzniká i v případě, že se na zboží vztahují jakékoli zákazy nebo omezení dovozu nebo vývozu.
2. Celní dluh však nevzniká v případě:
a)
protiprávního vstupu padělaných peněz na celní území Unie;
b)
vstupu omamných a psychotropních látek na celní území Unie, a to látek jiných než těch, které jsou pod přísným dohledem příslušných orgánů za účelem jejich použití pro lékařské a vědecké účely.
3. Pro účely sankcí za porušení celních předpisů se však má za to, že celní dluh vznikl, je-li podle právních předpisů členského státu dovozní nebo vývozní clo nebo existence celního dluhu základem pro vyměření sankcí.
Článek 84
Více dlužníků
Odpovídá-li za zaplacení částky dovozního nebo vývozního cla odpovídající jednomu celnímu dluhu více osob, odpovídají společně a nerozdílně za zaplacení uvedené částky.
Článek 85
Obecná pravidla pro výpočet částky dovozního nebo vývozního cla
1. Částka dovozního nebo vývozního cla se stanoví na základě pravidel pro výpočet cla, která se na dané zboží vztahovala v okamžiku, kdy celní dluh u tohoto zboží vznikl.
2. Není-li možné přesně určit okamžik, kdy celní dluh vznikl, má se za to, že vznikl v době, kdy celní orgány zjistí, že se zboží nachází v situaci, za níž vzniká celní dluh.
Pokud však informace dostupné celní orgánům umožňují určit, že celní dluh vznikl před tímto zjištěním, má se za to, že celní dluh vznikl v nejzazším časovém okamžiku, který může být určen jako situace, v níž celní dluh vzniká.
Článek 86
Zvláštní pravidla pro výpočet částky dovozního cla
1. Pokud u zboží, jež bylo propuštěno do celního režimu nebo dočasně uskladněno, vznikly na celním území Unie náklady spojené s uskladněním nebo obvyklými formami manipulace, tyto náklady nebo navýšení hodnoty se při výpočtu částky dovozního cla nezohlední, jestliže deklarant tyto náklady dostatečným způsobem prokáže.
Celní hodnota, množství, povaha a původ zboží, které není zbožím Unie a které bylo použito při operacích, se však při výpočtu částky dovozního cla zohledňují.
2. Dojde-li u zboží, které bylo propuštěno do celního režimu, na celním území Unie v důsledku obvyklých forem manipulace ke změně sazebního zařazení, použije se na zboží propuštěné do tohoto režimu na žádost deklaranta původní sazební zařazení.
3. Vznikne-li u zušlechtěných výrobků v důsledku režimu aktivního zušlechťovacího styku celní dluh, vyměří se částka dovozního cla odpovídající tomuto dluhu na žádost deklaranta na základě sazebního zařazení, celní hodnoty, množství, povahy a původu zboží, které bylo propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku, v okamžiku přijetí celního prohlášení za toto zboží.
4. Ve zvláštních případech se však částka dovozního cla určí v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku bez žádosti deklaranta, aby se zabránilo obcházení sazebních opatření podle čl. 56 odst. 2 písm. h).
5. Vznikne-li celní dluh u zušlechtěných produktů pocházejících z režimu pasivního zušlechťovacího styku nebo u náhradních produktů podle čl. 261 odst. 1, vypočte se výše dovozního cla na základě nákladů na zušlechťovací operaci provedenou mimo celní území Unie.
6. Stanoví-li celní předpisy u zboží použití zvýhodněného sazebního zacházení, osvobození nebo úplného nebo částečného osvobození od dovozního nebo vývozního cla podle čl. 56 odst. 2 písm. d) až g), článků 203, 204, 205 a 208, nebo článků 259 až 262 tohoto nařízení nebo podle nařízení Rady (ES) č. 1186/2009 ze dne 16. listopadu 2009 o systému Společenství pro osvobození od cla (15), použije se toto zvýhodněné sazební zacházení nebo osvobození rovněž v případech, kdy vznikl celní dluh podle článků 79 nebo 82 tohoto nařízení, pokud nedostatky, které vedly ke vzniku celního dluhu, nebyly pokusem o klamavé jednání.
Článek 87
Místo vzniku celního dluhu
1. Celní dluh vzniká v místě, kde je podáno celní prohlášení nebo prohlášení o zpětném vývozu uvedené v článcích 77, 78 a 81.
Ve všech ostatních případech celní dluh vzniká v místě, kde nastaly skutečnosti vedoucí ke vzniku celního dluhu.
Nemůže-li být toto místo určeno, vzniká celní dluh v místě, kde se podle zjištění celních orgánů zboží nacházelo v situaci vedoucí ke vzniku celního dluhu.
2. Pokud bylo zboží propuštěno do dosud nevyřízeného celního režimu nebo pokud nebylo dočasné uskladnění řádně ukončeno a ve stanovené lhůtě nemůže být místo, kde vzniká celní dluh, určeno podle odstavce 1 druhého nebo třetího pododstavce, vzniká celní dluh v místě, kde bylo zboží propuštěno do daného režimu, nebo kde v tomto režimu vstoupilo na celní území Unie, nebo kde bylo dočasně uskladněno.
3. Pokud údaje dostupné celním orgánům umožňují zjistit, že celní dluh pravděpodobně vznikl na více místech, má se za to, že celní dluh vznikl v místě, kde vznikl poprvé.
4. Pokud celní orgán zjistí, že celní dluh vznikl podle článku 79 nebo 82 v jiném členském státě a že částka dovozního nebo vývozního cla odpovídající tomuto dluhu je nižší než 10 000 EUR, považuje se tento celní dluh za celní dluh vzniklý v členském státě, ve kterém byl zjištěn.
Článek 88
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
pravidla pro výpočet částky dovozního nebo vývozního cla pro zboží, u něhož celní dluh vznikne v souvislosti se zvláštním postupem, která doplní pravidla stanovená v článcích 85 a 86;
b)
případy uvedené v čl. 86 odst. 4;
c)
lhůta uvedená v čl. 87 odst. 2.
KAPITOLA 2
Jistota za celní dluh, který by mohl vzniknout, nebo který vznikl
Článek 89
Obecná ustanovení
1. Není-li stanoveno jinak, vztahuje se tato kapitola na jistoty za celní dluhy, které vznikly, i za dluhy, které mohou vzniknout.
2. Pokud celní orgány požadují poskytnutí jistoty za celní dluh, který by mohl vzniknout, nebo který vznikl, musí tato jistota pokrývat částku dovozního nebo vývozního cla a ostatní poplatky splatné v souvislosti s dovozem nebo vývozem zboží v situaci, kdy:
a)
jistota je použita na propuštění zboží do tranzitního režimu Unie; nebo
b)
jistota může být použita ve více než jednom členském státě.
Jistota, která nemůže být použita mimo členský stát, v němž je požadována, je platná pouze v daném členském státě a musí pokrývat alespoň částku dovozního nebo vývozního cla.
3. Požadují-li celní orgány poskytnutí jistoty, poskytne ji dlužník nebo osoba, která se může stát dlužníkem. Celní orgány mohou také povolit, aby jistotu poskytla jiná osoba než osoba, od níž se jistota požaduje.
4. Aniž je dotčen článek 97, požadují celní orgány pro určité zboží nebo celní prohlášení pouze jednu jistotu.
Jistota poskytnutá pro konkrétní celní prohlášení se použije ke krytí částky dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu a jiných poplatků u veškerého zboží, na které se toto prohlášení vztahuje nebo které bylo na jeho základě propuštěno, bez ohledu na to, zda je prohlášení správné, či nikoli.
Nebyla-li jistota uvolněna, může se v mezích zajištěné částky použít rovněž na vybrání částek dovozního nebo vývozního cla a jiných poplatků, které jsou splatné po kontrole po propuštění daného zboží.
5. Na žádost osoby uvedené v odstavci 3 tohoto článku mohou celní orgány v souladu s čl. 95 odst. 1, 2 a 3 povolit poskytnutí souborné jistoty ke krytí částky dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu ve vztahu ke dvěma nebo více operacím, prohlášením nebo celním režimům.
6. Celní orgány jistotu sledují.
7. Jistota se nepožaduje od států, regionálních a místních orgánů veřejné správy nebo jiných veřejnoprávních subjektů u činností, v nichž vystupují jako veřejné orgány.
8. Jistota se nepožaduje v žádné z těchto situacích:
a)
u zboží přepravovaného po Rýnu a rýnských vodních cestách a po Dunaji a dunajských vodních cestách;
b)
u zboží přepravovaného zabudovaným přepravním zařízením;
c)
ve zvláštních případech, kdy je zboží propuštěno do režimu dočasného použití;
d)
u zboží propuštěného do tranzitního režimu Unie za využití zjednodušení podle čl. 233 odst. 4 písm. e) a přepravovaného námořní nebo vzdušnou cestou mezi přístavy Unie nebo mezi letišti Unie.
9. Celní orgány nemusí požadovat poskytnutí jistoty, jestliže výše dovozního nebo vývozního cla, které má být zajištěno, nepřesahuje statistický práh hodnoty pro celní prohlášení stanovený v čl. 3 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 471/2009 ze dne 6. května 2009 o statistice Společenství týkající se zahraničního obchodu se třetími zeměmi (16).
Článek 90
Povinná jistota
1. Je-li poskytnutí jistoty povinné, vyměří celní orgány tuto jistotu ve výši, která se rovná přesné částce dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu a jiným poplatkům, lze-li tuto částku v době, kdy je jistota požadována, spolehlivě určit.
Není-li možné stanovit přesnou částku celního dluhu, vyměří se jistota ve výši nejvyšší možné částky dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu a jiných poplatků, které dle odhadu celních orgánů vznikly nebo mohou vzniknout.
2. Aniž je dotčen článek 95, je-li pro částku dovozního nebo vývozního cla odpovídající celním dluhům a jiným poplatkům, jejichž výše se mění v čase, poskytnuta souborná jistota, vyměří se jistota ve výši, která zajistí, že částka dovozního nebo vývozního cla odpovídající celním dluhům a jiným poplatkům bude vždy pokryta.
Článek 91
Nepovinná jistota
Není-li poskytnutí jistoty povinné, vyžaduje se tato jistota vždy, když se celní orgány domnívají, že je úhrada částky dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu a jiných poplatků ve stanovené lhůtě nejistá. Její výši tyto orgány stanoví tak, aby nepřesahovala částku uvedenou v článku 90.
Článek 92
Poskytnutí jistoty
1. Jistota může být poskytnuta v jedné z těchto forem:
a)
složením hotovosti nebo jakýmkoli jiným platebním prostředkem, který celní orgány uznávají jako rovnocenný složení hotovosti, v eurech nebo v měně členského státu, ve kterém se jistota požaduje;
b)
závazkem ručitele;
c)
jinou formou jistoty, která poskytuje rovnocennou záruku, že částka dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu a jiné poplatky budou zaplaceny.
2. Poskytnutí jistoty formou složení hotovosti nebo jiným rovnocenným platebním prostředkem se provádí podle platných předpisů členského státu, ve kterém je jistota požadována.
Je-li jistota poskytnuta složením hotovosti nebo jiným rovnocenným platebním prostředkem, neplatí z ní celní orgány žádné úroky.
Článek 93
Volba jistoty
Osoba, která je povinna poskytnout jistotu, si může zvolit, kterou z forem jistoty uvedených v čl. 92 odst. 1 poskytne.
Pokud však navržená forma jistoty není slučitelná s řádným prováděním daného celního režimu, mohou ji celní orgány odmítnout.
Celní orgány mohou požadovat, aby byla zvolená forma jistoty zachována po určitou dobu.
Článek 94
Ručitel
1. Ručitelem uvedeným v čl. 92 odst. 1 písm. b) je třetí osoba usazená na celním území Unie. Není-li ručitelem úvěrová instituce nebo finanční instituce nebo pojišťovna akreditovaná v Unii v souladu s platnými právními předpisy Unie, schválí ručitele celní orgány, které jistotu požadují.
2. Ručitel se písemně zaváže, že zaplatí zajištěnou částku dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu a jiným poplatkům.
3. Celní orgány mohou schválení navrhovaného ručitele nebo navrhovaného druhu jistoty odmítnout, pokud dle jejich názoru není možné zaručit, že částka dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu a jiné poplatky budou ve stanovené lhůtě uhrazeny.
Článek 95
Souborná jistota
1. Povolení uvedené v čl. 89 odst. 5 se udělí pouze osobám, jež splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou usazeny na celním území Unie;
b)
splňují kritéria stanovená v čl. 39 písm. a);
c)
jsou pravidelnými uživateli příslušných celních režimů nebo provozovateli dočasných skladů nebo splňují kritéria stanovená v čl. 39 písm. d).
2. Má-li být souborná jistota poskytnuta pro celní dluhy a jiné poplatky, které mohou vzniknout, může být hospodářskému subjektu povoleno poskytnout soubornou jistotu se sníženou částkou záruky nebo může být hospodářský subjekt zproštěn povinnosti jistotu poskytnout, pokud splňuje kritéria stanovená v čl. 39 písm. b) a c).
3. Má-li být souborná jistota poskytnuta pro celní dluhy a jiné poplatky, které vznikly, může být oprávněnému hospodářskému subjektu pro celní zjednodušení na základě žádosti povoleno poskytnout soubornou jistotu se sníženou částkou záruky.
4. Souborná jistota se sníženou částkou záruky podle odst. 3 je rovnocenná poskytnutí jistoty.
Článek 96
Dočasné zákazy týkající se používání souborných jistot
1. V souvislosti se zvláštními postupy nebo dočasným uskladněním může Komise dočasně zakázat použití kterékoliv z těchto jistot:
a)
souborné jistoty pro sníženou částku záruky nebo zproštění povinnosti jistotu poskytnout podle čl. 95 odst. 2;
b)
souborné jistoty podle článku 95 u zboží, u kterého byly zjištěny rozsáhlé podvody.
2. V případech, na které se vztahuje odst. 1 písm. a) nebo b) tohoto článku, lze povolit použití souborné jistoty pro sníženou částku záruky nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu nebo použití souborné jistoty podle článku 95, pokud dotyčná osoba splní jednu z těchto podmínek:
a)
dotyčná osoba může prokázat, že v souvislosti s dotčeným zbožím nevznikl celní dluh při operacích, které tato osoba vykonávala v průběhu dvou let předcházejících rozhodnutí uvedenému v odstavci 1;
b)
pokud v průběhu dvou let předcházejících rozhodnutí uvedenému v odstavci 1 celní dluhy vznikly, může tato osoba prokázat, že byly tyto dluhy ve stanovené lhůtě plně uhrazeny dlužníkem či dlužníky nebo ručitelem.
Pro získání povolení používat dočasně zakázanou soubornou jistotu musí dotyčná osoba rovněž splnit kritéria stanovená v čl. 39 písm. b) a c).
Článek 97
Doplňující nebo nová jistota
Zjistí-li celní orgány, že poskytnutá jistota nezaručuje nebo nadále nezaručuje spolehlivě či dostatečně, že částka dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu a jiné poplatky budou uhrazeny ve stanovené lhůtě, vyžadují od všech osob uvedených v čl. 89 odst. 3, aby podle svého uvážení buď poskytly doplňující jistotu, nebo nahradily původní jistotu novou jistotou.
Článek 98
Propuštění zboží
1. Celní orgány jistotu okamžitě uvolní, jakmile celní dluh nebo odpovědnost za další poplatky zanikne nebo již nemůže vzniknout.
2. Zanikl-li celní dluh nebo odpovědnost za další poplatky částečně nebo může-li vzniknout již jen pro část zajištěné částky, uvolní se na žádost dotyčné osoby odpovídající část jistoty, pokud částka, o kterou se jedná, takový krok opodstatňuje.
Článek 99
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
zvláštní případy, kdy není požadována jistota u zboží, které je propuštěno do režimu dočasného použití, v souladu s čl. 89 odst. 8 písm. c);
b)
forma jistoty podle čl. 92 odst. 1 písm. c) a pravidla týkající se ručitele podle článku 94;
c)
podmínky týkající se postupu pro udělení povolení k použití souborné jistoty se sníženou částkou záruky nebo zproštění povinnosti záruku poskytnout podle čl. 95 odst. 2;
d)
lhůty pro uvolnění jistoty.
Článek 100
Svěření prováděcích pravomocí
1. Komise stanoví v prováděcích aktech postupy:
a)
pro určení částky jistoty včetně snížené částky záruky podle čl. 95 odst. 2 a 3;
b)
ohledně poskytnutí a sledování jistoty podle článku 89, zrušení a odstoupení od závazku, který poskytl ručitel, podle článku 94 a uvolnění jistoty podle článku 98;
c)
ohledně dočasných zákazů podle článku 96.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
2. Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů opatření uvedená v článku 96.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
V závažných a naléhavých případech, které souvisejí s těmito opatřeními a, které jsou řádně odůvodněny potřebou rychle posílit ochranu finančních zájmů Unie a jejích členských států, přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty postupem podle čl. 285 odst. 5.
Má-li být o stanovisku výboru uvedeného v čl. 285 odst. 1 rozhodnuto písemným postupem, použije se čl. 285 odst. 6.
KAPITOLA 3
Výběr, platba, vrácení a prominutí částky dovozního nebo vývozního cla
Oddíl 1
Vyměření výše dovozního nebo vývozního cla, oznámení celního dluhu a zaúčtování
Článek 101
Vyměření výše dovozního nebo vývozního cla
1. Výši splatného dovozního nebo vývozního cla vyměří celní orgány příslušné podle místa, kde celní dluh vznikl nebo kde se má za to, že vznikl podle článku 87, jakmile k tomu mají potřebné údaje.
2. Aniž je dotčen článek 48, mohou celní orgány souhlasit, aby výši splatného dovozního nebo vývozního cla vyměřil deklarant.
3. Pokud vyměřená částka splatného dovozního nebo vývozního cla není celým číslem, lze tuto částku zaokrouhlit.
Pokud je částka uvedená v prvním pododstavci vyjádřena v eurech, nelze ji zaokrouhlit více než na nejbližší celé číslo nahoru nebo dolů.
Členský stát, jehož měnou není euro, může uplatňovat ustanovení druhého pododstavce obdobně, nebo se od ustanovení tohoto pododstavce odchýlit za předpokladu, že pravidla upravující zaokrouhlování nemají větší finanční dopad než pravidla stanovená v druhém pododstavci.
Článek 102
Oznámení celního dluhu
1. Celní dluh se dlužníkovi oznámí způsobem předepsaným v místě, kde celní dluh vznikl, nebo kde se má za to, že vznikl podle článku 87.
Oznámení uvedené v prvním pododstavci se nepoužije v žádném z těchto případů:
a)
pokud bylo do doby konečného vyměření výše dovozního nebo vývozního cla uloženo prozatímní obchodněpolitické opatření ve formě cla;
b)
pokud je částka splatného dovozního nebo vývozního cla vyšší než částka vyměřená na základě rozhodnutí, které bylo učiněno v souladu s článkem 33;
c)
pokud bylo původní rozhodnutí neoznámit celní dluh nebo jej oznámit spolu s částkou dovozního nebo vývozního cla, která je nižší než splatné dovozní nebo vývozní clo, učiněno na základě obecných předpisů, jež byly později zrušeny rozhodnutím soudu;
d)
jsou-li celní orgány celními předpisy zproštěny povinnosti oznámit celní dluh.
2. Rovná-li se výše splatného dovozního nebo vývozního cla částce uvedené v celním prohlášení, považuje se propuštění zboží celními orgány za oznámení výše celního dluhu dlužníkovi.
3. Pokud se odstavec 2 nepoužije, celní orgány dlužníkovi celní dluh oznámí v okamžiku, kdy mohou stanovit výši splatného dovozního nebo vývozního cla a přijmout příslušné rozhodnutí.
Pokud by však oznámení celního dluhu mělo vliv na trestní vyšetřování, mohou celní orgány toto oznámení odložit do doby, kdy již trestní vyšetřování neohrozí.
4. Pokud byla platba zajištěna, může být celní dluh odpovídající celkové výši dovozního nebo vývozního cla vztahující se k veškerému zboží propuštěnému jedné a téže osobě v době stanovené celními orgány oznámen na konci této doby. Doba stanovená celními orgány nepřesáhne 31 dní.
Článek 103
Promlčení celního dluhu
1. Celní dluh nelze dlužníkovi oznámit po uplynutí lhůty tří let ode dne vzniku celního dluhu.
2. Pokud celní dluh vznikl v důsledku činu, který v době, kdy byl spáchán, mohl být důvodem pro zahájení trestního řízení, prodlouží se tříletá lhůta uvedená v odstavci 1 na nejméně pět a nejvýše deset let v souladu s vnitrostátním právem.
3. Lhůty stanovené v odstavcích 1 a 2 se pozastaví, pokud:
a)
je podán opravný prostředek v souladu s článkem 44; pozastavení se uplatní ode dne, kdy byl opravný prostředek podán, a po dobu trvání řízení o tomto opravném prostředku; nebo
b)
celní orgány dlužníkovi v souladu s čl. 22 odst. 6 sdělily důvody, na jejichž základě hodlají oznámit celní dluh; pozastavení se uplatní ode dne tohoto sdělení a až do uplynutí lhůty, během níž je dlužníkovi umožněno vyjádřit svůj názor.
4. Je-li povinnost zaplatit clo obnovena podle čl. 116 odst. 7, považují se lhůty uvedené v odstavcích 1 a 2 za pozastavené ode dne podání žádosti o vrácení či prominutí cla v souladu s článkem 121 do dne, kdy bylo učiněno rozhodnutí o vrácení nebo prominutí cla.
Článek 104
Zaúčtování
1. Celní orgány uvedené v článku 101 zanesou do svého účetnictví v souladu s vnitrostátními právními předpisy výši splatného dovozního nebo vývozního cla stanoveného podle uvedeného článku.
První pododstavec se nepoužije v případech uvedených v čl. 102 odst. 1 druhém pododstavci.
2. Celní orgány nemusí zaúčtovat částky dovozního nebo vývozního cla, které podle článku 103 odpovídají celnímu dluhu, jejž již nebylo možné dlužníkovi oznámit.
3. Členské státy stanoví praktické postupy pro zaúčtování částek dovozního nebo vývozního cla. Tyto postupy se mohou lišit podle toho, do jaké míry si celní orgány s ohledem na okolnosti, za nichž vznikl celní dluh, jsou či nejsou jisté, že tyto částky budou zaplaceny.
Článek 105
Lhůty pro zaúčtování
1. Vznikne-li celní dluh přijetím celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do jiného celního režimu než dočasného použití s částečným osvobozením od dovozního cla nebo v důsledku jakéhokoli jiného úkonu, který má stejné právní účinky, zaúčtují celní orgány částku splatného dovozního nebo vývozního cla do čtrnácti dnů po propuštění zboží.
Pokud však byla platba zajištěna, může být celková výše dovozního nebo vývozního cla vztahující se k veškerému zboží propuštěnému jedné a téže osobě během lhůty stanovené celními orgány, která nesmí přesáhnout 31 dnů, zaúčtována celkově na konci této lhůty. K zaúčtování musí dojít do čtrnácti dnů od uplynutí dotyčné lhůty.
2. Lze-li zboží propustit s výhradou určitých podmínek, které upravují stanovení výše splatného dovozního nebo vývozního cla nebo jeho vybrání, provede se zaúčtování do čtrnácti dnů ode dne, kdy je výše splatného dovozního nebo vývozního cla stanovena nebo kdy je stanovena povinnost zaplatit toto clo.
Týká-li se však celní dluh prozatímního obchodněpolitického opatření ve formě cla, zaúčtuje se částka splatného dovozního nebo vývozního cla do dvou měsíců ode dne vyhlášení nařízení, kterým se stanoví konečné obchodněpolitické opatření, v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Vznikne-li celní dluh za jiných podmínek, než které jsou uvedeny v odstavci 1, zaúčtuje se částka splatného dovozního nebo vývozního cla do čtrnácti dnů ode dne, kdy celní orgány mohou stanovit výši příslušného dovozního nebo vývozního cla a přijmout rozhodnutí.
4. Odstavec 3 se použije v případě částky dovozního nebo vývozního cla, která má být vybrána nebo dovybrána, pokud částka splatného dovozního nebo vývozního cla nebyla zaúčtována v souladu s odstavci 1, 2 a 3 nebo pokud byla stanovena a zaúčtována ve výši, která je nižší než splatná částka.
5. Lhůty pro zaúčtování uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 se nepoužijí za nepředvídatelných okolností nebo v případech vyšší moci.
6. Zaúčtování může být odloženo v případě uvedeném v čl. 102 odst. 3 druhém pododstavci do doby, kdy oznámení celního dluhu již neohrozí trestní vyšetřování.
Článek 106
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví případy uvedené v čl. 102 odst. 1 písm. d), kdy jsou celní orgány zproštěny povinnosti oznámit celní dluh.
Článek 107
Svěření prováděcích pravomocí
Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů opatření na zajištění vzájemné pomoci mezi celními orgány v případě vzniku celního dluhu.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 2
Platba částky dovozního nebo vývozního cla
Článek 108
Obecné lhůty pro placení a pozastavení těchto lhůt
1. Částky dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu oznámenému v souladu s článkem 102 zaplatí dlužník ve lhůtě, kterou stanoví celní orgány.
Aniž je dotčen čl. 45 odst. 2, nepřesáhne tato lhůta deset dní ode dne, kdy je dlužníkovi oznámena výše celního dluhu. V případě souhrnného zaúčtování za podmínek stanovených v čl. 105 odst. 1 druhém pododstavci se stanoví tato lhůta tak, aby neumožnila dlužníkovi získat delší lhůtu splatnosti, než by získal v případě, kdy by mu byl udělen odklad platby cla v souladu s článkem 110.
Tuto lhůtu mohou celní orgány prodloužit na žádost dlužníka, pokud byla výše splatného dovozního nebo vývozního cla stanovena během kontroly po propuštění zboží v souladu s článkem 48. Aniž je dotčen čl. 112 odst. 1, nepřesahuje toto prodloužení lhůty dobu nutnou k tomu, aby mohl dlužník učinit příslušné kroky ke splnění své povinnosti.
2. Je-li dlužník oprávněn použít při placení některou z úlev uvedených v článcích 110 až 112, zaplatí clo nejpozději do uplynutí lhůty nebo lhůt stanovených pro tyto úlevy.
3. Lhůta pro zaplacení částky dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu se pozastaví v kterémkoliv z těchto případů:
a)
je-li podána žádost o prominutí cla podle článku 121;
b)
má-li být zboží zabaveno, zničeno nebo přenecháno ve prospěch státu;
c)
pokud celní dluh vznikl podle článku 79 a dlužníků je více.
Článek 109
Platba
1. Platba se provádí v hotovosti nebo obdobnými platebními prostředky, včetně započtení přeplatku, v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
2. Platbu může místo dlužníka provést třetí osoba.
3. Dlužník může vždy zaplatit celou částku dovozního nebo vývozního cla nebo jeho část před uplynutím lhůty, která mu byla pro platbu poskytnuta.
Článek 110
Odklad platby
Celní orgány na žádost dotyčné osoby a pod podmínkou poskytnutí jistoty povolí odklad platby splatného cla některým z těchto způsobů:
a)
odděleně pro jednotlivé částky dovozního nebo vývozního cla zaúčtované v souladu s čl. 105 odst. 1 prvním pododstavcem nebo čl. 105 odst. 4;
b)
hromadně pro všechny částky dovozního nebo vývozního cla zaúčtované v souladu s čl. 105 odst. 1 prvním pododstavcem ve lhůtě stanovené celními orgány, která nesmí přesáhnout 31 dnů;
c)
hromadně pro všechny částky dovozního nebo vývozního cla, které je součástí celkového zaúčtování v souladu s čl. 105 odst. 1 druhým pododstavcem.
Článek 111
Doba odkladu platby
1. Doba odkladu platby podle článku 110 činí 30 dní.
2. Je-li platba odložena podle čl. 110 písm. a), doba odkladu platby začíná následující den po dni, kdy byla výše celního dluhu oznámena dlužníkovi.
3. Je-li platba odložena podle čl. 110 písm. b), doba odkladu platby začíná následující den po dni, kdy uplyne hromadná lhůta. Doba se zkrátí o počet dní odpovídající polovině počtu dní hromadné lhůty.
4. Je-li platba odložena podle čl. 110 písm. c), doba odkladu platby začíná následující den po dni, kdy uplyne lhůta stanovená pro propuštění dotyčného zboží. Doba se zkrátí o počet dní odpovídající polovině počtu dní dotyčné lhůty.
5. Je-li počet dní v dobách podle odstavce 3 a 4 lichý, rovná se počet dní, o něž se doba 30 dnů zkrátí podle uvedených odstavců, polovině nejbližšího nižšího sudého čísla.
6. Je-li doba podle odstavců 3 a 4 vyjádřena v kalendářních týdnech, mohou členské státy stanovit, že částka dovozního nebo vývozního cla, jejíž splatnost byla odložena, má být zaplacena nejpozději v pátek čtvrtého týdne následujícího po tomto kalendářním týdnu.
Je-li tato doba vyjádřena v kalendářních měsících, mohou členské státy stanovit, že částka dovozního nebo vývozního cla, jejíž splatnost byla odložena, má být zaplacena do šestnáctého dne měsíce následujícího po tomto kalendářním měsíci.
Článek 112
Jiné úlevy při placení
1. Za podmínky, že bude poskytnuta jistota, mohou celní orgány dlužníkovi kromě odkladu platby povolit i jiné úlevy při placení.
2. Jsou-li podle odstavce 1 umožněny úlevy při placení, vypočítá se z částky dovozního nebo vývozního cla úrok z úvěru.
V členských státech, jejichž měnou je euro, se sazba úroku z úvěru rovná úrokové sazbě zveřejněné v řadě C Úředního věstníku Evropské unie, kterou Evropská centrální banka použila během svých hlavních refinančních operací v první den měsíce splatnosti, zvýšené o jeden procentní bod.
V členských státech, jejichž měnou není euro, se sazba úroku z úvěru rovná úrokové sazbě použité v první den daného měsíce národní centrální bankou během jejích hlavních refinančních operací, zvýšené o jeden procentní bod, nebo v případě členského státu, kde není sazba národní centrální banky k dispozici, nejvíce odpovídající sazbě použité v první den daného měsíce na peněžním trhu tohoto členského státu, zvýšené o jeden procentní bod.
3. Celní orgány mohou od vyžadování jistoty nebo úroku z úvěru upustit, pokud se na základě zdokumentovaného posouzení situace dlužníka zjistí, že by to vyvolalo vážné hospodářské nebo sociální obtíže.
4. Celní orgány od účtování úroku z úvěru upustí v případě, že částka připadající na jeden úkon výběru je nižší než 10 EUR.
Článek 113
Vymáhání platby
Nebyla-li částka splatného dovozního nebo vývozního cla zaplacena ve stanovené lhůtě, zajistí celní orgány zaplacení této částky všemi způsoby, jež jsou jim k dispozici podle právních předpisů příslušného členského státu.
Článek 114
Úroky z prodlení
1. K částce dovozního nebo vývozního cla se ode dne uplynutí stanovené lhůty do dne zaplacení připočítá úrok z prodlení.
V členských státech, jejichž měnou je euro, se sazba úroku z prodlení rovná úrokové sazbě zveřejněné v řadě C Úředního věstníku Evropské unie, kterou Evropská centrální banka použila během svých hlavních refinančních operací v první den měsíce splatnosti, zvýšené o dva procentní body.
V členských státech, jejichž měnou není euro, se sazba úroku z prodlení rovná úrokové sazbě použité v první den daného měsíce národní centrální bankou během jejích hlavních refinančních operací, zvýšené o dva procentní body, nebo v případě členského státu, kde není sazba národní centrální banky k dispozici, nejvíce odpovídající sazbě použité v první den daného měsíce na peněžním trhu tohoto členského státu, zvýšené o dva procentní body.
2. Pokud celní dluh vznikl na základě článku 79 nebo 82 nebo pokud je oznámení celního dluhu výsledkem kontroly po propuštění zboží, připočte se k částce dovozního nebo vývozního cla úrok z prodlení za dobu ode dne vzniku celního dluhu do dne jeho oznámení.
Sazba úroku z prodlení se stanoví v souladu s odstavcem 1.
3. Celní orgány mohou upustit od vybrání úroku z prodlení, pokud se na základě zdokumentovaného posouzení situace dlužníka zjistí, že by vybrání úroku z prodlení způsobilo vážné hospodářské nebo sociální potíže.
4. Celní orgány od účtování úroku z prodlení upustí v případě, že částka připadající na jeden úkon výběru je nižší než 10 EUR.
Článek 115
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví pravidla pro pozastavení lhůty pro placení částky dovozního nebo vývozního cla odpovídajícího celnímu dluhu podle čl. 108 odst. 3 a dobu pozastavení.
Oddíl 3
Vrácení a prominutí
Článek 116
Obecná ustanovení
1. Jsou-li splněny podmínky stanovené v tomto oddíle částky dovozního nebo vývozního cla se vracejí nebo promíjejí z kteréhokoliv z těchto důvodů:
a)
přeplatky na částkách dovozního nebo vývozního cla;
b)
vadné zboží nebo zboží neodpovídající smluvním podmínkám;
c)
chyba ze strany příslušných orgánů;
d)
v zájmu spravedlnosti.
Částka dovozního nebo vývozního cla se vrátí v případě, kdy byla zaplacena a platnost odpovídajícího celního prohlášení je v souladu s článkem 174 zrušena.
2. Celní orgány vrátí nebo prominou částku dovozního nebo vývozního cla uvedenou v odstavci 1, pokud činí alespoň 10 EUR, ledaže dotčená osoba požádá o vrácení nebo prominutí částky nižší.
3. Pokud mají celní orgány za to, že by clo mělo být vráceno nebo prominuto podle článku 119 nebo 120, příslušný členský stát postoupí věc k rozhodnutí Komisi v těchto případech:
a)
celní orgány mají za to, že zvláštní okolnosti jsou důsledkem nesplnění povinností ze strany Komise;
b)
celní orgány mají za to, že se Komise dopustila chyby ve smyslu čl. 119;
c)
okolnosti případu souvisejí s výsledky šetření Unie prováděného podle nařízení Rady (ES) č. 515/97 ze dne 13. května 1997 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních a zemědělských předpisů (17) nebo podle jiných právních předpisů Unie nebo dohod, které Unie uzavřela s některými zeměmi nebo skupinami zemí, obsahujících ustanovení o provádění takových šetření Unie;
d)
částka, kterou může být dotyčná osoba povinna zaplatit v souvislosti s jednou nebo více dovozními či vývozními operacemi, je v důsledku chyby nebo zvláštních okolností rovna částce 500 000 EUR nebo tuto částku převyšuje.
Bez ohledu na první pododstavec se věc nepostoupí v těchto situacích:
a)
Komise již přijala rozhodnutí v případu obsahujícím srovnatelné skutkové a právní otázky;
b)
Komise se již případem obsahujícím srovnatelné skutkové a právní otázky zabývá.
4 Pokud celní orgány ve lhůtách uvedených v čl. 121 odst. 1 samy zjistí, že částka dovozního nebo vývozního cla má být vrácena nebo prominuta podle článků 117, 119 nebo 120, vrátí ji nebo prominou z vlastního podnětu, s výhradou pravidel týkajících se rozhodovacích pravomocí.
5. Clo se nevrátí ani nepromine, je-li situace, která vedla k oznámení celního dluhu, výsledkem klamavého jednání dlužníka.
6. Pokud celní orgány clo vrátí, nejsou povinny platit úrok.
Úrok však musí být zaplacen, jestliže rozhodnutí o vrácení cla nebylo provedeno do tří měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí, s výjimkou případů, kdy nedodržení lhůty bylo mimo kontrolu celních orgánů.
V takových případech se úrok platí od data uplynutí tříměsíční lhůty do doby, než je clo vráceno. Úroková sazba se stanoví v souladu s článkem 112.
7. Jestliže celní orgány clo vrátí nebo prominou omylem a není-li původní celní dluh promlčen podle článku 103, původní celní dluh se obnoví.
V takových případech je nutno jakýkoli úrok zaplacený podle odst. 5 druhého pododstavce nahradit.
Článek 117
Přeplatky na částkách dovozního nebo vývozního cla
1. Částka dovozního nebo vývozního cla se vrátí nebo promine, pokud původně oznámená částka odpovídající celnímu dluhu přesahuje splatnou částku nebo pokud byl celní dluh dlužníkovi oznámen v rozporu s čl. 102 odst. 1 písm. c) nebo d).
2. Pokud žádost o vrácení nebo prominutí vychází ze skutečnosti, že se v době přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu na dotyčné zboží vztahovala snížená nebo nulová sazba dovozního cla v rámci celní kvóty, celního stropu nebo jiného zvýhodněného sazebního režimu, clo se vrátí nebo promine za předpokladu, že v okamžiku podání žádosti spolu s nezbytnými doklady je splněna jedna z těchto podmínek:
a)
v případě celní kvóty nebyl její objem ještě vyčerpán,
b)
v ostatních případech nedošlo k obnovení běžné celní sazby.
Článek 118
Vadné zboží nebo zboží neodpovídající smluvním podmínkám
1. Částka dovozního cla se vrátí nebo promine, vztahuje-li se oznámení celního dluhu na zboží, které bylo odmítnuto dovozcem vzhledem k tomu, že bylo v okamžiku propuštění vadné nebo neodpovídalo podmínkám smlouvy, na jejímž základě bylo dovezeno.
Za vadné zboží se považuje také zboží, které bylo poškozeno před propuštěním.
2. Bez ohledu na odstavec 3 se částka cla vrátí nebo promine za podmínky, že zboží nebylo používáno, s výjimkou počátečního použití nutného ke zjištění vady nebo skutečnosti, že neodpovídá smluvním podmínkám, a za podmínky, že opustilo celní území Unie.
3. Částka cla se nevrátí nebo nepromine v těchto situacích:
a)
zboží bylo před tím, než bylo propuštěno do volného oběhu, propuštěno do zvláštního režimu za účelem zkoušek, ledaže se prokáže, že skutečnost, že zboží bylo vadné nebo neodpovídalo smluvním podmínkám, za běžných okolností v průběhu takových zkoušek nebylo možné zjistit;
b)
k vadnému stavu zboží bylo přihlédnuto při přípravě smluvních podmínek, zejména ceny, před tím, než bylo zboží propuštěno do celního režimu, s nímž je spojen vznik celního dluhu; nebo
c)
žadatel zboží prodal po zjištění, že je vadné nebo že neodpovídá smluvním podmínkám.
4. Namísto opuštění celního území Unie celní orgány na žádost dotyčné osoby povolí, aby zboží bylo propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku, včetně zničení, nebo do režimu vnějšího tranzitu nebo režimu uskladnění v celním skladu, nebo aby bylo umístěno do svobodného pásma.
Článek 119
Chyba ze strany příslušných orgánů
1. V případech jiných než těch, které jsou uvedeny v čl. 116 odst. 1 druhém pododstavci a v článcích 117, 118 a 120, se částka dovozního nebo vývozního cla vrátí nebo promine, pokud byla v důsledku chyby příslušných orgánů původně oznámená částka odpovídající celnímu dluhu nižší, než je splatná částka, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
dlužník tuto chybu nemohl přiměřeným způsobem zjistit; a
b)
dlužník jednal v dobré víře.
2. Pokud nejsou splněny podmínky stanovené v čl. 117 odst. 2, clo se vrátí nebo promine, jestliže skutečnost, že nebyla uplatněna snížená nebo nulová sazba cla, byla důsledkem chyby samotných celních orgánů a celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu obsahovalo všechny údaje a byly k němu přiloženy všechny doklady nezbytné pro uplatnění snížené nebo nulové sazby cla.
3. Je-li na základě systému správní spolupráce s orgány země či území mimo celní území Unie zboží uděleno preferenční zacházení, představuje potvrzení vydané těmito orgány, pokud se prokáže, že je nesprávné, chybu, kterou nebylo možné přiměřeným způsobem zjistit ve smyslu odst. 1 písm. a).
Vydání nesprávného potvrzení však není chybou, je-li potvrzení založeno na nesprávném popisu skutečností podaném vývozcem, s výjimkou případů, kdy si orgány vydávající potvrzení byly vědomy nebo si měly být vědomy toho, že zboží nesplňuje podmínky pro preferenční zacházení.
Má se za to, že dlužník jednal v dobré víře, je-li schopen prokázat, že v období dotyčných obchodních operací jednal s náležitou péčí, aby zajistil splnění všech podmínek pro preferenční zacházení.
Dlužník se však nemůže odvolat na dobrou víru, zveřejní-li Komise v Úředním věstníku Evropské unie oznámení o tom, že existují odůvodněné pochybnosti, zda daná země nebo území správně uplatňuje preferenční dohodu.
Článek 120
Jednání v zájmu spravedlnosti
1. V případech jiných než uvedených v čl. 116 odst. 1 druhém pododstavci a v článcích 117, 118 a 119 se částka dovozního nebo vývozního cla vrátí nebo promine v zájmu spravedlnosti, vznikl-li celní dluh za zvláštních okolností, jež nelze přičítat klamavému jednání nebo hrubé nedbalosti dlužníka.
2. Má se za to, že zvláštní okolnosti ve smyslu odstavce 1 existují, pokud je z okolností případu zřejmé, že se dlužník ve srovnání s jinými subjekty vykonávajícími stejnou podnikatelskou činnost nachází v mimořádné situaci a že by v případě neexistence těchto okolností neutrpěl újmu způsobenou výběrem částky dovozního nebo vývozního cla.
Článek 121
Postup při vrácení nebo prominutí cla
1. Žádosti o vrácení nebo prominutí cla podle článku 116 se předkládají celním orgánům v těchto lhůtách:
a)
v případě přeplatků na částkách dovozního nebo vývozního cla, chyby ze strany příslušných orgánů nebo jednání v zájmu spravedlnosti ve lhůtě tří let ode dne, kdy byl celní dluh oznámen;
b)
v případě vadného zboží nebo zboží neodpovídajícího smluvním podmínkám do jednoho roku ode dne, kdy byl celní dluh oznámen;
c)
v případě zrušení platnosti celního prohlášení ve lhůtě stanovené v pravidlech týkajících se zrušení platnosti.
Lhůty uvedené v prvním pododstavci písm. a) a b) se prodlouží, prokáže-li žadatel, že mu v podání žádosti ve stanovené lhůtě zabránily nepředvídatelné okolnosti nebo vyšší moc.
2. Pokud celní orgány nemohou na základě uvedených důvodů přiznat vrácení nebo prominutí částky dovozního nebo vývozního cla, jsou povinny přezkoumat odůvodněnost žádosti o vrácení nebo prominutí cla v kontextu ostatních důvodů pro vrácení nebo prominutí uvedených v článku 116.
3. Pokud byl proti oznámení celního dluhu podán opravný prostředek podle článku 44, příslušná lhůta uvedená v odst. 1 prvním pododstavci se pozastaví ode dne podání tohoto odvolání po dobu trvání odvolacího řízení.
4. Pokud celní orgán povolí vrácení nebo prominutí cla v souladu s články 119 a 120, informuje o tom dotyčný členský stát Komisi.
Článek 122
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví pravidla, podle nichž bude přijímat rozhodnutí podle čl. 116 odst. 3, zejména pokud jde o:
a)
podmínky pro převzetí věci;
b)
lhůtu pro přijetí rozhodnutí a pozastavení této lhůty;
c)
sdělování důvodů, na nichž Komise zamýšlí založit rozhodnutí, před přijetím rozhodnutí, jež by na dotčenou osobu mělo nepříznivý dopad;
d)
oznamování rozhodnutí;
e)
důsledky nepřijetí nebo neoznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 123
Svěření prováděcích pravomocí
1. Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro:
a)
vrácení a prominutí cla podle článku 116;
b)
informování Komise podle čl. 121 odst. 4 a pro informace, jež mají být poskytovány.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
2. Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme rozhodnutí uvedené v čl. 116 odst. 3
Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 285 odst. 2.
Má-li být o stanovisku výboru uvedeného v čl. 285 odst. 1 rozhodnuto písemným postupem, použije se čl. 285 odst. 6.
KAPITOLA 4
Zánik celního dluhu
Článek 124
Zánik
1. Aniž jsou dotčeny platné právní předpisy týkající se nevybrání částky dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu v případě soudně prohlášené nesolventnosti dlužníka, povinnost zaplatit celní dluh při dovozu nebo vývozu zaniká:
a)
pokud již dlužníkovi nelze oznámit celní dluh podle článku 103;
b)
zaplacením částky dovozního nebo vývozního cla;
c)
s výhradou odstavce 5 prominutím částky dovozního nebo vývozního cla;
d)
je-li u zboží navrženého na propuštění do režimu s povinností zaplatit dovozní nebo vývozní clo zrušena platnost celního prohlášení;
e)
je-li zboží podléhající dovoznímu nebo vývoznímu clu zajištěno a současně nebo následně zabaveno;
f)
je-li zboží podléhající dovoznímu nebo vývoznímu clu zničeno pod celním dohledem nebo přenecháno ve prospěch státu;
g)
zmizí-li zboží nebo nejsou-li splněny povinnosti vyplývající z celních předpisů v důsledku úplného zničení nebo nenahraditelné ztráty tohoto zboží v důsledku jeho povahy, nepředvídatelných okolností nebo vyšší moci nebo na příkaz celních orgánů; pro účely tohoto písmene se zboží považuje za nenahraditelně ztracené, jestliže již nemůže být nikým používáno;
h)
vznikl-li celní dluh podle článků 79 nebo 82 a jsou-li splněny tyto podmínky:
i)
nedostatky, které vedly ke vzniku celního dluhu, neměly zásadní vliv na správné provádění daného celního režimu a nebyly pokusem o klamavé jednání,
ii)
veškeré formality nezbytné k nápravě situace zboží jsou následně splněny;
i)
bylo-li zboží propuštěné do volného oběhu osvobozené od cla nebo se sníženou sazbou dovozního cla na základě jeho konečného užití vyvezeno se souhlasem celních orgánů;
j)
vznikl-li dluh podle článku 78 a jsou-li zrušeny formality za účelem přiznání preferenčního sazebního zacházení uvedeného v daném článku;
k)
vznikl-li celní dluh s výhradou odstavce 6 podle článku 79 a celním orgánům je náležitě prokázáno, že zboží nebylo použito nebo spotřebováno a opustilo celní území Unie.
2. V případech uvedených v odst. 1 písm. e) se však pro účely trestů za porušení celních předpisů má za to, že celní dluh nezanikl, je-li podle právních předpisů členského státu dovozní nebo vývozní clo nebo existence celního dluhu základem pro stanovení trestů.
3. Zanikne-li v souladu s odst. 1 písm. g) celní dluh u zboží propuštěného do volného oběhu osvobozeného od cla nebo se sníženou sazbou dovozního cla na základě jeho konečného užití, považují se zbytky a odpad vzniklé v důsledku zničení zboží za zboží, které není zbožím Unie.
4. Platná ustanovení týkající se paušálních celních sazeb pro nenahraditelnou ztrátu v důsledku povahy zboží se použijí, pokud dotčená osoba neprokáže, že skutečná ztráta je vyšší než ztráta vypočtená za použití paušální sazby pro dotčené zboží.
5. Odpovídá-li za zaplacení částky dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu více osob a je-li clo prominuto, povinnost zaplatit celní dluh zaniká pouze v případě osoby nebo osob, kterým je clo prominuto.
6. V případě uvedeném v odst. 1 písm. k) povinnost zaplatit celní dluh nezaniká u osoby nebo osob, které se pokusily o klamavé jednání.
7. Vznikl-li celní dluh podle článku 79, zaniká ve vztahu k osobě, která se nepokusila o klamavé jednání a která přispěla k boji proti podvodům.
Článek 125
Uplatnění sankcí
Zanikne-li celní dluh na základě čl. 124 odst. 1 písm. h), nezaniká oprávnění členských států uplatnit sankce za nedodržení celních předpisů.
Článek 126
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví seznam nedostatků, jež nemají zásadní vliv na správné provádění daného celního režimu, a které doplňují čl. 124 odst. 1 písm. h) bod i).
HLAVA IV
ZBOŽÍ VSTUPUJÍCÍ NA CELNÍ ÚZEMÍ UNIE
KAPITOLA 1
Vstupní souhrnné celní prohlášení
Článek 127
Podání vstupního souhrnného celního prohlášení
1. Pro zboží vstupující na celní území Unie se podává vstupní souhrnné celní prohlášení.
2. Od povinnosti uvedené v odstavci 1 lze upustit:
a)
u dopravních prostředků a zboží přepravovaného dopravními prostředky, které pouze proplouvají teritoriálními vodami nebo prolétají vzdušným prostorem celního území Unie bez zastávky na tomto území; a
b)
v ostatních případech, které jsou řádně odůvodněny druhem zboží nebo dopravy nebo vyžadovány mezinárodními dohodami.
3. Vstupní souhrnné celní prohlášení se podává u celního úřadu v místě prvního vstupu ve stanovené lhůtě a předtím, než zboží vstoupí na celní území Unie.
Celní orgány mohou povolit podání vstupního souhrnného celního prohlášení u jiného celního úřadu, jestliže tento úřad nezbytné údaje neprodleně sdělí nebo poskytne elektronickou cestou celnímu úřadu v místě prvního vstupu.
4. Vstupní souhrnné celní prohlášení podává dopravce.
Aniž jsou dotčeny povinnosti dopravce, může vstupní souhrnné celní prohlášení místo něj podat jedna z těchto osob:
a)
dovozce nebo příjemce nebo jiná osoba, jejímž jménem nebo na jejíž účet dopravce jedná;
b)
každá osoba, která je schopna dotčené zboží předložit nebo zajistit jeho předložení celnímu úřadu vstupu.
5 Vstupní souhrnné celní prohlášení musí obsahovat údaje nezbytné pro analýzu rizik pro účely bezpečnosti a zabezpečení.
6. Ve zvláštních případech, kdy nelze od osob uvedených v odstavci 4 získat všechny údaje uvedené v odstavci 5, může být jejich předložení uloženo jiným osobám, jež mají tyto údaje k dispozici a mají právo je předložit.
7. Celní orgány mohou připustit, aby k podání vstupního souhrnného celního prohlášení byly použity obchodní, přístavní nebo přepravní informační systémy, pokud tyto systémy obsahují údaje, které jsou pro toto prohlášení nezbytné, a tyto údaje jsou k dispozici ve stanovené lhůtě předtím, než zboží vstoupí na celní území Unie.
8. Celní orgány mohou povolit, aby bylo místo vstupního souhrnného celního prohlášení podáno oznámení a zajištěn přístup k údajům vstupního souhrnného celního prohlášení v počítačovém systému hospodářského subjektu.
Článek 128
Analýza rizik
Celní úřad uvedený v čl. 127 odst. 3 zajistí, aby v konkrétní lhůtě byla především pro účely bezpečnosti a zabezpečení provedena analýza rizik založená na vstupním souhrnném celním prohlášení uvedeném v čl. 127 odst. 1 nebo údajích uvedených v čl. 127 odst. 8, a na základě výsledků této analýzy rizik přijme nezbytná opatření.
Článek 129
Změna a zrušení platnosti vstupního souhrnného celního prohlášení
1. Deklarantovi může být na jeho žádost povoleno změnit po podání vstupního souhrnného celního prohlášení jeden nebo více údajů uvedených v tomto prohlášení.
Změnu však nelze provést poté, co:
a)
celní orgány informovaly osobu, která vstupní souhrnné celní prohlášení podala, o svém záměru provést kontrolu zboží;
b)
celní orgány zjistily nesprávnost údajů uvedených ve vstupním souhrnném celním prohlášení;
c)
zboží již bylo předloženo celním orgánům.
2. Nevstoupí-li zboží, pro něž bylo podáno vstupní souhrnné celní prohlášení, na celní území Unie, zruší celní orgány platnost uvedeného prohlášení v každém z těchto případů:
a)
na návrh deklaranta; nebo
b)
do 200 dnů od podání prohlášení.
Článek 130
Celní prohlášení podaná místo vstupního souhrnného celního prohlášení
1. Celní úřad uvedený v čl. 127 odst. 3 může upustit od požadavku podat vstupní souhrnné celní prohlášení v případě, že pro zboží bylo podáno celní prohlášení ještě před uplynutím lhůty pro podání uvedeného prohlášení. V takovém případě musí celní prohlášení obsahovat alespoň údaje nezbytné pro vstupní souhrnné celní prohlášení. Do doby, než je celní prohlášení přijato podle článku 172, považuje se za vstupní souhrnné celní prohlášení.
2. Celní úřad uvedený v čl. 127 odst. 3 může upustit od požadavku podat vstupní souhrnné celní prohlášení v případě, že pro zboží bylo podáno celní prohlášení pro dočasné uskladnění ještě před uplynutím lhůty pro podání vstupního souhrnného celního prohlášení. Celní prohlášení pro dočasné uskladnění musí obsahovat alespoň údaje nezbytné pro vstupní souhrnné celní prohlášení. Do předložení deklarovaného zboží celním orgánům v souladu s článkem 139 má celní prohlášení pro dočasné uskladnění účinky vstupního souhrnného celního prohlášení.
Článek 131
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty podle článku 284, kterými se stanoví:
a)
případy, v nichž se v souladu s čl. 127 odst. 2 písm. c) upouští od povinnosti podat vstupní souhrnné celní prohlášení;
b)
lhůta uvedená v čl. 127 odst. 3 a 7, v níž má být podáno vstupní souhrnné celní prohlášení předtím, než zboží vstoupí na celní území Unie, s ohledem na druh zboží nebo dopravy;
c)
případy uvedené v čl. 127 odst. 6 a další osoby, jimž může být v daných případech uloženo předložení údajů ze vstupního souhrnného celního prohlášení.
Článek 132
Svěření prováděcích pravomocí
Komise v prováděcích aktech stanoví:
a)
postupy pro podávání vstupního souhrnného celního prohlášení uvedeného v článku 127;
b)
postupy pro předkládání údajů ze vstupního souhrnného celního prohlášení dalšími osobami uvedenými v čl. 127 odst. 6;
c)
lhůtu, ve které má být provedena analýza rizik, a nezbytná opatření, která mají být přijata, podle článku 128;
d)
postupy pro změnu vstupního souhrnného celního prohlášení podle čl. 129 odst. 1;
e)
postupy pro zrušení platnosti vstupního souhrnného celního prohlášení podle čl. 129 odst. 2, a to s ohledem na řádné řízení vstupu zboží na území.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
KAPITOLA 2
Vstup zboží
Oddíl 1
Vstup zboží na celní území unie
Článek 133
Oznámení příjezdu námořního plavidla nebo letadla
1. Provozovatel námořního plavidla nebo letadla vstupujícího na celní území Unie oznámí příjezd celnímu úřadu v místě prvního vstupu po příjezdu dopravního prostředku.
Mají-li celní úřady k dispozici informace o příjezdu námořního plavidla nebo letadla, mohou upustit od požadavku na oznámení uvedeného v prvním pododstavci.
2. Celní orgány mohou povolit, aby k oznámení příjezdu dopravního prostředku byly použity přístavní nebo letištní systémy nebo jiné dostupné způsoby předávání informací.
Článek 134
Celní dohled
1. Zboží vstupující na celní území Unie podléhá od okamžiku vstupu na toto území celnímu dohledu a může podléhat celní kontrole. Jsou-li použitelné, vztahují se na něj zákazy a omezení odůvodněné mimo jiné veřejnými mravy, veřejným pořádkem nebo veřejnou bezpečností, ochranou zdraví a života lidí, zvířat nebo rostlin, ochranou životního prostředí, ochranou národních kulturních statků, jež mají uměleckou, historickou nebo archeologickou hodnotu a ochranou průmyslového nebo obchodního vlastnictví, včetně kontrol prekurzorů omamných látek, zboží porušujícího určitá práva duševního vlastnictví a hotovosti, jakož i provádění opatření na zachování a řízení rybolovu a obchodněpolitických opatření.
Zboží zůstává pod celním dohledem po dobu nutnou ke zjištění jeho celního statusu a bez povolení celních orgánů nesmí být z celního dohledu vyjmuto.
Aniž je dotčen článek 254, přestává zboží Unie podléhat celnímu dohledu v okamžiku, kdy je stanoven jeho celní status.
Zboží, které není zbožím Unie, zůstává pod celním dohledem do okamžiku změny jeho celního statusu nebo do okamžiku jeho opuštění celního území Unie či jeho zničení.
2. Držitel zboží, které je pod celním dohledem, může na základě povolení celních orgánů zboží kdykoli zkontrolovat nebo z něj odebrat vzorky, zejména s cílem určit jeho sazební zařazení, celní hodnotu nebo celní status.
Článek 135
Doprava na příslušné místo
1. Osoba, která zboží přepravuje na celní území Unie, je povinna je dopravit neprodleně, po trase určené celními orgány a případně způsobem, který tyto orgány stanoví, k celnímu úřadu určenému celními orgány či na jakékoli jiné místo určené nebo schválené těmito orgány nebo do svobodného pásma.
2. Zboží musí být do daného svobodného pásma přepraveno přímo, vodní nebo vzdušnou cestou nebo, je-li přepravováno po zemi, aniž by prošlo jinou částí celního území Unie, jestliže je část hranice svobodného celního pásma totožná s pozemní hranicí mezi členským státem a třetí zemí.
3. Každá osoba, která přebírá odpovědnost za přepravu zboží po jeho vstupu na celní území Unie, je odpovědná za dodržení povinností stanovených v odstavcích 1 a 2.
4. Se zbožím, které na základě dohody uzavřené s příslušnou zemí nebo příslušným územím mimo celní území Unie může podléhat celním kontrolám ze strany celních orgánů členského státu a které se dosud nachází mimo celní území Unie, se zachází stejným způsobem jako se zbožím, které již bylo na celní území Unie přepraveno.
5. Odstavce 1 a 2 nevylučují použití zvláštních předpisů, pokud jde o zboží přepravované v příhraničních oblastech nebo potrubím a dráty, jakož i přepravu zanedbatelného hospodářského významu, jako jsou dopisy, pohlednice a tiskoviny a jim rovnocenné elektronické prostředky uchovávané na jiných médiích nebo zboží přepravované cestujícími, za podmínky, že tím není ohrožen celní dohled ani možnosti celní kontroly.
6. Odstavec 1 se nevztahuje na dopravní prostředky a zboží přepravované dopravními prostředky, které pouze proplouvají teritoriálními vodami nebo prolétají vzdušným prostorem celního území Unie bez zastávky na tomto území.
Článek 136
Letecká a námořní přeprava uvnitř Unie
Články 127 až 130, článek 133, čl. 135 odst. 1, článek 137, články 139 až 141 a články 144 až 149 se nevztahují na zboží, které není zbožím Unie, a na zboží uvedené v článku 155, které dočasně opustilo celní území Unie při přepravě mezi dvěma body na tomto území námořní nebo vzdušnou cestou, pokud bylo mimo celní území Unie přepraveno po přímé trase bez zastávky:
Článek 137
Doprava za zvláštních okolností
1. Nemůže-li být povinnost uvedená v čl. 135 odst. 1 splněna z důvodu nepředvídatelných okolností nebo vyšší moci, musí osoba, která má tuto povinnost splnit, nebo jiná osoba jednající na její účet bez zbytečného odkladu vyrozumět o této skutečnosti celní orgány. Nedojde-li v důsledku nepředvídatelných okolností nebo vyšší moci k úplnému zničení zboží, oznámí se celním orgánům rovněž místo, na kterém se zboží přesně nachází.
2. Jestliže byly loď nebo letadlo, na něž se vztahuje čl. 135 odst. 6, nuceny v důsledku nepředvídatelných okolností nebo vyšší moci dočasně zastavit nebo přistát na celním území Unie a povinnost uvedená v čl. 135 odst. 1 nemůže být splněna, je osoba, která loď nebo letadlo na celní území Unie dopravila, nebo jiná osoba jednající na její účet povinna neprodleně o této skutečnosti vyrozumět celní orgány.
3. Celní orgány určí opatření, která budou přijata k zajištění celního dohledu nad zbožím uvedeným v odstavci 1 nebo nad lodí či letadlem a veškerým zbožím na palubě této lodě nebo tohoto letadla za okolností stanovených v odstavci 2 a případně k zajištění jeho následné dopravy k celnímu úřadu nebo na jiné místo určené nebo schválené celními orgány.
Článek 138
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro:
a)
oznamování příjezdu podle článku 133;
b)
dopravu zboží podle čl. 135 odst. 5.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 2
Předložení zboží, jeho vykládka a kontrola
Článek 139
Předložení zboží celnímu úřadu
1. Zboží, které vstoupilo na celní území Unie, neprodleně po jeho vstupu předloží na určeném celním úřadě či jiném místě určeném nebo schváleném celními orgány nebo ve svobodném pásmu k celnímu řízení některá z těchto osob:
a)
osoba, která zboží na celní území Unie přepravila;
b)
osoba, jejímž jménem nebo na jejíž účet jedná osoba, která zboží na toto území přepravila;
c)
osoba, která převzala odpovědnost za přepravu zboží poté, co zboží vstoupilo na celní území Unie.
2. Je-li zboží na celní území Unie přepraveno námořní nebo leteckou cestou a zůstane-li na palubě stejného dopravního prostředku za účelem přepravy, je celnímu úřadu předloženo pouze v přístavu nebo na letišti, kde se vykládá nebo překládá. Zboží, které bylo přepraveno na celní území Unie a jež se v rámci své cesty vykládá a opět nakládá na stejný dopravní prostředek, aby bylo možno vyložit nebo naložit jiné zboží, se v daném přístavu nebo na daném letišti celnímu úřadu nepředkládá.
3. Aniž jsou dotčeny povinnosti osoby uvedené v odstavci 1, může zboží celnímu úřadu místo ní předložit některá z těchto osob:
a)
osoba, která zboží ihned propustí do celního režimu;
b)
držitel povolení k provozování dočasných skladů nebo osoba, která vykonává činnost ve svobodném pásmu.
4. Osoba předkládající zboží uvede odkaz na vstupní souhrnné celní prohlášení nebo, jedná-li se o případ uvedený v článku 130, na celní prohlášení nebo celní prohlášení pro dočasné uskladnění podané ve vztahu k tomuto zboží, s výjimkou případů, kdy se od povinnosti podat vstupní souhrnné celní prohlášení upouští.
5. Není-li pro zboží, které není zbožím Unie a které se předkládá celnímu úřadu, podáno vstupní souhrnné celní prohlášení, a s výjimkou případů, kdy se od povinnosti podat toto celní prohlášení upouští, podá jedna z osob uvedených v čl. 127 odst. 4 neprodleně, aniž je dotčen čl. 127 odst. 6, toto prohlášení nebo místo něj celní prohlášení nebo celní prohlášení pro dočasné uskladnění.
6. Odstavec 1 nevylučuje použití zvláštních předpisů, pokud jde o zboží přepravované v příhraničních oblastech nebo potrubím a dráty, jakož i přepravu zanedbatelného hospodářského významu, jako jsou dopisy, pohlednice a tiskoviny a jim rovnocenné elektronické prostředky uchovávané na jiných médiích nebo zboží přepravované cestujícími, za podmínky, že tím není ohrožen celní dohled ani možnosti celní kontroly.
7. Zboží předložené celnímu úřadu nesmí být bez souhlasu celních orgánů přemístěno z místa, kde bylo celnímu úřadu předloženo.
Článek 140
Vykládka a kontrola zboží
1. Zboží se vykládá a překládá z dopravních prostředků, kterými je přepravováno, pouze s povolením celních orgánů a na místech, která k tomu tyto orgány určí nebo schválí.
Povolení se však nevyžaduje v případech bezprostředně hrozícího nebezpečí, které vyžaduje okamžité vyložení veškerého zboží nebo jeho části. V takovém případě o tom musí být celní orgány neprodleně informovány.
2. Celní orgány mohou kdykoli požadovat, aby bylo zboží vyloženo a vybaleno za účelem jeho kontroly, odběru vzorků nebo kontroly dopravních prostředků, kterými je zboží přepravováno.
Článek 141
Zboží přepravované v režimu tranzitu
1. Ustanovení čl. 135 odst. 2 až 6 a články 139 a 140 a články 144 až 149 se nevztahují na zboží, které v okamžiku, kdy bylo přepraveno na celní území Unie, již bylo v režimu tranzitu.
2. Články 140 a 144 až 149 se vztahují na zboží, které není zbožím Unie a je přepravováno v režimu tranzitu, poté, co bylo předloženo celnímu úřadu určení na celním území Unie v souladu s předpisy upravujícími režim tranzitu.
Článek 142
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284 s cílem stanovit podmínky pro schvalování míst ve smyslu čl. 139 odst. 1.
Článek 143
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro předkládání zboží celnímu úřadu ve smyslu článku 139.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 3
Dočasné uskladnění zboží
Článek 144
Zboží v dočasném uskladnění
Zboží, které není zbožím Unie, musí být od okamžiku předložení celnímu úřadu dočasně uskladněno.
Článek 145
Prohlášení pro dočasné uskladnění
1. Pro zboží, které není zbožím Unie a předkládá se celnímu úřadu, musí být podáno prohlášení pro dočasné uskladnění, jež obsahuje všechny údaje nezbytné pro uplatnění ustanovení, jimiž se řídí dočasné uskladnění.
2. Doklady vztahující se ke zboží v dočasném uskladnění se celním orgánům poskytují, vyžadují-li to právní předpisy Unie nebo je-li to nezbytné pro účely celní kontroly.
3. Prohlášení pro dočasné uskladnění musí být podáno nejpozději v okamžiku předložení zboží celnímu úřadu jednou z osob uvedených v čl. 139 odst. 1 nebo 2.
4. Nebylo-li upuštěno od povinnosti podat vstupní souhrnné celní prohlášení, obsahuje prohlášení pro dočasné uskladnění odkaz na případné vstupní souhrnné celní prohlášení podané pro zboží předkládané celnímu úřadu, ledaže zboží již bylo v dočasném uskladnění nebo bylo propuštěno do celního režimu a neopustilo celní území Unie.
5. Celní orgány mohou povolit, aby celní prohlášení pro dočasné uskladnění bylo podáno také ve formě:
a)
odkazu na jakékoliv vstupní souhrnné celní prohlášení podané pro dané zboží, doplněného o údaje prohlášení pro dočasné uskladnění; nebo
b)
manifestu nebo jiného přepravního dokladu, pokud obsahuje údaje o prohlášení pro dočasné uskladnění s odkazem na jakékoliv vstupní souhrnné celní prohlášení pro dané zboží.
6. Celní orgány mohou povolit, aby k podání prohlášení pro dočasné uskladnění byly použity obchodní, přístavní nebo přepravní informační systémy, pokud obsahují údaje, které jsou pro toto prohlášení nezbytné, a tyto údaje jsou k dispozici v souladu s odstavcem 3.
7. Na prohlášení pro dočasné uskladnění se použijí články 188 až 193.
8. Prohlášení o dočasném uskladnění může být rovněž použito pro účely:
a)
oznámení příjezdu podle článku 133; nebo
b)
předložení zboží celnímu úřadu uvedenému v článku 139, pokud splňuje podmínky stanovené v uvedeném článku.
9. Prohlášení pro dočasné uskladnění se nevyžaduje, pokud nejpozději při předložení zboží celnímu úřadu je v souladu s články 153 až 156 prokázáno, že se jedná o zboží Unie.
10. Celní orgány uchovají prohlášení pro dočasné uskladnění nebo k němu mají přístup za účelem ověření, že zboží, na které se vztahuje, je následně propuštěno do celního režimu nebo zpětně vyvezeno podle článku 149.
11. Pokud se zboží, které není zbožím Unie a je přepravováno v režimu tranzitu, předkládá celnímu úřadu určení na celním území Unie, považují se pro účely odstavců 1 až 10 údaje pro příslušnou tranzitní operaci za prohlášení pro dočasné uskladnění, pokud splňují příslušné požadavky. Držitel zboží však může po ukončení tranzitního režimu podat prohlášení pro dočasné uskladnění.
Článek 146
Změna a zrušení platnosti prohlášení pro dočasné uskladnění
1. Deklarantovi se na žádost povolí změnit po podání prohlášení pro dočasné uskladnění jeden nebo více údajů uvedených v tomto prohlášení. Změnou však nesmí být rozšířena působnost tohoto prohlášení na jiné zboží než na zboží, na které se původně vztahovalo.
Změnu však nelze provést poté, co:
a)
celní orgány informovaly osobu, která prohlášení podala, o svém záměru provést kontrolu zboží;
b)
celní orgány zjistily nesprávnost údajů uvedených v prohlášení;
2. Není-li zboží, pro něž bylo podáno prohlášení pro dočasné uskladnění, předloženo celnímu úřadu, zruší celní orgány platnost uvedeného prohlášení v každém z těchto případů:
a)
na návrh deklaranta;
b)
do 30 dnů od podání prohlášení.
Článek 147
Podmínky a povinnosti související s dočasným uskladněním zboží
1. Dočasně uskladněné zboží se skladuje pouze v dočasných skladech v souladu s článkem 148, popřípadě v odůvodněných případech na jiných místech určených nebo schválených celními orgány.
2. Aniž je dotčen čl. 134 odst. 2, může být dočasně uskladněné zboží podrobeno pouze úkonům potřebným k tomu, aby bylo uchováno v nezměněném stavu, aniž by se měnila jeho obchodní úprava nebo technická charakteristika.
3. Držitel povolení podle článku 148 nebo osoba provádějící uskladnění zboží v případech, kdy je zboží uskladněno na jiných místech určených nebo schválených celními orgány, zodpovídá za vše následující:
a)
zajištění toho, aby dočasně uskladněné zboží nebylo vyjmuto z celního dohledu;
b)
splnění povinností vyplývajících z dočasného uskladnění zboží.
4. Pokud zboží nemůže být z jakéhokoli důvodu ponecháno v dočasném uskladnění, přijmou celní orgány neprodleně veškerá opatření k nápravě situace u zboží v souladu s články 197, 198 a 199.
Článek 148
Povolení k provozování dočasného skladu
1. K provozování dočasného skladu se vyžaduje povolení celních orgánů. Toto povolení není vyžadováno v případě, že provozovatelem dočasného skladu je sám celní orgán.
V povolení se uvedou podmínky, za nichž je provozování dočasného skladu povoleno.
2. Povolení uvedené v odstavci 1 se udělí pouze osobám, jež splňují tyto podmínky:
a)
jsou usazeny na celním území Unie;
b)
poskytnou potřebnou záruku řádného provedení operací; je-li v povolení uvedeném v čl. 38 odst. 2 písm. a) zohledněno provozování dočasného skladu, má se za to, že oprávněný hospodářský subjekt pro celní zjednodušení tuto podmínku splňuje;
c)
poskytnou jistotu podle článku 89.
Pokud byla poskytnuta souborná jistota, sleduje se dodržování povinností s touto jistotou spojených prostřednictvím vhodného auditu.
3. Povolení uvedené v odstavci 1 se udělí pouze, pokud jsou celní orgány schopny vykonávat celní dohled, aniž by musely uplatňovat administrativní opatření, která jsou neúměrná daným hospodářským potřebám.
4. Držitel povolení musí vést příslušné záznamy v podobě schválené celními orgány.
Záznamy musí obsahovat informace a údaje, které celním orgánům umožní dohled nad provozem dočasného skladu, zejména pokud jde o identifikaci uskladněného zboží, jeho celní status a pohyb.
Má se za to, že oprávněný hospodářský subjekt pro celní zjednodušení splnil povinnost uvedenou v prvním a druhém pododstavci, pokud jsou jeho záznamy vhodné pro účely provozování dočasného uskladnění.
5. Celní orgány mohou držiteli povolení povolit, aby dočasně uskladněné zboží přemísťoval mezi různými dočasnými sklady, pokud takové přemísťování nezvyšuje riziko podvodu, a to v těchto případech:
a)
toto přemísťování probíhá v působnosti jednoho celního orgánu nebo
b)
na toto přemísťování se vztahuje pouze jedno povolení, udělené oprávněnému hospodářskému subjektu pro celní zjednodušení; nebo
c)
v ostatních případech přemísťování.
6. Je-li to hospodářsky odůvodněné a nebude-li tím nepříznivě dotčen celní dohled, mohou celní orgány povolit uskladnění zboží Unie v dočasném skladu. Takové zboží se nepovažuje za dočasně uskladněné zboží.
Článek 149
Ukončení dočasného uskladnění
Zboží, které není zbožím Unie a je dočasně uskladněno, musí být do 90 dnů propuštěno do celního režimu nebo zpětně vyvezeno.
Článek 150
Volba celního režimu
Není-li stanoveno jinak, má deklarant bez ohledu na povahu nebo množství zboží nebo jeho zemi původu, odeslání nebo určení možnost zvolit celní režim, do něhož má být zboží za podmínek platných pro tento režim propuštěno.
Článek 151
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
podmínky pro schvalování míst podle čl. 147 odst. 1;
b)
podmínky pro udělování povolení k provozování dočasného skladu podle článku 148;
c)
případy přemísťování podle čl. 148 odst. 5 písm. c).
Článek 152
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro:
a)
podávání celního prohlášení pro dočasné uskladnění podle článku 145;
b)
změny celního prohlášení pro dočasné uskladnění podle čl. 146 odst. 1;
c)
zrušení platnosti celního prohlášení pro dočasné uskladnění podle čl. 146 odst. 2;
d)
přemísťování zboží v dočasném uskladnění podle čl. 148 odst. 5.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
HLAVA V
OBECNÁ PRAVIDLA TÝKAJÍCÍ SE CELNÍHO STATUSU, PROPUŠTĚNÍ ZBOŽÍ DO CELNÍHO REŽIMU, OVĚŘOVÁNÍ, PROPUŠTĚNÍ ZBOŽÍ A NAKLÁDÁNÍ SE ZBOŽÍM
KAPITOLA 1
Celní status zboží
Článek 153
Předpoklad celního statusu zboží Unie
1. Veškeré zboží na celním území Unie se považuje za zboží, které má celní status zboží Unie, nezjistí-li se, že zboží není zbožím Unie.
2. Ve zvláštních případech, kdy se předpoklad uvedený v odstavci 1 neuplatní, je třeba celní status zboží Unie prokázat.
3. V zvláštních případech nemá zboží zcela získané na celním území Unie celní status zboží Unie, pokud bylo získáno ze zboží v dočasném uskladnění nebo zboží propuštěného do režimu vnějšího tranzitu, uskladnění, dočasného použití nebo aktivního zušlechťovacího styku.
Článek 154
Ztráta celního statusu zboží Unie
Zboží Unie přestává být zbožím Unie v těchto případech:
a)
opustí-li celní území Unie, pokud se nepoužijí pravidla týkající se vnitřního tranzitu;
b)
bylo-li zboží propuštěno do režimu vnějšího tranzitu, uskladnění nebo aktivního zušlechťovacího styku, pokud to celní předpisy dovolují;
c)
bylo-li zboží propuštěno do režimu konečného užití a následně bylo buď přenecháno ve prospěch státu, nebo zničeno, přičemž po něm zůstal odpad;
d)
je-li po propuštění zboží zrušena platnost celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu.
Článek 155
Zboží Unie dočasně opouštějící celní území Unie
1. V případech uvedených v čl. 227 odst. 2 písm. b) až f) si zboží zachová celní status zboží Unie pouze tehdy, je-li tento status zjištěn za určitých podmínek a způsobem, které jsou stanoveny celními předpisy.
2. Ve zvláštních případech se může zboží Unie pohybovat mezi dvěma místy na celním území Unie, aniž by podléhalo celnímu režimu, a dočasně též mimo toto území, aniž by došlo ke změně jeho celního statusu.
Článek 156
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
případy, kdy se neuplatní předpoklad stanovený v čl. 153 odst. 1;
b)
podmínky pro povolení zjednodušeného prokazování celního statusu zboží Unie;
c)
případy, kdy zboží uvedené v čl. 153 odst. 3 nemá celní status zboží Unie;
d)
případy, kdy nedochází ke změně celního statusu zboží podle čl. 155 odst. 2.
Článek 157
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro prokazování a ověřování celního statusu zboží Unie.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
KAPITOLA 2
Propuštění zboží do celního režimu
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 158
Uvedení zboží v celním prohlášení a dohled celních orgánů nad zbožím Unie
1. Veškeré zboží, které má být propuštěno do celního režimu, s výjimkou režimu svobodného pásma, musí být uvedeno v celním prohlášení, které je příslušné pro daný celní režim.
2. Ve zvláštních případech, kromě případů uvedených v čl. 6 odst. 2, lze podat celní prohlášení jinými způsoby, než je metoda elektronického zpracování dat.
3. Zboží Unie navržené v prohlášení k vývozu, k propuštění do režimu vnitřního tranzitu Unie nebo pasivního zušlechťovacího styku je pod celním dohledem od okamžiku přijetí celního prohlášení uvedeného v odstavci 1 až do okamžiku, kdy opustí celní území Unie nebo je přenecháno ve prospěch státu nebo zničeno nebo kdy je platnost celního prohlášení zrušena.
Článek 159
Příslušné celní úřady
1. Nestanoví-li právní předpisy Unie jinak, určí místní a věcnou příslušnost jednotlivých celních úřadů na svém území členské státy.
2. Členské státy zajistí, aby byly na těchto úřadech stanoveny dostatečné a vhodné úřední hodiny, a zohlední při tom povahu přepravy a zboží a celní režim, do něhož má být zboží propuštěno, aby nebyla bržděna ani narušena plynulost mezinárodní dopravy.
3. Není-li stanoveno jinak, je celním úřadem příslušným k propuštění zboží do určitého celního režimu celní úřad, do jehož působnosti spadá místo, v němž bylo zboží předloženo celnímu úřadu.
Článek 160
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví případy, v nichž lze podle čl. 158 odst. 2 podat celní prohlášení jinými způsoby, než je metoda elektronického zpracování dat.
Článek 161
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy:
a)
pro určení jiných příslušných celních úřadů, než jsou úřady uvedené v čl. 159 odst. 3, včetně celních úřadů vstupu a výstupu;
b)
pro podávání celního prohlášení v případech uvedených v čl. 158 odst. 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 2
Standardní celní prohlášení
Článek 162
Obsah standardního celního prohlášení
Standardní celní prohlášení obsahují veškeré náležitosti nezbytné pro použití ustanovení upravujících celní režim, do kterého je zboží navrženo v celním prohlášení.
Článek 163
Podklady
1. Podklady, které jsou nezbytné pro použití ustanovení upravujících celní režim, do kterého je zboží navrženo v celním prohlášení, musí být ve vlastnictví deklaranta a být celním orgánům k dispozici v okamžiku podání celního prohlášení.
2. Podklady se celním orgánům poskytují, vyžadují-li to právní předpisy Unie nebo je-li to nezbytné pro účely celní kontroly.
3. Ve zvláštních případech mohou hospodářské subjekty podklady vypracovat, pokud to celní orgány povolí.
Článek 164
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví pravidla pro udělování povolení podle čl. 163 odst. 3.
Článek 165
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro:
a)
podávání standardního celního prohlášení uvedeného v článku 162;
b)
zajištění dostupnosti podkladů uvedených v čl. 163 odst. 1.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 3
Zjednodušená celní prohlášení
Článek 166
Zjednodušené celní prohlášení
1. Celní orgány mohou osobě povolit propuštění zboží do celního režimu na základě zjednodušeného celního prohlášení, které nemusí obsahovat některé údaje uvedené v článku 162 nebo podklady uvedené v článku 163.
2. Pravidelné využívání zjednodušeného celního prohlášení uvedeného v odstavci 1 podléhá povolení celních orgánů.
Článek 167
Doplňkové celní prohlášení
1. V případě zjednodušeného celního prohlášení podle článku 166 nebo zápisu do záznamů deklaranta podle článku 182 deklarant u příslušného celního úřadu ve stanovené lhůtě podá doplňkové celní prohlášení obsahující údaje, které jsou nezbytné pro daný celní režim.
V případě zjednodušeného celního prohlášení uvedeného v článku 166 musí být nezbytné podklady v držení deklaranta a být celním orgánům k dispozici ve stanovené lhůtě.
Doplňkové celní prohlášení může být obecné, pravidelné nebo souhrnné povahy.
2. Od povinnosti podat doplňkové celní prohlášení se upustí v těchto případech:
a)
je-li zboží v režimu uskladnění v celním skladu;
b)
v jiných zvláštních případech.
3. Celní orgány mohou od požadavku na podání doplňkového celního prohlášení upustit, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
zjednodušené celní prohlášení se týká zboží, jehož hodnota a množství jsou nižší než statistický práh;
b)
zjednodušené celní prohlášení již obsahuje veškeré informace potřebné pro příslušný celní režim; a
c)
zjednodušené celní prohlášení není podáno zápisem do záznamů deklaranta.
4. Zjednodušené celní prohlášení uvedené v článku 166 nebo zápis do záznamů deklaranta uvedený v článku 182 a doplňkové celní prohlášení se považují za jeden nedělitelný doklad, který nabývá účinku dnem přijetí zjednodušeného celního prohlášení v souladu s článkem 172, respektive dnem zápisu zboží do záznamů deklaranta.
5. Pro účely článku 87 se za místo, kde má být doplňkové celní prohlášení podáno, považuje místo, kde bylo podáno celní prohlášení.
Článek 168
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
podmínky pro udělování povolení podle čl. 166 odst. 2;
b)
lhůta podle čl. 167 odst. 1 prvního pododstavce, v níž má být podáno doplňkové celní prohlášení;
c)
lhůta podle čl. 167 odst. 1 druhého pododstavce, v níž mají být podklady v držení deklaranta;
d)
ostatní konkrétní případy, kdy se upustí od povinnosti podávat doplňkové celní prohlášení podle čl. 167 odst. 2 písm. b).
Článek 169
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro podávání:
a)
zjednodušeného celního prohlášení uvedeného v článku 166;
b)
doplňkového celního prohlášení uvedeného v článku 167.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 4
Ustanovení, která se použijí na všechna celní prohlášení
Článek 170
Podání celního prohlášení
1. Aniž je dotčen čl. 167 odst. 1, celní prohlášení může podat každá osoba, která je schopna poskytnout veškeré informace, které jsou požadovány pro použití ustanovení upravujících celní režim, do kterého je zboží navrženo v celním prohlášení. Tato osoba musí být rovněž schopna celnímu úřadu předmětné zboží předložit nebo zajistit jeho předložení.
Vyplývají-li však z přijetí celního prohlášení pro určitou osobu zvláštní povinnosti, podá uvedené celní prohlášení tato osoba nebo její zástupce.
2. Deklarant musí být usazen na celním území Unie.
3. Odchylně od odstavce 2 nemusí být na celním území Unie usazeni tito deklaranti:
a)
osoby podávající celní prohlášení pro režim tranzitu nebo dočasného použití;
b)
osoby příležitostně podávající celní prohlášení, a to i pro účely konečného užití nebo aktivního zušlechťovacího styku, pokud to celní orgány považují za odůvodněné;
c)
osoby usazené v zemi, jejíž území sousedí s celním územím Unie, které předkládají zboží, na něž se vztahuje celní prohlášení, u hraničního celního úřadu Unie sousedícího s touto zemí, pokud tato země, v níž jsou osoby usazeny, poskytuje reciproční výhody osobám usazeným na celním území Unie.
4. Celní prohlášení podléhají úřednímu ověření.
Článek 171
Podání celního prohlášení před předložením zboží
Celní prohlášení lze podat před očekávaným předložením zboží celnímu úřadu. Není-li zboží předloženo do 30 dnů od podání celního prohlášení, má se za to, že celní prohlášení nebylo podáno.
Článek 172
Přijetí celního prohlášení
1. Celní prohlášení splňující podmínky stanovené v této kapitole přijmou celní orgány okamžitě, za podmínky, že zboží, na které se vztahuje, bylo předloženo celnímu úřadu.
2. Není-li stanoveno jinak, je dnem přijetí celního prohlášení celními orgány den, který se použije pro použití ustanovení upravujících celní režim, do kterého je zboží v celním prohlášení navrženo, a pro veškeré další dovozní nebo vývozní formality.
Článek 173
Změna celního prohlášení
1. Deklarantovi se na jeho žádost povolí změna jednoho nebo více údajů uvedených v již přijatém celním prohlášení. Změnou však nesmí být rozšířena působnost celního prohlášení na jiné zboží než na zboží, na které se původně vztahovalo.
2. Změna se však nepovolí, jestliže je o její provedení požádáno poté, co došlo k jedné z těchto událostí:
a)
celní orgány informovaly deklaranta o svém záměru provést kontrolu zboží;
b)
celní orgány zjistily nesprávnost údajů uvedených v celním prohlášení;
c)
celní orgány zboží propustily.
3. Na žádost deklaranta podanou do tří let ode dne přijetí celního prohlášení může být povolena změna celního prohlášení po propuštění zboží, aby deklarant mohl splnit své povinnosti v souvislosti s propuštěním zboží do příslušného celního režimu.
Článek 174
Zrušení platnosti celního prohlášení
1. Na žádost deklaranta zruší celní orgány platnost již přijatého celního prohlášení v každém z těchto případů:
a)
jsou-li přesvědčeny, že zboží má být neprodleně propuštěno do jiného celního režimu;
b)
jsou-li přesvědčeny, že v důsledku zvláštních okolností již není propuštění do celního režimu, do kterého bylo zboží navrženo v celním prohlášení, odůvodněné.
Pokud však celní orgány informovaly deklaranta o svém záměru provést kontrolu zboží, přijme se žádost o zrušení platnosti celního prohlášení poté, co bude tato kontrola provedena.
2. Není-li stanoveno jinak, po propuštění zboží již platnost celního prohlášení nelze zrušit.
Článek 175
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví případy, kdy je platnost celního prohlášení zrušena po propuštění zboží, jak je uvedeno v čl. 174 odst. 2.
Článek 176
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro:
a)
podávání celního prohlášení podle článku 171;
b)
přijímání celního prohlášení uvedeného v článku 172, včetně uplatňování těchto pravidel v případech uvedených v článku 179;
c)
změny celního prohlášení po propuštění zboží podle čl. 173 odst. 3.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 5
Jiná zjednodušení
Článek 177
Zjednodušení při vyhotovení celního prohlášení pro zboží různých podpoložek celního sazebníku
1. Tvoří-li zásilku zboží, které patří do různých podpoložek celního sazebníku, a zacházení s jednotlivým zbožím podle příslušných podpoložek celního sazebníku pro účely vyhotovení celního prohlášení by bylo spojeno s prací a náklady neúměrnými dovoznímu nebo vývoznímu clu, které se na ně vztahuje, mohou celní orgány na žádost deklaranta souhlasit s tím, že celá zásilka bude podléhat dovoznímu nebo vývoznímu clu odpovídajícímu podpoložce zboží s nejvyšší celní sazbou dovozního nebo vývozního cla.
2. Celní orgány odmítnou použití zjednodušení uvedeného v odstavci 1 na zboží podléhající zákazům nebo omezením nebo spotřební dani, pokud je k uplatnění příslušného opatření zapotřebí správné zařazení.
Článek 178
Svěření prováděcích pravomocí
Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme opatření pro určení sazební podpoložky pro použití čl. 177 odst. 1.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Článek 179
Centralizované celní řízení
1. Celní orgány mohou na žádost povolit, aby u celního úřadu příslušného v místě, kde je osoba usazena, tato osoba podala celní prohlášení pro zboží, které je předkládáno celním orgánům na jiném celním úřadě.
Od požadavku na povolení uvedeného v první pododstavci lze upustit, pokud je celní prohlášení podáno a zboží předloženo celním úřadům podřízeným stejnému celnímu orgánu.
2. Žadatel o povolení uvedené v odstavci 1 musí být oprávněným hospodářským subjektem pro celní zjednodušení.
3. Celní úřad, u nějž je celní prohlášení podáno:
a)
dohlíží nad propuštěním zboží do příslušného celního režimu;
b)
provádí celní kontroly za účelem ověření celního prohlášení podle čl. 188 písm. a) a b);
c)
v odůvodněných případech žádá celní úřad, u nějž je zboží předkládáno, o provedení celních kontrol za účelem ověření celního prohlášení podle čl. 188 písm. c) a d); a
d)
provádí celní formality za účelem zajištění částky dovozního a vývozního cla, jež odpovídá celnímu dluhu.
4. Celní úřad, u nějž je podáno celní prohlášení, a celní úřad, u nějž je předkládáno zboží, si vyměňují informace nezbytné pro ověření celního prohlášení a pro propuštění zboží.
5. Celní úřad, u nějž je zboží předkládáno, provádí bez ohledu na vlastní kontroly související se zbožím, jež vstoupilo na celní území Unie nebo jej opustilo, celní kontroly uvedené v odst. 3 písm. c) a poskytuje celnímu úřadu, u nějž bylo podáno celní prohlášení, výsledky těchto kontrol.
6. Celní úřad, u nějž bylo podáno celní prohlášení, propustí zboží v souladu s články 194 a 195, přičemž zohlední:
a)
výsledky vlastních kontrol provedených za účelem ověření celního prohlášení;
b)
výsledky kontrol provedených celním úřadem, u nějž je zboží předkládáno, za účelem ověření celního prohlášení, a kontrol souvisejících se zbožím, jež vstoupilo na celní území Unie nebo jej opustilo.
Článek 180
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví podmínky pro udělování povolení podle čl. 179 odst. 1 prvního pododstavce.
Článek 181
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro:
a)
centralizované celní řízení včetně příslušných celních formalit a kontrol podle článku 179;
b)
upuštění od povinnosti předložit zboží podle čl. 182 odst. 3 v souvislosti s centralizovaným celním řízením.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Článek 182
Zápis do záznamů deklaranta
1. Celní úřady mohou osobě na žádost povolit podání celního prohlášení, včetně zjednodušeného celního prohlášení, ve formě zápisu do záznamů deklaranta, pokud celní orgány mají v elektronickém systému deklaranta přístup k údajům z daného celního prohlášení v okamžiku, kdy je podáno celní prohlášení ve formě zápisu do záznamů deklaranta.
2. Celní prohlášení se považuje za přijaté v okamžiku zápisu zboží do záznamů.
3. Celní úřady mohou na žádost upustit od povinnosti předložit zboží. V takovém případě se zboží považuje za propuštěné v okamžiku zápisu do záznamů deklaranta.
Od uvedené povinnosti lze upustit pouze v případech, kdy jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
deklarant je oprávněným hospodářským subjektem pro celní zjednodušení;
b)
povaha a oběh příslušného zboží to vyžadují a jsou celnímu úřadu známy;
c)
celní úřad vykonávající dohled má přístup ke všem informacím, jež považuje za nezbytné k tomu, aby v případě potřeby mohl uplatnit své právo zboží přezkoumat; a
d)
v okamžiku zápisu do záznamů se na zboží již nevztahují zákazy nebo omezení, ledaže je v povolení uvedeno něco jiného.
Celní úřad vykonávající dohled může nicméně ve zvláštních případech požádat o předložení zboží.
4. V povolení se uvedou podmínky, za nichž je propuštění zboží povoleno.
Článek 183
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví podmínky pro udělování povolení podle čl. 182 odst. 1.
Článek 184
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro zápis do záznamů deklaranta podle článku 182 včetně příslušných celních formalit a kontrol.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Článek 185
Samoschvalování
1. Celní orgány mohou na žádost povolit hospodářskému subjektu, aby provedl některé celní formality, které mají provádět celní orgány, s cílem určit částku splatného dovozního a vývozního cla a provést některé kontroly pod celním dohledem.
2. Žadatel o povolení uvedené v odstavci 1 musí být oprávněným hospodářským subjektem pro celní zjednodušení.
Článek 186
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
podmínky pro udělování povolení podle čl. 185 odst. 1;
b)
celní formality a kontroly, jež má provádět držitel povolení podle čl. 185 odst. 1.
Článek 187
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro celní formality a kontroly, které může provádět držitel povolení v souladu s čl. 185 odst. 1.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
KAPITOLA 3
Ověřování a propuštění zboží
Oddíl 1
Ověřování
Článek 188
Ověřování celního prohlášení
Za účelem ověření správnosti údajů uvedených v celním prohlášení, které bylo přijato, celní orgány mohou:
a)
kontrolovat prohlášení a podklady;
b)
požadovat od deklaranta poskytnutí dalších dokladů;
c)
kontrolovat zboží;
d)
odebírat vzorky za účelem analýzy nebo důkladné kontroly zboží.
Článek 189
Kontrola zboží a odběr vzorků
1. Přepravu zboží na místa, kde bude kontrolováno a kde budou odebrány vzorky, jakož i veškerou nezbytnou manipulaci, která je s kontrolou zboží či odebráním vzorků spojená, zajišťuje deklarant sám nebo na svou odpovědnost. Vzniklé náklady nese deklarant.
2. Deklarant má právo být přítomen či zastoupen při kontrole zboží a odebírání vzorků. Mají-li k tomu celní orgány přiměřené důvody, mohou vyžadovat, aby byl deklarant nebo jeho zástupce přítomen při kontrole zboží nebo odebírání vzorků nebo aby jim poskytl potřebnou součinnost k usnadnění kontroly zboží nebo odebrání vzorků.
3. Jsou-li vzorky odebrány v souladu s platnými předpisy, nevzniká celním orgánům povinnost tyto vzorky zaplatit nebo nahradit, avšak nesou náklady na jejich analýzu nebo kontrolu.
Článek 190
Částečná kontrola zboží a částečný odběr vzorků
1. Je-li kontrolována pouze část zboží, na které se vztahuje celní prohlášení, nebo jsou-li odebrány vzorky pouze z části zboží, jsou výsledky této částečné kontroly, analýzy nebo kontroly vzorků platné pro veškeré zboží, na které se vztahuje totéž celní prohlášení.
Jestliže se však deklarant domnívá, že výsledky částečné kontroly, analýzy nebo kontroly odebraných vzorků neplatí pro zbývající zboží, na které se vztahuje celní prohlášení, může požadovat provedení další kontroly nebo odběru vzorků. Žádosti se vyhoví, pokud zboží ještě nebylo propuštěno, nebo v případě, že již propuštěno bylo, prokáže-li deklarant, že zboží nebylo nijak upraveno.
2. Obsahuje-li celní prohlášení zboží spadající pod dvě nebo více položek, pokládají se pro účely odstavce 1 údaje ke zboží spadajícímu pod každou položku za samostatné celní prohlášení.
Článek 191
Výsledky ověření
1. Výsledky ověření celního prohlášení jsou podkladem pro použití ustanovení upravujících celní režim, do kterého je zboží propuštěno.
2. Není-li celní prohlášení ověřováno, použije se odstavec 1 na základě údajů uvedených v dotyčném celním prohlášení.
3. Výsledky ověření zjištěné celními orgány mají stejnou dokazovací hodnotu na celém celním území Unie.
Článek 192
Opatření k identifikaci zboží
1. Je-li k zajištění dodržování ustanovení upravujících celní režim, do kterého je zboží navrženo v celním prohlášení, nutná jeho identifikace, přijmou celní orgány či případně hospodářské subjekty oprávněné k tomu celními orgány nezbytná opatření k identifikaci zboží.
Tato opatření k identifikaci zboží mají stejný právní účinek na celém celním území Unie.
2. Prostředky k identifikaci umístěné na zboží, obalu nebo dopravních prostředcích odstraní nebo zničí pouze celní orgány nebo případně hospodářské subjekty oprávněné k tomu celními orgány, není-li v důsledku nepředvídatelných okolností nebo vyšší moci jejich odstranění nebo zničení nezbytné k zajištění ochrany zboží nebo dopravních prostředků.
Článek 193
Svěření prováděcích pravomocí
Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví opatření týkající se ověření celního prohlášení, kontroly zboží a odběru vzorků a výsledků ověření.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 2
Propuštění
Článek 194
Propuštění zboží
1. Jsou-li splněny podmínky stanovené pro propuštění zboží do dotyčného režimu a pod podmínkou, že se na zboží nevztahují žádná omezení ani zákazy, propustí celní orgány zboží ihned poté, co byly údaje uvedené v celním prohlášení ověřeny nebo přijaty bez ověření.
První pododstavec se použije rovněž v případech, kdy ověření uvedené v článku 188 nelze dokončit v přiměřené lhůtě a přítomnost zboží pro účely ověření již není nutná.
2. Veškeré zboží, na které se vztahuje totéž celní prohlášení, se propouští současně.
Obsahuje-li celní prohlášení zboží spadající pod dvě nebo více položek, pokládají se pro účely prvního pododstavce údaje ke zboží spadajícímu pod každou položku za samostatné celní prohlášení.
Článek 195
Propuštění podmíněné zaplacením částky dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu nebo poskytnutím jistoty
1. Vznikne-li propuštěním zboží do celního režimu celní dluh, je propuštění zboží podmíněno zaplacením částky dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu nebo poskytnutím jistoty, kterou se tento dluh zajistí.
První pododstavec se však, aniž je dotčen třetí pododstavec, nevztahuje na dočasné použití s částečným osvobozením od dovozního cla.
Požadují-li celní orgány na základě ustanovení upravujících celní režim, do kterého je zboží navrženo v celním prohlášení, poskytnutí jistoty, je zboží do tohoto celního režimu propuštěno až po poskytnutí této jistoty.
2. Ve zvláštních případech není propuštění zboží podmíněno poskytnutím jistoty pro zboží, na které se vztahuje žádost o čerpání celní kvóty.
3. Pokud se použije zjednodušení podle článků 166, 182 a 185 a je poskytnuta souborná jistota, není propuštění zboží podmíněno sledováním jistoty celními orgány.
Článek 196
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými stanoví případy uvedené v čl. 195 odst. 2.
KAPITOLA 4
Nakládání se zbožím
Článek 197
Zničení zboží
Mají-li k tomu celní orgány dostatečné důvody, mohou požadovat, aby bylo zboží, které bylo předloženo celnímu úřadu, zničeno, a o této skutečnosti vyrozumí jeho držitele. Náklady na zničení zboží nese držitel zboží.
Článek 198
Opatření přijímaná celními orgány
1. Celní orgány přijmou veškerá nezbytná opatření, včetně zabavení a prodeje nebo zničení zboží, pro nakládání se zbožím v těchto případech:
a)
nebyla-li splněna jedna z povinností stanovených celními předpisy týkající se vstupu zboží, které není zbožím Unie, na celní území Unie, nebo bylo zboží vyjmuto z dohledu celních orgánů;
b)
pokud zboží nemohlo být propuštěno z některého z těchto důvodů:
i)
ve lhůtě stanovené celními orgány nebylo možno provést kontrolu zboží nebo v ní pokračovat z důvodů, které lze přičítat deklarantovi,
ii)
doklady, které musí být poskytnuty před umístěním nebo propuštěním zboží do daného celního režimu, nebyly poskytnuty,
iii)
ve stanovené lhůtě nebyly uhrazeny platby nebo nebyla poskytnuta jistota, které měly být uhrazeny nebo poskytnuty v souvislosti s dovozním nebo vývozním clem,
iv)
na zboží se vztahují zákazy nebo omezení;
c)
pokud zboží nebylo v přiměřené lhůtě po propuštění vyzvednuto;
d)
pokud se po propuštění zjistí, že zboží nesplňovalo podmínky pro toto propuštění; nebo
e)
pokud je zboží přenecháno ve prospěch státu v souladu s článkem 199.
2. Zboží, které není zbožím Unie a které bylo přenecháno ve prospěch státu, zabráno nebo zabaveno, se považuje za zboží, které bylo propuštěno do režimu uskladnění v celním skladu. Zanese se do záznamů provozovatele celního skladu, popřípadě do záznamů celních orgánů, pokud mají zboží v držení ony.
Je-li již zboží, které má být zničeno, přenecháno ve prospěch státu, zajištěno nebo zabaveno, předmětem celního prohlášení, uvede se do záznamů odkaz na toto celní prohlášení. Celní orgány platnost tohoto celního prohlášení zruší.
3. Náklady opatření uvedených v prvním odstavci nese:
a)
v případě uvedeném v odst. 1 písm. a) osoba, jež měla splnit příslušné povinnosti nebo jež celním orgánům neumožnila dohled nad zbožím;
b)
v případech uvedených v odst. 1 písm. b) a c) deklarant;
c)
v případě uvedeném v odst. 1 písm. d) osoba, jež má splnit podmínky, jimiž se řídí propuštění zboží;
d)
v případě uvedeném v odst. 1 písm. e) osoba, jež zboží přenechá ve prospěch státu.
Článek 199
Přenechání zboží
Zboží, které není zbožím Unie, a zboží v režimu konečného užití může držitel režimu nebo případně držitel zboží na základě předchozího povolení celních orgánů přenechat ve prospěch státu.
Článek 200
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro:
a)
zničení zboží podle článku 197;
b)
prodej zboží podle čl. 198 odst. 1;
c)
přenechání zboží ve prospěch státu podle článku 199.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
HLAVA VI
PROPUŠTĚNÍ DO VOLNÉHO OBĚHU A OSVOBOZENÍ OD DOVOZNÍHO CLA
KAPITOLA 1
Propuštění do volného oběhu
Článek 201
Rozsah působnosti a účinek
1. Zboží, které není zbožím Unie a které má být uvedeno na trh Unie nebo je zamýšleno k soukromému použití nebo k osobní spotřebě na celním území Unie, se propustí do volného oběhu.
2. Propuštění do volného oběhu zahrnuje:
a)
výběr veškerého dlužného dovozního cla;
b)
případně výběr dalších poplatků stanovených příslušnými platnými předpisy týkajícími se výběru těchto poplatků;
c)
uplatnění obchodněpolitických opatření a zákazů a omezení, pokud nebyla uplatněna v dřívější fázi; a
d)
splnění dalších formalit stanovených pro dovoz daného zboží.
3. Propuštěním do volného oběhu získává zboží, které není zbožím Unie, celní status zboží Unie.
Článek 202
Obchodněpolitická opatření
1. Pokud byly do volného oběhu propuštěny výrobky v režimu aktivního zušlechťovacího styku a výpočet částky dovozního cla se provádí podle čl. 86 odst. 3, použijí se obchodněpolitická opatření týkající se propuštění zboží, které bylo propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku, do volného oběhu.
2. Odstavec 1 se nepoužije na odpad a zbytky.
3. Pokud byly do volného oběhu propuštěny výrobky v režimu aktivního zušlechťovacího styku a výpočet částky dovozního cla se provádí podle čl. 85 odst. 1, použijí se obchodněpolitická opatření týkající se tohoto zboží pouze tehdy, pokud těmto opatřením podléhá zboží propuštěné do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
4. Pokud právní předpisy Unie stanoví obchodněpolitická opatření pro propuštění do volného oběhu, nepoužijí se tato opatření na zpracované výrobky propuštěné do volného oběhu z režimu pasivního zušlechťovacího styku, pokud:
a)
si zpracované výrobky zachovají původ v Unii ve smyslu článku 60;
b)
je součástí pasivního zušlechťovacího styku oprava, včetně systému prosté výměny uvedeného v článku 261; nebo
c)
režim pasivního zušlechťovacího styku následuje po činnostech dalšího zpracování v souladu s článkem 258.
KAPITOLA 2
Osvobození od dovozního cla
Oddíl 1
Vrácené zboží
Článek 203
Rozsah působnosti a účinek
1. Zboží, které není zbožím Unie a původně bylo vyvezeno z celního území Unie jako zboží Unie a které je ve lhůtě tří let vráceno na toto území a v celním prohlášení navrženo na propuštění do volného oběhu, je na žádost dotyčné osoby osvobozeno od dovozního cla.
První pododstavec se použije i v případě, že vrácené zboží představuje pouze část zboží původně vyvezeného z celního území Unie.
2. Pokud to zvláštní okolnosti odůvodňují, lze tříletou lhůtu uvedenou v odstavci 1 prodloužit.
3. Bylo-li vrácené zboží před vývozem z celního území Unie propuštěno do volného oběhu bez cla nebo se sníženou sazbou dovozního cla na základě konkrétního konečného užití, přizná se osvobození od dovozního cla podle odstavce 1 pouze tehdy, má-li toto zboží být propuštěno do volného oběhu k témuž konečnému užití.
Má-li být dotyčné zboží propuštěno do volného oběhu k jinému konečnému užití, sníží se částka dovozního cla o případně vybranou částku cla při prvním propuštění tohoto zboží do volného oběhu. Je-li tato částka vyšší než částka vyměřená při propuštění vráceného zboží do volného oběhu, žádná náhrada se neposkytuje.
4. Ztratí-li zboží Unie svůj celní status zboží Unie podle článku 154 a je-li následně propuštěno do volného oběhu, použijí se odstavce 1, 2 a 3.
5. Osvobození od dovozního cla se poskytuje pouze tehdy, je-li zboží vráceno ve stavu, v němž bylo vyvezeno.
6. Osvobození od dovozního cla musí být podloženo informacemi, jež potvrzují splnění podmínek pro osvobození.
Článek 204
Zboží, na které se vztahovalo opatření stanovené v rámci společné zemědělské politiky
Není-li ve zvláštních případech stanoveno jinak, osvobození od dovozního cla stanovené v článku 203 se nepřizná zboží, které bylo zvýhodněno opatřeními v rámci společné zemědělské politiky a jež zahrnují jejich vývoz z celního území Unie.
Článek 205
Zboží, které již bylo propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku
1. Článek 203 se použije na zušlechtěné výrobky, které byly původně zpětně vyvezeny z celního území Unie poté, co byly propuštěny do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
2. Na žádost deklaranta a za předpokladu, že deklarant předloží nezbytné informace, se částka dovozního cla za zboží uvedené v odstavci 1 určí v souladu s čl. 86 odst. 3. Den přijetí prohlášení o zpětném vývozu se považuje za den propuštění zboží do volného oběhu.
3. Osvobození od dovozního cla podle článku 203 se nepřizná v případě zušlechtěných výrobků, které byly vyvezeny v souladu s čl. 223 odst. 2 písm. c), není-li zajištěno, že zboží nebude propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
Článek 206
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
případy, kdy se zboží považuje za vrácené ve stavu, v němž bylo vyvezeno;
b)
zvláštní případy podle článku 204.
Článek 207
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech procesní pravidla pro poskytování informací podle čl. 203 odst. 6.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 2
Mořský rybolov a produkty získané z moře
Článek 208
Produkty mořského rybolovu a jiné produkty získané z moře
1. Aniž je dotčen čl. 60 odst. 1, jsou od dovozního cla při svém propuštění do volného oběhu osvobozeny tyto produkty:
a)
produkty mořského rybolovu a jiné produkty získané z teritoriálních vod země nebo území mimo celní území Unie pouze plavidly registrovanými nebo přihlášenými v některém členském státě a plujícími pod vlajkou tohoto státu;
b)
produkty, které byly vyrobeny z produktů uvedených v písmenu a) na palubě plavidel, která je zpracovávají, splňujících podmínky stanovené v písmenu a).
2. Osvobození od dovozního cla podle odstavce 1 musí být doloženo splněním podmínek uvedených v uvedeném odstavci.
Článek 209
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy, jakými se dokládá splnění podmínky podle čl. 208 odst. 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
HLAVA VII
ZVLÁŠTNÍ REŽIMY
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 210
Rozsah působnosti
Zboží může být propuštěno do některé z těchto kategorií zvláštních režimů:
a)
tranzit, což zahrnuje vnější a vnitřní tranzit;
b)
uskladnění, což zahrnuje uskladnění v celním skladu a svobodná pásma;
c)
zvláštní účel, což zahrnuje dočasné použití a konečné užití;
d)
zušlechtění, což zahrnuje aktivní a pasivní zušlechťovací styk.
Článek 211
Povolení
1. Povolení vydané celními orgány se vyžaduje pro:
a)
použití režimu aktivního nebo pasivního zušlechťovacího styku, režimu dočasného použití nebo režimu konečného užití;
b)
provozování zařízení pro uskladnění zboží v celním skladu, kromě případů, kdy skladovací zařízení provozuje samotný celní orgán.
Podmínky, za kterých je povoleno použití jednoho nebo více režimů uvedených v prvním pododstavci nebo provozování skladovacích zařízení, se uvedou v povolení.
2. Celní orgány udělí povolení se zpětným účinkem, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
jsou prokázány hospodářské důvody;
b)
žádost nesouvisí s pokusem o klamavé jednání;
c)
žadatel na základě účtů nebo záznamů prokázal, že:
i)
jsou splněny veškeré požadavky daného režimu;
ii)
zboží může popřípadě být pro rozhodné období identifikováno;
iii)
uvedené účty nebo záznamy umožňují kontrolu daného režimu;
d)
je možné splnit všechny formality nezbytné pro nápravu situace u zboží, včetně případného zrušení platnosti příslušného celního prohlášení;
e)
žadateli nebylo uděleno povolení se zpětným účinkem v průběhu tří let ode dne přijetí žádosti;
f)
posouzení ekonomických podmínek se nevyžaduje, ledaže se žádost týká obnovení povolení pro stejný druh operace a zboží;
g)
žádost se netýká provozování skladovacích zařízení pro uskladnění zboží v celním skladu; a
h)
pokud se žádost týká obnovení povolení pro stejný druh operace a zboží, musí být podána do tří let od pozbytí platnosti původního povolení.
Celní orgány mohou povolení se zpětným účinkem udělit i tehdy, pokud zboží propuštěné do celního režimu již není dostupné v okamžiku, kdy byla žádost o toto povolení přijata.
3. Není-li stanoveno jinak, je povolení uvedené v odstavci 1 udělováno pouze osobám, které splňují všechny následující podmínky:
a)
jsou usazeny na celním území Unie;
b)
poskytnou potřebnou záruku řádného provedení operací; pokud je v povolení uvedeném v čl. 38 odst. 2 písm. a) zohledněna činnost týkající se dotyčného zvláštního režimu, má se za to, že oprávněný hospodářský subjekt pro celní zjednodušení splňuje tuto podmínku.
c)
může-li u zboží, které bylo propuštěno do zvláštního režimu, vzniknout celní dluh nebo jiné poplatky, poskytnou jistotu v souladu s článkem 89; a
d)
v případě dočasného použití používají zboží nebo zajišťují jeho použití, a v případě režimu aktivního zušlechťovacího styku provádějí nebo zajišťují provádění zušlechťovacích operací.
4. Není-li stanoveno jinak, je povolení uvedené v odstavci 1 uděleno pouze tehdy, jsou-li kromě podmínek uvedených v odstavci 3 splněny i všechny tyto podmínky:
a)
celní orgány mohou nad prováděním daného režimu vykonávat celní dohled, aniž by musely uplatňovat administrativní opatření, která jsou neúměrná daným hospodářským potřebám;
b)
povolením použít režim zušlechťovacího styku nejsou nepříznivě dotčeny zásadní zájmy výrobců Unie (hospodářské podmínky).
5. Není-li prokázáno něco jiného nebo pokud se hospodářské podmínky považují za splněné, má se za to, že zásadní zájmy výrobců Unie uvedené v odst. 4 písm. b) nejsou nepříznivě dotčeny.
6. Je-li prokázáno, že by zásadní zájmy výrobců Unie mohly být nepříznivě dotčeny, provede se přezkoumání hospodářských podmínek na úrovni Unie.
Článek 212
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
podmínky pro udělování povolení pro postupy uvedené v čl. 211 odst. 1;
b)
výjimky z podmínek uvedených v čl. 211 odst. 3 a 4;
c)
případy, ve kterých se hospodářské podmínky považují za splněné, jak je uvedeno v čl. 211 odst. 5.
Článek 213
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro přezkoumání hospodářských podmínek podle čl. 211 odst. 6.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Článek 214
Záznamy
1. S výjimkou režimu tranzitu nebo není-li stanoveno jinak, vede držitel povolení, držitel režimu a všechny osoby, které provádějí činnost zahrnující uskladnění, opracování nebo zpracování zboží nebo prodej či nákup zboží ve svobodných pásmech, vhodné záznamy o zboží ve formě schválené celními orgány.
Záznamy obsahují informace a údaje, které celním orgánům umožní dohled nad dotyčným režimem, zejména pokud jde o identifikaci zboží, které bylo do tohoto režimu propuštěno, jeho celní status a pohyb.
2. Má se za to, že oprávněný hospodářský subjekt pro celní zjednodušení splnil povinnost stanovenou v odstavci 1, pokud jsou jeho záznamy vhodné pro účely dotyčného zvláštního režimu.
Článek 215
Vyřízení zvláštního režimu
1. V případech jiných než režim tranzitu a aniž je dotčen článek 254, je zvláštní režim, vyřízen v okamžiku, kdy zboží propuštěné do režimu, či zušlechtěné výrobky propuštěné do následného celního režimu, opustily celní území Unie nebo byly zničeny a nezůstal po nich žádný odpad nebo byly přenechány ve prospěch státu podle článku 199.
2. Celní orgány režim tranzitu vyřídí, pokud je na základě porovnání údajů, které má k dispozici celní úřad odeslání, s údaji, které má k dispozici celní úřad určení, patrné, že tento režim byl řádně ukončen.
3. Celní orgány učiní všechna opatření potřebná k tomu, aby napravily situaci u zboží, u nějž nebyl příslušný režim vyřízen v souladu se stanovenými podmínkami.
4. Není-li stanoveno jinak, proběhne vyřízení režimu ve stanovené lhůtě.
Článek 216
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví lhůta uvedená v čl. 215 odst. 4.
Článek 217
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro vyřízení zvláštního režimu podle článku 216.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Článek 218
Převod práv a povinností
Práva a povinnosti držitele režimu ve vztahu ke zboží, které bylo propuštěno do jiného zvláštního režimu, než je tranzit, mohou být zcela nebo zčásti převedeny na jinou osobu, která splňuje podmínky stanovené pro daný režim.
Článek 219
Pohyb zboží
Ve zvláštních případech se zboží propuštěné do jiného zvláštního režimu, než je tranzit, nebo zboží ve svobodném pásmu může pohybovat mezi různými místy na celním území Unie.
Článek 220
Obvyklé formy manipulace
Zboží, které bylo propuštěno do režimu uskladnění v celním skladu nebo režimu zušlechtění nebo které bylo umístěno do svobodného pásma, může být podrobeno obvyklým formám manipulace, jejichž cílem je zajistit uchování zboží, zlepšit jeho vzhled nebo obchodní jakost nebo je upravit pro distribuci nebo další prodej.
Článek 221
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
příslušné případy a podmínky, pokud jde o pohyb zboží propuštěného do jiného zvláštního režimu, než je tranzit, nebo umístěného do svobodného pásma podle článku 219;
b)
obvyklé formy manipulace se zbožím propuštěným do režimu uskladnění v celním skladu nebo režimu zušlechtění nebo umístěným do svobodného pásma podle článku 220.
Článek 222
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro:
a)
převod práv a povinností držitele režimu ve vztahu ke zboží, které bylo propuštěno do jiného zvláštního režimu, než je tranzit, v souladu s článkem 218;
b)
pohyb zboží propuštěného do jiného zvláštního režimu, než je tranzit, nebo umístěného do svobodného pásma podle článku 219.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Článek 223
Rovnocenné zboží
1. Rovnocenným zbožím je zboží Unie, které je uskladněno, použito nebo zpracováno místo zboží propuštěného do zvláštního režimu.
V režimu pasivního zušlechťovacího styku je rovnocenným zbožím zboží, které není zbožím Unie a které je zpracováno místo zboží Unie, které bylo propuštěno do režimu pasivního zušlechťovacího styku.
Není-li stanoveno jinak, má rovnocenné zboží stejný osmimístný kód kombinované nomenklatury, stejnou obchodní jakost a stejné technické charakteristiky jako zboží, které nahrazuje.
2. Je-li zajištěn řádný průběh režimu, zejména pokud jde o celní dohled, celní orgány na žádost povolí:
a)
použití rovnocenného zboží v režimu uskladnění v celním skladu, svobodných pásem, konečného užití a zušlechťovacího styku;
b)
použití rovnocenného zboží v režimu dočasného použití ve zvláštních případech;
c)
v případě režimu aktivního zušlechťovacího styku vývoz zušlechtěných výrobků, které byly získány z rovnocenného zboží ještě před dovozem zboží, které nahrazují;
d)
v případě režimu pasivního zušlechťovacího styku dovoz zušlechtěných výrobků, které byly získány z rovnocenného zboží ještě před vývozem zboží, které nahrazují.
Pokud je v povolení uvedeném v čl. 38 odst. 2 písm. a) zohledněna činnost týkající se použití rovnocenného zboží pro dotyčný režim, má se za to, že oprávněný hospodářský subjekt pro celní zjednodušení splnil podmínku zajištění řádného průběhu režimu.
3. Použití rovnocenného zboží není povoleno v žádném z těchto případů:
a)
provádí-li se u zboží v režimu aktivního zušlechťovacího styku pouze obvyklé formy manipulace vymezené v článku 220;
b)
platí-li zákaz vracet dovozní clo nebo přiznávat osvobození od dovozního cla pro nepůvodní zboží, které bylo použito při výrobě zušlechtěných výrobků v režimu aktivního zušlechťovacího styku a pro něž je vydán nebo vystaven doklad o původu v rámci preferenční dohody mezi Unií a některými zeměmi či územími mimo celní území Unie nebo skupinami těchto zemí či území;
c)
pokud by to vedlo k neoprávněné výhodě týkající se dovozního cla nebo je-li to stanoveno v právních předpisech Unie.
4. V případě uvedeném v odst. 2 písm. c) a pokud by zušlechtěné výrobky podléhaly vývoznímu clu, jestliže by nebyly vyvezeny v rámci aktivního zušlechťovacího styku, poskytne držitel povolení jistotu pro zajištění úhrady vývozního cla pro případ, že zboží, které není zbožím Unie, nebude dovezeno ve lhůtě uvedené v čl. 257 odst. 3.
Článek 224
Přenesení pravomoci
Komise je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
výjimky z čl. 223 odst. 1 třetího pododstavce;
b)
podmínky, za nichž se užívá rovnocenné zboží podle čl. 223 odst. 2;
c)
zvláštní případy, kdy se rovnocenné zboží použije v režimu dočasného použití podle čl. 223 odst. 2 písm. b);
d)
případy, kdy použití rovnocenného zboží není povoleno podle čl. 223 odst. 3 písm. c).
Článek 225
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro používání rovnocenného zboží povolené podle čl. 223 odst. 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
KAPITOLA 2
Tranzit
Oddíl 1
Vnější a vnitřní tranzit
Článek 226
Vnější tranzit
1. Režim vnějšího tranzitu umožňuje přepravu zboží, které není zbožím Unie, mezi dvěma místy na celním území Unie, aniž by toto zboží podléhalo:
a)
dovoznímu clu;
b)
jiným poplatkům stanoveným dalšími příslušnými platnými předpisy;
c)
obchodněpolitickým opatřením, pokud tato opatření nezakazují vstup zboží na celní území Unie nebo jeho výstup z tohoto území.
2. Ve zvláštních případech se zboží Unie propustí do režimu vnějšího tranzitu.
3. Přeprava uvedená v odstavci 1 se uskutečňuje jedním z těchto způsobů:
a)
v režimu vnějšího tranzitu Unie;
b)
v souladu s Úmluvou TIR, pokud tato přeprava:
i)
byla zahájena nebo má být ukončena mimo celní území Unie;
ii)
probíhá mezi dvěma místy na celním území Unie přes území země nebo území mimo celní území Unie;
c)
v souladu s Úmluvou ATA/Istanbulskou úmluvou, pokud jde o tranzit;
d)
na podkladě Rýnského manifestu (článek 9 Revidované úmluvy pro plavbu na Rýně);
e)
na podkladě formuláře 302 v rámci Dohody mezi stranami Severoatlantické smlouvy o statusu jejich ozbrojených sil, podepsané v Londýně dne 19. června 1951;
f)
v rámci poštovního systému v souladu s akty Světové poštovní unie, pokud je zboží přepravováno držiteli nebo pro držitele práv a povinností vyplývajících z těchto aktů.
Článek 227
Vnitřní tranzit
1. Režim vnitřního tranzitu umožňuje za podmínek stanovených v odstavci 2 přepravu zboží Unie mezi dvěma místy na celním území Unie přes zemi nebo území mimo toto celní území beze změny jeho celního statusu.
2. Přeprava uvedená v odstavci 1 se uskutečňuje jedním z těchto způsobů:
a)
v režimu vnitřního tranzitu Unie, je-li tato možnost upravena v mezinárodní dohodě;
b)
v souladu s Úmluvou TIR;
c)
v souladu s Úmluvou ATA / Istanbulskou úmluvou, pokud jde o tranzit;
d)
na podkladě Rýnského manifestu (článek 9 Revidované úmluvy pro plavbu na Rýně);
e)
na podkladě formuláře 302 stanoveného v Dohodě mezi stranami Severoatlantické smlouvy o statusu jejich ozbrojených sil, podepsané v Londýně dne 19. června 1951;
f)
v rámci poštovního systému v souladu s akty Světové poštovní unie, pokud je zboží přepravováno držiteli nebo pro držitele práv a povinností vyplývajících z těchto aktů.
Článek 228
Jediné území pro účely tranzitu
Je-li zboží v rámci celního území Unie přepravováno z jednoho bodu do druhého v souladu s Úmluvou TIR, v souladu s Úmluvou ATA / Istanbulskou úmluvou, na podkladě formuláře 302 nebo v rámci poštovního systému, považuje se celní území Unie pro účely této přepravy za jediné území.
Článek 229
Vyloučení osob z operací TIR
1. Pokud celní orgány rozhodnou o vyloučení osoby z operací TIR na základě článku 38 Úmluvy TIR, vztahuje se toto rozhodnutí na celé celní území Unie a žádné celní úřady nesmí přijmout karnety TIR předložené touto osobou.
2. Členský stát oznámí své rozhodnutí uvedené v odstavci 1 spolu s datem jeho použitelnosti ostatním členským státům a Komisi.
Článek 230
Oprávněný příjemce pro účely TIR
Celní orgány mohou na žádost povolit osobě (oprávněný příjemce) přijímat zboží přepravované v souladu s Úmluvou TIR na schváleném místě tak, aby byl režim ukončen v souladu s čl. 1 písm. d) Úmluvy TIR.
Článek 231
Přenesení pravomoci
Komise je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
zvláštní případy, kdy má být zboží Unie propuštěno do režimu vnějšího tranzitu podle čl. 226 odst. 2.
b)
podmínky pro udělování povolení podle článku 230.
Článek 232
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy, které se použijí na celním území Unie při uplatňování čl. 226 odst. 3 písm. b) až f) a čl. 227 odst. 2 písm. b) až f), a to s ohledem na potřeby Unie.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 2
Tranzit unie
Článek 233
Povinnosti držitele tranzitního režimu Unie a dopravce a příjemce zboží přepravovaného v tranzitním režimu Unie
1. Držitel tranzitního režimu Unie je povinen:
a)
předložit zboží v nezměněném stavu, jakož i požadované informace, celnímu úřadu určení ve stanovené lhůtě a dodržet přitom opatření přijatá celními orgány k zajištění totožnosti tohoto zboží;
b)
dodržovat celní předpisy vztahující se na režim; a
c)
nestanoví-li celní předpisy jinak, poskytnout jistotu k zajištění úhrady částky dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu nebo zaplacení jiných poplatků stanovených dalšími příslušnými platnými předpisy, které mohou u zboží vzniknout.
2. Povinnosti držitele režimu jsou splněny a režim tranzitu je ukončen, jakmile je zboží v tomto režimu spolu s požadovanými informacemi k dispozici celnímu úřadu určení v souladu s celními předpisy.
3. Dopravce nebo příjemce zboží, který zboží přijímá s vědomím, že se toto zboží přepravuje v tranzitním režimu Unie, je rovněž povinen ve stanovené lhůtě předložit celnímu úřadu určení zboží v nezměněném stavu a dodržet přitom opatření přijatá celními orgány k zajištění totožnosti tohoto zboží.
4. Celní orgány mohou na žádost povolit kterékoliv z následujících zjednodušení, pokud jde o propuštění zboží do tranzitního režimu Unie nebo o ukončení uvedeného režimu:
a)
status oprávněného odesílatele, který umožňuje držiteli povolení propouštět zboží do tranzitního režimu Unie bez jeho předložení celnímu úřadu;
b)
status oprávněného příjemce, který umožňuje držiteli povolení přijímat zboží přepravované v tranzitním režimu Unie na schváleném místě a ukončit tento režim podle čl. 233 odst. 2;
c)
použití zvláštního typu celních závěr, pokud se celní závěra vyžaduje pro zajištění totožnosti zboží propuštěného do tranzitního režimu Unie;
d)
použití celního prohlášení na propuštění zboží do tranzitního režimu Unie se sníženými požadavky na údaje;
e)
použití elektronického přepravního dokladu jakožto celního prohlášení na propuštění zboží do tranzitního režimu Unie, pokud tento přepravní doklad obsahuje údaje uváděné v prohlášení a tyto údaje jsou dostupné celním orgánům v místě odeslání i v místě určení, aby mohl celní úřad provádět celní dohled nad zbožím a vyřízení daného režimu.
Článek 234
Zboží přepravované v režimu vnějšího tranzitu Unie přes území země nebo území mimo celní území Unie
1. Režimu vnějšího tranzitu Unie podléhá zboží, které je přepravováno přes zemi nebo území, které není součástí celního území Unie, je-li splněna jedna z těchto podmínek:
a)
tuto možnost stanoví mezinárodní smlouva;
b)
přeprava přes tuto zemi nebo území je uskutečněna na základě jediného přepravního dokladu vystaveného na celním území Unie.
2. V případě uvedeném v odst. 1 písm. b) se po dobu, kdy se zboží nachází mimo celní území Unie, účinky režimu vnějšího tranzitu Unie pozastaví.
Článek 235
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví podmínky pro udělování povolení podle čl. 233 odst. 4.
Článek 236
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro:
a)
propouštění zboží do tranzitního režimu Unie a ukončení tohoto režimu;
b)
fungování zjednodušení uvedených v čl. 233 odst. 4;
c)
celní dohled nad zbožím přepravovaným v režimu vnějšího tranzitu Unie přes území země nebo území mimo celní území Unie, uvedený v článku 234.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
KAPITOLA 3
Uskladnění
Oddíl 1
Společná ustanovení
Článek 237
Rozsah působnosti
1. Režim uskladnění umožňuje skladovat na celním území Unie zboží, které není zbožím Unie, aniž by toto zboží podléhalo:
a)
dovoznímu clu;
b)
jiným poplatkům stanoveným dalšími příslušnými platnými předpisy;
c)
obchodně-politickým opatřením, pokud tato opatření nezakazují vstup zboží na celní území Unie nebo jeho výstup z tohoto území.
2. Zboží Unie může být propuštěno do režimu uskladnění v celním skladu nebo může být umístěno do svobodného pásma v souladu se zvláštními předpisy Unie nebo proto, aby se na ně vztahovalo rozhodnutí o vrácení nebo prominutí dovozního cla.
3. Je-li to hospodářsky odůvodněné a nebude-li tím nepříznivě dotčen celní dohled, mohou celní orgány povolit uskladnění zboží Unie ve skladovacím zařízení pro uskladnění v celním skladu. Uvedené zboží se nepovažuje za zboží v režimu uskladnění v celním skladu.
Článek 238
Délka trvání režimu uskladnění
1. Doba, po kterou se zboží může nacházet v režimu uskladnění, není omezena.
2. Za výjimečných okolností mohou celní orgány stanovit lhůtu, v níž musí být režim uskladnění vyřízen, zejména pokud druh a povaha zboží mohou v případě dlouhodobého skladování ohrozit zdraví lidí, zvířat nebo rostlin nebo životní prostředí.
Článek 239
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro propouštění zboží Unie do režimu uskladnění v celním skladu nebo režimu svobodného pásma, jak je uvedeno v čl. 237 odst. 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Oddíl 2
Uskladnění v celním skladu
Článek 240
Uskladnění v celních skladech
1. Režim uskladnění v celním skladu umožňuje skladovat zboží, které není zbožím Unie, v prostorách nebo na jiných místech schválených pro tento režim celními orgány a pod celním dohledem („celní sklady“).
2. Celní sklady může pro celní skladování zboží použít jakákoli osoba („veřejný celní sklad“) nebo mohou být provozovány držitelem povolení k provozování celního skladu („soukromý celní sklad“).
3. Zboží, které bylo propuštěno do režimu uskladnění v celním skladu, může být dočasně vyjmuto z celního skladu. Vyjmutí zboží schválí s výjimkou případu vyšší moci předem celní orgány.
Článek 241
Zpracování
1. Je-li to hospodářsky odůvodněné a není-li tím nepříznivě dotčen celní dohled, mohou celní orgány povolit, aby v celním skladu došlo ke zpracování zboží v režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo v režimu konečného užití, a to za podmínek stanovených uvedenými režimy.
2 Zboží uvedené v odstavci 1 se nepovažuje za zboží v režimu uskladnění v celním skladu.
Článek 242
Povinnosti držitele povolení nebo režimu
1. Držitel povolení a držitel režimu je povinen:
a)
zajistit, že zboží v režimu uskladnění v celním skladu nebude vyjmuto z celního dohledu; a
b)
splnit povinnosti vyplývající ze skladování zboží v režimu uskladnění v celním skladu.
2. Odchylně od odstavce 1 lze v povolení týkajícím se veřejného celního skladu stanovit, že za splnění povinností podle odst. 1 písm. a) nebo b) odpovídá výlučně držitel režimu.
3. Za splnění povinností vyplývajících z propuštění zboží do režimu uskladnění v celním skladu odpovídá držitel režimu.
Oddíl 3
Svobodná pásma
Článek 243
Vymezení svobodných pásem
1. Členské státy mohou některé části celního území Unie prohlásit za svobodná pásma.
Pro každé svobodné pásmo členský stát určí zeměpisné vymezení a místa vstupu a výstupu.
2. Členské státy sdělí Komisi informace o svých svobodných pásmech, která jsou v provozu.
3. Svobodná pásma musí být ohrazena.
Obvod a místa vstupu do svobodného pásma a výstupu z něj podléhají celnímu dohledu.
4. Osoby, zboží a dopravní prostředky vstupující do svobodných pásem nebo z nich vystupující mohou být podrobeny celním kontrolám.
Článek 244
Stavby a činnosti ve svobodných pásmech
1. Ke stavbě budov ve svobodném pásmu je zapotřebí předchozího povolení celních orgánů.
2. S výhradou celních předpisů je ve svobodném pásmu povolena jakákoli průmyslová či obchodní činnost nebo poskytování služeb. Provozování těchto činností a poskytování služeb musí být předem oznámeno celním orgánům.
3. S ohledem na povahu daného zboží nebo potřeby celního dohledu či požadavky na bezpečnost a zabezpečení mohou celní orgány činnosti uvedené v odstavci 2 zakázat nebo omezit.
4. Celní orgány mohou zakázat výkon činnosti ve svobodném pásmu osobám, které neposkytují potřebnou záruku dodržování celních předpisů.
Článek 245
Předložení zboží a jeho propuštění do režimu
1. Zboží přepravené do svobodného pásma se předkládá celnímu úřadu a je podrobeno předepsaným celním formalitám ve všech těchto případech:
a)
pokud je zboží do svobodného pásma přepraveno přímo z území mimo celní území Unie;
b)
pokud bylo zboží propuštěno do celního režimu, který je ukončen nebo vyřízen propuštěním do režimu svobodného pásma;
c)
pokud je zboží propuštěno do režimu svobodného pásma proto, aby se na něj vztahovalo rozhodnutí o vrácení nebo prominutí dovozního cla;
d)
pokud jsou tyto formality stanoveny jinými než celními předpisy.
2. Zboží přepravené do svobodného pásma za jiných okolností, než které jsou uvedeny v odstavci 1, se nepředkládá celnímu úřadu.
3. Aniž je dotčen článek 246, považuje se zboží přepravené do svobodného pásma za zboží propuštěné do režimu svobodného pásma:
a)
okamžikem jeho vstupu do svobodného pásma, pokud již nebylo propuštěno do jiného celního režimu; nebo
b)
okamžikem ukončení režimu tranzitu, pokud není ihned propuštěno do následného celního režimu.
Článek 246
Zboží Unie ve svobodných pásmech
1. Zboží Unie může do svobodného pásma vstoupit, může v něm být uskladněno, přepravováno, lze ho v něm užít, zušlechtit nebo spotřebovat. V takových případech se zboží nepovažuje za zboží v režimu svobodného pásma.
2. Na žádost dotyčné osoby celní orgány stanoví celní status zboží jako zboží Unie u veškerého následujícího zboží:
a)
zboží Unie, které vstupuje do svobodného pásma;
b)
zboží Unie, které ve svobodném pásmu prošlo zpracovatelskými operacemi;
c)
zboží, které bylo ve svobodném pásmu propuštěno do volného oběhu.
Článek 247
Zboží, které není zbožím Unie, ve svobodných pásmech
1 Zboží, které není zbožím Unie, umístěné ve svobodném pásmu lze propustit do volného oběhu nebo do režimu aktivního zušlechťovacího styku, dočasného použití nebo konečného užití za podmínek stanovených pro tyto režimy.
V takových případech se zboží nepovažuje za zboží v režimu svobodného pásma.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení týkající se zásob nebo zásobovacích skladů, u nichž tak daný režim stanoví, odstavec 1 nevylučuje použití nebo spotřebování zboží, jehož propuštění do režimu volného oběhu nebo dočasného použití by nepodléhalo uplatnění dovozního cla nebo opatření v rámci společné zemědělské politiky nebo obchodní politiky.
V případě takového použití nebo spotřeby se nepožaduje celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu nebo do režimu dočasného použití.
Toto prohlášení se však požaduje, jestliže zboží podléhá celní kvótě nebo stropu.
Článek 248
Přeprava zboží ze svobodného pásma
1. Aniž jsou dotčeny právní předpisy v oblastech jiných než v celní oblasti, může být zboží nacházející se ve svobodném pásmu vyvezeno nebo zpětně vyvezeno z celního území Unie nebo přepraveno do jiné části celního území Unie.
2. Články 134 až 149 se použijí na zboží, které bylo ze svobodného pásma přepraveno do jiných částí celního území Unie.
Článek 249
Celní status
Zboží, které je ze svobodného pásma přepraveno do jiné části celního území Unie nebo které je propuštěno do celního režimu, se považuje za zboží, které není zbožím Unie, pokud se jeho celní status zboží Unie neprokáže.
Pro účely uplatnění vývozního cla a vývozních licencí nebo opatření na kontrolu vývozu stanovených v rámci společné zemědělské politiky nebo obchodní politiky se však takové zboží považuje za zboží Unie, pokud se nezjistí, že nemá celní status zboží Unie.
KAPITOLA 4
Zvláštní účel
Oddíl 1
Dočasné použití
Článek 250
Rozsah působnosti
1. Režim dočasného použití umožňuje, aby zboží, které není zbožím Unie a které má být zpětně vyvezeno, podléhalo na celním území Unie zvláštnímu účelu s úplným nebo částečným osvobozením od dovozního cla a aniž by se na ně vztahovaly:
a)
jiným poplatkům stanoveným dalšími příslušnými platnými předpisy;
b)
obchodněpolitickým opatřením, pokud tato opatření nezakazují vstup zboží na celní území Unie nebo jeho výstup z tohoto území.
2. Režim dočasného použití může být použit pouze v případě, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
zboží nemá být kromě běžného snížení hodnoty způsobeného jeho používáním nijak změněno;
b)
je možné zajistit identifikaci zboží, které bylo do režimu propuštěno, s výjimkou případu, kdy s ohledem na povahu zboží nebo zamýšlené použití nemůže neprovedení identifikace vést ke zneužití režimu, nebo kdy je v případě uvedeném v článku 223 možné ověřit splnění podmínek stanovených pro rovnocenné zboží;
c)
držitel režimu je usazen mimo celní území Unie, není-li stanoveno jinak;
d)
jsou splněny požadavky pro úplné nebo částečné osvobození od cla stanovené v právních předpisech.
Článek 251
Doba, po kterou může zboží setrvat v režimu dočasného použití
1. Celní orgány stanoví dobu, během níž musí být zboží, které bylo propuštěno do režimu dočasného použití, zpětně vyvezeno nebo musí být propuštěno do následného celního režimu. Tato doba musí být dostatečně dlouhá pro dosažení cíle povoleného použití.
2. Není-li stanoveno jinak, doba, po kterou může zboží setrvat v režimu dočasného použití za stejným účelem a na odpovědnost téhož držitele povolení, nesmí přesáhnout 24 měsíců, a to i v případě, že byl režim vyřízen tím, že zboží bylo propuštěno do jiného zvláštního režimu a následně opět do režimu dočasného použití.
3. Pokud za mimořádných okolností nelze povoleného použití dosáhnout během doby uvedené v odstavcích 1 a 2, mohou celní orgány na odůvodněnou žádost držitele povolení povolit přiměřené prodloužení uvedené doby.
4. Celková doba, po kterou může zboží setrvat v režimu dočasného použití, nesmí přesáhnout s výjimkou nepředvídatelné události deset let.
Článek 252
Výše dovozního cla v případě dočasného použití s částečným osvobozením od dovozního cla
1. Výše dovozního cla u zboží, které bylo propuštěno do režimu dočasného použití s částečným osvobozením od dovozního cla, činí 3 % z částky dovozního cla, které by bylo v případě uvedeného zboží splatné, kdyby v okamžiku propuštění do režimu dočasného použití bylo propuštěno do volného oběhu.
Částka je splatná za každý byť jen započatý měsíc, během kterého bylo zboží propuštěno do režimu dočasného použití s částečným osvobozením od dovozního cla.
2. Částka dovozního cla nesmí být vyšší než částka cla, která by byla splatná, kdyby dané zboží bylo v okamžiku propuštění do režimu dočasného použití propuštěno do volného oběhu.
Článek 253
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 243, kterými se stanoví:
a)
zvláštní účel podle čl. 250 odst. 1;
b)
požadavky podle čl. 250 odst. 2 písm. d).
Oddíl 2
Konečné užití
Článek 254
Režim konečného užití
1. Režim konečného užití umožňuje, aby bylo zboží z důvodu svého zvláštního účelu propuštěno do volného oběhu s osvobozením od cla nebo se sníženou sazbou cla.
2. Pokud se zboží nachází ve výrobní fázi, ve které je nákladově účinným způsobem možné dosáhnout pouze předepsaného konečného užití, mohou celní orgány v povolení stanovit podmínky, za nichž se má za to, že zboží bylo použito k účelům stanoveným pro uplatnění osvobození od cla nebo snížené sazby cla.
3. Pokud je zboží vhodné pro opakované použití a celní orgány to považují za vhodné za účelem zamezení zneužití, pokračuje celní dohled po dobu nejdéle dvou let od data prvního použití zboží pro účely stanovené pro uplatnění osvobození od cla nebo snížené sazby cla.
4. Celní dohled u režimu konečného užití končí v každém z následujících případů:
a)
jakmile bylo zboží použito pro účely uvedené v žádosti o osvobození od cla nebo snížení sazby cla;
b)
jakmile zboží opustí celní území Unie, je zničeno nebo přenecháno ve prospěch státu;
c)
jakmile bylo zboží použito k jiným účelům, než které jsou uvedeny v žádosti o osvobození od cla nebo snížení sazby cla, a bylo zaplaceno dovozní clo.
5. Požaduje-li se výtěžnost, použije se článek 255 na režim konečného užití.
6. Odpad a zbytky vzniklé při opracování nebo zpracování zboží podle předepsaného konečného užití a ztráty na základě přirozeného úbytku se považují za zboží, jež dosáhlo předepsaného konečného užití.
7. Odpad a zbytky vzniklé při zničení zboží propuštěného do režimu konečného užití se považují za propuštěné do režimu uskladnění v celním skladu.
KAPITOLA 5
Zušlechtění
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 255
Výtěžnost
S výjimkou případů, kdy je výtěžnost vymezena ve zvláštních právních předpisech Unie, celní orgány stanoví buď výtěžnost či průměrnou výtěžnost zušlechťovací operace, nebo případně způsob, jak ji stanovit.
Výtěžnost nebo průměrná výtěžnost se stanoví na základě skutečných podmínek, za kterých jsou nebo budou zušlechťovací operace prováděny. Výtěžnost lze případně upravit podle článku 28.
Oddíl 2
Aktivní zušlechťovací styk
Článek 256
Rozsah působnosti
1. Aniž je dotčen článek 223, umožňuje režim aktivního zušlechťovacího styku, aby pro účely jedné nebo několika zušlechťovacích operací na celním území Unie bylo použito zboží, které není zbožím Unie, aniž by toto zboží podléhalo:
a)
dovoznímu clu;
b)
jiným poplatkům stanoveným dalšími příslušnými platnými předpisy;
c)
obchodně-politickým opatřením, pokud tato opatření nezakazují vstup zboží na celní území Unie nebo jeho výstup z tohoto území.
2. V jiných případech, než jsou opravy a zničení, lze režim aktivního zušlechťovacího styku použít pouze tehdy, je-li zboží, které bylo do tohoto režimu propuštěno, v zušlechtěných produktech možné identifikovat, aniž by bylo dotčeno použití příslušenství pro výrobu.
V případě uvedeném v článku 223 lze režim použít, je-li možné ověřit soulad s podmínkami stanovenými pro rovnocenné zboží.
3. Kromě případů uvedených v odstavcích 1 a 2 může být režim aktivního zušlechťovacího styku použit i na kterékoliv z následujícího zboží:
a)
zboží, které má projít operacemi, jež zajistí dodržování technických požadavků na jeho propuštění do volného oběhu;
b)
zboží, které se má podrobit obvyklým formám manipulace v souladu s článkem 220.
Článek 257
Lhůta pro vyřízení režimu
1. Celní orgány stanoví lhůtu, v níž má být režim aktivního zušlechťovacího styku v souladu s článkem 216 vyřízen.
Tato lhůta začíná dnem, kdy bylo zboží, které není zbožím Unie, do tohoto režimu propuštěno, a musí zohledňovat dobu potřebnou pro provedení zušlechťovacích operací a vyřízení režimu.
2. Na odůvodněnou žádost držitele povolení mohou celní orgány lhůtu uvedenou v odstavci 1 přiměřeně prodloužit.
V povolení může být uvedeno, že lhůta, která začíná v průběhu kalendářního měsíce, čtvrtletí nebo pololetí, skončí posledním dne následujícího kalendářního měsíce, čtvrtletí nebo pololetí.
3. V případě předčasného vývozu v souladu s čl. 223 odst. 2 písm. c) se v povolení uvede lhůta, v níž musí být zboží, které není zbožím Unie, navrženo do režimu aktivního zušlechťovacího styku, přičemž se zohlední doba potřebná pro opatření a přepravu zboží na celní území Unie.
Lhůta uvedená v prvním pododstavci se stanoví v měsících a nepřesáhne šest měsíců. Začíná dnem přijetí vývozního prohlášení vztahujícího se na zušlechtěné produkty získané z odpovídajícího rovnocenného zboží.
4. Na žádost držitele povolení může být šestiměsíční lhůta uvedená v odstavci 3 prodloužena, a to i po jejím uplynutí, pokud celková lhůta nepřesáhne 12 měsíců.
Článek 258
Dočasný zpětný vývoz pro účely dalšího zpracování
Na žádost mohou celní orgány povolit, aby část zboží nebo veškeré zboží, které bylo propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku, nebo zušlechtěné produkty byly dočasně zpětně vyvezeny pro účely dalšího zpracování mimo celní území Unie v souladu s podmínkami stanovenými pro režim pasivního zušlechťovacího styku.
Oddíl 3
Pasivní zušlechťovací styk
Článek 259
Rozsah působnosti
1. Režim pasivního zušlechťovacího styku umožňuje, aby zboží Unie bylo dočasně vyvezeno z celního území Unie za účelem zušlechťovacích operací. Zušlechtěné produkty, které jsou výsledkem zušlechtění tohoto zboží, mohou být na žádost držitele povolení nebo jakékoli jiné osoby usazené na celním území Unie, získá-li tato osoba souhlas držitele povolení a jsou-li splněny podmínky povolení, propuštěny do volného oběhu s úplným nebo částečným osvobozením od dovozního cla.
2. Režim pasivního zušlechťovacího styku nelze použít v případě žádného z tohoto zboží Unie:
a)
zboží, jehož vývoz zakládá nárok na vrácení nebo prominutí dovozního cla;
b)
zboží, které bylo před vývozem propuštěno do volného oběhu s osvobozením od cla nebo se sníženou sazbou cla na základě jeho konečného užití, dokud účely tohoto konečného užití nejsou splněny, ledaže má toto zboží projít opravami;
c)
zboží, jehož vývoz zakládá nárok na poskytnutí vývozních náhrad;
d)
zboží, jemuž je na základě vývozu v rámci společné zemědělské politiky přiznána jiná finanční výhoda než náhrady uvedené v písmenu c).
3. Celní orgány stanoví lhůtu, během níž musí být dočasně vyvezené zboží dovezeno zpět na celní území Unie ve formě zušlechtěných výrobků a propuštěno do volného oběhu, aby mu mohlo být přiznáno úplné nebo částečné osvobození od dovozního cla. Na odůvodněnou žádost držitele povolení mohou povolit přiměřené prodloužení této lhůty.
Článek 260
Zboží opravené bezúplatně
1. Je-li celním orgánům náležitě prokázáno, že zboží bylo opraveno bezúplatně v důsledku smluvních nebo zákonných záručních povinností nebo v důsledku výrobní vady nebo vady materiálu, má toto zboží nárok na úplné osvobození od dovozního cla.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na případy, kdy výrobní vada zboží nebo vada materiálu byly vzaty do úvahy již při prvním propuštění zboží do volného oběhu.
Článek 261
Systém prosté výměny
1. Systém prosté výměny umožňuje, aby dovezený produkt („náhradní produkt“) v souladu s odstavci 2 až 5 nahradil zušlechtěný výrobek.
2. Celní orgány na žádost povolí použití systému prosté výměny, je-li předmětem zušlechťovací operace oprava vadného zboží Unie, které není předmětem opatření stanovených v rámci společné zemědělské politiky, ani se na ně nevztahují zvláštní režimy pro některé druhy zboží vzniklého zpracováním zemědělských produktů.
3. Náhradní produkty musejí mít stejný osmimístný kód kombinované nomenklatury, stejnou obchodní jakost a stejné technické charakteristiky jako vadné zboží, pokud by bylo podrobeno opravě.
4. Bylo-li vadné zboží před vývozem používáno, musí být náhradní produkty také použité.
Byly-li však náhradní produkty dodány zdarma v důsledku smluvních nebo zákonných záručních povinností nebo v důsledku vady materiálu nebo výrobní vady, celní orgány od splnění požadavku stanoveného v prvním pododstavci upustí.
5. Na náhradní produkty se použijí ustanovení, která by se vztahovala na zušlechtěné produkty.
Článek 262
Předčasný dovoz náhradních produktů
1. Celní orgány povolí za podmínek, které samy stanoví, na žádost dotyčné osoby dovoz náhradních produktů ještě před vývozem vadného zboží.
V případě takovéhoto předčasného dovozu náhradního produktu se poskytne jistota ve výši částky dovozního cla, které by bylo splatné, pokud by vadné zboží nebylo vyvezeno v souladu s odstavcem 2.
2. Vadné zboží se vyveze ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy celní orgány přijmou celní prohlášení s návrhem na propuštění náhradních produktů do volného oběhu.
3. Pokud za mimořádných okolností nelze vadné zboží vyvézt ve lhůtě uvedené v odstavci 2, mohou celní orgány na odůvodněnou žádost držitele povolení udělit přiměřené prodloužení této lhůty.
HLAVA VIII
ZBOŽÍ, JEŽ OPUSTILO CELNÍ ÚZEMÍ UNIE
KAPITOLA 1
Formality před výstupem zboží
Článek 263
Prohlášení před výstupem zboží
1. Zboží, které má opustit celní území Unie, je předmětem prohlášení před výstupem zboží, které se příslušnému celnímu úřadu podává ve stanovené lhůtě před tím, než zboží opustí celní území Unie.
2. Od povinnosti uvedené v odstavci 1 se upustí:
a)
u dopravních prostředků a zboží přepravovaného dopravními prostředky, které pouze proplouvají teritoriálními vodami nebo prolétají vzdušným prostorem celního území Unie bez zastávky na tomto území; nebo
b)
v jiných zvláštních případech, které jsou řádně odůvodněny druhem zboží nebo dopravy nebo vyžadovány mezinárodními dohodami.
3. Prohlášení před výstupem zboží má jednu z těchto forem:
a)
celní prohlášení, pokud zboží, které má opustit celní území Unie, je propuštěno do celního režimu, pro který se toto celní prohlášení vyžaduje;
b)
prohlášení o zpětném vývozu podle článku 270;
c)
výstupní souhrnné celní prohlášení podle článku 271.
4. V prohlášení před výstupem zboží se uvedou údaje nezbytné pro analýzu rizik pro účely bezpečnosti a zabezpečení.
Článek 264
Analýza rizik
Celní úřad, u nějž se podává prohlášení před výstupem zboží uvedené v článku 263, zajistí, aby ve stanovené lhůtě byla především pro účely bezpečnosti a zabezpečení provedena analýza rizik založená na uvedeném prohlášení, a na základě výsledků této analýzy rizik přijme nezbytná opatření.
Článek 265
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví:
a)
zvláštní lhůta podle čl. 263 odst. 1, v níž má být podáno prohlášení před výstupem zboží předtím, než zboží opustí celní území Unie, s ohledem na druh dopravy;
b)
zvláštní případy, v nichž se v souladu s čl. 263 odst. 2 písm. c) upouští od povinnosti podat prohlášení před výstupem zboží;
Článek 266
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech lhůtu uvedenou v článku 264, v níž je třeba provést analýzu rizik, a to s ohledem na lhůtu uvedenou v čl. 263 odst. 1.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
KAPITOLA 2
Formality při výstupu zboží
Článek 267
Celní dohled a formality na výstupu
1. Zboží, které má opustit celní území Unie, podléhá celnímu dohledu a může podléhat celním kontrolám. Celní orgány mohou případně určit trasu, kterou má zboží celní území Unie opustit, a lhůtu, kterou je třeba dodržet.
2. Zboží, které má opustit celní území Unie, předloží celnímu úřadu na výstupu jedna z těchto osob:
a)
osoba, která zboží z celního území Unie přepravuje;
b)
osoba, jejímž jménem nebo na jejíž účet jedná osoba, která zboží z celního území Unie přepravuje;
c)
osoba, která nese odpovědnost za přepravu zboží před jeho výstupem z celního území Unie.
3. Zboží, které má opustit celní území Unie, podléhá podle okolností:
a)
vrácení nebo prominutí dovozního cla;
b)
platbě vývozních náhrad;
c)
výběru vývozního cla;
d)
formalitám vyžadovaným podle platných právních předpisů s ohledem na další poplatky;
e)
použití zákazů a omezení, včetně kontrol zaměřených na prekurzory omamných látek, na zboží porušující některá práva duševního vlastnictví a na hotovost, odůvodněných mimo jiné veřejnými mravy, veřejným pořádkem nebo veřejnou bezpečností, ochranou zdraví a života lidí, zvířat nebo rostlin, ochranou životního prostředí, ochranou národních kulturních statků, jež mají uměleckou, historickou nebo archeologickou hodnotu, a ochranou průmyslového nebo obchodního vlastnictví, jakož i provádění opatření na zachování a řízení rybolovu a obchodněpolitických opatření.
4. Celní orgány výstup zboží povolí, pokud dotyčné zboží opustí celní území Unie ve stejném stavu, v jakém se nacházelo v okamžiku:
a)
přijetí celního prohlášení nebo prohlášení o zpětném vývozu; nebo
b)
podání výstupního souhrnného celního prohlášení.
Článek 268
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro výstup uvedený v článku 267.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
KAPITOLA 3
Vývoz a zpětný vývoz
Článek 269
Vývoz zboží Unie
1. Zboží Unie, které má opustit celní území Unie, se propustí do režimu vývozu.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na žádné z následujícího zboží Unie:
a)
zboží propuštěné do režimu pasivního zušlechťovacího styku;
b)
zboží, které opustilo celní území Unie poté, co bylo propuštěno do režimu konečného užití;
c)
zboží dodané při osvobození od DPH nebo spotřební daně v režimu dodávek v letadle nebo na lodi bez ohledu na místo určení daného letadla či lodi, pro něž se vyžaduje doklad o dodání;
d)
zboží, které bylo propuštěno do režimu vnitřního tranzitu;
e)
zboží, které bylo dočasně vyvezeno z celního území Unie podle článku 155.
3. Formality související s celním prohlášením pro vývoz stanovené v celních předpisech se použijí v případech uvedených v odstavci 2 písm. a), b) a c).
Článek 270
Zpětný vývoz zboží, které není zbožím Unie
1. Zboží, které není zbožím Unie a které má opustit celní území Unie, podléhá prohlášení o zpětném vývozu, které se podá příslušnému celnímu úřadu.
2. Články 158 až 195 se použijí na prohlášení o zpětném vývozu.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na žádné z následujícícho zboží:
a)
zboží, které bylo propuštěno do režimu vnějšího tranzitu a které se přes celní území Unie pouze přepravuje;
b)
zboží překládané ve svobodném pásmu nebo z něj přímo zpětně vyvezené;
c)
dočasně uskladněné zboží, které je zpětně vyvezeno přímo z dočasného skladu.
KAPITOLA 4
Výstupní souhrnné celní prohlášení
Článek 271
Podání výstupního souhrnného celního prohlášení
1. Má-li zboží opustit celní území Unie a není podáno celní prohlášení nebo prohlášení o zpětném vývozu jakožto prohlášení před výstupem zboží, podá se u celního úřadu výstupu výstupní souhrnné celní prohlášení.
Celní orgány mohou dovolit podání výstupního souhrnného celního prohlášení u jiného celního úřadu, jestliže tento úřad nezbytné údaje neprodleně sdělí nebo poskytne elektronickou cestou celnímu úřadu výstupu.
2. Výstupní souhrnné celní prohlášení podává dopravce.
Aniž jsou dotčeny povinnosti dopravce, může výstupní souhrnné celní prohlášení místo něj podat jedna z těchto osob:
a)
vývozce nebo odesílatel nebo jiná osoba, jejímž jménem nebo na jejíž účet dopravce jedná;
b)
každá osoba, která je schopny dotčené zboží předložit nebo zajistit jeho předložení celnímu úřadu výstupu.
3. Celní orgány mohou povolit, aby k podání výstupního souhrnného celního prohlášení byly použity obchodní, přístavní nebo přepravní informační systémy, pokud tyto systémy obsahují údaje, které jsou pro toto prohlášení nezbytné, a tyto údaje jsou k dispozici ve stanovené lhůtě předtím, než zboží opustí celní území Unie.
4. Celní orgány mohou povolit, aby bylo místo výstupního souhrnného celního prohlášení podáno oznámení a zajištěn přístup k údajům výstupního souhrnného celního prohlášení v počítačovém systému hospodářského subjektu.
Článek 272
Změna a zrušení platnosti výstupního souhrnného celního prohlášení
1. Deklarantovi se na žádost může povolit, aby změnil jeden nebo více údajů uvedených v již podaném výstupním souhrnném celním prohlášení.
Změnu však nelze provést poté, co:
a)
celní orgány informovaly osobu, která výstupní souhrnné prohlášení podala, o svém záměru provést kontrolu zboží;
b)
celní orgány zjistily, že jeden nebo více údajů výstupního souhrnného celního prohlášení jsou nesprávné nebo neúplné;
c)
celní orgány již povolily výstup zboží.
2. Neopustí-li zboží, pro něž bylo podáno výstupní souhrnné celní prohlášení, celní území Unie, celní orgány zruší platnost tohoto prohlášení v těchto případech:
a)
na žádost deklaranta; nebo
b)
do 150 dnů od podání prohlášení.
Článek 273
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro:
a)
podávání výstupního souhrnného celního prohlášení podle článku 271;
b)
změny výstupního souhrnného celního prohlášení podle čl. 272 odst. 1 prvního pododstavce;
c)
zrušení platnosti výstupního souhrnného celního prohlášení podle čl. 272 odst. 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
KAPITOLA 5
Oznámení o zpětném vývozu
Článek 274
Podání oznámení o zpětném vývozu
1. Pokud zboží, které není zbožím Unie a je uvedeno v čl. 270 odst. 3 písm. b) a c), opustí celní území Unie a u tohoto zboží je upuštěno od povinnosti podat výstupní souhrnné celní prohlášení, podá odpovědná osoba oznámení o zpětném vývozu.
2. Oznámení o zpětném vývozu podává u celního úřadu výstupu zboží osoba odpovědná za předložení zboží na výstupu podle čl. 267 odst. 2.
3. Oznámení o zpětném vývozu obsahuje údaje nezbytné pro vyřízení režimu svobodného pásma nebo ukončení dočasného uskladnění.
Celní orgány mohou povolit, aby k podání oznámení o zpětném vývozu byly použity obchodní, přístavní nebo přepravní informační systémy, pokud tyto systémy obsahují údaje, které jsou pro toto oznámení nezbytné, a tyto údaje jsou k dispozici předtím, než zboží opustí celní území Unie.
4. Celní orgány mohou povolit, aby místo podání oznámení o zpětném vývozu, bylo podáno oznámení a poskytnut přístup k údajům oznámení o zpětném vývozu v počítačovém systému hospodářského subjektu.
Článek 275
Změna a zrušení platnosti oznámení o zpětném vývozu
1. Deklarantovi může být na žádost povolena změna jednoho nebo více údajů v oznámení o zpětném vývozu po jeho podání.
Změnu však nelze provést poté, co:
a)
celní orgány informovaly osobu, která oznámení o zpětném vývozu podala, o svém záměru provést kontrolu zboží;
b)
celní orgány zjistily, že jeden nebo více údajů v oznámení o zpětném vývozu jsou nesprávné nebo neúplné;
c)
celní orgány již povolily výstup zboží.
2. Neopustí-li zboží, pro něž bylo podáno oznámení o zpětném vývozu, celní území Unie, celní orgány zruší platnost uvedeného oznámení v každém z těchto případů:
a)
na žádost deklaranta; nebo
b)
do 150 dnů od podání oznámení.
Článek 276
Svěření prováděcích pravomocí
Komise stanoví v prováděcích aktech postupy pro:
a)
podávání oznámení o zpětném vývozu podle článku 274;
b)
změny oznámení o zpětném vývozu podle čl. 275 odst. 1 prvního pododstavce;
c)
zrušení platnosti oznámení o zpětném vývozu podle čl. 275 odst. 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
KAPITOLA 6
Osvobození od vývozního cla
Článek 277
Osvobození od vývozního cla pro dočasně vyvezené zboží Unie
Aniž je dotčen článek 259, je zboží Unie, které je dočasně vyvezeno z celního území Unie, osvobozeno od vývozního cla pod podmínkou jeho zpětného dovozu.
HLAVA IX
ZJEDNODUŠENÍ ELEKTRONICKÝCH SYSTÉMŮ, PŘENESENÍ PRAVOMOCI, POSTUP PROJEDNÁVÁNÍ VE VÝBORU A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Vytvoření elektronických systémů
Článek 278
Přechodná opatření
Jiné způsoby výměny a uchovávání informací než metody elektronického zpracování dat uvedené v čl. 6 odst. 1 lze přechodně používat do 31. prosince 2020, pokud elektronické systémy nezbytné pro uplatňování kodexu dosud nejsou v provozu.
Článek 279
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 284, kterými se stanoví pravidla pro výměnu a uchovávání údajů v situaci uvedené v článku 278.
Článek 280
Pracovní program
1. Komise za účelem podpory vývoje elektronických systémů uvedených v článku 278 a vymezení přechodných období vypracuje do 1. května 2014 pracovní program pro vývoj elektronických systémů uvedených v čl. 16 odst. 1 a jejich uvedení do provozu.
2. Prioritami pracovního programu uvedeného v prvním odstavci jsou:
a)
harmonizovaná výměna informací na základě mezinárodně uznaných datových modelů a formátů zpráv;
b)
přepracování celních a souvisejících postupů s cílem zlepšit jejich účinnost, efektivnost a jednotné uplatňování, jakož i snížit náklady spojené s jejich dodržováním; a
c)
nabídka široké škály služeb elektronického celnictví hospodářským subjektům, jež jim umožní komunikovat stejným způsobem s celními orgány všech členských států.
3. Pracovní program uvedený v odstavci 1 se pravidelně aktualizuje.
Článek 281
Svěření prováděcích pravomocí
Komise v prováděcích aktech stanoví pracovní program uvedený v článku 280.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise prováděcí akty uvedené v prvním pododstavci nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
KAPITOLA 2
Zjednodušení při uplatňování celních předpisů
Článek 282
Testy
Komise může rozhodnout, že jednomu nebo několika členským státům na žádost povolí, aby po omezenou dobu testovaly zjednodušení při uplatňování celních předpisů, zejména pokud souvisejí s informačními technologiemi. Testování nesmí mít dopad na uplatňování celních předpisů v členských státech, které se tohoto testování neúčastní, a je pravidelně vyhodnocováno.
Článek 283
Svěření prováděcích pravomocí
Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijímá rozhodnutí podle článku 282.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 285 odst. 4.
KAPITOLA 3
Přenesení pravomoci a postup projednávání ve výboru
Článek 284
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článcích 2, 7, 10, 20, 24, 31, 36, 40, 62, 65, 75, 88, 99, 106, 115, 122, 126, 131, 142, 151, 156, 160, 164, 168, 175, 180, 183, 186, 196, 206, 212, 213, 221, 224, 231, 235, 253, 265, a 279 je svěřena Komisi na dobu pěti let ode dne 30. října 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 2, 7, 10, 20, 24, 31, 36, 40, 62, 65, 75, 88, 99, 106, 115, 122, 126, 131, 142, 151, 156, 160, 164, 168, 175, 180, 183, 186, 196, 206, 212, 213, 221, 224, 231, 235, 253, 265, a 279 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článků 2, 7, 10, 20, 24, 31, 36, 40, 62, 65, 75, 88, 99, 106, 115, 122, 126, 131, 142, 151, 156, 160, 164, 168, 175, 180, 183, 186, 196, 206, 212, 213, 221, 224, 231, 235, 253, 265 a 279 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 285
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení.
4. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
5. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
6. Má-li být stanovisko výboru získáno písemným postupem a odkazuje-li se na tento odstavec, ukončuje se tento postup bez výsledku, pokud o tom ve lhůtě pro vydání stanoviska rozhodne předseda výboru.
KAPITOLA 4
Závěrečná ustanovení
Článek 286
Zrušení a změna platných právních předpisů
1. Zrušuje se nařízení (ES) č. 450/2008.
2. Nařízení (EHS) č. 3925/91, nařízení (EHS) č. 2913/92 a nařízení (ES) č. 1207/2001 se zrušují od data uvedeného v čl. 288 odst. 2.
3. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávacími tabulkami uvedenými v příloze.
4. V čl. 3 odst. 1 šesté odrážce nařízení (EHS) č. 2913/92 se k 1. lednu 2014 vypouští část věty „a Mayotte“.
5. Ke dni uvedenému v čl. 288 odst. 2 se zrušuje čl. 9 odst. 1 písm. a) první odrážka nařízení (EHS) č. 2658/87.
Článek 287
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 288
Použitelnost
1. Články 2, 7, 8, 10, 11, 17, 20, 21, 24, 25, 31, 32, 36, 37, 40, 41, 50, 52, 54, 58, 62, 63, 65, 66, 68, 75, 76, 88, 99, 100, 106, 107, 115, 122, 123, 126, 131, 132, 138, 142, 143, 151, 152, 156, 157, 160, 161, 164, 165, 168, 169, 175, 176, 178, 180, 181,183, 184a, 186, 187, 193, 196, 200, 206, 207, 209, 212, 213, 216, 217, 221, 222, 224, 225, 231, 232, 235, 236, 239, 253, 265, 266,, 268, 273, 276, 279, 280, 281, 283, 284, 285 a 286 se použijí ode dne 30. října 2013.
2. Články, které nejsou uvedeny v odstavci 1, se použijí ode dne 1. června 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 9. října 2013.
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 952/2013
z 9. októbra 2013,
ktorým sa ustanovuje Colný kódex Únie
(prepracované znenie)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej články 33, 114 a 207,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 z 23. apríla 2008, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva (modernizovaný Colný kódex) by sa malo zmeniť (3). V záujme prehľadnosti je vhodné toto nariadenie prepracovať.
(2)
Je potrebné zabezpečiť, že nariadenie (ES) č. 450/2008 je v súlade so Zmluvou o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“), najmä s jej článkami 290 a 291.Je tiež potrebné, aby toto nariadenie zohľadnilo vývoj práva Únie a aby sa upravili niektoré jeho ustanovenia na uľahčenie ich uplatňovania.
(3)
S cieľom doplniť alebo zmeniť určité nepodstatné prvky tohto nariadenia by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať delegované akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas svojich prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(4)
Komisia by mala pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov predovšetkým zabezpečiť transparentné a dostatočne včasné konzultácie s expertmi z členských štátov a so zástupcami podnikateľského prostredia.
(5)
S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tohto nariadenia by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci s cieľom: stanoviť formát a kód spoločných požiadaviek na údaje na účely výmeny informácií medzi colnými orgánmi a medzi hospodárskymi subjektmi a colnými orgánmi a uchovávania takýchto informácií a procesné pravidlá týkajúce sa výmeny a uchovávania informácií, ktoré sa môžu uskutočniť iným spôsobom ako technikami elektronického spracovania údajov; prijať rozhodnutia umožňujúce jednému alebo viacerým členským štátom používať iný spôsob výmeny a uchovávania informácií než techniky elektronického spracovania údajov; určiť colné orgány zodpovedné za registráciu hospodárskych subjektov a iných osôb; stanoviť technické opatrenia na rozvoj, správu a používanie elektronických systémov; stanoviť procesné pravidlá vzťahujúce sa na udelenie a preukazovanie oprávnenia colného zástupcu poskytovať služby v členskom štáte inom ako je ten, kde je usadený; procesné pravidlá vzťahujúce sa na podávanie a prijímanie žiadostí o rozhodnutie týkajúce sa uplatňovania colných predpisov a na prijímanie takýchto rozhodnutí a dohľad nad nimi; procesné pravidlá vzťahujúce sa na vyhlásenie rozhodnutia za nulitné, zrušenie a zmenu rozhodnutí v prospech toho, komu je rozhodnutie určené; procesné pravidlá vzťahujúce sa na používanie rozhodnutí týkajúcich sa záväzných informácií po tom, ako tieto rozhodnutia stratia platnosť alebo sú zrušené; procesné pravidlá vzťahujúce sa na oznamovanie colným orgánom, že prijímanie takýchto rozhodnutí sa pozastavuje a na zrušenie takéhoto pozastavenia; prijať rozhodnutia, ktorými sa od členských štátov žiada, aby zrušili rozhodnutie týkajúce sa záväzných informácií; prijať modality uplatňovania kritérií vzťahujúcich sa na udeľovanie statusu schváleného hospodárskeho subjektu; prijať opatrenia na zabezpečenie jednotného uplatňovania colnej kontroly vrátane výmeny informácií o riziku a analýz,
spoločných kritérií a noriem rizika, kontrolných opatrení a prioritných oblastí kontroly; určiť prístavy a letiská, kde sa majú vykonávať colné kontroly a formality, pokiaľ ide o príručnú a podanú batožinu; ustanoviť pravidlá pre menový prepočet; prijať opatrenia týkajúce sa jednotnej správy colných kvót a colných stropov a správy dohľadu nad prepustením tovaru do voľného obehu alebo nad jeho vývozom; prijať opatrenia na určenie nomenklatúrneho zatriedenia tovaru; stanoviť procesné pravidlá vzťahujúce sa na predkladanie a overovanie dôkazu o nepreferenčnom pôvode; procesné pravidlá vzťahujúce sa na uľahčovanie určovania preferenčného pôvodu tovaru v Únii; prijať opatrenia na určenie pôvodu určitého tovaru; na udeľovanie dočasnej výnimky z pravidiel o preferenčnom pôvode tovaru, na ktorý sa vzťahujú výhody preferenčných opatrení, ktoré Únia prijala jednostranne; určenie pôvodu určitého tovaru; stanoviť procesné pravidlá vzťahujúce sa na určovanie colnej hodnoty tovaru; procesné pravidlá vzťahujúce sa na poskytovanie záruky, stanovovanie jej výšky, jej sledovanie a uvoľnenie a odvolanie a zrušenie záväzku, ktorý ručiteľ poskytol; stanoviť procesné pravidlá týkajúce sa dočasného zákazu používania celkových záruk; prijať opatrenia na zabezpečenie vzájomnej pomoci medzi colnými orgánmi v prípade vzniku colného dlhu; stanoviť procesné pravidlá vzťahujúce sa na vrátenie a odpustenie sumy dovozného alebo vývozného cla a informácií, ktoré sa poskytnú Komisii; prijať rozhodnutia o vrátení alebo odpustení dovozného alebo vývozného cla; stanoviť procesné pravidlá vzťahujúce sa na podávanie, zmenu alebo zrušenie platnosti predbežného colného vyhlásenia o vstupe; stanoviť lehotu, v ktorej sa na základe predbežného colného vyhlásenia o vstupe musí vykonať analýza rizík; stanoviť procesné pravidlá vzťahujúce sa na oznamovanie príchodu námorných plavidiel a lietadiel a prepravu tovaru na ich príslušné miesto;
stanoviť procesné pravidlá vzťahujúce sa na predkladanie tovaru colným orgánom; procesné pravidlá vzťahujúce sa na podávanie, zmenu alebo zrušenie platnosti vyhlásenia na dočasné uskladnenie a prepravu dočasne uskladneného tovaru; procesné pravidlá vzťahujúce sa na predkladanie a overovanie colného statusu tovaru Únie; procesné pravidlá vzťahujúce sa na určovanie iných príslušných colných úradov a na podávanie colných vyhlásení v prípade používania iných prostriedkov ako techník elektronického spracovania údajov; procesné pravidlá vzťahujúce sa na podávanie štandardných colných vyhlásení a dostupnosť sprievodných dokladov; procesné pravidlá vzťahujúce sa na podávanie zjednodušených colných vyhlásení a dodatočných colných vyhlásení; procesné pravidlá vzťahujúce sa na podávanie colných vyhlásení pred predložením tovaru colným orgánom, prijatie colných vyhlásení a opravu colných vyhlásení po prepustení tovaru; prijať opatrenia na určenie nomenklatúrnej podpoložky tovaru, na ktorý sa vzťahuje najvyššia sadzba dovozného alebo vývozného cla, ak zásielku tvorí tovar, ktorý patrí do rôznych nomenklatúrnych podpoložiek; stanoviť procesné pravidlá vzťahujúce sa na centralizované colné konania a upustenie od povinnosti predložiť tovar v tomto kontexte; procesné pravidlá vzťahujúce sa na zápis do evidencie deklaranta; procesné pravidlá vzťahujúce sa na colné formality a kontroly, ktoré vykonáva držiteľ povolenia v kontexte samovymeriavania; prijať opatrenia na overovanie colného vyhlásenia, prehliadky tovaru a odber vzoriek z neho a výsledky overovania;
procesné pravidlá vzťahujúce sa na nakladanie s tovarom; procesné pravidlá vzťahujúce sa na poskytovanie informácií, ktorými sa potvrdzuje splnenie podmienok pre oslobodenie vráteného tovaru od dovozného cla a vzťahujúce sa na preukazovanie splnenia podmienok pre oslobodenie produktov morského rybolovu a iných produktov získaných z mora od dovozného cla; procesné pravidlá vzťahujúce sa na preskúmanie hospodárskych podmienok v kontexte osobitného colného režimu; procesné pravidlá vzťahujúce sa na ukončenie osobitného colného režimu; procesné pravidlá vzťahujúce sa na prevod práv a povinností a na prepravu tovaru v kontexte osobitného colného režimu; procesné pravidlá vzťahujúce sa na použitie náhradného tovaru v kontexte osobitného colného režimu; procesné pravidlá vzťahujúce sa na uplatňovanie ustanovení medzinárodných nástrojov v oblasti tranzitu na colnom území Únie; procesné pravidlá vzťahujúce sa na prepustenie tovaru do colného režimu tranzit Únie a na ukončenie tohto režimu, na fungovanie zjednodušení uvedeného režimu a na colný dohľad nad tovarom, ktorý prechádza územím krajiny alebo územím mimo colného územia Únie v rámci colného režimu vonkajší tranzit Únie; procesné pravidlá vzťahujúce sa na prepúšťanie tovaru do colného režimu colné uskladňovanie alebo slobodné pásmo; stanoviť lehotu, v rámci ktorej sa má uskutočniť analýza rizík na základe vyhlásenia pred výstupom; stanoviť procesné pravidlá vzťahujúce sa na výstup tovaru;
procesné pravidlá vzťahujúce sa na podávanie, zmenu a zrušenie platnosti predbežného vyhlásenia o výstupe; procesné pravidlá vzťahujúce sa na podávanie, zmenu a zrušenie platnosti oznámenia o spätnom vývoze; prijať pracovný program, ktorým sa podporuje vývoj súvisiacich elektronických systémov a riadi stanovovanie prechodných období; prijať rozhodnutia povoľujúce členským štátom testovať zjednodušenia v uplatňovaní colných predpisov, najmä ak uvedené zjednodušenia súvisia s informačnými technológiami (IT). Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú uplatňovanie vykonávacích právomocí Komisie (4).
(6)
So zreteľom na spoluprácu, ktorá je potrebná medzi členskými štátmi a Komisiou na účely vývoja, správy a používania elektronických systémov potrebných na vykonávanie Colného kódexu Únie (kódex), Komisia by nemala prijať pracovný program na podporu tohto vývoja a riadenie stanovovania prechodných období, pokiaľ výbor nezaujme stanovisko k návrhu vykonávajúceho aktu, ktorý takýto pracovný program obsahuje.
(7)
Konzultačný postup by sa mal používať na prijatie: rozhodnutí, ktorými sa jednému alebo viacerým členským štátom povoľuje používať iné prostriedky výmeny a uchovávania informácií než techniky elektronického spracúvania údajov, keďže uvedené rozhodnutia nemajú vplyv na všetky členské štáty; rozhodnutí, ktorými sa od členských štátov vyžaduje, aby zrušili rozhodnutia týkajúce sa záväzných informácií, keďže uvedené rozhodnutia majú vplyv len na jeden členský štát a majú za cieľ zabezpečiť súlad s colnými predpismi; rozhodnutí o vrátení a odpustení sumy dovozného alebo vývozného cla, keďže uvedené rozhodnutia majú priamy vplyv na žiadateľa uvedeného vrátenia alebo odpustenia.
(8)
Komisia by mala prijať okamžite uplatniteľné vykonávacie akty, ak sa to vyžaduje z vážnych a naliehavých dôvodov v riadne odôvodnených prípadoch týkajúce sa: opatrení na zabezpečenie jednotného uplatňovania colných kontrol vrátane výmeny informácií o riziku a analýz rizika, spoločných kritérií a noriem rizika, kontrolných opatrení a prednostných oblastí kontroly; určenia nomenklatúrneho zatriedenia tovaru; určenia pôvodu konkrétneho tovaru; opatrení, ktorými sa ukladá dočasný zákaz použiť celkovú záruku.
(9)
Únia je založená na colnej únii. V záujme hospodárskych subjektov ako aj colných orgánov v Únii je vhodné spojiť súčasné colné predpisy do kódexu. Na základe koncepcie vnútorného trhu by mal uvedený kódex obsahovať všeobecné pravidlá a postupy zabezpečujúce vykonávanie sadzobných a iných opatrení spoločných politík, ktoré sa vzhľadom na požiadavky týchto spoločných politík zaviedli na úrovni Únie v súvislosti s obchodom s tovarom medzi Úniou a krajinami alebo územiami mimo colného územia Únie. Colné predpisy by mali byť lepšie zosúladené s ustanoveniami, ktoré sa týkajú výberu dovozných platieb bez zmeny rozsahu platných daňových predpisov.
(10)
S cieľom zabezpečiť účinné administratívne zjednodušenia by sa pri ďalšej modernizácii colných predpisov mali zohľadniť stanoviská hospodárskych subjektov.
(11)
V súlade s oznámením Komisie z 9. augusta 2004 s názvom „Ochrana finančných záujmov Spoločenstiev - Boj proti podvodom - Akčný plán na roky 2004 - 2005“, je vhodné prispôsobiť právny rámec na ochranu finančných záujmov Únie.
(12)
Nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva (5), bolo založené na zjednotení colných režimov uplatňovaných samostatne v príslušných členských štátoch počas osemdesiatych rokov. Toto nariadenie sa od jeho zavedenia opakovane a podstatne menilo s cieľom riešiť osobitné problémy, ako je ochrana dobrej viery alebo zohľadnenie bezpečnostných požiadaviek. Ďalšie zmeny uvedeného nariadenia boli zavedené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 z 13. apríla 2005 (6) a následne začlenené do nariadenia (ES) č. 450/2008 ako dôsledok významných legislatívnych zmien, ktoré sa uskutočnili za posledné roky na úrovni Únie aj na medzinárodnej úrovni, akými sú uplynutie platnosti Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva uhlia a ocele a nadobudnutie platnosti aktov o pristúpení z roku 2003, 2005 a 2011, ako aj zmena Medzinárodného dohovoru o zjednodušení a zosúladení colných režimov (Revidovaný Kjótsky dohovor), ku ktorému bolo schválené pristúpenie Únie rozhodnutím Rady 2003/231/ES zo 17. marca 2003 (7).
(13)
Je vhodné do kódexu zaviesť právny rámec na uplatňovanie niektorých ustanovení colných predpisov na obchod s tovarom Únie medzi časťami colného územia, na ktoré sa vzťahujú ustanovenia smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (8) alebo smernice Rady 2008/118/ES zo 16. decembra 2008 o všeobecnom systéme spotrebných daní (9), a časťami tohto územia, na ktoré sa uvedené ustanovenia nevzťahujú, alebo na obchod medzi časťami tohto územia, na ktoré sa ustanovenia uvedenej smernice nevzťahujú. Vzhľadom na skutočnosť, že dotknutý tovar je tovarom Únie, ako aj na fiškálnu povahu predmetných opatrení vzťahujúcich sa na uvedený obchod vo vnútri Únie, je opodstatnené, aby sa primerane zjednodušili colné formality, ktoré sa na uvedený tovar vzťahujú.
(14)
S cieľom zohľadniť osobitný daňový režim určitých častí colného územia Únie by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať delegované akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o colné formality a kontroly, ktoré sa majú uplatňovať pri obchodovaní s tovarom Únie medzi uvedenými časťami a zvyškom colného územia Únie.
(15)
Uľahčovanie zákonného obchodovania a boj proti podvodom si vyžadujú jednoduché, rýchle a štandardné colné režimy a postupy. V súlade s oznámením Komisie z 24. júla 2003 s názvom „Jednoduché colné a obchodné prostredie bez dokumentov v papierovej forme“ je preto vhodné zjednodušiť colné predpisy, aby sa umožnilo používanie moderných nástrojov a technológií, ďalej podporilo jednotné uplatňovanie colných predpisov a modernizovaných prístupov k colnej kontrole, a aby sa tým pomohol zabezpečiť základ pre účinné a jednoduché postupy v colnom konaní. S cieľom zvýšiť konkurencieschopnosť podnikov by sa mali colné režimy zlúčiť alebo zosúladiť a počet colných režimov obmedziť na tie, ktoré sú ekonomicky opodstatnené.
(16)
Dobudovaním vnútorného trhu, redukciou prekážok v medzinárodnom obchode a pri investovaní a posilnením potreby zaistiť bezpečnosť a ochranu na vonkajších hraniciach Únie sa zmenila úloha colných orgánov tak, že sa stali hlavným aktérom v rámci dodávateľského reťazca a prostredníctvom monitorovania a riadenia medzinárodného obchodu aj katalyzátorom konkurencieschopnosti krajín a spoločností. Colné predpisy by preto mali odrážať novú ekonomickú realitu a novú úlohu a poslanie colných orgánov.
(17)
Používanie informačných a komunikačných technológií ustanovené v rozhodnutí Európskeho parlamentu a Rady č. 70/2008/ES z 15. januára 2008 o colnom a obchodnom prostredí bez dokladov v papierovej forme (10) je kľúčovým prvkom pri zabezpečovaní uľahčovania obchodu a súčasne i účinnosti colných kontrol, pričom znižuje náklady podniku a riziko pre spoločnosť. V kódexe je preto potrebné ustanoviť právny rámec, v ktorom sa toto rozhodnutie môže vykonávať, najmä právnu zásadu, že všetky colné a obchodné transakcie sa musia vykonávať elektronicky, a že informačné a komunikačné systémy pre colné operácie majú hospodárskym subjektom v každom členskom štáte ponúkať rovnaké možnosti.
(18)
S cieľom zabezpečiť colné a obchodné prostredie bez dokladov v papierovej forme by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať delegované akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o spoločné požiadavky na údaje na účely výmeny a uchovávania informácií za použitia techník elektronického spracovania údajov, prípady, v ktorých sa môžu použiť iné prostriedky takejto výmeny a uchovávania, a registráciu osôb. Iné prostriedky ako techniky elektronického spracúvania údajov by sa mohli používať najmä prechodne, ak potrebné elektronické systémy ešte nie sú funkčné, ale najneskôr do 31. decembra 2020. Pokiaľ ide o centralizované colné konanie, v týchto prechodných opatreniach by sa do sprevádzkovania potrebných elektronických systémov zachoval postup, ktorý je v súčasnosti známy ako „jednotné povolenie na zjednodušené postupy“.
(19)
Využitie informačných a komunikačných technológií by malo byť spojené s harmonizovaným a štandardizovaným uplatňovaním colných kontrol zo strany členských štátov, aby sa zabezpečila rovnaká úroveň colnej kontroly v rámci celej Únie a aby to nespôsobilo protikonkurenčné správanie na rôznych vstupných a výstupných miestach v Únii.
(20)
V záujme uľahčovania podnikateľskej činnosti a pri súčasnom zabezpečení zodpovedajúcej úrovne kontroly tovaru, ktorý vstupuje na colné územie Únie alebo je z neho prepravený, je žiaduce, aby informáciami, ktoré poskytli hospodárske subjekty, s ohľadom na príslušné ustanovenia týkajúce sa ochrany údajov spoločne disponovali colné orgány a iné orgány, ktoré sa zúčastňujú tejto kontroly. Uvedené kontroly by sa mali zosúladiť, a to tak, aby hospodársky subjekt musel poskytnúť informáciu iba raz a aby tieto orgány kontrolovali tovar v rovnakom čase a na rovnakom mieste.
(21)
V záujme uľahčovania podnikateľskej činnosti by mali mať všetky osoby aj naďalej právo určiť zástupcu pri ich styku s colnými orgánmi. Už by však nemala existovať možnosť, aby sa takéto právo na zástupcu obmedzovalo zákonom niektorého z členských štátov. Okrem toho by colný zástupca, ktorý spĺňa kritériá na udelenie statusu schváleného hospodárskeho subjektu na zjednodušené colné postupy, mal byť oprávnený poskytovať svoje služby aj v inom členskom štáte ako v členskom štáte, v ktorom je usadený. Spravidla by colný zástupca mal byť usadený na colnom území Únie. Od tejto povinnosti by sa malo upustiť, ak colný zástupca koná na účet osôb, na ktoré sa nevzťahuje povinnosť usadenia na colnom území Únie, alebo v iných odôvodnených prípadoch.
(22)
Na všetky rozhodnutia týkajúce sa uplatňovania colných predpisov vrátane záväzných informácií by sa mali vzťahovať rovnaké pravidlá. Všetky takéto rozhodnutia by mali byť platné v celej Únii a malo by byť možné vyhlásiť ich za nulitné, zmeniť okrem prípadov, v ktorých je ustanovené inak, alebo zrušiť, ak nie sú v súlade s colnými predpismi alebo ich výkladom.
(23)
Modernizácia colných režimov v rámci elektronického prostredia si vyžaduje deľbu zodpovedností medzi colnými orgánmi rôznych členských štátov. Je potrebné zabezpečiť adekvátnu úroveň účinných, primeraných a odradzujúcich sankcií v rámci vnútorného trhu.
(24)
Vyhovujúce a dôveryhodné hospodárske subjekty by mali využívať status schváleného hospodárskeho subjektu pod podmienkou udelenia povolenia na zjednodušené colné postupy alebo povolenia týkajúceho sa bezpečnosti a ochrany, alebo oboch. Schválené hospodárske subjekty by mali byť v závislosti od typu udeleného povolenia schopné v čo najväčšej miere využívať rozšírené používanie zjednodušených colných postupov alebo využívať uľahčenia týkajúce sa bezpečnosti a ochrany. Tiež by sa na ne malo vzťahovať priaznivejšie zaobchádzanie v súvislosti s colnými kontrolami, napr. v podobe menšieho počtu fyzických kontrol a kontrol dokladov.
(25)
Vyhovujúce a dôveryhodné hospodárske subjekty by mali mať osoh z medzinárodného vzájomného uznávania statusu schváleného hospodárskeho subjektu.
(26)
S cieľom zaručiť rovnováhu medzi potrebou colných orgánov zabezpečiť správne uplatňovanie colných predpisov na jednej strane a právom hospodárskych subjektov na spravodlivé zaobchádzanie na strane druhej, colným orgánom by sa mali udeliť rozsiahle kontrolné právomoci a hospodárskym subjektom právo odvolať sa.
(27)
Okrem práva odvolať sa proti akémukoľvek rozhodnutiu colných orgánov je v súlade s Chartou základných práv Európskej únie potrebné zabezpečiť každej osobe právo na vypočutie predtým, ako sa prijme akékoľvek rozhodnutie, ktoré by ju negatívne ovplyvnilo. Avšak obmedzenie uvedeného práva môže byť obmedzené, ak si to vyžaduje povaha alebo úroveň ohrozenia bezpečnosti a ochrany Únie a jej obyvateľov, zdravia ľudí, zvierat alebo rastlín, životného prostredia alebo spotrebiteľov.
(28)
S cieľom znížiť riziko pre Úniu, jej občanov a obchodných partnerov, harmonizované uplatňovanie colných kontrol členskými štátmi by malo byť založené na spoločnom rámci riadenia rizík a elektronickom systéme na jeho vykonávanie. Vytvorenie rámca riadenia rizika spoločného pre všetky členské štáty by im nemalo brániť v náhodných kontrolách tovaru.
(29)
S cieľom zabezpečiť jednotné a rovnaké zaobchádzanie s osobami, ktorých sa týkajú colné formality a kontroly, by sa na Komisiu mala delegovať právomoc prijímať delegované akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o určovanie iných prípadov, v ktorých colný zástupca nemusí byť usadený na colnom území Únie, a pravidiel týkajúcich sa rozhodnutí, ktoré colné orgány prijali, vrátane tých, ktoré sa týkajú záväzných informácií, schválených hospodárskych subjektov a zjednodušených postupov.
(30)
Je potrebné určiť faktory, na základe ktorých sa uplatňuje dovozné a vývozné clo a iné opatrenia vzhľadom na obchod s tovarom. Ak si tak vyžadujú potreby obchodu, je takisto vhodné zaviesť podrobnejšie ustanovenia na vydávanie dôkazov o pôvode tovaru v Únii.
(31)
S cieľom doplniť faktory, na základe ktorých sa uplatňujú dovozné alebo vývozné clo a iné opatrenia, by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať delegované akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o pravidlá pôvodu tovaru.
(32)
Aby sa vyhlo problémom pri určovaní právneho základu, na základe ktorého vznikol colný dlh, je vhodné zoskupiť všetky prípady vzniku colného dlhu pri dovoze, ktorý vznikol inak ako na základe podania colného vyhlásenia na prepustenie tovaru do voľného obehu alebo do colného režimu dočasné použitie s čiastočným oslobodením od cla. To isté by sa malo uplatniť v prípade vzniku colného dlhu pri vývoze.
(33)
Malo by sa stanoviť miesto, kde colný dlh vznikol a kde by sa dovozné alebo vývozné clo malo vybrať.
(34)
Pravidlá pre osobitné colné režimy by mali umožniť využívanie jedinej záruky pre všetky kategórie osobitných režimov a zabezpečiť, aby táto záruka bola celková a zahŕňala viacero transakcií.
(35)
Za určitých podmienok by sa mala povoliť celková záruka v zníženej výške, a to aj na colný dlh a iné vzniknuté platby, alebo upustenie od záruky. Celková záruka v zníženej výške na colný dlh a iné vzniknuté platby by mala byť rovnocenná poskytnutiu záruky na celú sumu dovozného alebo vývozného cla, ktoré sa má zaplatiť, najmä na účely prepustenia dotknutého tovaru a zápisu do účtovnej evidencie.
(36)
S cieľom zabezpečiť lepšiu ochranu finančných záujmov Únie a členských štátov, záruka by sa mala vzťahovať na všetok tovar, ktorý nie je uvedený alebo je uvedený nesprávne v zásielke alebo v colnom vyhlásení, na ktoré je poskytnutá. Z rovnakého dôvodu by sa záväzok ručiteľa mal vzťahovať na sumy dovozného alebo vývozného cla, ktoré sa majú zaplatiť následne po kontrolách po prepustení.
(37)
S cieľom zabezpečiť finančné záujmy Únie a členských štátov a zabrániť podvodným praktikám, odporúčajú sa postupy, ktoré zahŕňajú odstupňované opatrenia na uplatňovanie celkovej záruky. Ak existuje zvýšené riziko podvodu, malo by byť možné dočasne zakázať uplatňovanie celkovej záruky s ohľadom na konkrétnu situáciu dotknutých hospodárskych subjektov.
(38)
V prípadoch, v ktorých colný dlh vznikol nedodržaním colných predpisov, je vhodné zohľadniť dobrú vieru príslušnej osoby a znížiť tak následky vzniknuté nedbanlivosťou dlžníka.
(39)
S cieľom chrániť finančné záujmy Únie a členských štátov a doplniť pravidlá týkajúce sa colného dlhu a záruk, by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať delegované akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o miesto vzniku colného dlhu, výpočet sumy dovozného a vývozného cla, záruku vzťahujúcu sa na uvedenú sumu a vyberanie, vrátenie, odpustenie a zánik colného dlhu.
(40)
Je potrebné ustanoviť zásadu určovania colného statusu tovaru Únie a okolnosti týkajúce sa straty takéhoto statusu, a vytvoriť základ na určovanie, kedy tento status ostáva nezmenený v prípadoch, v ktorých tovar je dočasne prepravený z colného územia Únie.
(41)
S cieľom zabezpečiť voľný pohyb tovaru Únie na colnom území Únie a colné zaobchádzanie s tovarom, ktorý nie je tovarom Únie a vstupuje na uvedené územie, by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať delegované akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o určovanie colného statusu tovaru, stratu colného statusu tovaru Únie, zachovanie uvedeného statusu tovaru, ktorý dočasne opúšťa colné územie Únie, a oslobodenie od cla pri vrátenom tovare.
(42)
Ak hospodársky subjekt vopred poskytol informácie potrebné na kontroly založené na riziku v súvislosti s prípustnosťou tovaru, je vhodné zabezpečiť, aby sa v takom prípade stalo rýchle prepustenie tovaru pravidlom. Kontroly v rámci fiškálnej a obchodnej politiky by mal primárne vykonávať colný úrad, príslušný pokiaľ ide o priestory hospodárskeho subjektu.
(43)
Pravidlá vzťahujúce sa na colné vyhlásenia a pravidlá prepúšťania tovaru do colného režimu by sa mali zmodernizovať a zefektívniť, a to najmä požiadavkou, aby sa colné vyhlásenia podávali spravidla elektronicky, a ustanovením iba jedného druhu zjednodušeného colného vyhlásenia a možnosti podať colné vyhlásenie vo forme zápisu do evidencie deklaranta.
(44)
Keďže v Revidovanom Kjótskom dohovore sa uprednostňuje podávanie, registrácia a kontrola colného vyhlásenia pred príchodom tovaru, a okrem toho aj odlíšenie miesta, kde sa vyhlásenie podáva, od miesta, na ktorom sa tovar fyzicky nachádza, je vhodné ustanoviť centralizované colné konanie na mieste, kde je hospodársky subjekt usadený.
(45)
Je vhodné ustanoviť na úrovni Únie pravidlá upravujúce zničenie tovaru alebo iné naloženie s tovarom colnými orgánmi, keďže na tento účel boli predtým potrebné vnútroštátne právne predpisy.
(46)
S cieľom doplniť pravidlá týkajúce sa prepustenia tovaru do colného režimu a zabezpečiť rovnaké zaobchádzanie s dotknutými osobami, by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať delegované akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o pravidlá týkajúce sa colných vyhlásení a prepustenia tovaru.
(47)
S cieľom zjednodušiť subjektu možnosť výberu správneho režimu, vyhnúť sa chybám a znížiť počet prípadov následného vyberania dlhu a jeho vrátenia po prepustení je vhodné ustanoviť spoločné a jednoduché pravidlá pre osobitné colné režimy doplnené o malý súbor pravidiel pre každú kategóriu osobitného colného režimu.
(48)
Udeľovanie povolení na niekoľko osobitných colných režimov s jedinou zárukou a jediným dohliadajúcim colným úradom by sa malo uľahčiť, a v týchto prípadoch by mali existovať jednoduché pravidlá týkajúce sa vzniku colného dlhu. Základným princípom by malo byť, že tovar prepustený do osobitného colného režimu alebo výrobky z neho vyrobené sa majú hodnotiť v čase vzniku colného dlhu. V ekonomicky opodstatnených prípadoch by však malo byť možné hodnotiť tovar v čase, keď bol prepustený do osobitného colného režimu. Rovnaké zásady by sa mali uplatňovať pri obvyklých spôsoboch zaobchádzania s tovarom.
(49)
Vzhľadom na zvýšené bezpečnostné opatrenia by sa prepustenie tovaru do slobodných pásiem malo stať colným režimom a tovar by mal podliehať colným kontrolám pri vstupe a podľa evidencie.
(50)
Vzhľadom na to, že zámer spätného vývozu nie je viac nevyhnutný, mal by sa colný režim aktívny zušľachťovací styk v podmienečnom systéme spojiť s prepracovaním pod colným dohľadom a colný režim aktívny zušľachťovací styk v systéme vrátenia by sa mal vypustiť. Tento jediný colný režim aktívny zušľachťovací styk by mal zahŕňať aj zničenie okrem prípadov, v ktorých zničenie vykonávajú colné orgány alebo sa vykonáva pod ich dohľadom.
(51)
S cieľom doplniť pravidlá týkajúce sa osobitných colných režimov a zabezpečiť rovnaké zaobchádzanie s dotknutými osobami, by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať delegované akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o pravidlá vzťahujúce sa na prípady, keď je tovar prepustený do osobitných colných režimov, prepravu, obvyklé spôsoby zaobchádzania a nahraditeľnosť tohto tovaru, ako aj na ukončenie týchto režimov.
(52)
Bezpečnostné opatrenia týkajúce sa tovaru Únie, ktorý je prepravený z colného územia Únie, by sa mali rovnako uplatňovať na spätný vývoz tovaru, ktorý nie je tovarom Únie. Rovnaké pravidlá by sa mali uplatňovať na všetky druhy tovaru s možnosťou výnimiek, ak je to potrebné, ako napríklad na tovar, ktorý sa cez colné územie Únie iba prepravuje.
(53)
S cieľom zabezpečiť colný dohľad nad tovarom, ktorý vstupuje na colné územie Únie a je z neho prepravený ako aj uplatňovanie bezpečnostných opatrení by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať delegované akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o pravidlá týkajúce sa predbežných colných vyhlásení o vstupe a vyhlásení pred výstupom.
(54)
S cieľom preskúmať ďalšie zjednodušenie colných a obchodných postupov, predovšetkým s využitím najnovších nástrojov a technológií, by sa členským štátom malo za určitých podmienok a na základe ich žiadosti povoliť testovať zjednodušené postupy pri uplatňovaní colných predpisov počas určitého obmedzeného obdobia. Uvedená možnosť by nemala ohroziť uplatňovanie colných predpisov alebo vytvárať nové povinnosti pre hospodárske subjekty, ktoré sa týchto testov môžu zúčastniť na výlučne dobrovoľnom základe.
(55)
V súlade so zásadou proporcionality podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii (Zmluva o EÚ) je na dosiahnutie základných cieľov umožnenia účinného fungovania colnej únie a vykonávania spoločnej obchodnej politiky potrebné a vhodné ustanoviť všeobecné pravidlá a postupy uplatniteľné na tovar, ktorý vstupuje na colné územie Únie alebo je z neho prepravený. V súlade s článkom 5 ods. 4 prvým pododsekom Zmluvy o EÚ sa týmto nariadením neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie sledovaných cieľov.
(56)
S cieľom zjednodušiť a racionalizovať colné predpisy sa v záujme transparentnosti do kódexu začlenilo niekoľko ustanovení, ktoré sú obsiahnuté v samostatných aktoch Únie. Nariadenie Rady (EHS) č. 3925/91 z 19. decembra 1991 o zrušení kontrol a formalít týkajúcich sa príručnej a podanej batožiny u osôb, ktoré uskutočňujú lety a námorné cesty vnútri Spoločenstva (11), nariadenie (EHS) č. 2913/92 nariadenie Rady (ES) č. 1207/2001 z 11. júna 2001 o postupoch na umožnenie vydávania alebo zostavovania dôkazov pôvodu zo strany Spoločenstva a na vydávanie niektorých schválených vývozných povolení podľa doložiek upravujúcich preferenčné obchodovanie medzi Európskym spoločenstvom a niektorými krajinami (12) a nariadenie (ES) č. 450/2008 by sa preto mali zrušiť.
(57)
Ustanovenia tohto nariadenia, ktorými sa stanovuje delegovanie právomoci a prenos vykonávacích právomocí ako aj ustanovenia o poplatkoch a nákladoch by sa mali uplatňovať odo dňa nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia. Ostatné ustanovenia by sa mali uplatňovať od 1. júna 2016.
(58)
Týmto nariadením nie sú dotknuté existujúce alebo budúce predpisy Únie v oblasti prístupu k dokumentom prijaté v súlade s článkom 15 ods. 3 ZFEÚ. Nemali by ním byť dotknuté ani vnútroštátne predpisy v oblasti prístupu k dokumentom.
(59)
Komisia by mala vynaložiť všetko úsilie potrebné na to, aby delegované a vykonávacie akty stanovené v tomto nariadení nadobudli účinnosť v dostatočnom časovom predstihu pred dňom začiatku uplatňovania tohto kódexu, umožňujúc tak jeho včasné vykonávanie zo strany členských štátov,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
OBSAH
HLAVA I
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
KAPITOLA 1
Rozsah pôsobnosti colných predpisov, úloha colných orgánov a vymedzenie pojmov
KAPITOLA 2
Práva a povinnosti osôb vo vzťahu k colným predpisom
Oddiel 1
Poskytovanie informácií
Oddiel 2
Colné zastúpenie
Oddiel 3
Rozhodnutia týkajúce sa uplatňovania colných predpisov
Oddiel 4
Schválený hospodársky subjekt
Oddiel 5
Sankcie
Oddiel 6
Odvolania
Oddiel 7
Kontrola tovaru
Oddiel 8
Uchovávanie dokladov a iných informácií a poplatky a náklady
KAPITOLA 3
Menový prepočet a lehoty
HLAVA II
FAKTORY, NA ZÁKLADE KTORÝCH SA UPLATŇUJE DOVOZNÉ ALEBO VÝVOZNÉ CLO A INÉ OPATRENIA TÝKAJÚCE SA OBCHODU S TOVAROM
KAPITOLA 1
Spoločný colný sadzobník a nomenklatúrne zatriedenie tovaru
KAPITOLA 2
Pôvod tovaru
Oddiel 1
Nepreferenčný pôvod
Oddiel 2
Preferenčný pôvod
Oddiel 3
Určenie pôvodu určitého tovaru
KAPITOLA 3
Hodnota tovaru na colné účely
HLAVA III
COLNÝ DLH A ZÁRUKY
KAPITOLA 1
Vznik colného dlhu
Oddiel 1
Colný dlh pri dovoze
Oddiel 2
Colný dlh pri vývoze
Oddiel 3
Spoločné ustanovenia pre colný dlh pri dovoze a vývoze
CHAPTER 2
Záruka poskytnutá na colný dlh, ktorý vznikol alebo by mohol vzniknúť
KAPITOLA 3
Vyberanie, platenie, vrátenie a odpustenie sumy dovozného alebo vývozného cla
Oddiel 1
Určenie sumy dovozného alebo vývozného cla, oznámenie colného dlhu a zápis do účtovnej evidencie
Oddiel 2
Platba sumy dovozného alebo vývozného cla
Oddiel 3
Vrátenie a odpustenie
KAPITOLA 4
Zánik colného dlhu
HLAVA IV
TOVAR VSTUPUJÚCI NA COLNÉ ÚZEMIE ÚNIE
KAPITOLA 1
Predbežné colné vyhlásenie o vstupe
KAPITOLA 2
Príchod tovaru
Oddiel 1
Vstup tovaru na colné územie Únie
Oddiel 2
Predloženie, vykládka a prehliadka tovaru
Oddiel 3
Dočasné uskladnenie tovaru
HLAVA V
VŠEOBECNÉ PRAVIDLÁ TÝKAJÚCE SA COLNÉHO STATUSU, PREPUSTENIA TOVARU DO COLNÉHO REŽIMU, OVEROVANIA, PREPUSTENIA A NAKLADANIA S TOVAROM
KAPITOLA 1
Colný status tovaru
KAPITOLA 2
Prepustenie tovaru do colného režimu
Oddiel 1
Všeobecné ustanovenia
Oddiel 2
Štandardné colné vyhlásenia
Oddiel 3
Zjednodušené colné vyhlásenie
Oddiel 4
Ustanovenia pre všetky colné vyhlásenia
Oddiel 5
Iné zjednodušenia
KAPITOLA 3
Overovanie a prepustenie tovaru
Oddiel 1
Overovanie
Oddiel 2
Prepustenie
KAPITOLA 4
Nakladenie s tovarom
HLAVA VI
PREPUSTENIE DO VOĽNÉHO OBEHU A OSLOBODENIE OD DOVOZNÉHO CLA
KAPITOLA 1
Prepustenie do voľného obehu
KAPITOLA 2
Oslobodenie od dovozného cla
Oddiel 1
Vrátený tovar
Oddiel 2
Morský rybolov a produkty získané z mora
HLAVA VII
OSOBITNÉ COLNÉ REŽIMY
KAPITOLA 1
Všeobecné ustanovenia
KAPITOLA 2
Tranzit
Oddiel 1
Vonkajší a vnútorný tranzit
Oddiel 2
Tranzit Únie
KAPITOLA 3
Skladovanie
Oddiel 1
Všeobecné ustanovenia
Oddiel 2
Colné uskladňovanie
Oddiel 3
Slobodné pásma
KAPITOLA 4
Osobitné použitie
Oddiel 1
Dočasné použitie
Oddiel 2
Konečné použitie
KAPITOLA 5
Zušľachťovací styk
Oddiel 1
Všeobecné ustanovenia
Oddiel 2
Aktívny zušľachťovací styk
Oddiel 3
Pasívny zušľachťovací styk
HLAVA VIII
TOVAR PREPRAVENÝ Z COLNÉHO ÚZEMIA ÚNIE
KAPITOLA 1
Formality pred výstupom tovaru
KAPITOLA 2
Formality pri výstupe tovaru
KAPITOLA 3
Vývoz a spätný vývoz
KAPITOLA 4
Predbežné colné vyhlásenie o výstupe
KAPITOLA 5
Oznámenie o spätnom vývoze
KAPITOLA 6
Oslobodenie od vývozného cla
HLAVA IX
ELEKTRONICKÉ SYSTÉMY, ZJEDNODUŠENIA, DELEGOVANIE PRÁVOMOCI, POSTUP VÝBORU A ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
KAPITOLA 1
Vývoj elektronických systémov
KAPITOLA 2
Zjednodušenie pri uplatňovaní colných predpisov
KAPITOLA 3
Delegovanie právomoci a postup výboru
KAPITOLA 4
Záverečné ustanovenia
PRÍLOHA
TABUĽKA ZHODY
HLAVA I
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
KAPITOLA 1
Rozsah pôsobnosti colných predpisov, úloha colných orgánov a vymedzenie pojmov
Článok 1
Predmet úpravy a rozsah pôsobnosti
1. Týmto nariadením sa ustanovuje Colný kódex Únie (ďalej len „kódex“), ktorým sa ustanovujú všeobecné pravidlá a postupy uplatniteľné na tovar, ktorý vstupuje na colné územie Únie alebo je z neho prepravený.
Bez toho, aby bolo dotknuté medzinárodné právo a medzinárodné dohovory, ako aj právne predpisy Únie v iných oblastiach, sa kódex uplatňuje jednotne na celom colnom území Únie.
2. Určité ustanovenia colných predpisov sa môžu uplatňovať mimo colného územia Únie v rámci právnych predpisov upravujúcich konkrétne oblasti alebo v rámci medzinárodných dohovorov.
3. Určité ustanovenia colných predpisov vrátane zjednodušení, ktoré sa v nich ustanovujú, sa uplatňujú na obchod s tovarom Únie medzi časťami colného územia Únie, na ktoré sa vzťahujú ustanovenia smernice 2006/112/ES alebo smernice 2008/118/ES, a časťami tohto územia, na ktoré sa uvedené ustanovenia nevzťahujú, alebo na obchod medzi časťami tohto územia, na ktoré sa uvedené ustanovenia nevzťahujú.
Článok 2
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty týkajúce sa vymedzenia ustanovení colných predpisov a ich zjednodušenia pre colné vyhlásenia, dôkazu colného statusu a použitia colného režimu vnútorný tranzit Únie, ktoré sa uplatňujú na obchod s tovarom Únie uvedený v článku 1 ods. 3, pokiaľ to nemá vplyv na riadne uplatňovanie príslušných fiškálnych opatrení. Uvedenými aktmi sa môžu riešiť osobitné okolnosti týkajúce sa obchodu s tovarom Únie, do ktorého je zapojený len jeden členský štát.
Článok 3
Úloha colných orgánov
Colné orgány zodpovedajú predovšetkým za dohľad nad medzinárodným obchodom Únie, čím prispievajú k spravodlivému a otvorenému obchodu, realizácii vonkajších aspektov vnútorného trhu, spoločnej obchodnej politiky a ďalších spoločných politík Únie s vplyvom na obchod, ako aj k celkovej bezpečnosti dodávateľského reťazca. Colné orgány zavádzajú opatrenia zamerané najmä na:
a)
ochranu finančných záujmov Únie a jej členských štátov;
b)
ochranu Únie pred nekalým a nezákonným obchodom pri súčasnej podpore legitímnej obchodnej činnosti;
c)
zaistenie bezpečnosti a ochrany Únie a jej obyvateľov, ako aj ochranu životného prostredia, ak je to vhodné, v úzkej spolupráci s inými orgánmi; a
d)
udržanie primeranej rovnováhy medzi colnými kontrolami a uľahčením zákonného obchodu.
Článok 4
Colné územie
1. Colné územie Únie zahŕňa tieto územia vrátane ich teritoriálnych vôd, vnútrozemských vôd a vzdušného priestoru:
-
územie Belgického kráľovstva,
-
územie Bulharskej republiky,
-
územie Českej republiky,
-
územie Dánskeho kráľovstva okrem Faerských ostrovov a Grónska,
-
územie Spolkovej republiky Nemecko okrem ostrova Helgoland a územia Büsingenu (Zmluva z 23. novembra 1964 medzi Spolkovou republikou Nemecko a Švajčiarskou konfederáciou),
-
územie Estónskej republiky,
-
územie Írska,
-
územie Helénskej republiky,
-
územie Španielskeho kráľovstva okrem Ceuty a Melilly,
-
územie Francúzskej republiky okrem francúzskych zámorských krajín a území, na ktoré sa uplatňujú ustanovenia štvrtej časti ZFEÚ,
-
územie Chorvátskej republiky,
-
územie Talianskej republiky okrem obcí Livigno a Campione d’Italia a pobrežných vôd jazera Lugano nachádzajúcich sa medzi brehom a politickou hranicou územia medzi obcami Ponte Tresa a Porto Ceresio,
-
územie Cyperskej republiky v súlade s ustanoveniami Aktu o pristúpení z roku 2003,
-
územie Lotyšskej republiky,
-
územie Litovskej republiky,
-
územie Luxemburského veľkovojvodstva,
-
územie Maďarska,
-
územie Malty,
-
územie Holandského kráľovstva v Európe,
-
územie Rakúskej republiky,
-
územie Poľskej republiky,
-
územie Portugalskej republiky,
-
územie Rumunska,
-
územie Slovinskej republiky,
-
územie Slovenskej republiky,
-
územie Fínskej republiky,
-
územie Švédskeho kráľovstva, a
-
územie Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska a Normanských ostrovov a ostrova Man.
2. Za súčasť colného územia Únie sa vrátane ich teritoriálnych vôd, vnútrozemských vôd a vzdušného priestoru považujú nasledovné územia ležiace mimo územia členských štátov, berúc do úvahy dohovory a zmluvy, ktoré sa na tieto územia uplatňujú:
a)
FRANCÚZSKO
územie Monaka v zmysle Colného dohovoru podpísaného v Paríži 18. mája 1963 (Journal officiel de la République française - Úradný vestník Francúzskej republiky) z 27. septembra 1963, s. 8679);
b)
CYPRUS
územie výsostných území Spojeného kráľovstva Akrotíri a Dekéleia v zmysle Zmluvy o založení Cyperskej republiky podpísanej v Nikózii 16. augusta 1960 (United Kingdom Treaty Series No 4 (1961) Cmnd 1252).
Článok 5
Vymedzenie pojmov
Na účely kódexu sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:
1)
„colné orgány“ sú colné správy členských štátov zodpovedné za uplatňovanie colných predpisov a akékoľvek iné orgány splnomocnené podľa vnútroštátneho práva uplatňovať určité colné predpisy;
2)
„colné predpisy“ sú súborom právnych predpisov, ktorý pozostáva zo všetkých týchto právnych predpisov:
a)
kódexu a ustanovení, ktorými sa kódex dopĺňa alebo vykonáva, prijatými na úrovni Únie alebo vnútroštátnej úrovni;
b)
Spoločného colného sadzobníka;
c)
právnych predpisov ustanovujúcich systém Únie na oslobodenie od cla;
d)
medzinárodných dohôd, ktoré obsahujú colné ustanovenia, v rozsahu, v akom sú uplatniteľné v Únii;
3)
„colné kontroly“ sú osobitné činnosti, ktoré vykonávajú colné orgány na zabezpečenie dodržiavania colných predpisov a iných právnych predpisov upravujúcich vstup, výstup, tranzit, pohyb, skladovanie a konečné použitie tovaru prepravovaného medzi colným územím Únie a krajinami alebo územiami mimo tohto územia Únie a prítomnosť a pohyb tovaru, ktorý nie je tovarom Únie, a tovaru prepusteného do režimu konečné použitie v rámci colného územia Únie;
4)
„osoba“ je fyzická osoba, právnická osoba a akékoľvek združenie osôb, ktoré nie je právnickou osobou, ale je podľa práva Únie alebo vnútroštátneho práva spôsobilá na právne úkony;
5)
„hospodársky subjekt“ je osoba, ktorá sa v rámci svojej podnikateľskej činnosti podieľa na činnostiach, na ktoré sa vzťahujú colné predpisy;
6)
„colný zástupca“ je každá osoba určená inou osobou na to, aby v jej styku s colnými orgánmi vykonávala úkony a formality ustanovené v colných predpisoch;
7)
„riziko“ je pravdepodobnosť a vplyv udalosti, ktorá vznikne v súvislosti so vstupom, výstupom, tranzitom, pohybom alebo konečným použitím tovaru prepravovaného medzi colným územím Únie a krajinami alebo územiami mimo tohto územia a v súvislosti s prítomnosťou tovaru, ktorý nie je tovarom Únie, v rámci colného územia Únie, a ktorá by:
a)
zabránila správnemu uplatňovaniu opatrení Únie alebo vnútroštátnych opatrení;
b)
nepriaznivo ovplyvnila finančné záujmy Únie a jej členských štátov; alebo
c)
predstavovala ohrozenie bezpečnosti a ochrany Únie a jej obyvateľov, zdravia človeka, zvierat alebo rastlín, životného prostredia alebo spotrebiteľov;
8)
„colné formality“ sú všetky operácie, ktoré musí osoba a colné orgány vykonať na účely dodržiavania colných predpisov;
9)
„predbežné colné vyhlásenie o vstupe“ je úkon, ktorým osoba v predpísanej forme, predpísaným spôsobom a v stanovenej lehote informuje colné orgány o tom, že tovar vstúpi na colné územie Únie;
10)
„predbežné colné vyhlásenie o výstupe“ je úkon, ktorým osoba v predpísanej forme, predpísaným spôsobom a v stanovenej lehote informuje colné orgány o tom, že tovar sa má prepraviť z colného územia Únie;
11)
„vyhlásenie na dočasné uskladnenie“ je úkon, ktorým osoba v predpísanej forme a predpísaným spôsobom informuje, že tovar je dočasne uskladnený;
12)
„colné vyhlásenie“ je úkon, ktorým osoba v predpísanej forme a predpísaným spôsobom prejavuje svoju vôľu, aby bol tovar prepustený do navrhovaného colného režimu, a ak je to vhodné, uvedie všetky konkrétne opatrenia, ktoré sa majú uplatniť;
13)
„vyhlásenie o spätnom vývoze“ je úkon, ktorým osoba v predpísanej forme a predpísaným spôsobom prejavuje svoju vôľu prepraviť tovar, ktorý nie je tovarom Únie s výnimkou tovaru, ktorý je v colnom režime slobodné pásmo alebo dočasné uskladnenie, z colného územia Únie;
14)
„oznámenie o spätnom vývoze“ je úkon, ktorým osoba v predpísanej forme a predpísaným spôsobom prejavuje svoju vôľu prepraviť tovar, ktorý nie je tovarom Únie a ktorý je v colnom režime slobodné pásmo alebo v dočasné uskladnenie, z colného územia Únie;
15)
„deklarant“ je osoba, ktorá podáva colné vyhlásenie, vyhlásenie na dočasné uskladnenie, predbežné colné vyhlásenie o vstupe, predbežné colné vyhlásenie o výstupe, vyhlásenie o spätnom vývoze alebo oznámenie o spätnom vývoze vo vlastnom mene, alebo osoba, v ktorej mene sa takéto vyhlásenie alebo oznámenie podáva;
16)
„colný režim“ je ktorýkoľvek z nasledujúcich režimov, do ktorého sa tovar môže prepustiť v súlade s kódexom:
a)
prepustenie do voľného obehu;
b)
osobitné colné režimy;
c)
vývoz;
17)
„dočasné uskladnenie“ je postavenie tovaru, ktorý nie je tovarom Únie, dočasne uskladneného pod colným dohľadom v dobe medzi jeho predložením colným orgánom a jeho prepustením do colného režimu alebo spätným vývozom;
18)
„colný dlh“ je povinnosť osoby zaplatiť sumu dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa vzťahuje na konkrétny tovar podľa platných colných predpisov;
19)
„dlžník“ je každá osoba zodpovedná za colný dlh;
20)
„dovozné clo“ je clo, ktoré sa má zaplatiť pri dovoze tovaru;
21)
„vývozné clo“ je clo, ktoré sa má zaplatiť pri vývoze tovaru;
22)
„colný status“ je status tovaru, ktorý vyjadruje, či ide o tovar Únie alebo o tovar, ktorý nie je tovarom Únie;
23)
„tovar Únie“ je tovar, ktorý patrí do ktorejkoľvek z týchto kategórií:
a)
tovar úplne získaný na colnom území Únie bez toho, aby bol k nemu pridaný tovar dovezený z krajín alebo území mimo colného územia Únie;
b)
tovar, ktorý vstúpil na colné územie Únie z krajín alebo území mimo tohto územia a bol prepustený do voľného obehu;
c)
tovar získaný alebo vyrobený na colnom území Únie výlučne z tovaru uvedeného v písmene b) alebo z tovaru uvedeného v písmenách a) a b);
24)
„tovar, ktorý nie je tovarom Únie“ je tovar iný ako tovar, ktorý je uvedený v bode 23 alebo tovar, ktorý stratil status tovaru Únie;
25)
„riadenie rizika“ je systematické zisťovanie rizík, a to aj prostredníctvom náhodných kontrol, a vykonávanie všetkých potrebných opatrení na obmedzenie vystavenia riziku;
26)
„prepustenie tovaru“ je úkon, ktorým colné orgány umožňujú nakladať s tovarom za podmienok ustanovených pre colný režim, do ktorého je tovar prepustený;
27)
„colný dohľad“ je činnosť vykonávaná vo všeobecnosti colnými orgánmi, ktorou sa zabezpečuje dodržiavanie colných predpisov a prípadne i ďalších ustanovení, ktoré sa vzťahujú na tovar podliehajúci takejto činnosti;
28)
„vrátenie“ je vrátenie sumy dovozného alebo vývozného cla, ktoré bolo zaplatené;
29)
„odpustenie“ je upustenie od povinnosti zaplatiť sumu dovozného alebo vývozného cla, ktoré nebolo zaplatené;
30)
„zušľachtené výrobky“ znamenajú tovar prepustený do colného režimu zušľachťovací styk, ktorý prešiel spracovateľskými operáciami;
31)
„osoba usadená na colnom území Únie“ je:
a)
v prípade fyzickej osoby každá osoba, ktorá má na colnom území Únie obvyklé bydlisko;
b)
v prípade právnickej osoby alebo združenia osôb akákoľvek osoba, ktorá má na colnom území Únie svoje registrované sídlo, centrálu alebo stálu prevádzkareň;
32)
„stála prevádzkareň“ je stále miesto podnikania, na ktorom sú trvalo prítomné potrebné ľudské i technické zdroje a prostredníctvom ktorého sa úplne alebo čiastočne vykonávajú činnosti danej osoby súvisiace s colníctvom;
33)
„predloženie tovaru colným orgánom“ je oznámenie colným orgánom o príchode tovaru na colný úrad alebo na akékoľvek iné miesto určené alebo schválené colnými orgánmi a že sa môže vykonať colná kontrola tohto tovaru;
34)
„držiteľ tovaru“ je osoba, ktorá je vlastníkom tovaru, alebo osoba, ktorá má k tovaru podobné dispozičné právo, alebo osoba, ktorá má nad ním fyzickú kontrolu;
35)
„držiteľ colného režimu“ je:
a)
osoba, ktorá podáva colné vyhlásenie, alebo osoba, na ktorej účet sa uvedené vyhlásenie podáva; alebo
b)
osoba, na ktorú sa previedli práva a povinnosti vyplývajúce z colného režimu;
36)
„obchodnopolitické opatrenia“ sú nesadzobné opatrenia ustanovené ako súčasť spoločnej obchodnej politiky formou ustanovení Únie upravujúcich medzinárodný obchod s tovarom;
37)
„spracovateľské operácie“ sú:
a)
prepracovanie tovaru vrátane jeho montáže, zostavenia alebo pripojenia k inému tovaru;
b)
zušľachtenie tovaru;
c)
zničenie tovaru;
d)
oprava tovaru vrátane jeho obnovy a uvedenia do funkčného stavu;
e)
použitie tovaru, ktorý nie je obsiahnutý v zušľachtených výrobkoch, ale ktorý umožňuje alebo uľahčuje výrobu týchto výrobkov, a to aj vtedy, keď je úplne alebo čiastočne spotrebovaný v tomto procese (výrobné príslušenstvo);
38)
„výťažnosť“ je množstvo alebo percentuálny podiel zušľachtených výrobkov získaných zo zušľachtenia daného množstva tovaru prepusteného do colného režimu zušľachťovací styk;
39)
„rozhodnutie“ je akýkoľvek úkon colných orgánov týkajúci sa colných predpisov, ktorým sa rozhoduje v konkrétnom prípade a ktorý má právne účinky na dotknutú osobu alebo osoby;
40)
„dopravca“ je:
a)
v kontexte vstupu, osoba, ktorá tovar prepravuje na colné územie Únie alebo ktorá preberá zodpovednosť za prepravu tovaru na toto územie. Avšak,
i)
v prípade kombinovanej dopravy je „dopravca“ osoba, ktorá prevádzkuje dopravný prostriedok, ktorý sa po vstupe na colné územie Únie pohybuje samostatne ako aktívny dopravný prostriedok;
ii)
v rámci dojednaní o spoločnom využívaní plavidiel a iných zmluvných dojednaní v prípade námornej alebo leteckej dopravy je „dopravca“ osoba, ktorá uzatvára zmluvu a vydáva nákladný list alebo letecký nákladný list na prepravu tovaru na colné územie Únie;
b)
v prípade výstupu, osoba, ktorá tovar prepravuje z colného územia Únie alebo ktorá preberá zodpovednosť za prepravu tovaru z tohto územia. Avšak:
i)
v prípade kombinovanej dopravy, keď aktívny dopravný prostriedok, ktorý opúšťa colné územie Únie, iba prepravuje iný dopravný prostriedok, ktorý sa bude po príchode aktívneho dopravného prostriedku na miesto určenia samostatne pohybovať ako aktívny dopravný prostriedok, je „dopravca“ osoba, ktorá bude prevádzkovať dopravný prostriedok, ktorý sa bude samostatne pohybovať po tom, čo dopravný prostriedok opúšťajúci colné územie Únie dôjde na miesto svojho určenia;
ii)
v rámci dojednaní o spoločnom využívaní plavidiel a iných zmluvných dojednaní v prípade námornej alebo leteckej dopravy je „dopravca“ osoba, ktorá uzatvára zmluvu a vydáva nákladný list alebo letecký nákladný list na prepravu tovaru z colného územia Únie;
41)
„nákupná provízia“ je platba, ktorú vypláca dovozca sprostredkovateľovi za jeho zastupovanie pri kúpe tovaru, ktorého hodnota sa určuje.
KAPITOLA 2
Práva a povinnosti osôb vo vzťahu k colným predpisom
Oddiel 1
Poskytovanie informácií
Článok 6
Prostriedky výmeny a uchovávania informácií a spoločné požiadavky na údaje
1. Každá výmena informácií medzi colnými orgánmi a medzi hospodárskymi subjektmi a colnými orgánmi, akými sú napr. colné vyhlásenia, žiadosti alebo rozhodnutia, a uchovávanie takýchto informácií podľa požiadaviek colných predpisov sa uskutočňuje s využitím techník elektronického spracovania údajov.
2. Na účely výmeny a uchovávania informácií podľa odseku 1 sa vypracujú spoločné požiadavky na údaje.
3. Prostriedky výmeny a uchovávania informácií iné než techniky elektronického spracovania údajov uvedené v odseku 1 možno používať:
a)
trvalo, ak je to riadne odôvodnené druhom prepravy alebo ak použitie techník elektronického spracovania údajov nie je pre príslušné colné formality vhodné;
b)
dočasne v prípade dočasného zlyhania počítačového systému colných orgánov alebo hospodárskych subjektov;
4. Odchylne od odseku 1, Komisia môže vo výnimočných prípadoch prijímať rozhodnutia, ktorými sa jednému alebo viacerým členským štátom povoľuje používať iné prostriedky výmeny a uchovávania informácií než techniky elektronického spracúvania údajov.
Takéto rozhodnutie o výnimke musí byť odôvodnené špecifickou situáciou členského štátu, ktorý o ňu žiada, a výnimka sa udeľuje na určité časové obdobie. Táto výnimka podlieha pravidelnému preskúmaniu a na základe ďalšej žiadosti členského štátu, ktorému je určená, sa môže predĺžiť o ďalšie určité časové obdobia. Keď dôvody jej udelenia pominú, zruší sa.
Touto výnimkou nie je dotknutá výmena informácií medzi členským štátom, ktorému je určená, a inými členskými štátmi ani výmena a uchovávanie informácií v iných členských štátoch na účely uplatňovania colných predpisov.
Článok 7
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
spoločné požiadavky na údaje uvedené v článku 6 ods. 2, pričom sa zohľadní potreba splniť colné formality ustanovené v colných predpisoch, ako aj povaha a účel výmeny a uchovávania informácií, ako sa uvádza v článku 6 ods. 1;
b)
osobitné prípady, v ktorých sa v súlade s článkom 6 ods. 3 písm. a) môžu použiť iné prostriedky výmeny a uchovávania informácií než techniky elektronického spracúvania údajov;
c)
typy informácií a údaje, ktoré majú byť obsiahnuté v záznamoch uvedených v článku 148 ods. 4 a článku 214 ods. 1.
Článok 8
Prenos vykonávacích právomocí
1. Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov:
a)
v prípade potreby, formát a kódy spoločných požiadaviek na údaje uvedených v článku 6 ods. 2;
b)
procesné pravidlá vzťahujúce sa na výmenu a uchovávanie informácií, ktoré sa môžu uskutočniť inými prostriedkami než sú techniky elektronického spracovania údajov uvedené v článku 6 ods. 3.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
2. Komisia prijme prostredníctvom vykonávacích aktov rozhodnutia týkajúce sa výnimiek uvedené v článku 6 ods. 4.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s konzultačným postupom uvedeným v článku 285 ods. 2.
Článok 9
Registrácia
1. Hospodárske subjekty usadené na colnom území Únie sa zaregistrujú u colných orgánov príslušných pre miesto, kde sú usadené.
2. V osobitných prípadoch sa hospodárske subjekty, ktoré nie sú usadené na colnom území Únie, zaregistrujú u colných orgánov príslušných pre miesto, v ktorom tieto hospodárske subjekty po prvýkrát podajú vyhlásenie alebo žiadosť o rozhodnutie.
3. Pokiaľ nie je ustanovené inak, osoby iné ako hospodárske subjekty sa nemusia registrovať u colných orgánov.
Ak sa osoby uvedené v prvom pododseku musia registrovať, uplatňuje sa nasledovné:
a)
ak sú usadené na colnom území Únie, zaregistrujú sa u colných orgánov príslušných pre miesto, kde sú usadené;
b)
ak nie sú usadené na colnom území Únie, zaregistrujú sa u colných orgánov príslušných pre miesto, v ktorom po prvýkrát podajú vyhlásenie alebo žiadosť o rozhodnutie.
4. V osobitných prípadoch colné orgány zrušia platnosť registrácie.
Článok 10
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
prípady uvedené v článku 9 ods. 2, v ktorých sa hospodárske subjekty, ktoré nie sú usadené na colnom území Únie, musia registrovať u colných orgánov;
b)
prípady uvedené v článku 9 ods. 3 prvom pododseku, v ktorých sa osoby iné ako hospodárske subjekty musia registrovať u colných orgánov;
c)
prípady uvedené v článku 9 ods. 4, v ktorých colné orgány rušia platnosť registrácie.
Článok 11
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov colné orgány príslušné na registráciu podľa článku 9.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Článok 12
Oznamovanie informácií a ochrana údajov
1. Na všetky informácie, ktoré získali colné orgány pri plnení svojich povinností, a ktoré majú dôverný charakter alebo boli poskytnuté ako dôverné, sa vzťahuje povinnosť služobného tajomstva. Colné orgány ich nemôžu zverejniť bez výslovného súhlasu osoby alebo orgánu, ktorý tieto údaje poskytol, okrem prípadov podľa článku 47 ods. 2 a druhého pododseku tohto odseku.
Takéto informácie sa môžu zverejniť bez súhlasu v prípadoch, ak sú tak príslušné colné orgány povinné alebo oprávnené konať na základe platných ustanovení, najmä v súvislosti s ochranou údajov alebo právnym procesom.
2. Colným orgánom a iným príslušným orgánom krajín alebo území mimo colného územia Únie, sa môžu oznamovať dôverné informácie uvedené v odseku 1 na účely colnej spolupráce s týmito krajinami alebo územiami v rámci medzinárodnej dohody alebo právnych predpisov Únie v oblasti spoločnej obchodnej politiky.
3. Pri akomkoľvek zverejnení alebo oznámení informácií podľa odsekov 1 a 2 sa musí zabezpečiť primeraná úroveň ochrany údajov v úplnom súlade s platnými ustanoveniami o ochrane údajov.
Článok 13
Výmena dodatočných informácií medzi colnými orgánmi a hospodárskymi subjektmi
1. Colné orgány a hospodárske subjekty si môžu vymieňať akékoľvek informácie, ktoré sa podľa colných predpisov nevyžadujú predovšetkým na účely vzájomnej spolupráce pri určovaní a potláčaní rizika. Táto výmena sa môže uskutočniť na základe písomnej dohody a môže zahŕňať prístup colných orgánov k počítačovým systémom hospodárskeho subjektu.
2. Každá informácia, ktorú počas spolupráce uvedenej v odseku 1 poskytla jedna strana druhej, je dôverná, pokiaľ sa obidve strany nedohodnú inak.
Článok 14
Poskytovanie informácií colnými orgánmi
1. Každá osoba môže od colných orgánov požadovať informácie týkajúce sa uplatňovania colných predpisov. Takáto žiadosť sa môže zamietnuť, ak sa nevzťahuje na skutočne predpokladanú činnosť v rámci medzinárodného obchodu s tovarom.
2. Colné orgány udržiavajú pravidelnú komunikáciu s hospodárskymi subjektmi a inými orgánmi, ktoré sa podieľajú na medzinárodnom obchode s tovarom. Podporujú transparentnosť sprístupňovaním colných predpisov, všeobecných správnych rozhodnutí a voľne dostupných formulárov žiadostí, podľa možností bez poplatku a prostredníctvom internetu.
Článok 15
Poskytovanie informácií colným orgánom
1. Každá osoba, ktorá sa priamo alebo nepriamo podieľa na vykonávaní colných formalít alebo na colných kontrolách, poskytuje colným orgánom na ich žiadosť v stanovenej lehote a vhodnou formou všetky požadované doklady a informácie, ako aj akúkoľvek pomoc potrebnú na vykonanie týchto formalít alebo kontrol.
2. Osoba, ktorá podáva colné vyhlásenie, vyhlásenie na dočasné uskladnenie, predbežné colné vyhlásenie o vstupe, predbežné colné vyhlásenie o výstupe, vyhlásenie o spätnom vývoze alebo oznámenie o spätnom vývoze colným orgánom alebo predkladá žiadosť o povolenie alebo akékoľvek iné rozhodnutie, zodpovedá za všetky tieto body:
a)
presnosť a úplnosť informácií uvedených vo vyhlásení, oznámení alebo žiadosti;
b)
pravosť, presnosť a platnosť akéhokoľvek sprievodného dokladu k vyhláseniu, oznámeniu alebo žiadosti;
c)
ak to možno uplatniť, splnenie všetkých povinností, ktoré sa týkajú prepustenia daného tovaru do príslušného colného režimu alebo vykonávania povolených operácií.
Prvý pododsek sa uplatňuje aj na poskytovanie akýchkoľvek informácií v akejkoľvek inej forme, ktoré požadujú colné orgány alebo ktoré sa im poskytujú.
V prípade, že colný zástupca dotknutej osoby, ako sa uvádza v článku 18, podal vyhlásenie alebo oznámenie, predložil žiadosť alebo poskytol informácie, aj na tohto colného zástupcu sa vzťahujú povinnosti, ktoré sú ustanovené v prvom pododseku tohto odseku.
Článok 16
Elektronické systémy
1. Členské štáty spolupracujú s Komisiou na vývoji, správe a využívaní elektronických systémov na výmenu informácií medzi colnými orgánmi a s Komisiou a uchovávanie takýchto informácií v súlade s kódexom.
2. Členské štáty, ktorým bola udelená výnimka v súlade s článkom 6 ods. 4, nie sú povinné v rámci tejto výnimky vyvíjať, spravovať a využívať elektronické systémy uvedené v odseku 1 tohto článku.
Článok 17
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov technické dojednania pre vývoj, správu a využívanie elektronických systémov uvedených v článku 16 ods. 1.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 2
Colné zastúpenie
Článok 18
Colný zástupca
1. Každá osoba si môže určiť colného zástupcu.
Takéto zastúpenie môže byť buď priame, pri ktorom colný zástupca koná v mene a na účet inej osoby, alebo nepriame, pri ktorom colný zástupca koná vo vlastnom mene, ale na účet inej osoby.
2. Colný zástupca musí byť usadený na colnom území Únie.
Pokiaľ nie je ustanovené inak, od tejto požiadavky sa upustí, ak colný zástupca koná na účet osôb, ktoré nie sú povinné byť usadené na colnom území Únie.
3. Členský štát môže v súlade s právom Únie určiť podmienky, za ktorých môže colný zástupca poskytovať služby v členskom štáte, v ktorom je usadený. Bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie miernejších kritérií zo strany dotknutého členského štátu, je však colný zástupca, ktorý spĺňa kritériá ustanovené v článku 39 písm. a) až d), oprávnený poskytovať takéto služby aj v členskom štáte, v ktorom nie je usadený.
4. Členské štáty môžu uplatňovať podmienky určené v súlade s prvou vetou odseku 3, na colných zástupcov, ktorí nie sú usadení na colnom území Únie.
Článok 19
Splnomocnenie
1. Colný zástupca v konaní pred colnými orgánmi vyhlási, že koná na účet osoby, ktorú zastupuje, a uvedie, či je zastúpenie priame alebo nepriame.
Osoby, ktoré neurobia vyhlásenie, že konajú ako colný zástupca, alebo vyhlásia, že konajú ako colný zástupca bez toho, aby boli na to splnomocnené, sa považujú za osoby konajúce vo vlastnom mene a na vlastný účet.
2. Colné orgány môžu vyžadovať od osôb, ktoré vyhlasujú, že konajú ako colný zástupca, aby poskytli dôkaz o svojom splnomocnení od zastupovanej osoby.
V osobitných prípadoch colné orgány poskytnutie takéhoto dôkazu nevyžadujú.
3. Colné orgány od osoby konajúcej ako colný zástupca, ktorá vykonáva úkony a formality pravidelne, nevyžadujú, aby dôkaz o svojom splnomocnení predkladala pri každej príležitosti, ak je takáto osoba schopná predložiť takýto dôkaz na ich požiadanie.
Článok 20
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
prípady, v ktorých sa upustenie od povinnosti podľa článku 18 ods. 2 druhého pododseku neuplatňuje;
b)
prípady, v ktorých colné orgány nevyžadujú dôkaz o splnomocnení uvedený v článku 19 ods. 2 prvom pododseku.
Článok 21
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá vzťahujúce sa na udelenie a preukazovanie oprávnenia uvedeného v článku 18 ods. 3.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 3
Rozhodnutia týkajúce sa uplatňovania colných predpisov
Článok 22
Rozhodnutia vydané na základe žiadosti
1. Ak osoba žiada o rozhodnutie týkajúce sa uplatňovania colných predpisov, poskytne všetky informácie, ktoré príslušné colné orgány vyžadujú, aby mohli vydať takéto rozhodnutie.
O rozhodnutie môže požiadať aj niekoľko osôb a môže sa vzťahovať aj na niekoľko osôb v súlade s podmienkami stanovenými v colných predpisoch.
Pokiaľ nie je ustanovené inak, príslušnými colnými orgánmi sú colné orgány miesta, kde sa vedie hlavná účtovná evidencia žiadateľa na colné účely alebo kde je takáto evidencia prístupná a kde sa má vykonávať aspoň časť činností, na ktoré sa má rozhodnutie vzťahovať.
2. Colné orgány bezodkladne a najneskôr do 30 dní odo dňa doručenia žiadosti o rozhodnutie overia, či sú splnené podmienky pre prijatie tejto žiadosti.
Ak colné orgány konštatujú, že žiadosť obsahuje všetky požadované informácie, ktoré potrebujú na vydanie rozhodnutia, v lehote uvedenej v prvom pododseku informujú žiadateľa o prijatí žiadosti.
3. Príslušný colný orgán vydá a žiadateľovi oznámi rozhodnutie uvedené v odseku 1 bezodkladne a najneskôr 120 dní odo dňa prijatia žiadosti, pokiaľ nie je ustanovené inak.
Ak colné orgány nemôžu dodržať lehotu na vydanie rozhodnutia, informujú o tom žiadateľa pred uplynutím tejto lehoty, pričom uvedú dôvody a ďalšiu lehotu, ktorú považujú za potrebnú na vydanie rozhodnutia. Pokiaľ nie je ustanovené inak, uvedená ďalšia lehota nie je dlhšia ako 30 dní.
Bez toho, aby bol dotknutý druhý pododsek, colné orgány môžu predĺžiť lehotu na vydanie rozhodnutia, ako sa stanovuje v colných predpisoch, pokiaľ žiadateľ žiada o predĺženie na vykonanie úprav s cieľom zabezpečiť splnenie podmienok a kritérií. Takéto úpravy a ďalšia lehota nevyhnutná na ich vykonanie sa oznámia colným orgánom, ktoré rozhodujú o predĺžení.
4. Ak nie je v rozhodnutí alebo colných predpisoch uvedené inak, rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom, keď je doručené alebo sa považuje za doručené žiadateľovi. Okrem prípadov uvedených v článku 45 ods. 2 sú vydané rozhodnutia od toho dňa vykonateľné colnými orgánmi.
5. Pokiaľ nie je v colných predpisoch ustanovené inak, platnosť rozhodnutia nie je časovo obmedzená.
6. Pred vydaním rozhodnutia, ktoré by bolo v neprospech žiadateľa, oznámia colné orgány dôvody, ktoré budú podkladom ich rozhodnutia, žiadateľovi, ktorému sa umožní, aby v stanovenej lehote, ktorá plynie odo dňa, keď mu bolo uvedené oznámenie doručené alebo sa považuje za doručené, predložil svoje stanovisko. Po uplynutí tejto lehoty sa žiadateľovi vhodným spôsobom oznámi rozhodnutie.
Prvý pododsek sa neuplatňuje v ktoromkoľvek z týchto prípadov:
a)
ak sa vzťahuje na rozhodnutie uvedené v článku 33 ods. 1;
b)
v prípade zamietnutia čerpania colnej kvóty, ak sa dosiahne ustanovený objem colnej kvóty, ako sa uvádza v článku 56 ods. 4 prvom pododseku;
c)
ak si to vyžaduje povaha alebo úroveň ohrozenia bezpečnosti a ochrany Únie a jej obyvateľov, zdravia ľudí, zvierat alebo rastlín, životného prostredia alebo spotrebiteľov;
d)
ak je cieľom rozhodnutia zabezpečiť výkon iného rozhodnutia, v prípade ktorého sa uplatnil prvý pododsek, bez toho, aby bolo dotknuté právo dotknutého členského štátu;
e)
ak by sa ním ovplyvnili vyšetrovania, ktoré sa začali viesť na účely boja proti podvodom;
f)
v iných osobitných prípadoch.
7. V rozhodnutí, ktoré je v neprospech žiadateľa, sa uvedú dôvody, ktoré boli podkladom pre rozhodnutie a uvedené rozhodnutie musí obsahovať poučenie o možnosti odvolania podľa článku 44.
Článok 23
Právny režim rozhodnutí vydaných na základe žiadosti
1. Držiteľ rozhodnutia plní povinnosti vyplývajúce z tohto rozhodnutia.
2. Držiteľ rozhodnutia bezodkladne informuje colné orgány o akejkoľvek skutočnosti, ktorá nastane po vydaní rozhodnutia a ktorá môže mať vplyv na jeho ďalšiu platnosť alebo obsah.
3. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia právnych predpisov v iných oblastiach, ktorými sa vymedzujú prípady, v ktorých sú rozhodnutia neplatné alebo sa stali nulitnými, colné orgány, ktoré vydali rozhodnutie, ho môžu kedykoľvek vyhlásiť za nulitné, zmeniť alebo zrušiť v prípadoch, v ktorých nie je v súlade s colnými predpismi.
4. V osobitných prípadoch colné orgány:
a)
opätovne posúdia rozhodnutie;
b)
pozastavia účinnosť rozhodnutia, ktoré sa nemá vyhlásiť za nulitné, zrušiť ani zmeniť.
5. Colné orgány dohliadajú na podmienky a kritériá, ktoré má držiteľ rozhodnutia splniť. Dohliadajú tiež na plnenie povinností, ktoré z tohto rozhodnutia vyplývajú. Ak držiteľ rozhodnutia vznikol pred menej ako tromi rokmi, colné orgány vykonávajú podrobný dohľad počas prvého roka po vydaní rozhodnutia.
Článok 24
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
výnimky z článku 22 ods. 1 tretieho pododseku;
b)
podmienky prijatia žiadosti uvedené v článku 22 ods. 2;
c)
lehotu na vydanie osobitného rozhodnutia vrátane možného predĺženia uvedenej lehoty v súlade s článkom 22 ods. 3;
d)
prípady uvedené v článku 22 ods. 4, v ktorých rozhodnutie nadobúda účinnosť od iného dňa než je deň, v ktorom sa žiadateľovi toto rozhodnutie doručí alebo sa považuje za doručené;
e)
prípady uvedené v článku 22 ods. 5, v ktorých je platnosť rozhodnutia časovo obmedzená;
f)
dĺžku lehoty uvedenej v článku 22 ods. 6 prvom pododseku;
g)
osobitné prípady uvedené v článku 24 ods. 4 druhom pododseku písm. f), keď sa žiadateľovi neposkytne možnosť predložiť stanovisko;
h)
prípady a pravidlá opätovného posúdenia a pozastavenia účinnosti rozhodnutí v súlade s článkom 23 ods. 4.
Článok 25
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá vzťahujúce sa na:
a)
predkladanie a prijatie žiadostí o rozhodnutie, ako sa uvádza v článku 22 ods. 1 a 2;
b)
vydávanie rozhodnutí uvedených v článku 22, v prípade potreby vrátane konzultácií s dotknutými členskými štátmi;
c)
dohľad nad rozhodnutím v súlade s článkom 23 ods. 5.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Článok 26
Platnosť rozhodnutí v celej Únii
S výnimkou prípadov, keď je účinok rozhodnutia obmedzený na jeden alebo viaceré členské štáty, sú rozhodnutia týkajúce sa uplatňovania colných predpisov platné na celom colnom území Únie
Článok 27
Vyhlásenie rozhodnutí vydaných v prospech dotknutej osoby za nulitné
1. Colné orgány vyhlásia za nulitné rozhodnutie vydané v prospech držiteľa rozhodnutia, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
rozhodnutie bolo vydané na základe nesprávnych alebo neúplných informácií;
b)
držiteľ rozhodnutia vedel o nesprávnosti alebo neúplnosti informácií alebo to vzhľadom na okolnosti vedieť mal;
c)
rozhodnutie by bolo iné, ak by informácie boli správne a úplné.
2. Vyhlásenie rozhodnutia za nulitné sa oznamuje držiteľovi rozhodnutia.
3. Ak nie je v rozhodnutí v súlade s colnými predpismi uvedené inak, vyhlásenie rozhodnutia za nulitné nadobúda účinnosť dňom, keď nadobudlo účinnosť pôvodné rozhodnutie.
Článok 28
Zrušenie a zmena rozhodnutí vydaných v prospech dotknutej osoby
1. Rozhodnutie v prospech dotknutej osoby sa zruší alebo zmení, ak v prípadoch iných, ako sú uvedené v článku 27:
a)
nebola splnená alebo sa už prestala plniť jedna alebo viacero podmienok na vydanie uvedeného rozhodnutia; alebo
b)
o to požiada držiteľ rozhodnutia.
2. Ak nie je ustanovené inak, môže sa rozhodnutie vydané v prospech viacerých osôb zrušiť iba vo vzťahu k osobe, ktorá nesplní povinnosť uloženú na základe tohto rozhodnutia.
3. Zrušenie alebo zmena rozhodnutia sa oznámia držiteľovi rozhodnutia.
4. Článok 22 ods. 4 sa vzťahuje na zrušenie alebo zmenu rozhodnutia.
Vo výnimočných prípadoch, ak to vyžadujú oprávnené záujmy držiteľa rozhodnutia, však colné orgány môžu účinnosť zrušenia alebo zmeny rozhodnutia odložiť najviac o jeden rok. Tento dátum sa uvedie v rozhodnutí o zrušení alebo zmene.
Článok 29
Rozhodnutia vydané bez predchádzajúcej žiadosti
Okrem prípadov, keď colný orgán koná ako súdny orgán, sa článok 22 ods. 4, 5, 6 a 7, článok 23 ods. 3 a články 26, 27 a 28 uplatňujú aj pri rozhodnutiach vydaných colnými orgánmi bez predchádzajúcej žiadosti dotknutej osoby.
Článok 30
Obmedzenia uplatniteľné na rozhodnutia o tovare prepustenom do colného režimu alebo dočasne uskladnenom tovare
S výnimkou prípadu, keď o to žiada dotknutá osoba, zrušenie, zmena ani pozastavenie účinnosti rozhodnutia v prospech dotknutej osoby nemá vplyv na tovar, ktorý vo chvíli, keď zrušenie, zmena alebo pozastavenie nadobúda účinnosť, už bol na základe predmetného zrušeného alebo zmeneného rozhodnutia alebo rozhodnutia, ktorého účinnosť bola pozastavená, prepustený do colného režimu a stále sa nachádza v colnom režime alebo je dočasne uskladnený.
Článok 31
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
prípady uvedené v článku 28 ods. 2, v ktorých sa rozhodnutia vydané v prospech viacerých osôb môžu zrušiť aj vo vzťahu k iným osobám než k osobe, ktorá neplní povinnosť uloženú na základe tohto rozhodnutia;
b)
výnimočné prípady, v ktorých môžu colné orgány účinnosť zrušenia alebo zmeny rozhodnutia odložiť v súlade s článkom 28 ods. 4 druhým pododsekom.
Článok 32
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá vzťahujúce sa na vyhlásenie rozhodnutí vydaných v prospech dotknutej osoby za nulitné, ich zrušenie alebo zmenu.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Článok 33
Rozhodnutia týkajúce sa záväzných informácií
1. Colné orgány vydávajú na základe žiadosti rozhodnutia, ktoré sa týkajú záväznej informácie o nomenklatúrnom zatriedení tovaru (ďalej len „rozhodnutia ZINZ“) alebo rozhodnutia, ktoré sa týkajú záväznej informácie o pôvode tovaru (ďalej len „rozhodnutia ZIPT“).
Takáto žiadosť sa neprijme za týchto okolností:
a)
ak držiteľ rozhodnutia týkajúceho sa rovnakého tovaru a v prípade rozhodnutí ZIPT za rovnakých okolností rozhodujúcich pre získanie pôvodu podáva alebo už podal na tom istom alebo inom colnom úrade žiadosť alebo sa žiadosť podáva alebo bola podaná na jeho účet;
b)
ak sa žiadosť netýka zamýšľaného použitia rozhodnutia ZINZ alebo rozhodnutia ZIPT ani akéhokoľvek zamýšľaného použitia colného režimu.
2. Rozhodnutia ZINZ a ZIPT sú záväzné - iba na účely nomenklatúrneho zatriedenia tovaru alebo určenia pôvodu tovaru - pre:
a)
colné orgány vo vzťahu k držiteľovi rozhodnutia, iba ak ide o tovar, pri ktorom sa colné formality ukončili po dni nadobudnutia účinnosti rozhodnutia;
b)
držiteľa rozhodnutia vo vzťahu k colným orgánom iba s účinnosťou odo dňa, keď sa mu doručí oznámenie o rozhodnutí alebo sa toto oznámenie považuje za doručené.
3. Rozhodnutia ZINZ a ZIPT sú platné po dobu troch rokov odo dňa nadobudnutia účinnosti rozhodnutia.
4. S cieľom uplatniť rozhodnutie ZINZ alebo ZIPT v kontexte konkrétneho colného režimu, držiteľ rozhodnutia schopný preukázať, že:
a)
v prípade rozhodnutia ZINZ zodpovedá tovar uvedený v colnom vyhlásení v každom ohľade tovaru opísanému v rozhodnutí;
b)
v prípade rozhodnutia ZIPT zodpovedá daný tovar a okolnosti rozhodujúce na získanie pôvodu tovaru v každom ohľade tovaru a okolnostiam opísaným v rozhodnutí.
Článok 34
Právny režim rozhodnutí týkajúcich sa záväzných informácií
1. Rozhodnutie ZINZ stráca platnosť pred koncom doby uvedenej v článku 33 ods. 3, ak už nie je v súlade s právom, v dôsledku jedného z týchto prípadov:
a)
prijatia zmeny nomenklatúr uvedených v článku 56 ods. 2 písm. a) a b);
b)
prijatia opatrení uvedených v článku 57 ods. 4;
s účinnosťou odo dňa uplatňovania takejto zmeny alebo takýchto opatrení.
2. Rozhodnutie ZIPT stráca platnosť pred koncom doby uvedenej v článku 33 ods. 3 v ktoromkoľvek z týchto prípadov:
a)
ak sa prijme nariadenie alebo uzavrie dohoda a ak sa takéto nariadenie alebo dohoda začne v Únii uplatňovať a rozhodnutie ZIPT už nie je viac v súlade s právom ustanoveným v takomto nariadení alebo dohode, a to s účinnosťou odo dňa uplatňovania takéhoto nariadenia alebo dohody;
b)
ak už nie je zlučiteľné s Dohodou o pravidlách pôvodu zavedenou Svetovou obchodnou organizáciou (WTO) alebo s vysvetľujúcimi poznámkami alebo stanoviskom o pôvode prijatými na účely výkladu uvedenej dohody, a to s účinnosťou odo dňa ich uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
3. Rozhodnutia ZINZ alebo ZIPT nestrácajú platnosť so spätnou účinnosťou.
4. Odchylne od článku 23 ods. 3 a článku 27 sa rozhodnutia ZINZ a ZIPT vyhlasujú za nulitné, ak boli vydané na základe nesprávnych alebo neúplných informácií poskytnutých žiadateľom.
5. Rozhodnutia ZINZ a ZIPT sa zrušia v súlade s článkom 23 ods. 3 a článkom 28. Na žiadosť ich držiteľa sa však takéto rozhodnutia nezrušia.
6. Rozhodnutia ZINZ a ZIPT nie je možné zmeniť.
7. Colné orgány zrušia rozhodnutia ZINZ:
a)
ak už nie sú v súlade s výkladom akejkoľvek z nomenklatúr uvedených v článku 56 ods. 2 písm. a) a b), ktorý vyplýva z ktorékoľvek z týchto prípadov:
i)
vysvetľujúcich poznámok uvedených v článku 9 ods. 1 písm. a) druhej zarážke nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (13) s účinnosťou odo dňa ich uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie;
ii)
rozsudku Súdneho dvora Európskej únie s účinnosťou odo dňa uverejnenia výrokovej časti rozsudku v Úradnom vestníku Európskej únie;
iii)
rozhodnutí a stanovísk týkajúcich sa zatriedenia alebo zo zmien vysvetľujúcich poznámok k nomenklatúre Harmonizovaného systému opisu a číselného označovania tovaru, ktorý prijala organizácia zriadená Dohovorom, ktorým sa zriaďuje Rada pre colnú spoluprácu, podpísaným 15. decembra 1950 v Bruseli, s účinnosťou odo dňa uverejnenia oznámenia Komisie v sérii C Úradného vestníka Európskej únie; alebo
b)
v iných osobitných prípadoch.
8. Rozhodnutia ZIPT sa zrušia:
a)
ak už nie sú v súlade s rozsudkom Súdneho dvora Európskej únie s účinnosťou od o dňa uverejnenia výrokovej časti rozsudku v Úradnom vestníku Európskej únie; alebo
b)
v iných osobitných prípadoch.
9. Ak sa uplatňuje odsek 1 písm. b) alebo odseky 2, 7 alebo 8, rozhodnutie ZINZ alebo ZIPT možno ešte stále používať v súvislosti so záväznými zmluvami, ktoré boli založené na tomto rozhodnutí a uzavreté pred tým, ako toto rozhodnutie stratilo platnosť alebo bolo zrušené. Toto predĺžené používanie sa neuplatňuje, ak sa rozhodnutie ZIPT vydá v súvislosti s tovarom, ktorý má byť vyvezený.
Predĺžené používanie uvedené v prvom pododseku nie je dlhšie ako šesť mesiacov odo dňa, keď rozhodnutie ZINZ alebo ZIPT stratí platnosť alebo sa zruší. Opatrením uvedeným v článku 57 ods. 4 alebo článku 67 sa však môže vylúčiť uvedené predĺžené používanie alebo ustanoviť kratšia časová lehota. V prípade výrobkov, pri ktorých sa pri vykonávaní colných formalít predkladajú osvedčenia o dovoze alebo vývoze, sa lehota šiestich mesiacov nahrádza lehotou platnosti daného osvedčenia.
Na účely predĺženého používania rozhodnutia ZINZ alebo ZIPT jeho držiteľ podá žiadosť colnému orgánu, ktorý rozhodnutie vydal, v lehote 30 dní odo dňa, keď rozhodnutie stratí platnosť alebo sa zruší, pričom sa uvedú množstvá, na ktoré sa o obdobie predĺženého používania žiada, a členský štát alebo členské štáty, v ktorých bude tovar počas tohto obdobia predmetom colného konania. Uvedený colný orgán vydá rozhodnutie o predĺženom používaní a bezodkladne o tom informuje držiteľa, najneskôr do 30 dní odo dňa, keď sú mu doručené všetky informácie, ktoré potrebuje na vydanie takéhoto rozhodnutia.
10. Komisia oznamuje colným orgánom, že:
a)
vydanie rozhodnutí ZINZ a ZIPT na tovar, pri ktorom nie je zaistené správne a jednotné nomenklatúrne zatriedenie alebo určenie pôvodu, sa pozastavuje; alebo
b)
sa pozastavenie uvedené v písmene a) odvoláva.
11. Komisia môže prijať rozhodnutia, v ktorých členské štáty žiada o zrušenie rozhodnutí ZINZ alebo ZIPT, aby sa zaistilo správne a jednotné nomenklatúrne zatriedenie tovaru alebo určenie jeho pôvodu.
Článok 35
Rozhodnutia týkajúce sa záväzných informácií s ohľadom na iné faktory
V osobitných prípadoch colné orgány na základe žiadosti vydávajú rozhodnutia týkajúce sa záväzných informácií s ohľadom na iné faktory uvedené v hlave II, na základe ktorých sa uplatňuje dovozné alebo vývozné clo a iné opatrenia týkajúce sa obchodu s tovarom.
Článok 36
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
osobitné prípady uvedené v článku 34 ods. 7 písm. b) a ods. 8 písm. b), v ktorých sa zrušujú rozhodnutia ZINZ a ZIPT;
b)
prípady uvedené v článku 35, v ktorých sa vydávajú rozhodnutia týkajúce sa záväzných informácií s ohľadom na iné faktory, na základe ktorých sa uplatňuje dovozné alebo vývozné clo a iné opatrenia týkajúce sa obchodu s tovarom.
Článok 37
Prenos vykonávacích právomocí
1. Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov prijme procesné pravidlá vzťahujúce sa na:
a)
používanie rozhodnutia ZINZ alebo ZIPT po tom, čo takéto rozhodnutie stratí platnosť alebo sa zruší, v súlade s článkom 34 ods. 9;
b)
oznámenie Komisie colným orgánom v súlade s článkom 34 ods. 10 písm. a) a b);
c)
používanie rozhodnutí uvedených v článku 35 a určených v súlade s článkom 36 písm. b), po tom, čo stratia platnosť;
d)
pozastavovanie rozhodnutí uvedených v článku 35 a určených v súlade s článkom 36 písm. b), a informovanie colných orgánov o takomto pozastavení alebo zrušení pozastavenia.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
2. Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov prijíma rozhodnutia, ktorými sa od členských štátov požaduje, aby zrušili:
a)
rozhodnutia uvedené v článku 34 ods. 11;
b)
rozhodnutia uvedené v článku 35 a určené v súlade s článkom 36 písm. b).
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s konzultačným postupom uvedeným v článku 285 ods. 2.
Ak sa má stanovisko výboru uvedeného v článku 285 ods. 1 získať prostredníctvom písomného postupu, uplatňuje sa článok 285 ods. 6.
Oddiel 4
Schválený hospodársky subjekt
Článok 38
Žiadosť a povolenie
1. Hospodársky subjekt usadený na colnom území Únie, ktorý spĺňa kritériá stanovené v článku 39, môže podať žiadosť o status schváleného hospodárskeho subjektu.
Colné orgány po prípadnej konzultácii s inými príslušnými orgánmi udelia takýto status, ktorý podlieha dohľadu.
2. Status schváleného hospodárskeho subjektu sa skladá z týchto druhov povolenia:
a)
povolenie schváleného hospodárskeho subjektu pre zjednodušené colné postupy, ktoré umožňuje držiteľovi využívať určité zjednodušené postupy podľa colných predpisov; alebo
b)
povolenie schváleného hospodárskeho subjektu pre oblasť bezpečnosti a ochrany, ktoré držiteľa oprávňuje využívať uľahčenia týkajúce sa bezpečnosti a ochrany.
3. Oba druhy povolenia uvedené v odseku 2 možno mať súčasne.
4. Status schváleného hospodárskeho subjektu uznávajú s výhradou článkov 39, 40 a 41 colné orgány všetkých členských štátov.
5. Colné orgány povoľujú subjektu využívať konkrétny zjednodušený postup na základe uznania statusu schváleného hospodárskeho subjektu pre zjednodušené colné postupy a pod podmienkou, že sú splnené požiadavky týkajúce sa konkrétneho typu zjednodušeného postupu ustanoveného v colných predpisoch. Kritériá, ktoré už boli preskúmané pri udeľovaní statusu schváleného hospodárskeho subjektu, colné orgány opätovne neskúmajú.
6. Na schválený hospodársky subjekt uvedený v odseku 2 sa v súvislosti s colnými kontrolami a v závislosti od typu udeleného povolenia vzťahuje priaznivejšie zaobchádzanie ako na iné hospodárske subjekty vrátane menšieho počtu fyzických kontrol a kontrol dokladov.
7. Colné orgány udeľujú výhody vyplývajúce zo statusu schváleného hospodárskeho subjektu osobám, ktoré sú usadené v krajinách alebo na územiach nenachádzajúcich sa na colnom území Únie, spĺňajú podmienky a plnia povinnosti vymedzené v príslušných právnych predpisoch týchto krajín alebo území, pokiaľ Únia tieto podmienky a povinnosti uznáva za rovnocenné s podmienkami a povinnosťami, ktoré sa vzťahujú na schválené hospodárske subjekty usadené na colnom území Únie. Takéto udelenie výhod je založené na zásade reciprocity, pokiaľ Únia nerozhodne inak, a je podporené medzinárodnou dohodou alebo právnymi predpismi Únie v oblasti spoločnej obchodnej politiky.
Článok 39
Udelenie statusu
Kritériami na udelenie statusu schváleného hospodárskeho subjektu sú:
a)
absencia akéhokoľvek závažného porušenia alebo opakovaných porušení colných a daňových predpisov vrátane absencie závažných trestných činov súvisiacich s hospodárskou činnosťou žiadateľa;
b)
preukázanie vysokého stupňa kontroly nad operáciami a tokom tovaru zo strany žiadateľa prostredníctvom systému riadenia obchodnej a prípadne prepravnej evidencie, ktorý umožňuje náležité colné kontroly;
c)
finančná spôsobilosť, ktorá sa považuje za preukázanú, ak je žiadateľ s náležitým ohľadom na typické črty druhu dotknutej podnikateľskej činnosti v dobrej finančnej situácii, ktorá mu umožňuje plniť si záväzky;
d)
vzhľadom na povolenie uvedené v článku 38 ods. 2 písm. a) praktické normy pre odbornú spôsobilosť alebo odbornú kvalifikáciu priamo spojenú s vykonávanou činnosťou; a
e)
vzhľadom na povolenie uvedené v článku 38 ods. 2 písm. b) primerané normy bezpečnosti a ochrany, ktoré sa považujú za dodržané, ak žiadateľ preukáže, že zachováva primerané opatrenia na zaistenie bezpečnosti a ochrany medzinárodného dodávateľského reťazca, a to aj v oblasti kontroly fyzickej integrity a prístupu, logistických postupov a nakladania so špecifickými druhmi tovaru, personálu a identifikácie jeho obchodných partnerov.
Článok 40
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
zjednodušené postupy uvedené v článku 38 ods. 2 písm. a);
b)
uľahčenia uvedené v článku 38 ods. 2 písm. b);
c)
priaznivejšie zaobchádzanie uvedené v článku 38 ods. 6.
Článok 41
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia prijme prostredníctvom vykonávacích aktov modality uplatňovania kritérií uvedených v článku 39.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 5
Sankcie
Článok 42
Uplatňovanie sankcií
1. Každý členský štát ustanoví sankcie za nedodržanie colných predpisov. Takéto sankcie musia byť účinné, primerané a odrádzajúce.
2. Ak sa uplatňujú administratívne sankcie, môžu mať okrem iného jednu alebo obe z týchto foriem:
a)
peňažná platba uložená colnými orgánmi vrátane prípadného plnenia uplatneného namiesto trestnej sankcie;
b)
zrušenie, pozastavenie účinnosti alebo zmena akéhokoľvek povolenia dotknutej osobe.
3. Členské štáty oznámia Komisii do 180 dní odo dňa uplatňovania tohto článku, ako je určené v súlade s článkom 288 ods. 2, platné vnútroštátne predpisy ako sa predpokladá v odseku 1 tohto článku a bezodkladne jej oznámia akékoľvek následné zmeny týkajúce sa týchto ustanovení.
Oddiel 6
Odvolania
Článok 43
Rozhodnutia súdnych orgánov
Články 44 a 45 sa nevzťahujú na odvolania podané na účely vyhlásenia rozhodnutia súdneho orgánu alebo colných orgánov, ktoré konajú ako súdne orgány, týkajúceho sa uplatňovania colných predpisov za nulitné, zrušenia takéhoto rozhodnutia alebo jeho zmeny.
Článok 44
Právo na odvolanie
1. Každá osoba má právo na odvolanie proti rozhodnutiu colných orgánov týkajúceho sa uplatňovania colných predpisov, ktoré sa jej priamo a osobne dotýka.
Právo na odvolanie má tiež každá osoba, ktorá požiadala colné orgány o vydanie rozhodnutia a rozhodnutie o svojej žiadosti nedostala v lehote uvedenej v článku 22 ods. 3.
2. Právo na odvolanie sa môže uplatniť najmenej na dvoch úrovniach:
a)
najprv pred colnými orgánmi, súdnym orgánom alebo iným orgánom určeným na tento účel členskými štátmi;
b)
následne pred vyšším nezávislým orgánom, ktorým môže byť v súlade s platnými právnymi predpismi členských štátov súdny orgán alebo rovnocenný špecializovaný orgán.
3. Odvolanie sa podáva v členskom štáte, kde sa rozhodnutie vydalo alebo kde sa podala žiadosť o jeho vydanie.
4. Členské štáty zabezpečujú, aby odvolacie konanie umožnilo bezodkladné potvrdenie alebo nápravu rozhodnutí vydaných colnými orgánmi.
Článok 45
Odklad vykonateľnosti
1. Podanie odvolania nemá odkladný účinok na vykonateľnosť napadnutého rozhodnutia.
2. Colné orgány však úplne alebo čiastočne odložia vykonateľnosť takéhoto rozhodnutia, ak majú dôvodné podozrenie, že napadnuté rozhodnutie nie je v súlade s colnými predpismi alebo že dotknutej osobe hrozí nenapraviteľná škoda.
3. V prípadoch uvedených v odseku 2, ak sa má v dôsledku napadnutého rozhodnutia zaplatiť dovozné alebo vývozné clo, je odklad vykonateľnosti tohto rozhodnutia podmienený poskytnutím záruky s výnimkou prípadov, keď sa na základe dokladmi podloženého posúdenia preukáže, že poskytnutie takejto záruky by dlžníkovi pravdepodobne spôsobilo vážne hospodárske alebo sociálne ťažkosti.
Oddiel 7
Kontrola tovaru
Článok 46
Riadenie rizika a colné kontroly
1. Colné orgány môžu vykonávať akékoľvek colné kontroly, ktoré považujú za potrebné.
Colné kontroly môžu predovšetkým pozostávať z prehliadky tovaru, odberu vzoriek, overenia presnosti a úplnosti informácií v colnom vyhlásení alebo oznámení a existencie, pravosti, presnosti a platnosti dokladov, kontroly účtovných záznamov hospodárskych subjektov alebo iných záznamov, kontroly dopravných prostriedkov, kontroly batožiny a iného tovaru prepravovaného osobami alebo na osobách a vykonávania úradných vyšetrovaní a iných podobných úkonov.
2. Colné kontroly, ktoré nie sú náhodné, sa primárne zakladajú na analýze rizika využitím techník elektronického spracovania údajov na účely zisťovania a vyhodnotenia rizika a vytvorenia potrebných opatrení na vysporiadanie sa s rizikom na základe kritérií vytvorených na vnútroštátnej úrovni, úrovni Únie a ak existujú, na medzinárodnej úrovni.
3. Colné kontroly sa vykonávajú v rámci spoločného rámca riadenia rizika založeného na výmene informácií o riziku a výsledkov analýzy rizika medzi colnými správami, ktorým sa ustanovujú spoločné kritériá a normy rizika, kontrolné opatrenia a prioritné oblasti kontroly.
Kontroly založené na takýchto informáciách a kritériách sa vykonávajú bez toho, aby boli dotknuté ostatné kontroly vykonávané v súlade s odsekom 1 alebo inými platnými ustanoveniami.
4. Colné orgány vykonávajú riadenie rizika, aby rozlíšili mieru rizika spojeného s tovarom, ktorý podlieha colnej kontrole alebo colnému dohľadu, a aby určili, či tovar má byť predmetom konkrétnych colných kontrol, a ak áno, kde sa majú vykonať.
Riadenie rizika zahŕňa činnosti, ako napríklad zhromažďovanie údajov a informácií, analýzu a hodnotenie rizika, stanovenie a prijímanie opatrení a pravidelné monitorovanie a kontrolu procesu a jeho výsledkov na základe medzinárodných a vnútroštátnych zdrojov a stratégií, ako aj zdrojov a stratégií Únie.
5. Colné orgány si vymieňajú informácie o riziku a výsledky analýzy rizika, ak:
a)
colný orgán vyhodnotí riziko ako významné a vyžadujúce si colnú kontrolu a výsledky kontroly potvrdia, že udalosť vyvolávajúca riziko nastala; alebo
b)
výsledky kontroly nepotvrdia, že udalosť vyvolávajúca riziko nastala, ale príslušný colný orgán usudzuje, že existuje hrozba vážneho rizika inde v Únii.
6. Pri stanovení spoločných kritérií a noriem rizika, kontrolných opatrení a prioritných oblastí kontroly uvedených v odseku 3 sa zohľadnia všetky tieto body:
a)
primeranosť riziku;
b)
naliehavosť potrebného použitia kontrol;
c)
pravdepodobný vplyv na obchodný tok, na jednotlivé členské štáty a na kontrolné zdroje.
7. Spoločné kritériá a normy rizika uvedené v odseku 3 zahŕňajú všetky tieto body:
a)
opis rizík;
b)
faktory alebo ukazovatele rizika, ktoré sa majú použiť pri výbere tovaru alebo hospodárskych subjektov na colnú kontrolu;
c)
povahu colných kontrol, ktoré majú colné orgány vykonať;
d)
obdobie uplatňovania colných kontrol uvedených v písmene c).
8. Prioritné oblasti kontroly zahŕňajú najmä konkrétne colné režimy, druhy tovaru, dopravné trasy, spôsoby dopravy alebo hospodárske subjekty, ktoré sú počas určitého obdobia predmetom intenzívnejších analýz rizika a colných kontrol bez toho, aby boli dotknuté iné kontroly, ktoré colné orgány obvykle uskutočňujú.
Článok 47
Spolupráca medzi orgánmi
1. Ak príslušné orgány, ktoré nie sú colnými orgánmi, vykonávajú kontroly, ktoré nie sú colnými kontrolami a ktoré sa týkajú toho istého tovaru, colné orgány sa budú v úzkej spolupráci s príslušnými orgánmi usilovať o vykonávanie takýchto kontrol vždy, ak je to možné, v rovnakom čase a na rovnakom mieste ako vykonávanie colných kontrol (spoločné miesto kontroly), pričom koordinačnú úlohu s cieľom dosiahnuť to budú mať colné orgány.
2. V rámci kontrol uvedených v tomto oddiele si môžu colné a iné príslušné orgány, ak je to potrebné na účely minimalizácie rizika a boja proti podvodom, vymieňať navzájom a s Komisiou údaje, ktoré dostali v súvislosti so vstupom, výstupom, tranzitom, pohybom, skladovaním a konečným použitím tovaru (vrátane poštovej prepravy) prepravovaného medzi colným územím Únie a krajinami alebo územiami mimo colného územia Únie, ako aj prítomnosťou a pohybom tovaru, ktorý nie je tovarom Únie, a tovaru prepusteného do colného režimu konečné použitie v rámci colného územia Únie, ako aj vymieňať výsledky všetkých kontrol. Colné orgány a Komisia si môžu takéto údaje vymieňať aj na účely zabezpečenia jednotného uplatňovania colných predpisov.
Článok 48
Kontrola po prepustení
Colné orgány môžu na účely colných kontrol overiť presnosť a úplnosť informácií uvedených v colnom vyhlásení, vo vyhlásení na dočasné uskladnenie, v predbežnom colnom vyhlásení o vstupe, predbežnom colnom vyhlásení o výstupe, vyhlásení o spätnom vývoze alebo oznámení o spätnom vývoze a existenciu, pravosť, presnosť a platnosť každého podporného dokladu a môžu preskúmať účtovné záznamy deklaranta a iné záznamy vzťahujúce sa na operácie s daným tovarom alebo na predchádzajúce alebo nasledujúce obchodné operácie s týmto tovarom po jeho prepustení. Pokiaľ je to ešte možné, tieto orgány môžu vykonať aj prehliadku takéhoto tovaru a/alebo z neho odobrať vzorky.
Takéto kontroly je možné vykonať v priestoroch držiteľa tovaru alebo jeho zástupcu, akejkoľvek inej osoby, ktorá sa obchodne priamo alebo nepriamo podieľa na uvedených operáciách, alebo v priestoroch akejkoľvek inej osoby, ktorá je na obchodné účely držiteľom týchto dokladov a údajov.
Článok 49
Letecká a lodná doprava vo vnútri Únie
1. Colné kontroly alebo formality sa v súvislosti s príručnou a podanou batožinou u osôb, ktoré uskutočňujú lety alebo námorná preprava vo vnútri Únie, vykonávajú len v prípade, ak sa takéto kontroly alebo formality ustanovujú v colných predpisoch.
2. Odsek 1 sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté:
a)
kontroly na účely bezpečnosti a ochrany;
b)
kontroly spojené so zákazmi alebo obmedzeniami.
Článok 50
Prenos vykonávacích právomocí
1. Komisia prijme prostredníctvom vykonávacích aktov opatrenia s cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie colných kontrol vrátane výmeny informácií o riziku a výsledkoch analýz rizika, spoločných kritérií a noriem rizika, kontrolných opatrení a prioritných oblastí kontroly uvedených v článku 46 ods. 3.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Na základe závažných naliehavých dôvodov týkajúcich sa takýchto opatrení, riadne odôvodnených potrebou rýchlo aktualizovať spoločný rámec riadenia rizika a prispôsobiť vývoju rizík výmenu informácií o riziku a jeho analýzu, spoločné kritériá a normy rizika, kontrolné opatrenia a prioritné oblasti kontroly Komisia prijme okamžite uplatniteľné vykonávacie akty v súlade s postupom uvedeným v článku 285 ods. 5.
Ak sa má stanovisko výboru uvedeného v článku 285 ods. 1 získať prostredníctvom písomného postupu, uplatňuje sa článok 285 ods. 6.
2. Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov určí prístavy alebo letiská, v ktorých sa colné kontroly a formality uplatňujú v súlade s článkom 49 na:
a)
príručnú a podanú batožinu osôb:
i)
letiacich v lietadle, ktoré prilieta z letiska mimo Únie a ktoré po medzipristátí na letisku Únie pokračuje na iné letisko Únie;
ii)
letiacich v lietadle, ktoré má pred tým, ako pokračuje v lete na letisko mimo Únie, medzipristátie na letisku Únie;
iii)
využívajúcich námorných služieb, ktoré poskytuje to isté plavidlo a ktoré zahŕňajú po sebe nasledujúce úseky so začiatkom, zastávkou alebo cieľom v prístave mimo Únie;
iv)
na palube rekreačného plavidla a turistických alebo obchodných lietadiel;
b)
príručnú a podanú batožinu:
i)
ktorá prichádza na letisko Únie na palube lietadla prilietajúceho z letiska mimo Únie a na uvedenom letisku Únie sa preloží do iného lietadla, ktoré pokračuje v lete v rámci Únie;
ii)
ktorá je na letisku Únie naložená do lietadla, ktoré pokračuje v lete v rámci Únie, na účely preloženia na inom letisku Únie do lietadla, ktorého miesto určenia je letisko mimo Únie.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 8
Uchovávanie dokladov a iných informácií a poplatky a náklady
Článok 51
Uchovávanie dokladov a iných informácií
1. Dotknuté osoby uchovávajú doklady a informácie uvedené v článku 15 ods. 1 na účely colných kontrol najmenej počas doby troch rokov akýmkoľvek spôsobom prístupným a prijateľným pre colné orgány.
V prípade tovaru prepusteného do voľného obehu za iných okolností, ako sú uvedené v treťom pododseku, alebo v prípade tovaru navrhnutého na prepustenie do colného režimu vývoz plynie táto doba od konca roka, v ktorom boli prijaté colné vyhlásenia na prepustenie tovaru do voľného obehu alebo do colného režimu vývoz.
V prípade tovaru prepusteného do voľného obehu s nulovou alebo zníženou sadzbou dovozného cla v dôsledku jeho konečného použitia plynie táto doba od konca roka, v ktorom tovar prestane byť pod colným dohľadom.
V prípade tovaru prepusteného do iného colného režimu alebo dočasne uskladneného tovaru plynie táto doba od konca roka, v ktorom sa ukončil príslušný colný režim alebo sa skončilo dočasné uskladnenie.
2. Bez toho, aby bol dotknutý článok 103 ods. 4, ak colná kontrola vo vzťahu k colnému dlhu ukáže, že je potrebné opraviť príslušný zápis v účtovnej evidencii a dotknutá osoba o tom bola upovedomená, uchovávajú sa príslušné doklady a informácie tri roky po uplynutí doby uvedenej v odseku 1 tohto článku.
Ak bolo podané odvolanie alebo sa začalo súdne konanie, uchovávajú sa doklady a informácie do konca obdobia ustanoveného v odseku 1, alebo až kým sa neskončí odvolacie konanie alebo súdne konanie, podľa toho, čo nastane neskôr.
Článok 52
Poplatky a náklady
1. Colné orgány neukladajú žiadne poplatky za vykonávanie colných kontrol alebo akékoľvek iné uplatňovanie colných predpisov počas bežných úradných hodín svojich príslušných colných úradov.
2. Colné orgány môžu uložiť poplatky alebo vyžadovať náhradu nákladov za konkrétne služby, a to najmä:
a)
prítomnosť colníkov, ak sa vyžaduje mimo úradných hodín alebo v iných priestoroch, ako sú priestory colných orgánov;
b)
analýzy alebo znalecké posudky tovaru a poštovné poplatky za vrátenie tovaru žiadateľovi, najmä vo vzťahu k rozhodnutiam vydaným podľa článku 33 alebo k poskytnutiu informácií v súlade s článkom 14 ods. 1;
c)
prehliadku alebo odber vzoriek tovaru na účely overovania alebo zničenia tovaru, ak sa s nimi spájajú iné náklady ako náklady vyplývajúce z činnosti colných orgánov;
d)
výnimočné kontrolné opatrenia, ak sú potrebné vzhľadom na povahu tovaru alebo možné riziko.
KAPITOLA 3
Menový prepočet a lehoty
Článok 53
Menový prepočet
1. Príslušné orgány uverejnia a/alebo sprístupnia na internete výmenný kurz, ktorý sa uplatňuje, ak je z jedného z nasledujúcich dôvodov potrebný prepočet meny:
a)
kritériá použité na určenie colnej hodnoty tovaru sú vyjadrené v inej mene, ako je mena členského štátu, v ktorom sa colná hodnota určuje;
b)
hodnota eura sa vyžaduje v národných menách na účely určenia nomenklatúrneho zatriedenia tovaru a sumy dovozného a vývozného cla vrátane prahových hodnôt Spoločného colného sadzobníka.
2. Ak je prepočet meny potrebný z dôvodov, ktoré sa neuvádzajú v odseku 1, hodnota eura v národných menách, ktorá sa má použiť v rámci colných predpisov, sa určuje najmenej raz za rok.
Článok 54
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia ustanoví prostredníctvom vykonávacích aktov pravidlá menových prepočtov na účely uvedené v článku 53 ods. 1 a 2.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Článok 55
Doby, dátumy a lehoty
1. Pokiaľ sa neustanovuje inak, ak sa v colných predpisoch ustanovuje doba, dátum alebo lehota, takáto doba sa nesmie predĺžiť ani skrátiť a takýto dátum alebo takáto lehota sa nesmie oddialiť ani posunúť.
2. Uplatňujú sa pravidlá, ktoré sa vzťahujú na doby, dátumy a lehoty stanovené v nariadení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 z 3. júna 1971, ktorým sa stanovujú pravidlá pre lehoty, dátumy a termíny (14), okrem prípadov, ak colné predpisy ustanovujú inak.
HLAVA II
FAKTORY, NA ZÁKLADE KTORÝCH SA UPLATŇUJE DOVOZNÉ ALEBO VÝVOZNÉ CLO A INÉ OPATRENIA TÝKAJÚCE SA OBCHODU S TOVAROM
KAPITOLA 1
Spoločný colný sadzobník a nomenklatúrne zatriedenie tovaru
Článok 56
Spoločný colný sadzobník a dohľad
1. Dovozné a vývozné clo, ktoré sa má zaplatiť, je založené na Spoločnom colnom sadzobníku.
Ostatné opatrenia ustanovené v predpisoch Únie upravujúce osobitné oblasti obchodu s tovarom sa uplatňujú, ak je to vhodné, v súlade s nomenklatúrnym zatriedením tohto tovaru.
2. Spoločný colný sadzobník zahŕňa všetky tieto body
a)
kombinovanú nomenklatúru tovaru, ktorá je ustanovená v nariadení (EHS) č. 2658/87;
b)
akúkoľvek inú nomenklatúru, ktorá je úplne alebo čiastočne založená na kombinovanej nomenklatúre alebo ktorá ju dopĺňa o ďalšie členenie a ktorá je ustanovená predpismi Únie upravujúcimi osobitné oblasti so zreteľom na uplatňovanie sadzobných opatrení vzťahujúcich sa na obchod s tovarom;
c)
zmluvné alebo bežné všeobecné clo uplatňované na tovar, ktorý je zahrnutý v kombinovanej nomenklatúre;
d)
preferenčné sadzobné opatrenia obsiahnuté v dohodách, ktoré Únia uzavrela s určitými krajinami alebo územiami mimo colného územia Únie alebo so skupinami takýchto krajín alebo území;
e)
preferenčné sadzobné opatrenia prijaté jednostranne Úniou vzhľadom na niektoré krajiny alebo územia mimo colného územia Únie alebo na skupiny takýchto krajín alebo území;
f)
jednostranné opatrenia ustanovujúce zníženie alebo oslobodenie od cla na určitý tovar;
g)
zvýhodnené sadzobné zaobchádzanie, ktoré sa vzťahuje na určitý tovar z dôvodu jeho povahy alebo konečného použitia v rámci opatrení ustanovených v písmenách c) až f) alebo h);
h)
iné sadzobné opatrenia ustanovené právnymi predpismi Únie v oblasti poľnohospodárstva, obchodu alebo inými právnymi predpismi Únie.
3. Ak dotknutý tovar spĺňa podmienky zahrnuté v opatreniach ustanovených v odseku 2 písm. d) až g), opatrenia podľa uvedených ustanovení sa uplatňujú na žiadosť deklaranta namiesto opatrení, ktoré sú ustanovené v písmene c) uvedeného odseku. Takáto žiadosť sa môže podať spätne pod podmienkou, že sa dodržia lehoty a podmienky ustanovené v príslušnom opatrení alebo v kódexe.
4. Ak sa uplatnenie opatrení ustanovených v odseku 2 písm. d) až g) alebo výnimka z opatrení ustanovená v písmene h) uvedeného odseku obmedzuje na určitý objem dovozu alebo vývozu, takéto uplatnenie alebo výnimka zaniknú v prípade colných kvót hneď po dosiahnutí určeného objemu dovozu alebo vývozu.
V prípade colných stropov sa takéto opatrenia prestanú uplatňovať na základe právneho aktu Únie.
5. Prepustenie tovaru do voľného obehu alebo vývoz tovaru, na ktorý sa uplatňujú opatrenia uvedené v odsekoch 1 a 2, môže byť predmetom dohľadu.
Článok 57
Nomenklatúrne zatriedenie tovaru
1. Na účely uplatňovania Spoločného colného sadzobníka spočíva „nomenklatúrne zatriedenie“ tovaru v určení jednej z podpoložiek alebo ďalšieho triedenia kombinovanej nomenklatúry, do ktorej sa má tento tovar zatriediť.
2. Na účely uplatňovania nesadzobných opatrení spočíva nomenklatúrne zatriedenie tovaru v určení jednej z podpoložiek alebo ďalšieho členenia kombinovanej nomenklatúry alebo akejkoľvek inej nomenklatúry, do ktorých sa má tento tovar zatriediť, ktorá je ustanovená právnymi predpismi Únie a úplne alebo čiastočne založená na kombinovanej nomenklatúre alebo ju dopĺňa o ďalšie členenie.
3. Podpoložka alebo ďalšie členenie určené v súlade s odsekmi 1 a 2 sa používa na účely uplatňovania opatrení, ktoré sa vzťahujú na takúto podpoložku.
4. Komisia môže prijať opatrenia s cieľom určiť nomenklatúrne zatriedenie tovaru v súlade s odsekmi 1 a 2.
Článok 58
Prenos vykonávacích právomocí
1. Komisia prijme prostredníctvom vykonávacích aktov opatrenia týkajúce sa správy colných kvót a colných stropov uvedených v článku 56 ods. 4 a riadenia dohľadu nad prepustením tovaru do voľného obehu alebo jeho vývozom, ako sa uvádza v článku 56 ods. 5.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
2. Komisia prijme prostredníctvom vykonávacích aktov opatrenia uvedené v článku 57 ods. 4.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Na základe závažných naliehavých dôvodov týkajúcich sa takých opatrení, riadne odôvodnených potrebou rýchlo zabezpečiť správne a jednotné uplatňovanie kombinovanej nomenklatúry, Komisia prijme okamžite uplatniteľné vykonávacie akty v súlade s postupom uvedeným v článku 285 ods. 5.
Ak sa má stanovisko výboru uvedeného v článku 285 ods. 1 získať prostredníctvom písomného postupu, uplatňuje sa článok 285 ods. 6.
KAPITOLA 2
Pôvod tovaru
Oddiel 1
Nepreferenčný pôvod
Článok 59
Rozsah pôsobnosti
V článkoch 60 a 61 sa ustanovujú pravidlá určovania nepreferenčného pôvodu tovaru na účely uplatňovania:
a)
Spoločného colného sadzobníka s výnimkou opatrení uvedených v článku 56 ods. 2 písm. d) a e);
b)
iných opatrení, ako sú sadzobné opatrenia, ustanovených predpismi Únie upravujúcimi osobitné oblasti týkajúce sa obchodu s tovarom; a
c)
iných opatrení Únie týkajúcich sa pôvodu tovaru.
Článok 60
Získanie pôvodu tovaru
1. Za tovar, ktorý má pôvod v jedinej krajine alebo na jedinom území, sa považuje tovar úplne získaný v takejto krajine alebo na takomto území.
2. Tovar, na ktorého výrobe sa zúčastňuje viac ako jedna krajina alebo územie, sa považuje za tovar s pôvodom v krajine alebo na území, kde sa vykonalo jeho posledné, podstatné a hospodársky odôvodnené zušľachtenie alebo prepracovanie, a to v podnikoch vybavených na tento účel, ktorého výsledkom je nový výrobok alebo ktoré predstavuje dôležitý stupeň výroby.
Článok 61
Dôkaz o pôvode
1. Ak bol pôvod tovaru v colnom vyhlásení určený podľa colných predpisov, môžu colné orgány požiadať deklaranta, aby preukázal pôvod tovaru.
2. Ak bol dôkaz o pôvode tovaru poskytnutý podľa colných predpisov alebo iných právnych predpisov Únie upravujúcich osobitné oblasti, môžu colné orgány v prípade odôvodnenej pochybnosti požadovať dodatočný dôkaz potrebný na zabezpečenie toho, že uvádzaný pôvod tovaru je v súlade s pravidlami ustanovenými príslušnými právnymi predpismi Únie.
3. Ak si to vyžadujú potreby obchodu, môže sa v Únii vydať doklad, ktorý osvedčuje pôvod tovaru, v súlade s pravidlami pôvodu platnými v krajine alebo na území určenia, alebo akoukoľvek inou metódou určenia krajiny, kde bol tovar úplne získaný alebo kde sa vykonala jeho posledná podstatná zmena.
Článok 62
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty, v ktorých ustanoví pravidlá, na základe ktorých sa tovar, pri ktorom sa na účely uplatňovania opatrení Únie uvedených v článku 59 požaduje určenie nepreferenčného pôvodu, považuje za tovar úplne získaný v jedinej krajine alebo na jedinom území alebo za tovar, ktorého posledné, podstatné a hospodársky odôvodnené zušľachtenie alebo prepracovanie sa uskutočnilo v tejto krajine alebo na tomto území, a to v podnikoch vybavených na tento účel, pričom výsledkom je nový výrobok alebo toto spracovanie alebo opracovanie predstavuje dôležitý stupeň výroby, v súlade s článkom 60.
Článok 63
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov prijme procesné pravidlá vzťahujúce sa na poskytovanie a overovanie dôkazov o pôvode podľa článku 61.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 2
Preferenčný pôvod
Článok 64
Preferenčný pôvod tovaru
1. Aby sa na tovar vzťahovali opatrenia uvedené v článku 56 ods. 2 písm. d) alebo e) alebo nesadzobné preferenčné opatrenia, musí byť v súlade s pravidlami preferenčného pôvodu tovaru uvedenými v odsekoch 2 až 5 tohto článku.
2. V prípade tovaru, na ktorý sa vzťahujú preferenčné opatrenia obsiahnuté v dohodách, ktoré Únia uzavrela s určitými krajinami alebo územiami mimo colného územia Únie alebo so skupinami takýchto krajín alebo území, pravidlá týkajúce sa preferenčného pôvodu sa ustanovujú v týchto dohodách.
3. V prípade, že sa na tovar vzťahujú iné preferenčné opatrenia prijaté jednostranne Úniou vzhľadom na určité krajiny alebo územia mimo colného územia Únie alebo skupiny takýchto krajín alebo území, ako sú uvedené v odseku 5, prijme Komisia opatrenia ustanovujúce pravidlá o preferenčnom pôvode tovaru.
Uvedené pravidlá sa zakladajú buď na kritériu, že je tovar úplne získaný, alebo na kritériu, že tovar je výsledkom dostatočného zušľachtenia alebo prepracovania.
4. V prípade, že sa na tovar vzťahujú preferenčné opatrenia platné pri obchodovaní medzi colným územím Únie a Ceutou a Melillou obsiahnuté v protokole 2 k Aktu o pristúpení z roku 1985, pravidlá o preferenčnom pôvode tovaru sa prijmú v súlade s článkom 9 uvedeného protokolu.
5. V prípade, že sa na tovar vzťahujú preferenčné opatrenia obsiahnuté v preferenčných úpravách v prospech zámorských krajín a území pridružených k Únii, pravidlá týkajúce sa preferenčného pôvodu tovaru sa prijmú v súlade s článkom 203 ZFEÚ.
6. Komisia môže z vlastného podnetu alebo na žiadosť zvýhodnenej krajiny alebo územia udeliť tejto krajine alebo územiu v súvislosti s určitým tovarom dočasnú výnimku z pravidiel o preferenčnom pôvode tovaru podľa odseku 3.
Dočasná výnimka sa zakladá na jednom z týchto dôvodov:
a)
vnútorné alebo vonkajšie faktory dočasne znemožňujú zvýhodnenej krajine alebo územiu dodržiavať pravidlá o preferenčnom pôvode;
b)
zvýhodnená krajina alebo územie žiada o čas, počas ktorého sa pripravia na dodržiavanie uvedených pravidiel.
Dotknutá zvýhodnená krajina alebo územie predkladá Komisii písomnú žiadosť o výnimku. V žiadosti uvedie dôvody podľa druhého pododseku, z ktorých je výnimka požadovaná, a príslušné podporné doklady.
Dočasná výnimka je obmedzená na obdobie trvania účinku vnútorných alebo vonkajších faktorov, ktoré ju odôvodňujú, alebo na čas, ktorý zvýhodnená krajina alebo územie potrebuje na dosiahnutie dodržiavania pravidiel.
Ak sa výnimka udelí, dotknutá zvýhodnená krajina alebo územie splní všetky ustanovené požiadavky súvisiace s informáciami, ktoré treba poskytnúť Komisii a ktoré sa týkajú využívania výnimky a spravovania množstiev, na ktoré bola výnimka udelená.
Článok 65
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijať delegované akty, v ktorých ustanoví pravidlá o preferenčnom pôvode podľa článku 64 ods. 3.
Článok 66
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia prijme prostredníctvom vykonávacích aktov:
a)
procesné pravidlá uvedené v článku 64 ods. 1 na uľahčenie určovania preferenčného pôvodu tovaru v Únii;
b)
opatrenie, ktorým sa zvýhodnenej krajine alebo územiu udeľuje dočasná výnimka podľa článku 64 ods. 6.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 3
Určenie pôvodu určitého tovaru
Článok 67
Opatrenia Komisie
Komisia môže prijať opatrenia na určenie pôvodu určitého tovaru v súlade s pravidlami pôvodu uplatniteľnými na tento tovar.
Článok 68
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia prijme prostredníctvom vykonávacích aktov opatrenia uvedené v článku 67. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Na základe závažných naliehavých dôvodov týkajúcich sa takých opatrení, riadne odôvodnených potrebou rýchlo zabezpečiť správne a jednotné uplatňovanie pravidiel pôvodu, Komisia prijme okamžite uplatniteľné vykonávacie akty v súlade s postupom uvedeným v článku 285 ods. 5.
Ak sa má stanovisko výboru uvedeného v článku 285 ods. 1 získať prostredníctvom písomného postupu, uplatňuje sa článok 244 ods. 6.
KAPITOLA 3
Hodnota tovaru na colné účely
Článok 69
Rozsah pôsobnosti
Na účely uplatňovania Spoločného colného sadzobníka a nesadzobných opatrení ustanovených právnymi predpismi Únie, ktoré upravujú osobitné oblasti týkajúce sa obchodovania s tovarom, sa colná hodnota tovaru určuje v súlade s článkami 70 a 74.
Článok 70
Metóda určovania colnej hodnoty založená na prevodnej hodnote
1. Prvotným základom colnej hodnoty tovaru je prevodná hodnota, t. j. skutočne zaplatená cena alebo cena, ktorá sa má zaplatiť za tovar predaný na vývoz na colné územie Únie a ktorá je podľa potreby upravená.
2. Skutočne zaplatená cena alebo cena, ktorá sa má za tovar zaplatiť, je celková platba, ktorú zaplatil alebo má zaplatiť kupujúci predávajúcemu alebo kupujúci tretej strane v prospech predávajúceho za dovezený tovar, a zahŕňa všetky platby, ktoré sa zaplatili alebo majú zaplatiť ako podmienka predaja dovezeného tovaru.
3. Prevodná hodnota sa uplatňuje, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
neexistujú obmedzenia, pokiaľ ide o nakladanie s tovarom alebo jeho použitie kupujúcim, s výnimkou ktoréhokoľvek z obmedzení, ktoré:
i)
ukladá alebo vyžaduje zákon alebo orgány verejnej moci v Únii;
ii)
obmedzujú zemepisné územie, na ktorom možno tovar ďalej predávať;
iii)
podstatne neovplyvňujú colnú hodnotu tovaru;
b)
predaj alebo cena nepodliehajú žiadnym podmienkam alebo protiplneniam, ktorých hodnotu vo vzťahu k hodnotenému tovaru nie je možné zistiť;
c)
žiadna časť výťažku akéhokoľvek následného predaja, nakladania s tovarom alebo použitia tovaru kupujúcim nepripadne priamo ani nepriamo predávajúcemu, ak nie je možné vykonať primeranú úpravu;
d)
kupujúci a predávajúci nie sú v spojení alebo ich spojenie neovplyvnilo cenu.
Článok 71
Prvky prevodnej hodnoty
1. Pri určovaní colnej hodnoty podľa článku 70 sa k cene, ktorá bola skutočne zaplatená alebo ktorá ma byť za dovážaný tovar zaplatená, pripočítajú:
a)
tieto položky, pokiaľ ich uhrádza kupujúci a nie sú zahrnuté v cene, ktorá bola skutočne zaplatená alebo ktorá sa má zaplatiť:
i)
provízie a odmeny za sprostredkovanie okrem nákupných provízií;
ii)
cena kontajnerov, ktoré sa na colné účely považujú s príslušným tovarom za jeden celok; a
iii)
cena obalu, ktorá zahŕňa tak prácu, ako i materiál;
b)
príslušne rozčlenená hodnota nasledujúcich tovarov a služieb, pokiaľ ju priamo alebo nepriamo poskytuje kupujúci bezodplatne alebo za zníženú cenu na použitie v súvislosti s výrobou a predajom dovážaného tovaru na vývoz, pokiaľ takáto hodnota nie je zahrnutá v cene, ktorá bola skutočne zaplatená alebo ktorá sa má zaplatiť:
i)
materiály, súčiastky, dielce a podobné predmety zahrnuté v dovážanom tovare;
ii)
náradie, matrice, formy a podobné predmety používané pri výrobe dovážaného tovaru;
iii)
materiály spotrebované pri výrobe dovážaného tovaru; a
iv)
technika, vývoj, umelecká práca, dizajn, plány a nákresy vyhotovené mimo Únie a potrebné na výrobu dovážaného tovaru;
c)
poplatky za používanie patentov a licenčné poplatky týkajúce sa ohodnocovaného tovaru, ktoré musí priamo alebo nepriamo platiť kupujúci v rámci podmienok predaja ohodnocovaného tovaru, pokiaľ tieto poplatky nie sú zahrnuté v cene, ktorá bola skutočne zaplatená alebo ktorá sa má zaplatiť;
d)
hodnota akejkoľvek časti výnosu z ďalšieho predaja, nakladania alebo použitia dovážaného tovaru, ktoré priamo alebo nepriamo pripadne predávajúcemu; a
e)
nasledujúce náklady, ktoré vznikli do príchodu na miesto, v ktorom tovar vstupuje na colné územie Únie:
i)
náklady na dopravu a poistenie dovážaného tovaru; a
ii)
poplatky za nakládku a manipuláciu s tovarom spojené s prepravou dovážaného tovaru.
2. Každá položka, ktorá sa podľa odseku 1 pripočíta k cene, ktorá bola skutočne zaplatená alebo ktorá sa má zaplatiť, sa zakladá len na údajoch, ktoré sú objektívne a vyčísliteľné.
3. K cene, ktorá bola skutočne zaplatená alebo ktorá sa má zaplatiť, budú pri určovaní colnej hodnoty pripočítané len položky, ktoré sú uvedené v tomto článku.
Článok 72
Prvky nezahrnuté do colnej hodnoty
Pri určovaní colnej hodnoty podľa článku 70 sa nezahrnie žiaden z týchto prvkov:
a)
náklady na dopravu dovážaného tovaru po jeho vstupe na colné územie Únie;
b)
poplatky za výstavbu, inštaláciu, montáž, údržbu alebo technickú pomoc realizovanú po vstupe dovážaného tovaru na colné územie Únie, ako napríklad priemyselného zariadenia, stroja alebo vybavenia;
c)
platby na úroky z finančného dojednania, ktoré uzavrel kupujúci a ktoré sa vzťahuje na nákup dovážaného tovaru, bez ohľadu na to, či financie poskytuje predávajúci alebo iná osoba, pokiaľ bolo finančné dojednanie uzavreté v písomnej forme a sa to vyžaduje, kupujúci môže preukázať, že sa splnili tieto podmienky:
i)
takýto tovar sa skutočne predáva za cenu deklarovanú ako cenu, ktorá bola skutočne zaplatená alebo ktorá sa má zaplatiť;
ii)
požadovaná úroková sadzba neprevyšuje úrokovú sadzbu, ktorá sa v danej krajine pri takýchto operáciách obvykle uplatňuje v čase poskytnutia financií;
d)
poplatky za právo reprodukovať dovážaný tovar v Únii;
e)
nákupné provízie;
f)
dovozné clo alebo iné platby vyberané v Únii v súvislosti s dovozom alebo predajom tovaru;
g)
bez ohľadu na článok 71 ods. 1 písm. c), platby, ktoré platí kupujúci za právo distribuovať alebo ďalej predávať dovážaný tovar, pokiaľ takéto poplatky nie sú podmienkou predaja tohto tovaru na účely vývozu do Únie.
Článok 73
Zjednodušenie
Colné orgány môžu na žiadosť povoliť, aby sa na základe osobitných kritérií stanovili nasledujúce sumy, pokiaľ nie sú v čase prijatia colného vyhlásenia vyčísliteľné:
a)
sumy, ktoré sa majú zahrnúť do colnej hodnoty v súlade s článkom 70 ods. 2; a
b)
sumy uvedené v článkoch 71 a 72.
Článok 74
Náhradné metódy určovania colnej hodnoty
1. Ak colnú hodnotu tovaru nemožno určiť podľa článku 70, určuje sa postupne od písmena a) po d) odseku 2, a to podľa prvého písmena, podľa ktorého môže byť colná hodnota tovaru určená.
Poradie uplatnenia písmen c) a d) odseku 2 sa na žiadosť deklaranta musí zameniť.
2. Colná hodnota podľa odseku 1 je:
a)
prevodná hodnota rovnakého tovaru predávaného na vývoz na colné územie Únie a vyvezeného v rovnakom alebo približne rovnakom čase ako tovar, pri ktorom sa určuje colná hodnota;
b)
prevodná hodnota podobného tovaru predávaného na vývoz na colné územie Únie a vyvezeného v rovnakom alebo približne rovnakom čase ako tovar, pri ktorom sa určuje colná hodnota;
c)
hodnota založená na jednotkovej cene, za ktorú sa dovážaný tovar alebo rovnaký alebo podobný tovar predáva na colnom území Únie v najväčšom úhrnnom množstve osobám, ktoré nie sú v spojení s predávajúcim; alebo
d)
vypočítaná hodnota, ktorá pozostáva:
i)
z ceny alebo hodnoty materiálu a výroby alebo iného zušľachtenia, ktoré sa použije pri výrobe dovážaného tovaru;
ii)
zo sumy zisku a všeobecných výdavkov zodpovedajúcej sume, ktorá je obvykle zahrnutá do predaja tovaru rovnakej kategórie alebo rovnakého druhu ako tovar, ktorého colná hodnota sa určuje, vyrábaného výrobcami v krajine vývozu na účely vývozu do Únie;
iii)
z nákladov na položky uvedené v článku 71 ods. 1 písm. e) alebo z ich hodnoty.
3. Ak colnú hodnotu nemožno určiť podľa odseku 1, určuje sa na základe údajov dostupných na colnom území Únie s použitím rozumných prostriedkov zlučiteľných so všetkými týmito zásadami a všeobecnými ustanoveniami:
a)
dohody o uplatňovaní článku VII Všeobecnej dohody o clách a obchode;
b)
článku VII Všeobecnej dohody o clách a obchode;
c)
tejto kapitoly.
Článok 75
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť pravidlá udeľovania povolenia uvedeného v článku 73.
Článok 76
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá vzťahujúce sa na:
a)
určovanie colnej hodnoty v súlade s článkom 70 ods. 1 a 2, článkom 71 a článkom 72 vrátane pravidiel úpravy ceny, ktorá sa skutočne zaplatila alebo sa má zaplatiť;
b)
uplatňovanie podmienok uvedených v článku 70 ods. 3;
c)
určovanie colnej hodnoty uvedené v článku 74.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
HLAVA III
COLNÝ DLH A ZÁRUKY
KAPITOLA 1
Vznik colného dlhu
Oddiel 1
Colný dlh pri dovoze
Článok 77
Prepustenie do voľného obehu a dočasné použitie
1. Colný dlh pri dovoze vzniká prepustením tovaru, ktorý nie je tovarom Únie, a ktorý podlieha dovoznému clu, do jedného z týchto colných režimov:
a)
prepustenie do voľného obehu vrátane prepustenia podľa ustanovení o konečnom použití;
b)
dočasné použitie s čiastočným oslobodením od dovozného cla.
2. Colný dlh vzniká v okamihu prijatia colného vyhlásenia.
3. Dlžníkom je deklarant. V prípade nepriameho zastúpenia je dlžníkom aj osoba, na ktorej účet sa colné vyhlásenie podáva.
Ak je colné vyhlásenie v súvislosti s jedným z colných režimov uvedených v odseku 1 vyhotovené na základe údajov, v dôsledku ktorých nebolo celé dovozné clo alebo jeho časť vybraná, osoba, ktorá poskytla údaje potrebné na vyhotovenie colného vyhlásenia a ktorá vedela alebo mala vedieť, že takéto údaje nie sú pravdivé, je takisto dlžníkom.
Článok 78
Osobitné ustanovenia týkajúce sa nepôvodného tovaru
1. Ak sa uplatňuje zákaz vrátenia alebo oslobodenia od dovozného cla na nepôvodný tovar použitý pri výrobe výrobkov, na ktoré bol dôkaz o pôvode vydaný alebo vyhotovený v rámci preferenčnej dohody medzi Úniou a určitými krajinami alebo územiami mimo colného územia Únie alebo so skupinami takýchto krajín alebo území, colný dlh pri dovoze týchto nepôvodných výrobkov vzniká prijatím vyhlásenia o spätnom vývoze daných výrobkov.
2. Ak colný dlh vznikol podľa odseku 1, suma dovozného cla, ktorá zodpovedá tomuto dlhu, sa určuje za rovnakých podmienok ako v prípade, keď colný dlh vznikol prijatím colného vyhlásenia na prepustenie nepôvodného tovaru použitého pri výrobe týchto výrobkov do voľného obehu v ten istý deň na účely ukončenia colného režimu aktívny zušľachťovací styk.
3. Uplatňuje sa článok 77 ods. 2 a 3. V prípade tovaru, ktorý nie je tovarom Únie, uvedeného v článku 270 je však dlžníkom osoba, ktorá podáva vyhlásenie o spätnom vývoze. V prípade nepriameho zastúpenia je dlžníkom aj osoba, na účet ktorej sa vyhlásenie podáva.
Článok 79
Colný dlh, ktorý vzniká nesplnením povinnosti alebo nedodržaním podmienky
1. Pri tovare, ktorý podlieha dovoznému clu, vzniká colný dlh pri dovoze v dôsledku nesplnenia niektorej z týchto povinností alebo podmienok:
a)
nesplnením jednej z povinností ustanovených v colných predpisoch týkajúcich sa vstupu tovaru, ktorý nie je tovarom Únie, na colné územie Únie, jeho odňatia spod colného dohľadu alebo prepravy, zušľachtenia, skladovania, dočasného uskladnenia, dočasného použitia alebo zničenia takéhoto tovaru v rámci tohto územia, alebo
b)
nesplnením jednej z povinností ustanovených v colných predpisoch pre konečné použite tovaru na colnom území Únie, alebo
c)
nedodržaním podmienky vzťahujúcej sa na prepustenie tovaru, ktorý nie je tovarom Únie, do colného režimu alebo nedodržaním podmienky na priznanie oslobodenia od cla alebo zníženie sadzby dovozného cla v dôsledku konečného použitia tovaru.
2. Colný dlh vzniká buď:
a)
v okamihu, keď povinnosť, ktorej nesplnením colný dlh vzniká, nie je splnená alebo sa prestane plniť, alebo
b)
v okamihu, keď sa prijme colné vyhlásenie na prepustenie tovaru do colného režimu a ak sa dodatočne zistí, že podmienka týkajúca sa prepustenia tovaru do tohto colného režimu alebo priznanie oslobodenia od cla alebo zníženej sadzby dovozného cla v dôsledku konečného použitia tovaru nebola v skutočnosti splnená.
3. V prípadoch uvedených v odseku 1 písm. a) a b) je dlžníkom ktorákoľvek z týchto osôb:
a)
každá osoba, ktorá bola povinná splniť príslušné povinnosti;
b)
každá osoba, ktorá vedela alebo mala vedieť, že povinnosť podľa colných predpisov nebola splnená a ktorá konala na účet osoby, ktorá bola povinná splniť povinnosť, alebo ktorá sa zúčastnila konania, ktoré viedlo k nesplneniu povinnosti;
c)
každá osoba, ktorá daný tovar získala alebo prechovávala a ktorá vedela alebo mala vedieť, že v čase získania alebo prijatia daného tovaru, nebola povinnosť podľa colných predpisov splnená.
4. V prípadoch uvedených v odseku 1 písm. c) je dlžníkom osoba, ktorá má dodržať podmienky upravujúce prepustenie tovaru do colného režimu, colné vyhlásenie týkajúce sa tovaru prepusteného do daného colného režimu alebo priznanie oslobodenia od cla alebo zníženej sadzby dovozného cla v dôsledku konečného použitia tovaru.
Ak je vyhotovené colné vyhlásenie týkajúce sa jedného z colných režimov uvedených v odseku 1 písm. c) a ak sa poskytujú colným orgánom informácie požadované podľa colných predpisov týkajúcich sa podmienok vzťahujúcich sa na prepustenie tovaru do daného colného režimu, v dôsledku ktorých nebolo vybrané celé dovozné clo alebo jeho časť, je dlžníkom aj osoba, ktorá poskytla údaje potrebné na vyhotovenie colného vyhlásenia a ktorá vedela alebo mala vedieť, že takéto údaje nie sú pravdivé.
Článok 80
Odpočítanie sumy už zaplateného dovozného cla
1. Ak colný dlh vznikol podľa článku 79 ods. 1 pri tovare prepustenom do voľného obehu so zníženou sadzbou dovozného cla v dôsledku jeho konečného použitia, suma dovozného cla zaplatená pri prepustení tovaru do voľného obehu sa odpočíta od sumy dovozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu.
Prvý pododsek sa uplatňuje, ak colný dlh vznikol pri odpade alebo zvyškoch, ktoré vznikli pri zničení takéhoto tovaru.
2. Ak colný dlh vznikol podľa článku 79 ods. 1 pri tovare prepustenom do colného režimu dočasné použitie s čiastočným oslobodením od dovozného cla, suma dovozného cla zaplatená na základe čiastočného oslobodenia sa odpočíta od sumy dovozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu.
Oddiel 2
Colný dlh pri vývoze
Článok 81
Vývoz a pasívny zušľachťovací styk
1. Colný dlh pri vývoze vzniká prepustením tovaru, ktorý podlieha vývoznému clu do colného režimu vývoz alebo pasívny zušľachťovací styk.
2. Colný dlh vzniká v okamihu prijatia colného vyhlásenia.
3. Dlžníkom je deklarant. V prípade nepriameho zastúpenia je dlžníkom aj osoba, na ktorej účet sa colné vyhlásenie podáva.
Ak sa colné vyhlásenie vyhotoví na základe údajov, v dôsledku ktorých sa nevybralo celé vývozné clo alebo jeho časť, je dlžníkom aj osoba, ktorá poskytla údaje požadované na vyhotovenie colného vyhlásenia a ktorá vedela alebo mala vedieť, že takéto údaje nie sú pravdivé.
Článok 82
Colný dlh, ktorý vzniká nesplnením povinnosti alebo nedodržaním podmienky
1. Pri tovare, ktorý podlieha vývoznému clu, vzniká colný dlh pri vývoze v dôsledku nesplnenia niektorej z týchto povinností alebo podmienok:
a)
nesplnením jednej z povinností ustanovených v colných predpisoch pre výstup tovaru alebo
b)
nedodržaním podmienok, za ktorých bolo povolené, aby bol tovar prepravený z colného územia Únie s úplným alebo čiastočným oslobodením od vývozného cla.
2. Colný dlh vzniká:
a)
okamihom, keď je tovar skutočne prepravený z colného územia Únie bez colného vyhlásenia, alebo
b)
okamihom, keď sa tovar dostane na iné miesto určenia, ako je miesto, vo vzťahu ku ktorému bolo umožnené ho prepraviť z colného územia Únie s úplným alebo čiastočným oslobodením od vývozného cla, alebo
c)
ak colné orgány nemôžu určiť okamih uvedený v písmene b), uplynutím lehoty určenej na predloženie dôkazov o tom, že boli splnené podmienky, za ktorých možno priznať toto oslobodenie.
3. V prípadoch uvedených v odseku 1 písm. a) je dlžníkom:
a)
každá osoba, ktorá bola povinná splniť príslušné povinnosti;
b)
každá osoba, ktorá vedela alebo mala vedieť, že príslušná povinnosť nebola splnená a ktorá konala na účet osoby, ktorá bola povinná splniť povinnosť;
c)
každá osoba, ktorá sa zúčastnila konania, ktoré viedlo k nesplneniu povinnosti a ktorá vedela alebo mala vedieť, že colné vyhlásenie nebolo podané, hoci podané malo byť.
4. V prípadoch uvedených v odseku 1 písm. b) je dlžníkom každá osoba, ktorá je povinná dodržať podmienky, na základe ktorých bolo povolené, aby bol tovar prepravený z colného územia Únie s úplným alebo čiastočným oslobodením od vývozného cla.
Oddiel 3
Spoločné ustanovenia pre colný dlh pri dovoze a vývoze
Článok 83
Zákazy a obmedzenia
1. Colný dlh pri dovoze alebo vývoze vzniká aj pri tovare, na ktorý sa vzťahujú opatrenia týkajúce sa zákazov alebo obmedzení vývozu alebo dovozu akéhokoľvek druhu.
2. Colný dlh však nevzniká v žiadnom z týchto prípadov:
a)
protiprávny dovoz falzifikátov peňazí na colné územie Únie;
b)
dovoz omamných a psychotropných látok na colné územie Únie, ak nie sú pod prísnym dohľadom príslušných orgánov s cieľom použiť ich na lekárske a vedecké účely.
3. Na účely sankcií vzťahujúcich sa na porušenie colných predpisov sa však colný dlh považuje za vzniknutý, pokiaľ je podľa práva členského štátu dovozné alebo vývozné clo alebo existencia colného dlhu základom na určenie sankcií.
Článok 84
Niekoľko dlžníkov
Ak je za zaplatenie sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá jednému colnému dlhu, zodpovedných niekoľko osôb, sú tieto osoby spoločne a nerozdielne zodpovedné za platbu uvedenej sumy.
Článok 85
Všeobecné pravidlá pre výpočet sumy dovozného alebo vývozného cla
1. Suma dovozného alebo vývozného cla sa určuje na základe pravidiel pre výpočet cla, ktoré sa vzťahovali na daný tovar v čase, keď colný dlh vznikol s ohľadom na tento tovar.
2. Ak nemožno presne určiť okamih, v ktorom colný dlh vznikol, za tento okamih sa považuje okamih, v ktorom colné orgány dospeli k záveru, že tovar je v situácii, za ktorej colný dlh vznikol.
Avšak ak colným orgánom dostupné informácie umožňujú určiť, že colný dlh vznikol pred okamihom, v ktorom dospeli k takémuto záveru, za okamih vzniku colného dlhu sa považuje najskorší okamih, keď je možné takúto situáciu určiť.
Článok 86
Osobitné pravidlá pre výpočet sumy dovozného cla
1. Ak vznikli na colnom území Únie náklady na skladovanie alebo obvyklé spôsoby zaobchádzania vzhľadom na tovar prepustený do colného režimu alebo dočasne uskladnený, takéto náklady alebo zvýšenie hodnoty sa pri výpočte sumy dovozného cla nezohľadňujú, ak deklarant poskytol dostatočný dôkaz o týchto nákladoch.
Colná hodnota, množstvo, povaha a pôvod tovaru, ktorý nie je tovarom Únie, použitého v operáciách sa však pri výpočte sumy dovozného cla zohľadňujú.
2. Ak sa nomenklatúrne zatriedenie tovaru prepusteného do colného režimu mení v dôsledku obvyklého spôsobu zaobchádzania v rámci colného územia Únie, uplatňuje sa na žiadosť deklaranta pôvodné nomenklatúrne zatriedenie tovaru prepusteného do colného režimu.
3. Ak colný dlh vznikol v prípade zušľachtených výrobkov získaných v colnom režime aktívny zušľachťovací styk, suma dovozného cla, ktoré zodpovedá tomuto dlhu, sa určuje na žiadosť deklaranta na základe nomenklatúrneho zatriedenia, colnej hodnoty, množstva, povahy a pôvodu tovaru prepusteného do colného režimu aktívny zušľachťovací styk v čase prijatia colného vyhlásenia týkajúceho sa tohto tovaru.
4. V osobitných prípadoch sa výška dovozného cla určí v súlade s odsekmi 2 a 3 tohto článku bez žiadosti deklaranta, aby sa predišlo obchádzaniu sadzobných opatrení uvedených v článku 56 ods. 2 písm. h).
5. Ak colný dlh vznikol v prípade zušľachtených výrobkov získaných v colnom režime pasívny zušľachťovací styk alebo náhradných výrobkov uvedených v článku 261 ods. 1, výška dovozného cla sa vypočíta na základe nákladov na spracovateľskú operáciu uskutočnenú mimo colného územia Únie.
6. Ak sa v colných predpisoch ustanovuje zvýhodnené sadzobné zaobchádzanie s tovarom, alebo úplné alebo čiastočné oslobodenie od dovozného alebo vývozného cla podľa článku 56 ods. 2 písm. d) až g), článkov 203, 204, 205 a 208 alebo článkov 259 až 262 tohto nariadenia, alebo podľa nariadenia Rady (ES) č. 1186/2009 zo 16. novembra 2009 ustanovujúce systém Spoločenstva pre oslobodenie od cla (15), takéto zvýhodnené sadzobné zaobchádzanie s tovarom sa uplatňuje aj v prípadoch, v ktorých colný dlh vznikol podľa článkov 79 alebo 82 tohto nariadenia pod podmienkou, že nesplnenie povinnosti alebo nedodržanie podmienky, ktoré viedlo k vzniku colného dlhu, nepredstavovalo pokus o podvodné konanie.
Článok 87
Miesto vzniku colného dlhu
1. Colný dlh vzniká na mieste, kde bolo podané colné vyhlásenie alebo vyhlásenie o spätnom vývoze uvedené v článkoch 77, 78 a 81.
V iných prípadoch je miestom vzniku colného dlhu miesto, kde dôjde ku skutočnosti, dôsledkom ktorej vzniká colný dlh.
Ak nie je možné toto miesto určiť, colný dlh vzniká na mieste, kde colné orgány dospeli k záveru, že tovar je v situácii, v ktorej vznikol colný dlh.
2. Ak bol tovar prepustený do colného režimu, ktorý nebol ukončený, alebo ak sa riadne neskončilo dočasné uskladnenie, a miesto vzniku colného dlhu nie je možné určiť podľa druhého alebo tretieho pododseku odseku 1 v stanovenej lehote, colný dlh vzniká na mieste, kde bol tovar prepustený do príslušného colného režimu alebo v rámci tohto režimu vstúpil na colné územie Únie, alebo bol dočasne uskladnený.
3. Ak informácie, ktoré majú colné orgány k dispozícii, umožňujú určiť, že colný dlh mohol vzniknúť na niekoľkých miestach, za miesto vzniku colného dlhu sa považuje miesto, kde vznikol prvýkrát.
4. Ak colný orgán zistí, že colný dlh vznikol podľa článku 79 alebo článku 82 v inom členskom štáte a suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá výške tohto dlhu, je nižšia ako 10 000 EUR, za miesto vzniku colného dlhu sa považuje členský štát, kde k tomuto zisteniu došlo.
Článok 88
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284 s cieľom určiť:
a)
pravidlá výpočtu výšky dovozného alebo vývozného cla uplatniteľného na tovar, pri ktorom vznikol colný dlh v súvislosti s osobitným colným režimom, ktoré doplnia pravidlá ustanovené v článkoch 85 a 86;
b)
prípady uvedené v článku 86 ods. 4;
c)
lehotu uvedenú v článku 87 ods. 2.
KAPITOLA 2
Záruka poskytnutá na colný dlh, ktorý vznikol alebo by mohol vzniknúť
Článok 89
Všeobecné ustanovenia
1. Ak nie je ustanovené inak, táto kapitola sa uplatňuje na záruky za colné dlhy, ktoré vznikli alebo ktoré by mohli vzniknúť.
2. Ak colné orgány vyžadujú poskytnutie záruky na colný dlh, ktorý vznikol alebo by mohol vzniknúť, táto záruka sa vzťahuje na sumu dovozného alebo vývozného cla a iných platieb platených v súvislosti s dovozom alebo vývozom tovaru, keď:
a)
sa záruka použije na prepustenie tovaru do colného režimu tranzit Únie; alebo
b)
sa záruka môže použiť vo viac ako jednom členskom štáte.
Záruka, ktorá sa nemôže použiť mimo členského štátu, v ktorom sa vyžaduje, platí len v tomto členskom štáte a vzťahuje sa prinajmenšom na sumu dovozného alebo vývozného cla.
3. Ak colné orgány požadujú poskytnutie záruky, požaduje sa od dlžníka alebo osoby, ktorá by sa mohla stať dlžníkom. Colné orgány môžu tiež povoliť, aby záruku poskytla iná osoba ako osoba, od ktorej sa záruka požaduje.
4. Bez toho, aby bol dotknutý článok 97, požadujú colné orgány v súvislosti s určitým tovarom alebo určitým colným vyhlásením poskytnutie iba jednej záruky.
Záruka poskytnutá za určité colné vyhlásenie sa vzťahuje na sumu dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, a iné platby za všetok tovar uvedený v colnom vyhlásení alebo prepustený na jeho základe, bez ohľadu na to, či je colné vyhlásenie správne.
Ak sa záruka neuvoľnila, v rozsahu zabezpečenej sumy sa môže použiť aj na zaplatenie súm dovozného a vývozného cla a iných platieb, ktoré sa majú zaplatiť po kontrole po prepustení.
5. Na žiadosť osoby uvedenej v odseku 3 tohto článku môžu colné orgány v súlade s článkom 95 ods. 1, 2 a 3 povoliť poskytnutie celkovej záruky na zabezpečenie sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, v súvislosti s dvoma alebo viacerými operáciami, colnými vyhláseniami alebo režimami.
6. Colné orgány túto záruku monitorujú.
7. Záruka sa nepožaduje od štátov, regionálnych alebo miestnych vládnych orgánov alebo iných verejnoprávnych subjektov v súvislosti s činnosťami, ktoré vykonávajú ako orgány verejnej správy.
8. Záruka sa nevyžaduje v žiadnej z týchto situácií:
a)
tovar prepravovaný po Rýne, rýnskej vodnej ceste, po Dunaji alebo dunajskej vodnej ceste;
b)
tovar prepravovaný v pevných dopravných zariadeniach;
c)
v osobitných prípadoch, keď je tovar prepustený do colného režimu dočasné použitie;
d)
tovar prepustený do colného režimu tranzit Únie s použitím zjednodušenia uvedeného v článku 233 ods. 4 písm. e) a prepravovaného po mori alebo letecky medzi prístavmi alebo letiskami Únie.
9. Colné orgány môžu upustiť od požiadavky poskytnúť záruku, ak suma dovozného alebo vývozného cla, ktoré sa má zabezpečiť, nepresahuje štatistický hodnotový prah ustanovený pre vyhlásenia ustanovené v článku 3 ods. 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 471/2009 zo 6. mája 2009 o štatistike Spoločenstva o zahraničnom obchode s nečlenskými krajinami (16).
Článok 90
Povinná záruka
1. Ak je poskytnutie záruky povinné, colné orgány určujú výšku takejto záruky v rovnakej výške ako je presná suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, a iných platieb, ak sa táto suma môže s istotou určiť v okamihu, keď sa záruka požaduje.
Ak nie je možné určiť presnú sumu, záruka sa určí podľa odhadu colných orgánov ako najvyššia suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, a iných platieb, ktoré vznikli alebo by mohli vzniknúť.
2. Bez toho, aby bol dotknutý článok 95, ak sa na zabezpečenie sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu a iných platieb, ktoré v priebehu času menia svoju výšku, poskytla celková záruka, určí sa na zabezpečenie tejto sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, a na zabezpečenie iných platieb, záruka v takej výške, aby bol colný dlh vždy zabezpečený.
Článok 91
Nepovinná záruka
Ak je poskytnutie záruky nepovinné, požadujú colné orgány záruku v každom prípade, keď považujú zaplatenie sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, a iných platieb, v ustanovenej lehote za neisté. Jej výšku určujú tieto orgány tak, aby nepresahovala výšku ustanovenú podľa článku 90.
Článok 92
Poskytnutie záruky
1. Záruku možno poskytnúť v jednej z nasledujúcich foriem:
a)
zložením peňažných prostriedkov v hotovosti alebo akýmkoľvek iným spôsobom platby uznaným colnými orgánmi ako rovnocenný zloženiu peňažných prostriedkov v hotovosti, uskutočneným v mene euro alebo mene členského štátu, v ktorom sa záruka požaduje;
b)
záväzkom, ktorý poskytol ručiteľ;
c)
inou formou záruky, ktorá rovnako zabezpečuje zaplatenie sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, a iných platieb.
2. Záruka vo forme zloženia peňažných prostriedkov v hotovosti alebo akéhokoľvek iného rovnocenného spôsobu platby sa poskytuje v súlade s platnými predpismi členského štátu, v ktorom sa záruka požaduje.
Ak sa záruka poskytuje vo forme zloženia peňažných prostriedkov v hotovosti alebo akéhokoľvek iného rovnocenného spôsobu platby, colné orgány z nej neplatia žiadny úrok.
Článok 93
Voľba záruky
Osoba, od ktorej sa požaduje poskytnutie záruky, si môže zvoliť medzi formami záruk ustanovenými v článku 92 ods. 1.
Colné orgány však môžu odmietnuť prijatie zvolenej formy záruky, pokiaľ nie je zlučiteľná s riadnym uplatňovaním príslušného colného režimu.
Colné orgány môžu požadovať, aby bola zvolená forma záruky zachovaná počas určitej doby.
Článok 94
Ručiteľ
1. Ručiteľom uvedeným v článku 92 ods. 1 písm. b) je tretia osoba, ktorá je usadená na colnom území Únie. Ak nie je ručiteľom úverová alebo finančná inštitúcia alebo poisťovacia spoločnosť akreditovaná v Únii v súlade s platnými právnymi predpismi Únie, ručiteľa schvaľujú colné orgány, ktoré záruku požadujú.
2. Ručiteľ sa písomne zaväzuje zaplatiť zabezpečenú sumu dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, a iné platby.
3. Colné orgány môžu odmietnuť schváliť navrhovaného ručiteľa alebo navrhovanú formu záruky, ak ručiteľ alebo forma neposkytuje záruku, že suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, a iných platieb, bude zaplatená v ustanovenej lehote.
Článok 95
Celková záruka
1. Povolenie uvedené v článku 89 ods. 5 sa udeľuje len osobám, ktoré spĺňajú všetky tieto podmienky:
a)
sú usadené na colnom území Únie;
b)
spĺňajú kritériá ustanovené v článku 39 písm. a);
c)
sú pravidelnými používateľmi príslušných colných režimov alebo prevádzkovateľmi priestorov na dočasné uskladnenie alebo spĺňajú kritériá ustanovené v článku 39 písm. d).
2. Ak sa má poskytnúť celková záruka na colné dlhy a iné platby, ktoré môžu vzniknúť, môže sa hospodárskemu subjektu povoliť použitie celkovej záruky v zníženej výške alebo môže byť od poskytnutia záruky upustené pod podmienkou, že hospodársky subjekt spĺňa kritériá ustanovené v článku 39 písm. b) a c).
3. Ak sa má poskytnúť celková záruka na colné dlhy a iné platby, ktoré vznikli, schválenému hospodárskemu subjektu pre zjednodušené colné postupy sa na žiadosť povolí použitie celkovej záruky v zníženej výške.
4. Celková záruka v zníženej výške uvedená v odseku 3 sa rovná poskytnutiu záruky.
Článok 96
Dočasné zákazy týkajúce sa používania celkových záruk
1. V súvislosti s osobitnými colnými režimami alebo dočasným uskladnením môže Komisia dočasne zakázať použitie ktorejkoľvek z týchto záruk:
a)
celkovej záruky v zníženej výške alebo upustenie od záruky uvedenej v článku 95 ods. 2;
b)
celkovej záruky uvedenej v článku 95 s ohľadom na tovar, pri ktorom sa zistilo, že bol predmetom rozsiahleho podvodu.
2. Ak sa uplatňuje odsek 1 písm. a) alebo b) tohto článku, možno povoliť použitie celkovej záruky v zníženej výške alebo upustenie od záruky alebo použitie celkovej záruky podľa článku 95, ak dotknutá osoba spĺňa niektorú z týchto podmienok:
a)
táto osoba môže preukázať, že v súvislosti s daným tovarom nevznikol žiadny colný dlh počas operácií, ktoré táto osoba vykonala počas dvoch rokov, ktoré predchádzali rozhodnutiu podľa odseku 1;
b)
ak colný dlh vznikol počas dvoch rokov, ktoré predchádzali rozhodnutiu podľa odseku 1, dotknutá osoba môže preukázať, že dlžník alebo dlžníci alebo ručiteľ tento dlh splatili v plnej výške v predpísanej lehote.
Na získanie povolenia používať dočasne zakázanú celkovú záruku musí dotknutá osoba spĺňať aj kritériá ustanovené v článku 39 písm. b) a c).
Článok 97
Dodatočná záruka alebo náhradná záruka
Ak colné orgány zistia, že poskytnutá záruka nezabezpečuje alebo už ďalej nepredstavuje istú alebo postačujúcu záruku zaplatenia sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, a iných platieb počas stanovenej lehoty, požadujú od akejkoľvek osoby uvedenej v článku 89 ods. 3, aby na základe vlastnej voľby poskytla dodatočnú záruku alebo nahradila pôvodnú záruku novou.
Článok 98
Uvoľnenie záruky
1. Colné orgány uvoľnia záruku okamžite, ako colný dlh alebo zodpovednosť za iné platby zanikne alebo už nemôže vzniknúť.
2. Ak colný dlh alebo zodpovednosť za iné platby zanikla čiastočne alebo môže vzniknúť už len ako časť zabezpečenej sumy, na žiadosť dotknutej osoby sa uvoľní zodpovedajúca časť záruky, a to okrem prípadov, ak príslušná suma takýto úkon neodôvodňuje.
Článok 99
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284 s cieľom určiť:
a)
osobitné prípady uvedené v článku 89 ods. 8 písm. c), keď sa nevyžaduje záruka na tovar prepustený do colného režimu dočasné použitie;
b)
formu záruky uvedenú v článku 92 ods. 1 písm. c) a pravidlá týkajúce sa ručiteľa uvedené v článku 94;
c)
podmienky udelenia povolenia na použitie celkovej záruky v zníženej výške alebo na upustenie od záruky podľa článku 95 ods. 2;
d)
lehoty na uvoľnenie záruky.
Článok 100
Prenos vykonávacích právomocí
1. Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá:
a)
na určenie výšky záruky vrátane zníženej sumy uvedenej v článku 95 ods. 2 a 3;
b)
týkajúce sa poskytnutia a monitorovania záruky v zmysle článku 89, odvolania a zrušenia záväzku ručiteľa uvedeného v článku 94 a uvoľnenia záruky uvedeného v článku 98;
c)
týkajúce sa dočasných zákazov uvedených v článku 96.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
2. Komisia prijme prostredníctvom vykonávacích aktov opatrenia uvedené v článku 96.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Na základe závažných naliehavých dôvodov týkajúcich sa takých opatrení, riadne odôvodnených potrebou rýchlo posilniť ochranu finančných záujmov Únie a jej členských štátov, Komisia prijme okamžite uplatniteľné vykonávacie akty v súlade s postupom uvedeným v článku 285 ods. 5.
Ak sa má stanovisko výboru uvedeného v článku 285 ods. 1 získať prostredníctvom písomného postupu, uplatňuje sa článok 285 ods. 6.
KAPITOLA 3
Vyberanie, platenie, vrátenie a odpustenie sumy dovozného alebo vývozného cla
Oddiel 1
Určenie sumy dovozného alebo vývozného cla, oznámenie colného dlhu a zápis do účtovnej evidencie
Článok 101
Určenie sumy dovozného alebo vývozného cla
1. Sumu dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, určujú colné orgány zodpovedné za miesto, na ktorom colný dlh vznikol alebo ktoré sa za takéto miesto považuje v súlade s článkom 87, ihneď ako majú potrebné informácie.
2. Bez toho, aby bol dotknutý článok 48, môžu colné orgány prijať sumu dovozného cla alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, určenú deklarantom.
3. Ak sa suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, nerovná celému číslu, táto suma sa môže zaokrúhliť.
Ak sa suma podľa prvého pododseku uvádza v eurách, zaokrúhlenie nemôže byť väčšie ako na najbližšie vyššie alebo nižšie celé číslo.
Členský štát, ktorého menou nie je euro, môže primerane uplatniť ustanovenia druhého pododseku alebo uplatniť výnimku z uvedeného pododseku za predpokladu, že pravidlá uplatniteľné na zaokrúhľovanie nemajú väčší finančný dosah ako pravidlo stanovené v druhom pododseku.
Článok 102
Oznámenie colného dlhu
1. Colný dlh sa oznamuje dlžníkovi spôsobom ustanoveným na mieste, na ktorom colný dlh vznikol, alebo na mieste, ktoré sa za takéto miesto považuje v súlade s článkom 87.
Oznámenie uvedené v prvom pododseku sa neuskutočňuje v žiadnom z týchto prípadov:
a)
ak bolo pred konečným určením sumy dovozného alebo vývozného cla zavedené dočasné opatrenie obchodnej politiky vo forme cla;
b)
ak suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, presahuje sumu určenú na základe rozhodnutia vydaného v súlade s článkom 33;
c)
ak bolo pôvodné rozhodnutie neoznámiť colný dlh alebo ho oznámiť ako sumu dovozného alebo vývozného cla, ktorá je nižšia ako suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, vydané na základe všeobecných predpisov, ktoré boli neskôr rozhodnutím súdu vyhlásené za neplatné;
d)
ak colné orgány podľa colných predpisov nemajú povinnosť oznamovať colný dlh.
2. Ak sa suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, rovná sume uvedenej v colnom vyhlásení, prepustenie tovaru colnými orgánmi je rovnocenné oznámeniu colného dlhu dlžníkovi.
3. Ak sa odsek 2 neuplatňuje, colné orgány oznámia dlžníkovi colný dlh, keď z ich strany bude možné určiť sumu dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, a keď budú môcť vydať rozhodnutie.
Ak by však oznámenie colného dlhu ovplyvnilo vyšetrovanie trestného činu, colné orgány môžu toto oznámenie odložiť do času, keď už vyšetrovanie trestných činov neovplyvní.
4. Ak bola platba zabezpečená zárukou, možno colný dlh zodpovedajúci celkovej sume dovozného alebo vývozného cla vzťahujúcej sa na všetok tovar prepustený jednej a tej istej osobe počas lehoty určenej colnými orgánmi oznámiť na konci tejto lehoty. Uvedená lehota určená colnými orgánmi nesmie presiahnuť 31 dní.
Článok 103
Ustanovenia o zániku colného dlhu
1. Colný dlh sa dlžníkovi nesmie oznámiť po uplynutí lehoty troch rokov odo dňa, keď vznikol.
2. Ak colný dlh vznikol v dôsledku činu, ktorý v čase, keď bol spáchaný, mohol viesť k trestnému súdnemu konaniu, trojročná lehota stanovená v odseku 1 sa v súlade s vnútroštátnym právom predlžuje na minimálne päť rokov a maximálne 10 rokov.
3. Plynutie lehôt stanovených v odsekoch 1 a 2 sa pozastaví, ak:
a)
sa podalo odvolanie v súlade s článkom 44; takéto pozastavenie sa uplatňuje od o dňa podania tohto odvolania do skončenia odvolacieho konania; alebo
b)
colné orgány oznámili dlžníkovi v súlade s článkom 22 ods. 6 dôvody, na základe ktorých majú v úmysle oznámiť colný dlh; takéto pozastavenie sa uplatňuje odo dňa tohto oznámenia do konca lehoty, počas ktorej má dlžník príležitosť vyjadriť svoje stanovisko.
4. Ak je podľa článku 116 ods. 7 colný dlh obnovený, plynutie lehôt ustanovených v odsekoch 1 a 2 sa považuje za pozastavené odo dňa podania žiadosti o vrátenie alebo odpustenie v súlade s článkom 121, až do dňa vydania rozhodnutia o vrátení alebo odpustení.
Článok 104
Zápis do účtovnej evidencie
1. Colné orgány uvedené v článku 101 zapisujú sumu dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, určenú v súlade s uvedeným článkom, do ich účtovnej evidencie v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi.
Prvý pododsek sa neuplatňuje v prípadoch uvedených v článku 102 ods. 1 druhom pododseku.
2. Colné orgány nemusia zapísať do účtovnej evidencie sumy dovozného alebo vývozného cla, ktoré podľa článku 103 zodpovedajú colnému dlhu, ktorý už viac nemôže byť oznámený dlžníkovi.
3. Členské štáty určujú praktické postupy na zapisovanie súm dovozného a vývozného cla do účtovnej evidencie. Tieto postupy sa môžu odlišovať podľa toho, do akej miery sú si colné orgány, s ohľadom na okolnosti, za ktorých colný dlh vznikol, isté, že tieto sumy budú zaplatené.
Článok 105
Lehoty na zápis do účtovnej evidencie
1. Ak colný dlh vznikol v dôsledku prijatia colného vyhlásenia na prepustenie tovaru do iného colného režimu ako je colný režim dočasné použitie s čiastočným oslobodením od dovozného cla alebo v dôsledku akéhokoľvek iného úkonu, ktorý má rovnaký právny účinok ako takéto prijatie, colné orgány zapíšu sumu dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, do účtovnej evidencie do 14 dní od prepustenia tovaru.
Ak bola platba zabezpečená zárukou, možno celkovú sumu dovozného alebo vývozného cla vzťahujúcu sa na všetok tovar prepustený jednej a tej istej osobe počas lehoty určenej colnými orgánmi, ktorá nesmie presiahnuť 31 dní, zapísať do účtovnej evidencie jediným zápisom na konci tejto lehoty. Takýto zápis do účtovnej evidencie sa musí vykonať do 14 dní od uplynutia príslušnej lehoty.
2. Ak tovar možno prepustiť za predpokladu, že sú splnené určité podmienky upravujúce určenie sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, alebo výber cla, zápis do účtovnej evidencie sa vykoná do 14 dní odo dňa, keď sa určí suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, alebo keď sa určí povinnosť zaplatiť toto clo.
Ak sa však colný dlh týka dočasných obchodnopolitických opatrení vo forme cla, suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, sa zapíše do účtovnej evidencie do dvoch mesiacov odo dňa uverejnenia nariadenia ustanovujúceho konečné opatrenie obchodnej politiky v Úradnom vestníku Európskej únie.
3. Ak colný dlh vznikol za iných okolností ako sú uvedené v odseku 1, suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, sa zapíše do účtovnej evidencie do 14 dní odo dňa, keď môžu colné orgány určiť sumu daného dovozného alebo vývozného cla a vydať rozhodnutie.
4. Ak sa suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, nezapísala v súlade s odsekmi 1, 2 a 3 alebo sa určila a zapísala do účtovnej evidencie v sume nižšej ako je suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, odsek 3 sa uplatňuje aj na sumu dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má vybrať alebo ostáva na vybranie.
5. Lehoty na zápis do účtovnej evidencie ustanovené v odsekoch 1, 2 a 3 sa neuplatňujú za nepredvídateľných okolností alebo v prípadoch vyššej moci.
6. Zápis do účtovnej evidencie možno v prípade uvedenom v článku 102 ods. 3 druhom pododseku odložiť do času, keď už oznámenie colného dlhu neovplyvní vyšetrovanie trestných činov.
Článok 106
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284 s cieľom určiť prípady uvedené v článku 102 ods. 1 písm. d), keď sú colné orgány oslobodené od oznámenia colného dlhu;
Článok 107
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia prijme prostredníctvom vykonávacích aktov opatrenia s cieľom zabezpečiť vzájomnú pomoc medzi colnými orgánmi v prípade, že vznikne colný dlh.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 2
Platba sumy dovozného alebo vývozného cla
Článok 108
Všeobecné lehoty na zaplatenie a pozastavenie plynutia lehôt na zaplatenie
1. Sumy dovozného alebo vývozného cla, ktoré zodpovedajú colnému dlhu oznámenému v súlade s článkom 102, platí dlžník v lehote určenej colnými orgánmi.
Bez toho, aby bol dotknutý článok 45 ods. 2, nesmie táto lehota presiahnuť 10 dní od oznámenia colného dlhu dlžníkovi. V prípade jednotného zápisu do účtovnej evidencie za podmienok ustanovených v článku 105 ods. 1 druhom pododseku sa lehota ustanovuje tak, aby nebolo dlžníkovi umožnené získať lehotu splatnosti dlhšiu ako lehotu, ktorú by získal v prípade, že by sa mu povolil odklad platby v súlade s článkom 110.
Colné orgány môžu predĺžiť túto lehotu na žiadosť dlžníka v prípade, ak sa suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, určila počas kontroly po prepustení uvedenej v článku 48. Bez toho, aby tým bol dotknutý článok 112 ods. 1, nesmú takéto predĺženia lehôt presiahnuť čas, ktorý dlžník potrebuje na uskutočnenie príslušných krokov na splnenie jeho povinnosti.
2. Ak je dlžník oprávnený na niektorý zo spôsobov platby ustanovených v článkoch 110 až 112, platba sa uskutoční v lehote alebo lehotách určených v súvislosti s týmito spôsobmi.
3. Plynutie lehoty na zaplatenie sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, sa pozastavuje v ktoromkoľvek z týchto prípadov:
a)
ak sa žiadosť o odpustenie cla podá v súlade s článkom 121;
b)
ak sa má tovar zhabať, zničiť alebo prenechať v prospech štátu;
c)
ak colný dlh vznikol podľa článku 79 a existuje viac než jeden dlžník.
Článok 109
Platba
1. Platba sa uskutočňuje v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi zložením prostriedkov v hotovosti alebo akýmikoľvek inými rovnocennými prostriedkami vrátane započítania preplatku.
2. Platbu môže namiesto dlžníka uskutočniť tretia osoba.
3. Dlžník môže v každom prípade zaplatiť celú sumu dovozného alebo vývozného cla alebo jeho časť bez čakania na uplynutie lehoty, ktorá mu bola na zaplatenie poskytnutá.
Článok 110
Odklad platby
Colné orgány na žiadosť dotknutej osoby a po poskytnutí záruky povolia odklad platby cla, ktoré sa má zaplatiť, jedným z nasledujúcich spôsobov:
a)
oddelene, pri každej sume dovozného alebo vývozného cla zapísanej do účtovnej evidencie v súlade s článkom 105 ods. 1 prvým pododsekom alebo článkom 105 ods. 4;
b)
súhrnne, pri všetkých sumách dovozného alebo vývozného cla zapísaných do účtovnej evidencie v súlade s článkom 105 ods. 1 prvým pododsekom v lehote určenej colnými orgánmi, ktorá nepresahuje 31 dní;
c)
súhrnne, pri všetkých sumách dovozného a vývozného cla tvoriacich jednotný zápis v súlade s článkom 105 ods. 1druhým pododsekom.
Článok 111
Lehoty, na ktoré sa platba odkladá
1. Lehota, na ktorú sa platba odkladá podľa článku 110, je 30 dní.
2. Ak je platba odložená v súlade s článkom 110 písm. a), lehota začína plynúť dňom nasledujúcim po dni, keď bola suma colného dlhu oznámená dlžníkovi.
3. Ak je platba odložená v súlade s článkom 110 písm. b), lehota začína plynúť dňom nasledujúcim po dni, keď uplynula súhrnná lehota. Táto lehota sa zníži o počet dní zodpovedajúci polovici počtu dní súhrnnej lehoty.
4. Ak je platba odložená v súlade s článkom 110 písm. c), lehota začína plynúť odo dňa nasledujúceho po uplynutí lehoty určenej na prepustenie daného tovaru. Táto lehota sa zníži o počet dní zodpovedajúci polovici počtu dní príslušnej lehoty.
5. Ak je počet dní lehoty uvedenej v odsekoch 3 a 4 nepárne číslo, počet dní, ktoré sa majú podľa týchto odsekov odpočítať od lehoty 30 dní, sa rovná polovici najbližšieho nižšieho párneho čísla.
6. Ak sú lehoty uvedené v odsekoch 3 a 4 týždňami, môžu členské štáty ustanoviť, že suma dovozného alebo vývozného cla, ktorej platba sa odložila, sa zaplatí najneskôr v piatok štvrtého týždňa nasledujúceho po predmetnom týždni.
Ak sú tieto lehoty mesiacmi, môžu členské štáty ustanoviť, že suma dovozného alebo vývozného cla, ktorej platenie bolo odložené, sa zaplatí do šestnásteho dňa mesiaca nasledujúceho po predmetnom mesiaci.
Článok 112
Iné spôsoby platby cla
1. Okrem odkladu platby môžu colné orgány dlžníkovi povoliť iné spôsoby platby cla pod podmienkou, že sa poskytne záruka.
2. Ak sa povolia spôsoby platby cla podľa odseku 1, k sume dovozného alebo vývozného cla sa účtuje úverový úrok.
V prípade členského štátu, ktorý používa ako menu euro, sa sadzba úverového úroku rovná úrokovej sadzbe uverejnenej v sérii C Úradného vestníka Európskej únie, ktorú Európska centrálna banka uplatnila na svoje hlavné refinančné operácie v prvý deň mesiaca splatnosti, zvýšenej o jeden percentuálny bod.
V prípade členského štátu, ktorý nepoužíva ako menu euro, sa sadzba úverového úroku rovná sadzbe, ktorú v prvý deň príslušného mesiaca národná centrálna banka uplatnila na svoje hlavné refinančné operácie, zvýšenej o jeden percentuálny bod, alebo v prípade členského štátu, ktorého sadzba národnej centrálnej banky nie je k dispozícii, najbližšej sadzbe použitej v prvý deň daného mesiaca na peňažnom trhu členského štátu, zvýšenej o jeden percentuálny bod.
3. Colné orgány môžu od požiadavky na záruku alebo od účtovania úverového úroku upustiť, ak sa na základe podloženého posúdenia postavenia dlžníka preukáže, že by to mohlo spôsobiť vážne ekonomické alebo sociálne ťažkosti.
4. Colné orgány upustia od účtovania úverového úroku, ak je suma, ktorá sa týka každého výberu, nižšia ako 10 EUR.
Článok 113
Vymáhanie platby
Ak suma dovozného alebo vývozného cla, ktoré sa má zaplatiť, nebola zaplatená v určenej lehote, colné orgány použijú všetky prostriedky, ktoré sú im dostupné podľa práva príslušného členského štátu, aby zabezpečili zaplatenie tejto sumy.
Článok 114
Úroky z omeškania
1. K sume dovozného alebo vývozného cla sa odo dňa uplynutia lehoty určenej na zaplatenie do dňa zaplatenia cla účtuje úrok z omeškania.
V prípade členského štátu, ktorý používa ako menu euro, sa sadzba úroku z omeškania rovná úrokovej sadzbe uverejnenej v sérii C Úradného vestníka Európskej únie, ktorú Európska centrálna banka uplatnila na svoje hlavné refinančné operácie v prvý deň mesiaca splatnosti, zvýšenej o dva percentuálne body.
V prípade členského štátu, ktorý nepoužíva ako menu euro, sa sadzba úroku z omeškania rovná sadzbe, ktorú v prvý deň príslušného mesiaca národná centrálna banka uplatnila na svoje hlavné refinančné operácie, zvýšenej o dva percentuálne body, alebo v prípade členského štátu, ktorého sadzba národnej centrálnej banky nie je k dispozícii, najbližšej sadzbe použitej v prvý deň daného mesiaca na peňažnom trhu členského štátu, zvýšenej o dva percentuálne body.
2. Ak colný dlh vznikol na základe článku 79 alebo 82 alebo ak sa colný dlh oznámil v dôsledku kontroly po prepustení, úrok z omeškania sa vymeria zo sumy dovozného alebo vývozného cla odo dňa, keď colný dlh vznikol, až do dňa jeho oznámenia.
Sadzba úroku z omeškania sa určuje v súlade s odsekom 1.
3. Colné orgány môžu od účtovania úroku z omeškania upustiť, ak sa na základe podloženého posúdenia postavenia dlžníka preukáže, že by to mohlo vyvolať vážne ekonomické alebo sociálne ťažkosti.
4. Colné orgány upustia od účtovania úroku z omeškania, ak je suma, ktorá sa týka každého jedného výberu, nižšia ako 10 EUR.
Článok 115
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284 s cieľom určiť pravidlá pozastavenia plynutia lehoty na platbu sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, podľa článku 108 ods. 3 a obdobie pozastavenia.
Oddiel 3
Vrátenie a odpustenie
Článok 116
Všeobecné ustanovenia
1. Za podmienok ustanovených v tomto oddiele sa suma dovozného alebo vývozného cla vráti alebo odpustí z ktoréhokoľvek z týchto dôvodov:
a)
účtovanie vyššej ako skutočne dlžnej sumy dovozného alebo vývozného cla;
b)
chybný tovar alebo tovar, ktorý nezodpovedá podmienkam zmluvy;
c)
pochybenie príslušných orgánov;
d)
spravodlivý nárok.
Suma dovozného alebo vývozného cla sa vracia, ak bola zaplatená a platnosť príslušného colného vyhlásenia je zrušená v súlade s článkom 174.
2. Colné orgány vrátia alebo odpustia sumu dovozného alebo vývozného cla uvedenú v odseku 1, ktorá dosahuje alebo presahuje 10 EUR, a to okrem prípadov, ak dotknutá osoba požaduje vrátenie alebo odpustenie nižšej sumy.
3. Ak sa colné orgány domnievajú, že by sa clo malo vrátiť alebo odpustiť na základe článku 119 alebo 120, dotknutý členský štát postúpi spis Komisii na rozhodnutie v každom z týchto prípadov:
a)
ak sa colné orgány domnievajú, že osobitné okolnosti vznikli, pretože Komisia si neplnila svoje povinnosti;
b)
ak sa colné orgány domnievajú, že Komisia sa dopustila chyby v zmysle článku 119;
c)
ak sa okolnosti prípadu týkajú záverov vyšetrovania zo strany Únie vykonaného na základe nariadenia Rady (ES) č. 515/97 z 13. marca 1997 o vzájomnej pomoci medzi správnymi orgánmi členských štátov a o spolupráci medzi správnymi orgánmi členských štátov a Komisiou pri zabezpečovaní riadneho uplatňovania predpisov o colných a poľnohospodárskych záležitostiach (17) alebo na základe iného právneho predpisu Únie alebo akejkoľvek dohody, ktorú Únia uzatvorila s krajinami alebo skupinami krajín, v ktorej sa ustanovuje vykonanie takýchto vyšetrovaní zo strany Únie;
d)
ak sa suma, za ktorú môže byť dotknutá osoba v dôsledku chyby alebo osobitných okolností zodpovedná v spojitosti s jednou alebo viacerými dovoznými alebo vývoznými operáciami, rovná sume 500 000 EUR alebo ju prevyšuje.
Bez ohľadu na prvý pododsek sa spisy nepostúpia v žiadnej z týchto situácií:
a)
ak už Komisia prijala rozhodnutie v prípade s porovnateľným skutkovým a právnym stavom;
b)
ak už Komisia posudzuje prípad s porovnateľným skutkovým a právnym stavom.
4. Ak samotné colné orgány v rámci lehoty ustanovenej v článku 121 ods. 1 v rámci pravidiel týkajúcich sa príslušnosti na rozhodnutie zistia, že sumu dovozného alebo vývozného cla je potrebné vrátiť alebo odpustiť podľa článkov 117, 119 alebo 120, vrátia alebo odpustia ju z vlastného podnetu.
5. Clo sa nevráti ani neodpustí v prípade, ak situácia, ktorá viedla k oznámeniu colného dlhu, vyplynula z podvodného konania dlžníka.
6. Dotknuté colné orgány nie sú v dôsledku vrátenia cla povinné zaplatiť úroky.
Úroky sa však platia, ak sa rozhodnutie o vrátení nevykoná do troch mesiacov odo dňa, keď bolo vydané, okrem prípadov, keď sa lehotu nepodarí dodržať z príčin, ktoré nemohli colné orgány ovplyvniť.
V takýchto prípadoch sa úroky platia odo dňa uplynutia trojmesačnej lehoty do dňa vrátenia. Sadzba úroku sa určí v súlade s článkom 112.
7. Ak colné orgány vrátia alebo odpustia clo omylom, pôvodný colný dlh sa obnoví, pokiaľ nezanikne uplynutím času podľa článku 103.
V takýchto prípadoch sa akýkoľvek úrok zaplatený podľa druhého pododseku odseku 5 vracia.
Článok 117
Zaúčtovaná vyššia ako skutočne dlžná suma dovozného alebo vývozného cla
1. Suma dovozného alebo vývozného cla sa vráti alebo odpustí v prípade, ak suma, ktorá zodpovedá pôvodne oznámenému colnému dlhu, presahuje sumu, ktorá sa má zaplatiť, alebo ak sa colný dlh dlžníkovi oznámil v rozpore s článkom 102 ods. 1 písm. c) alebo d).
2. Ak sa žiadosť na vrátenie alebo odpustenie v čase prijatia colného vyhlásenia na prepustenie do voľného obehu zakladá na existencii zníženej alebo nulovej sadzby dovozného cla pre tovar podliehajúci colnej kvóte, colnému stropu alebo iným zvýhodneným sadzobných opatreniam, clo sa vráti alebo odpustí, pokiaľ bola v čase podania žiadosti s priloženými potrebnými dokladmi splnená niektorá z týchto podmienok:
a)
v prípade colnej kvóty jej objem nebol vyčerpaný;
b)
v ostatných prípadoch nebola opäť stanovená sadzba bežne plateného cla.
Článok 118
Chybný tovar alebo tovar, ktorý nezodpovedá podmienkam zmluvy
1. Suma dovozného cla sa vráti alebo odpustí, ak sa oznámenie colného dlhu vzťahuje na tovar, ktorý dovozca odmietol, pretože v čase prepustenia bol chybný alebo nevyhovoval podmienkam zmluvy, na ktorej základe bol dovezený.
Chybný tovar zahŕňa tovar poškodený pred jeho prepustením do colného režimu.
2. Bez ohľadu na odsek 3 sa clo vráti alebo odpustí, ak tovar nebol použitý, s výnimkou takého počiatočného použitia, ktoré je nevyhnutné na zistenie chyby alebo skutočnosti, že nezodpovedá podmienkam zmluvy, a pod podmienkou, že je prepravený z colného územia Únie.
3. Clo sa nevráti alebo neodpustí, ak:
a)
bol tovar prepustený do osobitného colného režimu na účely testovania pred tým, ako bol prepustený do voľného obehu, pokiaľ sa nepotvrdí, že počas takýchto testov nebolo za bežných okolností možné zistiť, že je tovar chybný alebo nevyhovuje podmienkam zmluvy;
b)
sa chybná povaha tovaru zohľadnila pri tvorbe podmienok zmluvy, predovšetkým ceny, pred tým, ako bol tovar prepustený do colného režimu, s ktorým je spojený vznik colného dlhu; alebo
c)
tovar predáva žiadateľ po tom, čo sa potvrdilo, že je vadný alebo nespĺňa podmienky zmluvy.
4. Colné orgány na žiadosť dotknutej osoby povolia namiesto prepravy tovaru z colného územia Únie jeho prepustenie do colného režimu aktívny zušľachťovací styk, a to aj na účely jeho zničenia, alebo colného režimu vonkajší tranzit, colné uskladňovanie alebo slobodné pásmo.
Článok 119
Pochybenie príslušných orgánov
1. V prípadoch, ktoré nie sú uvedené v článku 116 ods. 1 druhom pododseku a v článkoch 117, 118 a 120, sa suma dovozného alebo vývozného cla vráti alebo odpustí, ak sa z dôvodu pochybenia zo strany príslušných orgánov pôvodne oznámila suma zodpovedajúca colnému dlhu, ktorá bola nižšia, ako suma, ktorá sa má zaplatiť, a za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
dlžník nemohol zistiť primeraným spôsobom toto pochybenie; a
b)
dlžník konal v dobrej viere.
2. Ak nie sú splnené podmienky ustanovené v článku 117 ods. 2, clo sa vráti alebo odpustí, ak sa znížená alebo nulová sadzba neuplatnila v dôsledku pochybenia na strane samotných colných orgánov a ak colné vyhlásenie na prepustenie do voľného obehu obsahovalo všetky náležitosti a boli k nemu pripojené všetky doklady potrebné na uplatnenie zníženej alebo nulovej sadzby.
3. Pri priznaní preferenčného zaobchádzania s tovarom na základe systému administratívnej spolupráce s orgánmi krajiny alebo územia mimo colného územia Únie, a ak sa preukáže vydanie osvedčenia týmito orgánmi ako nesprávne, predstavuje toto vydanie pochybenie, ktoré nebolo možné primeraným spôsobom zistiť v súlade s odsekom 1 písm. a).
Vydanie nesprávneho osvedčenia však nepredstavuje pochybenie, ak je osvedčenie založené na nesprávnom opise skutočností poskytnutých vývozcom, okrem prípadov, keď je zjavné, že orgány, ktoré osvedčenie vydali, si boli vedomé alebo si mali byť vedomé, že tovar nespĺňal podmienky ustanovené na priznanie nároku na preferenčné zaobchádzanie.
Dlžník sa považuje za konajúceho v dobrej viere, ak je schopný preukázať, že počas uskutočňovania príslušných obchodných operácií venoval náležitú pozornosť tomu, aby zabezpečil splnenie všetkých podmienok na preferenčné zaobchádzanie.
Dlžník sa nemôže odvolávať na konanie v dobrej viere, ak Komisia uverejnila oznam v Úradnom vestníku Európskej únie, že existujú odôvodnené pochybnosti týkajúce sa správneho uplatňovania preferenčných opatrení zvýhodnenou krajinou alebo územím.
Článok 120
Spravodlivý nárok
1. V iných prípadoch, než sú prípady uvedené v článku 116 ods. 1 druhom pododseku a v článkoch 117, 118 a 119, sa suma dovozného alebo vývozného cla vráti alebo odpustí v záujme spravodlivého nároku, ak colný dlh vznikol za osobitných okolností, pri ktorých nie je možné dlžníkovi prisúdiť podvodné alebo nedbanlivostné konanie.
2. Existencia osobitných okolností uvedených v odseku 1 je daná, ak je z okolností prípadu zrejmé, že dlžník je v porovnaní s inými subjektmi podnikajúcimi v rovnakej oblasti vo výnimočnej situácii a že v prípade neexistencie takýchto okolností by v dôsledku výberu sumy dovozného alebo vývozného cla nebol býval znevýhodnený.
Článok 121
Postup pri vrátení a odpustení
1. Žiadosti o vrátenie alebo odpustenie v súlade s článkom 116 sa predkladajú colným orgánom v týchto lehotách:
a)
v prípade zaúčtovania vyššej ako skutočne dlžnej sumy dovozného alebo vývozného cla, pochybenia príslušných orgánov alebo spravodlivého nároku, do troch rokov odo dňa oznámenia colného dlhu;
b)
v prípade chybného tovaru alebo tovaru, ktorý nezodpovedá podmienkam zmluvy, do jedného roka odo dňa oznámenia colného dlhu;
c)
v prípade zrušenia platnosti colného vyhlásenia, počas lehoty uvedenej v pravidlách týkajúcich sa zrušenia platnosti.
Lehota uvedená v písmenách a) a b) prvého pododseku sa predĺži, ak žiadateľ preukáže, že nemohol podať žiadosť v ustanovenej lehote z dôvodu nepredvídateľných okolností alebo vyššej moci.
2. Ak colné orgány nemôžu na základe uvedených dôvodov rozhodnúť o vrátení alebo odpustení sumy dovozného alebo vývozného cla, musia skutkovú podstatu žiadosti o vrátenie alebo odpustenie preskúmať na základe iných dôvodov na vrátenie alebo odpustenie uvedených v článku 116.
3. Ak bolo podané odvolanie podľa článku 44 proti oznámeniu colného dlhu, plynutie príslušnej lehoty uvedenej v prvom pododseku odseku 1 sa pozastavuje odo dňa podania odvolania počas trvania odvolacieho konania.
4. Ak colný orgán vráti alebo odpustí clo v súlade s článkami 119 a 120, dotknutý členský štát o tom informuje Komisiu.
Článok 122
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284 ustanovujúce pravidlá, ktoré musí dodržiavať pri vydávaní rozhodnutia uvedeného v článku 116 ods. 3 a ktoré sa týkajú najmä:
a)
podmienok prijatia spisu;
b)
lehoty na vydanie rozhodnutia a pozastavenie plynutia tejto lehoty;
c)
oznamovania dôvodov, z ktorých Komisia zamýšľa vychádzať pri rozhodovaní, predtým ako vydá rozhodnutie, ktoré by malo negatívny vplyv na dotknutú osobu;
d)
oznámenia rozhodnutia;
e)
dôsledkov nevydania rozhodnutia alebo neoznámenia takéhoto rozhodnutia.
Článok 123
Prenos vykonávacích právomocí
1. Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá na:
a)
vrátenie a odpustenie, ako sa uvádza v článku 116;
b)
informovanie Komisie v súlade s článkom 121 ods. 4 a v súvislosti s informáciami, ktoré sa majú poskytnúť.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
2. Komisia prijme prostredníctvom vykonávacích aktov rozhodnutie uvedené v článku 116 ods. 3.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s konzultačným postupom uvedeným v článku 285 ods. 2.
Ak sa má stanovisko výboru uvedeného v článku 285 ods. 1 získať prostredníctvom písomného postupu, uplatňuje sa článok 285 ods. 6.
KAPITOLA 4
Zánik colného dlhu
Článok 124
Zánik
1. Bez toho, aby boli dotknuté platné právne predpisy týkajúce sa prípadov, v ktorých sa suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, nevyberie z dôvodu vyhlásenia platobnej neschopnosti dlžníka súdom, zaniká colný dlh pri dovoze alebo vývoze jedným z týchto spôsobov:
a)
ak už nie je možné dlžníkovi oznámiť o colný dlh v súlade s článkom 103;
b)
zaplatením sumy dovozného alebo vývozného cla;
c)
s výhradou odseku 5 odpustením sumy dovozného alebo vývozného cla;
d)
ak je v prípade tovaru navrhovaného do colného režimu, pri ktorom vzniká povinnosť zaplatiť dovozné alebo vývozné clo, zrušená platnosť colného vyhlásenia;
e)
ak je tovar, ktorý podlieha dovoznému alebo vývoznému clu, zhabaný alebo zaistený a zároveň alebo následne zhabaný;
f)
ak je tovar, ktorý podlieha dovoznému alebo vývoznému clu, zničený pod colným dohľadom alebo prenechaný v prospech štátu;
g)
ak k strate tovaru alebo nesplneniu povinností vyplývajúcich z colných predpisov dôjde v dôsledku úplného zničenia alebo nenahraditeľnej straty daného tovaru v dôsledku jeho skutočnej povahy alebo následkom nepredvídateľných okolností alebo vyššej moci, alebo na základe pokynu colných orgánov; na účely tohto písmena sa tovar považuje za nenahraditeľne stratený, ak ho už nikto nemôže použiť;
h)
ak colný dlh vznikol podľa článkov 79 alebo 82 a ak sú splnené tieto podmienky:
i)
porušenia, ktoré viedli k vzniku colného dlhu, nemali zásadný vplyv na riadne uplatňovanie príslušného colného režimu a nepredstavovali pokus o podvodné konanie;
ii)
všetky formality nevyhnutné na úpravu postavenia tovaru sa následne vykonajú;
i)
ak sa tovar prepustený do voľného obehu bez cla alebo so zníženou sadzbou dovozného cla v dôsledku jeho konečného použitia vyviezol so súhlasom colných orgánov;
j)
ak vznikol podľa článku 78 a ak sú zrušené formality vykonávané s cieľom priznať preferenčné sadzobné zaobchádzanie uvedené v tomto článku;
k)
ak, s výnimkou odseku 6, vznikol colný dlh podľa článku 79 a colným orgánom sa dostatočne preukáže, že tovar nebol použitý alebo spotrebovaný a bol prepravený z colného územia Únie.
2. V prípadoch, uvedených v odseku 1 písm. e), sa colný dlh nepovažuje za zaniknutý na účely určenia sankcie za porušenie colných predpisov, ak je podľa práva členského štátu základom na určenie sankcie dovozné alebo vývozné clo alebo existencia colného dlhu.
3. Ak v súlade s odsekom 1 písm. g) pri tovare prepustenom do voľného obehu bez cla alebo so zníženou sadzbou dovozného cla v dôsledku jeho konečného použitia zanikol colný dlh, akýkoľvek odpad alebo zvyšky, ktoré vznikli následkom zničenia tovaru, sa považujú za tovar, ktorý nie je tovarom Únie.
4. Platné ustanovenia o štandardných mierach v prípade nenahraditeľnej straty v dôsledku povahy tovaru, sa uplatňujú, ak dotknutá osoba nepreukáže, že skutočná strata prevyšuje stratu vypočítanú uplatnením štandardnej miery pre príslušný tovar.
5. Ak je za zaplatenie sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, zodpovedných niekoľko osôb a rozhodne sa o vrátení cla, colný dlh zaniká len vo vzťahu k osobe alebo osobám, ktorým sa clo odpúšťa.
6. V prípade uvedenom v odseku 1 písm. k) colný dlh nezaniká vo vzťahu k osobe alebo osobám, ktoré sa pokúsili o podvodné konanie.
7. Ak colný dlh vznikol podľa článku 79, zaniká v prípade osoby, ktorá sa nepokúsila o podvodné konanie a ktorá prispela k boju proti podvodom.
Článok 125
Uplatňovanie sankcií
Ak colný dlh zaniká na základe článku 124 ods. 1 písm. h), členským štátom to nebráni v uplatňovaní sankcií za nedodržiavanie colných predpisov.
Článok 126
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284 s cieľom určiť zoznam porušení, ktoré nemajú výrazný vplyv na správne fungovanie príslušného colného režimu, a doplniť článok 124 ods. 1 písm. h) bod i).
HLAVA IV
TOVAR VSTUPUJÚCI NA COLNÉ ÚZEMIE ÚNIE
KAPITOLA 1
Predbežné colné vyhlásenie o vstupe
Článok 127
Podávanie predbežného colného vyhlásenia o vstupe
1. Na tovar vstupujúci na colné územie Únie sa musí podať predbežné colné vyhlásenie o vstupe.
2. Od povinnosti uvedenej v odseku 1 sa upustí:
a)
v prípade dopravných prostriedkov a tovaru prepravovaného na nich, ktoré sa iba plavia v teritoriálnych vodách alebo prelietavajú vzdušným priestorom colného územia Únie bez zastávky na tomto území; a
b)
v ostatných prípadoch, ak to riadne odôvodňuje druh tovaru alebo dopravy alebo si to vyžadujú medzinárodné dohody.
3. Predbežné colné vyhlásenie o vstupe sa podáva colnému úradu prvého vstupu v stanovenej lehote pred vstupom tohto tovaru na colné územie Únie.
Colné orgány môžu umožniť podanie predbežného colného vyhlásenia o vstupe na inom colnom úrade pod podmienkou, že tento úrad bezodkladne oznámi potrebné údaje colnému úradu prvého vstupu alebo mu ich dá k dispozícii elektronicky.
4. Predbežné colné vyhlásenie o vstupe podáva dopravca.
Bez ohľadu na povinnosti dopravcu môže predbežné colné vyhlásenie o vstupe podať jedna z nasledujúcich osôb:
a)
dovozca alebo príjemca alebo iná osoba, v ktorej mene alebo na ktorej účet dopravca koná;
b)
akákoľvek osoba, ktorá môže daný tovar predložiť alebo zabezpečiť jeho predloženie colnému úradu vstupu.
5. Predbežné colné vyhlásenie o vstupe obsahuje údaje potrebné na analýzu rizika na účely bezpečnosti a ochrany.
6. V osobitných prípadoch, keď všetky údaje uvedené v odseku 5 nemožno získať od osôb uvedených v odseku 4, možno poskytnutie týchto údajov požadovať od iných osôb, ktoré majú tieto údaje a príslušné práva poskytovať ich.
7. Colné orgány môžu súhlasiť, aby sa na podanie predbežného colného vyhlásenia o vstupe používali obchodné, prístavné alebo prepravné informačné systémy pod podmienkou, že takéto systémy obsahujú údaje potrebné na také vyhlásenie a že tieto údaje sú k dispozícii v stanovenej lehote pred tým, ako tovar vstúpi na colné územie Únie.
8. Colné orgány môžu namiesto podania predbežného colného vyhlásenia o vstupe súhlasiť podaním oznámenia a prístupom k údajom z predbežného colného vyhlásenia o vstupe v počítačovom systéme príslušného hospodárskeho subjektu.
Článok 128
Analýza rizika
Colný úrad uvedený v článku 127 ods. 3 v stanovenej lehote a predovšetkým na účely bezpečnosti a ochrany zabezpečí, aby sa na základe predbežného colného vyhlásenia o vstupe uvedeného v článku 127 ods. 1 alebo údajov uvedených v článku 127 ods. 8 vykonala analýza rizika, a prijme potrebné opatrenia založené na jej výsledkoch.
Článok 129
Oprava a zrušenie platnosti predbežného colného vyhlásenia o vstupe
1. Deklarantovi sa na základe žiadosti môže povoliť oprava jedného alebo viacerých údajov predbežného colného vyhlásenia o vstupe po jeho podaní.
Opravu však nie je možné vykonať po ktorejkoľvek z nasledujúcich udalostí:
a)
colné orgány oznámili osobe, ktorá podala predbežné colné vyhlásenie o vstupe, že zamýšľajú vykonať prehliadku tovaru;
b)
colné orgány zistili, že údaje v predbežnom colnom vyhlásení o vstupe sú nesprávne;
c)
tovar sa už predložil colným orgánom.
2. Ak tovar, na ktorý sa podalo predbežné colné vyhlásenie o vstupe, nevstúpil na colné územie Únie, colné orgány zrušia platnosť tohto vyhlásenia v každom z týchto prípadov:
a)
na žiadosť deklaranta;
b)
v lehote 200 dní po podaní vyhlásenia.
Článok 130
Vyhlásenia podávané namiesto predbežného colného vyhlásenia o vstupe
1. Colný úrad uvedený v článku 127 ods. 3 môže upustiť od požiadavky podať predbežné colné vyhlásenie o vstupe v prípade tovaru, na ktorý sa pred uplynutím lehoty na podanie uvedeného vyhlásenia podalo colné vyhlásenie. V takom prípade colné vyhlásenie obsahuje aspoň údaje potrebné na predbežné colné vyhlásenie o vstupe. Kým colné vyhlásenie nebude prijaté v súlade s článkom 172, má status predbežného colného vyhlásenia o vstupe.
2. Colný úrad uvedený v článku 127 ods. 3 môže upustiť od požiadavky podať predbežné colné vyhlásenie o vstupe v prípade tovaru, na ktorý sa pred uplynutím lehoty na podanie uvedeného vyhlásenia podalo vyhlásenie na dočasné uskladnenie. Toto vyhlásenie obsahuje aspoň údaje potrebné na predbežné colné vyhlásenie o vstupe. Kým sa nahlásený tovar nepredloží colným orgánom v súlade s článkom 139, vyhlásenie na dočasné uskladnenie má status predbežného colného vyhlásenia o vstupe.
Článok 131
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
prípady, keď sa v súlade s článkom 127 ods. 2 písm. c) upúšťa od povinnosti podať predbežné colné vyhlásenie o vstupe;
b)
konkrétnu lehotu uvedenú v článku 127 ods. 3 a 7, v ktorej sa predbežné colné vyhlásenie o vstupe má podať pred tým, ako tovar vstúpi na colné územie Únie, pričom sa zohľadní druh tovaru alebo dopravy;
c)
prípady uvedené v článku 127 ods. 6 a iné osoby, od ktorých sa môže vyžadovať, aby v takýchto prípadoch poskytli údaje predbežného colného vyhlásenia o vstupe.
Článok 132
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov:
a)
procesné pravidlá na podávanie predbežného colného vyhlásenia o vstupe uvedeného v článku 127;
b)
procesné pravidlá a poskytovanie údajov predbežného colného vyhlásenia o vstupe inými osobami, ako sa uvádza v článku 127 ods. 6;
c)
lehotu, v ktorej treba vykonať analýzu rizika a prijať potrebné opatrenia v súlade s článkom 128;
d)
procesné pravidlá na opravu predbežného colného vyhlásenia o vstupe v súlade s článkom 129 ods. 1;
e)
procesné pravidlá na zrušenie platnosti predbežného colného vyhlásenia o vstupe v súlade s článkom 129 ods. 2, pričom sa zohľadní riadna správa vstupu tovaru.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
KAPITOLA 2
Príchod tovaru
Oddiel 1
Vstup tovaru na colné územie Únie
Článok 133
Oznámenie o príchode námorného plavidla alebo lietadla
1. Prevádzkovateľ námorného plavidla alebo lietadla vstupujúceho na colné územie Únie oznámi príchod colnému úradu prvého vstupu po príchode dopravného prostriedku.
Ak majú colné orgány k dispozícii informácie o príchode námorného plavidla alebo lietadla, môžu upustiť od oznámenia uvedeného v prvom pododseku.
2. Colné orgány môžu súhlasiť, aby sa na oznámenie príchodu dopravného prostriedku používali prístavné alebo letiskové systémy alebo iné dostupné metódy informovania.
Článok 134
Colný dohľad
1. Tovar vstupujúci na colné územie Únie od momentu vstupu podlieha colnému dohľadu a môže podliehať colným kontrolám. Na tento tovar sa vzťahujú, ak je to použiteľné, zákazy a obmedzenia, ktoré sú odôvodnené okrem iného ochranou verejnej morálky, verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti, ochranou zdravia a života ľudí, zvierat alebo rastlín, ochranou životného prostredia, národných kultúrnych pamiatok s umeleckou, historickou alebo archeologickou hodnotou a ochranou priemyselného alebo obchodného vlastníctva vrátane kontrol drogových prekurzorov, tovaru porušujúceho určité práva duševného vlastníctva a peňažných prostriedkov v hotovosti, pričom podlieha aj vykonávaniu opatrení na zachovanie a riadenie rybného hospodárstva a opatrení obchodnej politiky.
Colnému dohľadu podlieha po dobu, ktorá je potrebná na určenie jeho colného statusu, a nesmie sa spod neho odňať bez súhlasu colných orgánov.
Bez toho, aby bol dotknutý článok 254, tovar Únie nepodlieha colnému dohľadu po určení jeho colného statusu.
Tovar, ktorý nie je tovarom Únie, podlieha colnému dohľadu do okamihu zmeny jeho colného statusu, jeho prepravy z colného územia Únie alebo zničenia.
2. Držiteľ tovaru, ktorý je pod colným dohľadom, môže so súhlasom colných orgánov kedykoľvek vykonať prehliadku tovaru alebo odoberať vzorky najmä s cieľom určiť nomenklatúrne zatriedenie, colnú hodnotu alebo colný status tovaru.
Článok 135
Preprava na príslušné miesto
1. Osoba, ktorá prepravuje tovar na colné územie Únie, ho prepraví bez zbytočného odkladu po ceste určenej colnými orgánmi a v súlade s ich pokynmi, ak existujú, na colný úrad určený colnými orgánmi alebo na akékoľvek iné miesto určené alebo schválené týmito orgánmi, alebo do slobodného pásma.
2. Tovar prepravený do slobodného pásma sa prepravuje do príslušného slobodného pásma priamo, vodnou alebo vzdušnou cestou, alebo, ak sa prepravuje po súši, bez toho, aby prechádzal cez inú časť colného územia Únie, ak slobodné pásmo susedí s pozemnou hranicou medzi členským štátom a treťou krajinou.
3. Každá osoba, ktorá preberá zodpovednosť za prepravu tovaru po tom ako bol tovar prepravený na colné územie Únie, je zodpovedná za dodržiavanie povinností stanovených v odsekoch 1 a 2.
4. S tovarom, ktorý na základe dohody uzavretej s príslušnou krajinou alebo územím mimo colného územia Únie môže podliehať colnej kontrole zo strany colných orgánov niektorého členského štátu, aj keď sa stále nachádza mimo colného územia Únie, sa zaobchádza rovnakým spôsobom ako s tovarom, ktorý už bol prepravený na colné územie Únie.
5. Odseky 1 a 2 nevylučujú uplatňovanie osobitných predpisov vo vzťahu k tovaru prepravovanému v rámci pohraničných pásiem alebo potrubím a vedením, ako aj k preprave zanedbateľného hospodárskeho významu ako napríklad listov, pohľadníc a tlačovín a elektronických ekvivalentov na iných nosičoch alebo tovaru prepravovanému cestujúcimi, za predpokladu, že tým nie je ohrozený colný dohľad ani možnosti colnej kontroly.
6. Odsek 1 sa neuplatňuje na dopravné prostriedky a tovar nimi prepravovaný, ktoré sa iba plavia v teritoriálnych vodách alebo prelietavajú vzdušným priestorom colného územia Únie bez zastavenia na tomto území.
Článok 136
Letecká doprava a námorná doprava vo vnútri Únie
Články 127 až 130, článok 133, článok 135 ods. 1, článok 137, články 139 až 141 a články 144 až 149 sa nevzťahujú na tovar, ktorý nie je tovarom Únie, a na tovar uvedený v článku 155, ktorý dočasne opustil colné územie Únie, keď sa prepravoval po mori alebo vzdušnej ceste medzi dvoma bodmi na tomto území, za predpokladu, že sa prepravoval po priamej trase bez zastavenia mimo colného územia Únie.
Článok 137
Preprava za osobitných okolností
1. Ak povinnosť ustanovenú v článku 135 ods. 1 nemožno splniť z dôvodov nepredvídateľných okolností alebo vyššej moci, informuje osoba, ktorá má túto povinnosť alebo iná osoba konajúca na jej účet, bez zbytočného odkladu o tejto skutočnosti colné orgány. Ak v dôsledku nepredvídateľných okolností alebo vyššej moci nedošlo k úplnej strate tovaru, colné orgány sa informujú aj o mieste, na ktorom sa tovar presne nachádza.
2. Ak bolo plavidlo alebo lietadlo uvedené v článku 135 ods. 6 v dôsledku nepredvídateľných okolností alebo vyššej moci nútené dočasne pristáť na colnom území Únie a povinnosť ustanovenú v článku 135 ods. 1 nemožno splniť, osoba, ktorá toto plavidlo alebo lietadlo na colné územie Únie prepravila, alebo iná osoba konajúca na jej účet informuje bez zbytočného odkladu o tejto skutočnosti colné orgány.
3. Colné orgány určia opatrenia, ktoré sa majú vykonať s cieľom zabezpečiť colný dohľad nad tovarom uvedeným v odseku 1 alebo nad plavidlom alebo lietadlom a tovarom na ich palube za okolností uvedených v odseku 2, a prípadne zabezpečiť jeho následnú prepravu na colný úrad alebo na iné miesto určené alebo schválené colnými orgánmi.
Článok 138
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá:
a)
týkajúce sa oznámenia o príchode podľa článku 133;
b)
týkajúce sa prepravy tovaru podľa článku 135 ods. 5.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 2
Predloženie, vykládka a prehliadka tovaru
Článok 139
Predloženie tovaru colným orgánom
1. Tovar, ktorý vstupuje na colné územie Únie, predkladá colným orgánom ihneď po jeho príchode na určený colný úrad alebo na iné miesto určené alebo schválené colnými orgánmi alebo do slobodného pásma jedna z týchto osôb:
a)
osoba, ktorá tovar prepravila na colné územie Únie;
b)
osoba v ktorej mene alebo na ktorej účet koná osoba, ktorá prepravila tovar na toto územie;
c)
osoba, ktorá prevzala zodpovednosť za prepravu tovaru po jeho vstupe na colné územie Únie.
2. Tovar, ktorý vstupuje na colné územie Únie po mori alebo letecky, zostáva na účely prepravy na palube toho istého dopravného prostriedku, sa predloží colným orgánom len v prístave alebo na letisku, kde sa vykladá alebo prekladá. Avšak tovar, ktorý vstupuje na colné územie Únie a ktorý sa vykladá a opätovne nakladá na ten istý dopravný prostriedok počas jeho plavby alebo letu na to, aby sa mohol vyložiť alebo naložiť iný tovar, sa v tomto prístave alebo na tomto letisku colným orgánom nepredloží.
3. Bez ohľadu na povinnosť osoby uvedenej v odseku 1 môže tovar namiesto tejto osoby predložiť jedna z nasledujúcich osôb:
a)
ktorákoľvek osoba, ktorá tovar ihneď navrhne prepustiť do colného režimu;
b)
držiteľ povolenia na prevádzkovanie skladovacích priestorov alebo ktorákoľvek osoba, ktorá vykonáva činnosť v slobodnom pásme.
4. Osoba, ktorá predkladá tovar, sa odvolá na predbežné colné vyhlásenie o vstupe alebo v prípadoch uvedených v článku 130 na colné vyhlásenie alebo vyhlásenie na dočasné uskladnenie, ktoré sa podalo v súvislosti s tovarom, s výnimkou prípadov, keď sa upúšťa od povinnosti podať predbežné colné vyhlásenie o vstupe.
5. Ak sa na tovar, ktorý nie je tovarom Únie a ktorý sa predkladá colným orgánom, nepodalo predbežné colné vyhlásenie o vstupe, jedna z osôb uvedených v článku 127 ods. 4 podá bez toho, aby bol dotknutý článok 127 ods. 6, bezodkladne takéto vyhlásenie alebo colné vyhlásenie alebo vyhlásenie na dočasné uskladnenie, ktorými sa nahrádza, s výnimkou prípadov, keď sa od povinnosti podať takéto vyhlásenie upúšťa.
6. Odsek 1 nevylučuje uplatňovanie osobitných pravidiel vo vzťahu k tovaru prepravovanému v rámci pohraničných pásiem alebo potrubím a vedením, ako aj k preprave zanedbateľného hospodárskeho významu ako napríklad listov, pohľadníc a tlačovín a elektronických ekvivalentov na iných nosičoch alebo tovaru prepravovanému cestujúcimi, za predpokladu, že tým nie je ohrozený colný dohľad ani možnosti colnej kontroly.
7. Tovar predložený colným orgánom nemožno bez súhlasu colných orgánov premiestniť z miesta, na ktorom bol predložený.
Článok 140
Vykládka a prehliadka tovaru
1. Tovar možno vykladať alebo prekladať z dopravných prostriedkov, ktorými sa prepravuje, iba so súhlasom colných orgánov, a to na miestach, ktoré na tento účel určili alebo schválili tieto orgány.
Takýto súhlas sa nevyžaduje v prípadoch bezprostredne hroziaceho nebezpečenstva, ktoré vyžaduje okamžité vyloženie všetkého tovaru alebo jeho časti. V takomto prípade musia byť colné orgány o tom bezodkladne informované.
2. Colné orgány môžu kedykoľvek požadovať, aby sa tovar vyložil a vybalil na účely prehliadky, odberu vzoriek, alebo kontroly dopravných prostriedkov, ktorými sa tovar prepravuje.
Článok 141
Tovar prepravovaný v tranzite
1. Článok 135 ods. 2 až 6, článok 139, článok 140 a články 144 až 149 sa nevzťahujú na tovar, ktorý na colné územie Únie vstúpil už v colnom režime tranzit.
2. Článok 140 a články 144 až 149 sa vzťahujú na tovar, ktorý nie je tovarom Únie a ktorý sa prepravuje v colnom režime tranzit, ihneď po jeho predložení colnému úradu určenia na colnom území Únie v súlade s pravidlami upravujúcimi colný režim tranzit.
Článok 142
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 285 s cieľom určiť podmienky na schvaľovanie miest podľa článku 139 ods. 1.
Článok 143
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá vzťahujúce sa na predloženie tovaru colným orgánom podľa článku 139.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 3
Dočasné uskladnenie tovaru
Článok 144
Dočasne uskladnený tovar
Tovar, ktorý nie je tovarom Únie, sa od okamihu jeho predloženia colným orgánom považuje za dočasné uskladnený.
Článok 145
Vyhlásenie na dočasné uskladnenie
1. Na tovar, ktorý nie je tovarom Únie, sa podá vyhlásenie na dočasné uskladnenie, ktoré obsahuje všetky údaje potrebné na uplatňovanie ustanovení, ktorými sa dočasné uskladnenie upravuje.
2. Doklady týkajúce sa dočasne uskladneného tovaru sa poskytnú colným orgánom, ak si to vyžadujú právne predpisy Únie, alebo ak je to nutné na colné kontroly.
3. Vyhlásenie na dočasné uskladnenie podáva jedna z osôb uvedených v článku 139 ods. 1 alebo 2 najneskôr v čase predloženia tovaru colným orgánom.
4. Ak sa neupustilo od povinnosti podať predbežné colné vyhlásenie o vstupe, vyhlásenie na dočasné uskladnenie obsahuje odkaz na akékoľvek predbežné colné vyhlásenie o vstupe podané v súvislosti s tovarom, ktorý sa predložil colným orgánom, okrem prípadu, keď tento tovar už je dočasne uskladnený alebo bol prepustený do colného režimu a neopustil colné územie Únie.
5. Colné orgány môžu súhlasiť s tým, aby vyhlásenie na dočasné uskladnenie malo jednu z týchto foriem:
a)
odkaz na akékoľvek predbežné colné vyhlásenie o vstupe, ktoré sa podalo na dotknutý tovar, doplnené údajmi vyhlásenia na dočasné uskladnenie;
b)
zoznam tovaru alebo iný prepravný doklad, pokiaľ obsahuje údaje vyhlásenia na dočasné uskladnenie, vrátane odkazu na akékoľvek predbežné colné vyhlásenie o vstupe týkajúce sa dotknutého tovaru.
6. Colné orgány môžu súhlasiť, aby sa na podanie vyhlásenia na dočasné uskladnenie používali obchodné, prístavné alebo prepravné informačné systémy pod podmienkou, že obsahujú údaje potrebné na také vyhlásenie a že tieto údaje sú k dispozícii v súlade s odsekom 3.
7. Na vyhlásenie na dočasné uskladnenie sa uplatňujú články 188 až 193.
8. Vyhlásenie na dočasné uskladnenie sa môže používať aj na tieto účely:
a)
oznámenie o príchode podľa článku 133; alebo
b)
predloženie tovaru colným orgánom uvedeným v článku 139, ak spĺňa podmienky, ktoré sú uvedené v jeho ustanoveniach.
9. Vyhlásenie na dočasné uskladnenie sa nevyžaduje, ak sa najneskôr do predloženia tovaru colným orgánom určí jeho colný status v súlade s článkami 153 až 156 ako tovar Únie.
10. Colné orgány uchovávajú vyhlásenie na dočasné uskladnenie - alebo k nemu majú prístup - na účely overenia, že tovar, ktorého sa týka, sa následne prepustil do colného režimu alebo bol spätne vyvezený v súlade s článkom 149.
11. Na účely odsekov 1 až 10 sa v prípade, ak sa tovar, ktorý nie je tovarom Únie a prepravuje sa v colnom režime tranzit, predloží colným orgánom na colnom úrade určenia v rámci colného územia Únie, údaje na dotknutú tranzitnú operáciu považujú za vyhlásenie na dočasné uskladnenie, a to za predpokladu, že spĺňajú požiadavky na tento účel. Držiteľ tovaru však môže podať vyhlásenie na dočasné uskladnenie po skončení colného režimu tranzit.
Článok 146
Oprava a zrušenie platnosti vyhlásenia na dočasné uskladnenie
1. Deklarantovi sa na základe jeho žiadosti povolí, aby po podaní vyhlásenia na dočasné uskladnenie opravil jeden alebo viac údajov, ktoré sú v ňom uvedené. Opravou sa nesmie dosiahnuť, že sa dané vyhlásenie bude vzťahovať na iný tovar, ako ten, ktorý bol v ňom pôvodne uvedený.
Opravu nie je možné vykonať po ktorejkoľvek z nasledujúcich udalostí:
a)
colné orgány oznámili osobe, ktorá podala vyhlásenie, že zamýšľajú vykonať prehliadku tovaru;
b)
colné orgány zistili, že údaje vo vyhlásení sú nesprávne.
2. Ak sa tovar, na ktorý sa podalo vyhlásenie na dočasné uskladnenie, nepredložil colným orgánom, colné orgány zrušia platnosť tohto vyhlásenia v jednom z týchto prípadov:
a)
na žiadosť deklaranta;
b)
v lehote 30 dní po podaní vyhlásenia.
Článok 147
Podmienky a zodpovednosti týkajúce sa dočasného uskladnenia tovaru
1. Dočasne uskladnený tovar sa uskladňuje len v priestoroch na dočasné uskladnenie v súlade s článkom 148 alebo v opodstatnených prípadoch aj na iných miestach, ktoré určili alebo schválili colné orgány.
2. Bez toho, aby bol dotknutý článok 134 ods. 2, sa dočasne uskladnený tovar podrobí iba takým úkonom, ktoré sú určené na jeho zachovanie v nezmenenom stave bez toho, aby sa menil jeho vzhľad alebo technické vlastnosti.
3. Držiteľ povolenia uvedený v článku 148 alebo osoba, ktorá uskladňuje tovar v prípadoch, ak sa tento tovar uskladňuje na iných miestach určených alebo schválených colnými orgánmi, zodpovedá za všetky tieto body:
a)
zabezpečenie, aby sa dočasne uskladnený tovar neodňal spod colného dohľadu;
b)
plnenie povinností, ktoré vyplývajú z dočasného uskladnenia tovaru.
4. Ak z nejakého dôvodu nemožno tovar ponechať v dočasnom uskladnení, colné orgány bezodkladne prijmú všetky nevyhnutné opatrenia, aby upravili postavenie tovaru v súlade s článkami 197, 198 a 199.
Článok 148
Povolenie na prevádzku priestorov na dočasné uskladnenie
1. Na prevádzku priestorov na dočasné uskladnenie sa vyžaduje povolenie od colných orgánov. Takéto povolenie sa nevyžaduje, ak je prevádzkovateľom priestorov na dočasné uskladnenie samotný colný orgán.
Podmienky, na základe ktorých sa povoľuje prevádzka priestorov na dočasné uskladnenie, sa uvádzajú v povolení.
2. Povolenie uvedené v článku 1 sa udeľuje len osobám, ktoré spĺňajú všetky tieto podmienky:
a)
sú usadené na colnom území Únie;
b)
poskytujú potrebné záruky na riadne vykonávanie operácií; schválený hospodársky subjekt pre zjednodušené colné postupy sa považuje za subjekt spĺňajúci uvedenú podmienku v prípade, ak sa pri udeľovaní povolenia uvedeného v článku 38 ods. 2 písm. a) zohľadnilo prevádzkovanie priestorov na dočasné uskladnenie;
c)
poskytujú záruku v súlade s článkom 89.
Ak sa poskytla celková záruka, súlad s povinnosťami, ktoré sú s touto zárukou spojené, by sa mal monitorovať primeraným auditom.
3. Povolenie uvedené v odseku 1 sa udeľuje, len ak colné orgány môžu vykonávať colný dohľad bez toho, aby museli zaviesť administratívne opatrenia, ktoré sú z hľadiska príslušných ekonomických potrieb neprimerané.
4. Držiteľ povolenia vedie príslušnú evidenciu vo forme schválenej colnými orgánmi.
Evidencia obsahuje informácie a údaje, ktoré colným orgánom umožňujú dohľad nad prevádzkou priestorov na dočasné uskladnenie, a to najmä čo sa týka totožnosti uskladneného tovaru, jeho colného statusu a prepravy.
Schválený hospodársky subjekt pre zjednodušené colné postupy sa považuje za subjekt, ktorý spĺňa povinnosť uvedenú v prvom a druhom pododseku, pokiaľ je jeho evidencia vhodná na účely prevádzkovania dočasného uskladnenia.
5. Colné orgány môžu držiteľovi povolenia povoliť prepravu dočasne uskladneného tovaru medzi rôznymi priestormi na dočasné uskladnenie pod podmienkou, že sa takouto prepravou nezvýši riziko podvodu, a to takto:
a)
takáto preprava sa uskutočňuje v rámci zodpovednosti jedného colného orgánu;
b)
na takúto prepravu sa vzťahuje len jedno povolenie, vydané schválenému hospodárskemu subjektu pre zjednodušené colné postupy; alebo
c)
v iných prípadoch prepravy.
6. Colné orgány môžu povoliť uskladnenie tovaru Únie v priestoroch na dočasné uskladnenie, ak existuje takáto ekonomická potreba a colný dohľad nebude nepriaznivo ovplyvnený. Tento tovar sa nepovažuje za dočasne uskladnený tovar.
Článok 149
Skončenie dočasného uskladnenia
Dočasne uskladnený tovar, ktorý nie je tovarom Únie, sa prepustí do colného režimu alebo spätne vyvezie do 90 dní.
Článok 150
Voľba colného režimu
Ak nie je ustanovené inak, deklarant si môže vybrať colný režim, do ktorého má byť tovar prepustený, za podmienok pre tento colný režim, a to bez ohľadu na povahu alebo množstvo tohto tovaru, alebo krajinu jeho pôvodu, odoslania alebo určenia.
Článok 151
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
podmienky schvaľovania miest podľa článku 147 ods. 1;
b)
podmienky udeľovania povolenia na prevádzku priestorov na dočasné uskladnenie podľa článku 148;
c)
prípady prepravy podľa článku 148 ods. 5 písm. c).
Článok 152
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá na:
a)
podávanie vyhlásenia na dočasné uskladnenie podľa článku 145;
b)
opravu vyhlásenia na dočasné uskladnenie podľa článku 146 ods. 1;
c)
zrušenie platnosti vyhlásenia na dočasné uskladnenie podľa článku 146 ods. 2;
d)
prepravu dočasne uskladneného tovaru podľa článku 148 ods. 5.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
HLAVA V
VŠEOBECNÉ PRAVIDLÁ TÝKAJÚCE SA COLNÉHO STATUSU, PREPUSTENIA TOVARU DO COLNÉHO REŽIMU, OVEROVANIA, PREPUSTENIA A NAKLADANIA S TOVAROM
KAPITOLA 1
Colný status tovaru
Článok 153
Domnienka colného statusu tovaru Únie
1. Predpokladá sa, že všetok tovar na colnom území Únie je tovarom Únie, ak sa nepreukáže, že nie je tovarom Únie.
2. Ak sa domnienka ustanovená v odseku 1 v osobitných prípadoch neuplatňuje, colný status tovaru Únie sa musí preukázať.
3. V osobitných prípadoch tovar úplne získaný na colnom území Únie nemá colný status tovaru Únie, ak sa získal z dočasne uskladneného tovaru alebo tovaru prepusteného do colného režimu vonkajší tranzit, colného režimu skladovanie, colného režimu dočasné použitie alebo colného režimu aktívny zušľachťovací styk.
Článok 154
Strata colného statusu tovaru Únie
Tovar Únie sa stáva tovarom, ktorý nie je tovarom Únie, v týchto prípadoch:
a)
ak je prepravený z colného územia Únie, pokiaľ sa neuplatňujú pravidlá o vnútornom tranzite;
b)
ak bol prepustený do colného režimu vonkajší tranzit, colného režimu skladovanie alebo do colného režimu aktívny zušľachťovací styk, pokiaľ tak umožňujú colné predpisy;
c)
ak bol prepustený do colného režimu konečné použitie a buď sa následne prenechá v prospech štátu, alebo sa zničí a zostane odpad;
d)
ak sa po prepustení tovaru zruší platnosť colného vyhlásenia na jeho prepustenie do voľného obehu.
Článok 155
Tovar Únie dočasne opúšťajúci colné územie Únie
1. V prípadoch uvedených v článku 227 ods. 2 písm. b) až f) si tovar zachová svoj colný status tovaru Únie iba vtedy, ak je tento status stanovený za určitých podmienok a spôsobmi ustanovenými v colných predpisoch.
2. V osobitných prípadoch môže byť tovar Únie bez toho, aby podliehal niektorému colnému režimu, prepravovaný medzi dvoma miestami nachádzajúcimi sa na colnom území Únie a dočasne tiež mimo tohto územia bez zmeny svojho colného statusu.
Článok 156
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
prípady, keď sa neuplatňuje domnienka ustanovená v článku 153 ods. 1;
b)
podmienky na umožnenie uľahčenia pri preukazovaní colného statusu tovaru Únie;
c)
prípady, keď tovar uvedený v článku 153 ods. 3 nemá colný status tovaru Únie;
d)
prípady, keď colný status tovaru uvedeného v článku 155 ods. 2 nie je zmenený.
Článok 157
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá vzťahujúce sa na poskytovanie a overovanie preukázania colného statusu tovaru Únie.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
KAPITOLA 2
Prepustenie tovaru do colného režimu
Oddiel 1
Všeobecné ustanovenia
Článok 158
Colné vyhlásenie na tovar a colný dohľad nad tovarom Únie
1. Všetok tovar, ktorý je určený na prepustenie do colného režimu okrem colného režimu slobodné pásmo, sa uvádza v colnom vyhlásení pre príslušný colný režim.
2. V osobitných prípadoch iných, ako sa uvádzajú v článku 6 ods. 2, sa colné vyhlásenie môže podávať inými prostriedkami ako technikami elektronického spracovania údajov.
3. Tovar Únie, ktorý je navrhovaný do colného režimu vývoz, colného režimu vnútorný tranzit Únie alebo colného režimu pasívny zušľachťovací styk, je pod colným dohľadom od okamihu prijatia colného vyhlásenia uvedeného v odseku 1 až do okamihu, keď je prepravený z colného územia Únie alebo je prenechaný v prospech štátu, je zničený alebo sa zruší platnosť colného vyhlásenia.
Článok 159
Príslušné colné úrady
1. Ak právne predpisy Únie neustanovujú inak, členské štáty určia miesto a príslušnosť jednotlivých colných úradov na svojom území.
2. Členské štáty zabezpečia, aby boli úradné hodiny týchto úradov primerané a vhodné, pričom zohľadnia povahu dopravy a tovaru, ako aj colné režimy, do ktorých má byť tovar prepustený, aby nedochádzalo k zdržiavaniu ani narušovaniu medzinárodných dopravných tokov.
3. Ak nie je ustanovené inak, príslušným colným úradom na prepustenie tovaru do colného režimu je colný úrad zodpovedný za miesto, kde sa tovar predkladá colným orgánom.
Článok 160
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284 s cieľom určiť prípady, v ktorých možno colné vyhlásenie podávať inými prostriedkami ako technikami elektronického spracovania údajov v súlade s článkom 158 ods. 2.
Článok 161
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá na:
a)
určenie príslušných colných úradov, ktoré nie sú úradom uvedeným v článku 159 ods. 3, vrátane colných úradov vstupu a colných úradov výstupu;
b)
podávanie colného vyhlásenia v prípadoch uvedených v článku 158 ods. 2.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 2
Štandardné colné vyhlásenia
Článok 162
Obsah štandardného colného vyhlásenia
Štandardné colné vyhlásenia obsahujú všetky údaje nevyhnutné na uplatňovanie ustanovení upravujúcich colný režim, do ktorého je tovar navrhovaný.
Článok 163
Sprievodné doklady
1. Sprievodné doklady, ktoré sa požadujú na uplatňovanie ustanovení upravujúcich colný režim, do ktorého je tovar navrhovaný, sú v držbe deklaranta a k dispozícii colným orgánom v čase podania colného vyhlásenia.
2. Sprievodné doklady sa poskytnú colným orgánom, ak si to právne predpisy Únie vyžadujú, alebo ak je to nutné na colné kontroly.
3. V osobitných prípadoch môžu sprievodné doklady vystaviť hospodárske subjekty, a to za predpokladu, že majú povolenie na to od colných orgánov.
Článok 164
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284, v ktorých ustanoví pravidlá na udelenie povolenia podľa článku 163 ods. 3.
Článok 165
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá:
a)
na podávanie štandardného colného vyhlásenia podľa článku 162;
b)
týkajúce sa dostupnosti sprievodných dokladov podľa článku 163 ods. 1.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 3
Zjednodušené colné vyhlásenia
Článok 166
Zjednodušené colné vyhlásenie
1. Colné orgány môžu súhlasiť s tým, že sa osobe prepustí tovar do colného režimu na základe zjednodušeného colného vyhlásenia, ktoré nemusí obsahovať niektoré údaje uvedené v článku 162 a sprievodné doklady uvedené v článku 163.
2. Na pravidelné používanie zjednodušeného colného vyhlásenia uvedeného v odseku 1 je potrebné povolenie od colných orgánov.
Článok 167
Dodatočné colné vyhlásenie
1. V prípade zjednodušeného colného vyhlásenia podľa článku 166 alebo zápisu do evidencie deklaranta podľa článku 182 deklarant podáva dodatočné colné vyhlásenie obsahujúce údaje potrebné pre príslušný colný režim na príslušnom colnom úrade v stanovenej lehote.
V prípade zjednodušeného colného vyhlásenia podľa článku 166 sú potrebné sprievodné doklady v držbe deklaranta a k dispozícii colným orgánom v stanovenej lehote.
Dodatočné colné vyhlásenie môže mať všeobecný, pravidelný alebo súhrnný charakter.
2. Od povinnosti podať dodatočné colné vyhlásenie sa upúšťa v týchto prípadoch:
a)
ak sa tovar prepustí do colného režimu colné uskladňovanie;
b)
v iných osobitných prípadoch.
3. Colné orgány môžu upustiť od požiadavky podať dodatočné colné vyhlásenie za týchto podmienok:
a)
zjednodušené colné vyhlásenie sa týka tovaru, ktorého hodnota a množstvo nedosahuje štatistickú prahovú hodnotu;
b)
v zjednodušenom colnom vyhlásení sa už nachádzajú všetky informácie potrebné pre dotknutý colný režim a
c)
zjednodušené colné vyhlásenie sa nerealizuje zápisom do evidencie deklaranta.
4. Zjednodušené colné vyhlásenie uvedené v článku 166 alebo zápis do evidencie deklaranta uvedený v článku 182 a dodatočné colné vyhlásenie sa považujú za jediný a nedeliteľný nástroj, ktorý nadobúda účinnosť dňom prijatia zjednodušeného colného vyhlásenia v súlade s článkom 172, respektíve dňom zapísania tovaru do evidencie deklaranta.
5. Miesto, na ktorom sa má podať dodatočné colné vyhlásenie, sa na účely článku 87 považuje za miesto, na ktorom bolo podané colné vyhlásenie.
Článok 168
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
podmienky na udelenie povolenia podľa článku 166 ods. 2;
b)
konkrétnu lehotu uvedenú v článku 167 ods. 1 prvom pododseku, v rámci ktorej sa má podať dodatočné colné vyhlásenie;
c)
konkrétnu lehotu uvedenú v článku 167 ods. 1 druhom pododseku, v rámci ktorej má mať deklarant v držbe sprievodné doklady;
d)
špecifické prípady, keď sa v súlade s článkom 167 ods. 2 písm. b) upúšťa od povinnosti podať dodatočné colné vyhlásenie.
Článok 169
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá na podávanie:
a)
zjednodušeného colného vyhlásenia uvedeného v článku 166;
b)
dodatočného colného vyhlásenia uvedeného v článku 167.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 4
Ustanovenia pre všetky colné vyhlásenia
Článok 170
Podávanie colného vyhlásenia
1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 167 ods. 1, môže colné vyhlásenie podať každá osoba, ktorá môže poskytnúť všetky informácie, ktoré sú nevyhnutné na uplatňovanie ustanovení upravujúcich colný režim, do ktorého sa tovar navrhuje. Táto osoba taktiež musí byť schopná daný tovar predložiť alebo zabezpečiť jeho predloženie colnému orgánu.
Ak však pre určitú osobu vyplývajú z prijatia colného vyhlásenia osobitné povinnosti, uvedené colné vyhlásenie podáva táto osoba alebo jej zástupca.
2. Deklarant musí byť usadený na colnom území Únie.
3. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 2, na colnom území Únie nemusia byť usadení títo deklaranti:
a)
osoby, ktoré podávajú colné vyhlásenie na tranzit alebo dočasné použitie;
b)
osoby, ktoré podávajú colné vyhlásenie príležitostne, a to aj na konečné použitie alebo aktívny zušľachťovací styk, za predpokladu že to colné orgány považujú za odôvodnené;
c)
osoby usadené v krajine, ktorej územie hraničí s colným územím Únie a ktoré predkladajú tovar uvedený v colnom vyhlásení na hraničnom colnom úrade Únie susediacom s touto krajinou pod podmienkou, že krajina, v ktorej je osoba usadená, poskytuje recipročné výhody osobám usadeným na colnom území Únie.
4. Colné vyhlásenia sa autentifikujú.
Článok 171
Podanie colného vyhlásenia pred predložením tovaru
Colné vyhlásenie možno podať pred očakávaným predložením tovaru colným orgánom. Ak sa tovar nepredloží do 30 dní po podaní colného vyhlásenia, colné vyhlásenie sa považuje za nepodané.
Článok 172
Prijatie colného vyhlásenia
1. Colné vyhlásenia, ktoré spĺňajú podmienky ustanovené v tejto kapitole, prijmú colné orgány bezodkladne za predpokladu, že sa tovar, na ktorý sa vzťahujú, predložil colným orgánom.
2. Ak nie je ustanovené inak, deň prijatia colného vyhlásenia colnými orgánmi je dňom, ktorý sa použije na uplatnenie ustanovení upravujúcich colný režim, do ktorého je tovar navrhovaný, a na všetky ďalšie formality týkajúce sa dovozu alebo vývozu.
Článok 173
Oprava colného vyhlásenia
1. Deklarantovi sa na základe jeho žiadosti povolí oprava jedného alebo viacerých údajov uvedených v colnom vyhlásení po tom, ako uvedené vyhlásenie prijali colné orgány. Opravu nie je možné vykonať, ak by sa colné vyhlásenie vzťahovalo na iný tovar, ako tovar pôvodne uvedený v colnom vyhlásení.
2. Opravu nie je možné vykonať po tom, ako colné orgány:
a)
oznámili deklarantovi, že zamýšľajú vykonať prehliadku tovaru;
b)
zistili, že údaje v colnom vyhlásení sú nesprávne;
c)
prepustili tovar.
3. Na žiadosť deklaranta možno do troch rokov od dátumu prijatia colného vyhlásenia povoliť opravu colného vyhlásenia po prepustení tovaru, aby si mohol deklarant splniť povinnosti týkajúce sa prepustenia tovaru do dotknutého colného režimu.
Článok 174
Zrušenie platnosti colného vyhlásenia
1. Na žiadosť deklaranta zrušia colné orgány platnosť už prijatého colného vyhlásenia v jednom z týchto prípadoch:
a)
ak sú presvedčené, že tovar má byť bezodkladne prepustený do iného colného režimu;
b)
ak sú presvedčené, že vzhľadom na osobitné okolnosti, prepustenie tovaru do navrhnutého colného režimu už nie je odôvodnené.
V prípade, ak colné orgány deklarantovi oznámili svoj úmysel vykonať prehliadku tovaru, však žiadosť o zrušenie platnosti colného vyhlásenia nemožno prijať pred vykonaním takejto prehliadky.
2. Platnosť colného vyhlásenia po prepustení tovaru nemožno zrušiť, pokiaľ nie je ustanovené inak.
Článok 175
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284 s cieľom určiť prípady, keď sa po prepustení tovaru zruší platnosť colného vyhlásenia podľa článku 174 ods. 2.
Článok 176
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá na:
a)
podávanie colného vyhlásenia v súlade s článkom 171;
b)
prijatie colného vyhlásenia uvedeného v článku 172 vrátane uplatnenia daných pravidiel v prípadoch uvedených v článku 179;
c)
opravu colného vyhlásenia po prepustení tovaru podľa článku 173 ods. 3.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 5
Iné zjednodušenia
Článok 177
Zjednodušenie vyhotovenia colných vyhlásení na tovar, ktorý patrí do rôznych nomenklatúrnych podpoložiek
1. Ak zásielku tvorí tovar, ktorý patrí do rôznych nomenklatúrnych podpoložiek a zaobchádzanie s každou časťou tohto tovaru v súlade s jej nomenklatúrnym zatriedením do podpoložky, by sa na účely vyhotovenia colného vyhlásenia spájalo s neúmerným pracovným zaťažením a výdavkami neprimeranými uplatniteľnému dovoznému alebo vývoznému clu, môžu colné orgány na žiadosť deklaranta súhlasiť s tým, aby sa dovozné alebo vývozné clo vymeralo na celú zásielku na základe nomenklatúrneho zatriedenia tovaru do podpoložky, na ktorú sa vzťahuje najvyššia sadzba dovozného alebo vývozného cla.
2. Colné orgány zamietnu použitie zjednodušenia podľa odseku 1 na tovar podliehajúci zákazom alebo obmedzeniam, alebo spotrebnej dani v prípade, ak je na uplatnenie daného opatrenia potrebné správne zatriedenie.
Článok 178
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia prijme prostredníctvom vykonávacích aktov opatrenia na určenie nomenklatúrnej podpoložky na uplatňovanie článku 177 ods. 1.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Článok 179
Centralizované colné konanie
1. Colné orgány môžu na žiadosť povoliť osobe, aby na colnom úrade zodpovednom za miesto, kde je takáto osoba usadená, podala colné vyhlásenie na tovar, ktorý sa predložil colným orgánom na inom colnom úrade.
Od požiadavky povolenia uvedenej v prvom pododseku možno upustiť v prípade, ak sa colné vyhlásenie podá a tovar predloží colným úradom v pôsobnosti jedného colného orgánu.
2. Žiadateľom o povolenie uvedené v odseku 1 je schválený hospodársky subjekt pre zjednodušené colné postupy.
3. Colný úrad, na ktorom sa podalo colné vyhlásenie:
a)
dohliada na prepustenie tovaru do príslušného colného režimu;
b)
vykonáva colné kontroly na účely overenia colného vyhlásenia podľa článku 188 písm. a) a b);
c)
ak je to odôvodnené, požaduje od colného úradu, na ktorom sa predložil tovar, aby vykonal colné kontroly na účely overenia colného vyhlásenia podľa článku 188 písm. c) a d); a
d)
vykonáva colné formality na účely výberu sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá akémukoľvek colnému dlhu.
4. Colný úrad, na ktorom sa podalo colné vyhlásenie, a colný úrad, ktorému sa predložil tovar, si vymieňajú informácie potrebné na overenie colného vyhlásenia a na prepustenie tovaru.
5. Colný úrad, ktorému sa predložil tovar, vykonáva colné kontroly podľa odseku 3 písm. c) a poskytuje ich výsledky colnému úradu, na ktorom sa podalo colné vyhlásenie, bez toho, aby boli dotknuté jeho vlastné kontroly týkajúce sa tovaru, ktorý vstupuje na colné územie Únie alebo je z neho prepravený.
6. Colný úrad, na ktorom sa podalo colné vyhlásenie, prepustí tovar v súlade s článkami 194 a 195, pričom zoberie do úvahy:
a)
výsledky vlastných kontrol na účely overenia colného vyhlásenia;
b)
výsledky kontrol, ktoré vykonal colný úrad, ktorému sa predložil tovar, na účely overenia colného vyhlásenia, ako aj kontrol týkajúcich sa tovaru, ktorý vstupuje na colné územie Únie alebo je z neho prepravený.
Článok 180
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284 s cieľom určiť podmienky na udelenie povolenia podľa článku 179 ods. 1 prvého pododseku.
Článok 181
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá, ktoré sa týkajú:
a)
centralizovaného colného konania vrátane príslušných colných formalít a kontrol podľa článku 179;
b)
upustenia od povinnosti predložiť tovar podľa článku 182 ods. 3 v kontexte centralizovaného colného konania.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Článok 182
Zápis do evidencie deklaranta
1. Colné orgány môžu na základe žiadosti osobe povoliť, aby podala colné vyhlásenie vrátane zjednodušeného colného vyhlásenia formou zápisu do evidencie deklaranta pod podmienkou, že colné orgány majú k dispozícii údaje z tohto vyhlásenia v deklarantovom elektronickom systéme v čase podania colného vyhlásenia formou zápisu do evidencie deklaranta.
2. Colné vyhlásenie sa považuje za prijaté v momente, keď je tovar zapísaný do evidencie.
3. Colné orgány môžu na základe žiadosti upustiť od povinnosti predložiť tovar. V takomto prípade sa tovar považuje za prepustený v okamihu zápisu do evidencie deklaranta.
Takáto výnimka sa môže udeliť, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
deklarant je schváleným hospodárskym subjektom pre zjednodušené colné postupy;
b)
povaha a tok dotknutého tovaru to umožňujú a colný orgán je s nimi oboznámený;
c)
dohliadajúci colný úrad má prístup ku všetkým informáciám, ktoré považuje za potrebné na to, aby v prípade potreby mohol uplatniť právo na prehliadku tovaru;
d)
v čase zápisu do evidencie už tovar nepodlieha zákazom ani obmedzeniam, pokiaľ nie je v povolení ustanovené inak.
Dohliadajúci colný úrad však môže v osobitných situáciách požiadať o predloženie tovaru.
4. Podmienky, za ktorých sa umožní prepustenie tovaru, sa ustanovia v povolení.
Článok 183
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284 s cieľom určiť podmienky na udeľovanie povolenia podľa článku 182 ods. 1.
Článok 184
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá pre zápis do evidencie deklaranta podľa článku 182 vrátane príslušných colných formalít a kontrol.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Článok 185
Samovymeriavanie
1. Colné orgány môžu na základe žiadosti hospodárskemu subjektu povoliť, aby vykonal určité colné formality, ktoré majú vykonať colné orgány, s cieľom určiť výšku dovozného a vývozného cla, ktoré sa má zaplatiť a vykonať určité kontroly pod colným dohľadom.
2. Žiadateľom o povolenie uvedené v odseku 1 je schválený hospodársky subjekt pre zjednodušené colné postupy.
Článok 186
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
podmienky na udelenie povolenia podľa článku 185 ods. 1;
b)
colné formality a kontroly, ktoré má vykonať držiteľ povolenia podľa článku 185 ods. 1.
Článok 187
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá týkajúce sa colných formalít a kontrol, ktoré má vykonať držiteľ povolenia v súlade s článkom 185 ods. 1.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
KAPITOLA 3
Overovanie a prepustenie tovaru
Oddiel 1
Overovanie
Článok 188
Overovanie colného vyhlásenia
Colné orgány môžu na účely overenia správnosti údajov uvedených v colnom vyhlásení, ktoré bolo prijaté:
a)
skontrolovať colné vyhlásenie a sprievodné doklady;
b)
požadovať, aby deklarant poskytol ďalšie doklady;
c)
vykonať prehliadku tovaru;
d)
odobrať vzorky na analýzu alebo podrobnú prehliadku tovaru.
Článok 189
Prehliadka tovaru a odoberanie vzoriek
1. Deklarant vykonáva alebo je zodpovedný za prepravu tovaru na miesto vykonania prehliadky a na miesto, na ktorom majú byť odobraté vzorky, ako aj za zaobchádzanie s tovarom nevyhnutné na vykonanie prehliadky alebo odoberanie vzoriek. Náklady s tým spojené znáša deklarant.
2. Deklarant má právo byť prítomný alebo zastúpený pri prehliadke tovaru a odoberaní vzoriek. Ak majú colné orgány na to opodstatnené dôvody, môžu požadovať, aby bol deklarant prítomný alebo zastúpený pri prehliadke tovaru alebo odoberaní vzoriek alebo aby im poskytol potrebnú pomoc na uľahčenie prehliadky tovaru alebo odoberania vzoriek.
3. Ak sa vzorky odoberajú v súlade s platnými ustanoveniami, colným orgánom nevzniká povinnosť poskytnúť akúkoľvek platbu alebo náhradu za vzorky, znášajú však náklady na ich analýzu alebo prehliadky.
Článok 190
Čiastočná prehliadka tovaru a odoberanie vzoriek
1. Ak sa prehliada iba časť tovaru uvedeného v colnom vyhlásení alebo ak sa odoberajú vzorky, vzťahuje sa výsledok takejto čiastočnej prehliadky tovaru alebo analýzy alebo prehliadky vzoriek na všetok tovar uvedený v tom istom colnom vyhlásení.
Ak sa však deklarant domnieva, že výsledky čiastočnej prehliadky tovaru alebo analýzy alebo prehliadky vzoriek neplatia vo vzťahu k ostatnému deklarovanému tovaru, môže požiadať o ďalšiu prehliadku alebo odobratie vzoriek tovaru. Požiadavke sa vyhovie, ak tovar nebol prepustený alebo v prípade, že bol prepustený, ak deklarant preukáže, že nebol žiadnym spôsobom pozmenený.
2. Na účely odseku 1 v prípade, ak sa colné vyhlásenie vzťahuje na tovar patriaci do dvoch alebo viacerých položiek, údaje týkajúce sa tovaru patriaceho do každej položky sa považujú za samostatné vyhlásenie.
Článok 191
Výsledky overovania
1. Výsledky overovania colného vyhlásenia sa použijú ako podklad na uplatňovanie ustanovení upravujúcich colný režim, do ktorého je tovar prepustený.
2. Ak nie je colné vyhlásenie overované, odsek 1 sa uplatňuje na základe údajov uvedených v uvedenom colnom vyhlásení.
3. Výsledky overovania zo strany colných orgánov majú rovnakú dôkaznú silu na celom colnom území Únie.
Článok 192
Identifikačné opatrenia
1. Ak je na zabezpečenie dodržiavania ustanovení upravujúcich colný režim, do ktorého bol príslušný tovar navrhnutý, potrebná jeho identifikácia; colné orgány alebo v prípade potreby hospodárske subjekty, ktoré colné orgány na tento účel oprávnili, prijmú opatrenia nevyhnutné na identifikáciu tovaru.
Tieto identifikačné opatrenia majú rovnaký právny účinok na celom colnom území Únie.
2. Prostriedky identifikácie pripevnené na tovar, balenie alebo dopravné prostriedky môžu odstrániť alebo zničiť iba colné orgány alebo hospodárske subjekty, ak ich na to oprávnili colné orgány, pokiaľ nie je v dôsledku nepredvídateľných okolností alebo vyššej moci ich odstránenie alebo zničenie nevyhnutné na zabezpečenie ochrany tovaru alebo dopravných prostriedkov.
Článok 193
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov opatrenia týkajúce sa overovania colného vyhlásenia, prehliadky tovaru a odberu vzoriek z neho a výsledkov overovania.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 2
Prepustenie
Článok 194
Prepustenie tovaru
1. Ak sú splnené podmienky na prepustenie tovaru do príslušného colného režimu a ak sa na tovar neuplatnili žiadne obmedzenia a nevzťahujú sa naň žiadne zákazy, colné orgány prepustia takýto tovar ihneď po overení údajov uvedených v colnom vyhlásení alebo po ich prijatí bez overenia.
Prvý pododsek sa uplatňuje aj v prípadoch, ak overovanie podľa článku 188 nemožno ukončiť v primeranej lehote a tovar už nie je potrebný na účely overovania.
2. Všetok tovar, na ktorý sa vzťahuje to isté colné vyhlásenie, sa prepúšťa súčasne.
Ak colné vyhlásenie obsahuje tovar patriaci do dvoch alebo viacerých položiek, údaje týkajúce sa tovaru patriaceho do každej položky sa na účely prvého pododseku považujú za samostatné colné vyhlásenie.
Článok 195
Prepustenie tovaru pod podmienkou zaplatenia sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, alebo poskytnutia záruky
1. Ak prepustením tovaru do colného režimu vzniká colný dlh, prepustenie tovaru sa podmieni zaplatením sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, alebo poskytnutím záruky na zabezpečenie tohto dlhu.
Bez toho, aby bol dotknutý tretí pododsek, sa však prvý pododsek neuplatňuje na dočasné použitie s čiastočným oslobodením od dovozného cla.
Ak colné orgány na základe ustanovení upravujúcich colný režim, do ktorého je tovar navrhovaný, požadujú poskytnutie záruky, tovar sa do predmetného colného režimu neprepustí, pokiaľ sa takáto záruka neposkytne.
2. V osobitných prípadoch nesmie byť prepustenie tovaru podmienené poskytnutím záruky v súvislosti s tovarom, na ktorý sa vzťahuje žiadosť o čerpanie colnej kvóty.
3. Ak sa využíva zjednodušený postup uvedený v článkoch 166, 182 a 185 a poskytuje sa celková záruka, prepustenie tovaru sa nesmie podmieniť monitorovaním tejto záruky colnými orgánmi.
Článok 196
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284 s cieľom určiť prípady uvedené v článku 195 ods. 2.
KAPITOLA 4
Nakladanie s tovarom
Článok 197
Zničenie tovaru
Ak majú colné orgány na to opodstatnené dôvody, môžu požadovať zničenie tovaru, ktorý im bol predložený, pričom o tom informujú držiteľa tovaru. Náklady na zničenie tovaru znáša jeho držiteľ.
Článok 198
Opatrenia, ktoré majú prijať colné orgány
1. Colné orgány pri nakladaní s tovarom prijímajú všetky nevyhnutné opatrenia vrátane jeho zhabania a predaja alebo zničenia v týchto prípadoch:
a)
ak sa nesplnila jedna z povinností ustanovených v colných predpisoch týkajúcich sa vstupu tovaru, ktorý nie je tovarom Únie, na colné územie Únie alebo ak bol tovar odňatý spod colného dohľadu;
b)
ak sa tovar nemôže prepustiť z niektorého z týchto dôvodov:
i)
v lehote určenej colnými orgánmi nebolo možné z dôvodov, ktoré možno pričítať deklarantovi vykonať prehliadku tovaru alebo v nej pokračovať;
ii)
doklady, ktoré sa musia poskytnúť pred umiestnením alebo prepustením tovaru do navrhovaného colného režimu, neboli poskytnuté;
iii)
platby alebo záruka, ktoré sa mali podľa okolností prípadu uhradiť alebo poskytnúť v súvislosti s dovozným alebo vývozným clom, sa v určenej lehote neuhradili alebo neposkytli;
iv)
tovar podlieha zákazom alebo obmedzeniam;
c)
ak tovar nebol po prepustení v primeranej lehote vyzdvihnutý;
d)
ak sa po prepustení tovaru zistilo, že tovar nespĺňal podmienky na prepustenie; alebo
e)
ak sa tovar prenechal v prospech štátu v súlade s článkom 199.
2. Tovar, ktorý nie je tovarom Únie a ktorý sa prenechal v prospech štátu, zaistil alebo zhabal, sa považuje za tovar prepustený do colného režimu colné uskladňovanie. Zapíše sa do evidencie prevádzkovateľa colného skladu, alebo ak je v držbe colných orgánov, tak do ich evidencie.
Ak na tovar, ktorý sa má zničiť, prenechať v prospech štátu, zaistiť alebo zhabať, už bolo podané colné vyhlásenie, v evidencii sa uvedie odkaz na toto colné vyhlásenie. Colné orgány zrušia platnosť uvedeného colného vyhlásenia.
3. Náklady na opatrenia uvedené v odseku 1 znáša:
a)
v prípade uvedenom v odseku 1 písm. a) akákoľvek osoba, od ktorej sa vyžadovalo splnenie príslušných povinností alebo ktorá odňala tovar spod colného dohľadu;
b)
v prípadoch uvedených v odseku 1 písm. b) a c) deklarant;
c)
v prípade uvedenom v odseku 1 písm. d) osoba, od ktorej sa vyžaduje, aby splnila podmienky, ktorými sa riadi prepustenie tovaru;
d)
v prípade uvedenom v odseku 1 písm. e) osoba, ktorá prenechala tovar v prospech štátu.
Článok 199
Prenechanie tovaru v prospech štátu
Tovar, ktorý nie je tovarom Únie, a tovar prepustený do colného režimu konečné použitie môže s predchádzajúcim súhlasom colných orgánov prenechať v prospech štátu držiteľ colného režimu alebo, ak je to uplatniteľné, držiteľ tovaru.
Článok 200
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá týkajúce sa:
a)
zničenia tovaru podľa článku 197;
b)
predaja tovaru podľa článku 198 ods. 1;
c)
prenechania tovaru v prospech štátu podľa článku 199.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
HLAVA VI
PREPUSTENIE DO VOĽNÉHO OBEHU A OSLOBODENIE OD DOVOZNÉHO CLA
KAPITOLA 1
Prepustenie do voľného obehu
Článok 201
Rozsah pôsobnosti a účinok
1. Tovar, ktorý nie je tovarom Únie, ktorý sa má uviesť na trh Únie alebo je určený na súkromné použitie či spotrebu v rámci colného územia Únie, sa prepustí do voľného obehu.
2. Prepustenie do voľného obehu zahŕňa:
a)
výber dovozného cla, ktoré sa má zaplatiť;
b)
prípadný výber iných platieb podľa príslušných platných predpisov o výbere takýchto platieb;
c)
uplatnenie obchodnopolitických opatrení a zákazov a obmedzení, pokiaľ sa nemuseli uplatniť skôr; a
d)
splnenie ďalších formalít ustanovených v súvislosti s dovozom tovaru.
3. Prepustením do voľného obehu získava tovar, ktorý nie je tovarom Únie, colný status tovaru Únie.
Článok 202
Obchodnopolitické opatrenia
1. Ak sa zušľachtené výrobky získané v colnom režime aktívny zušľachťovací styk prepustia do voľného obehu a výpočet sumy dovozného cla sa uskutoční v súlade s článkom 86 ods. 3, uplatnia sa také obchodnopolitické opatrenia, ktoré sú uplatniteľné na prepustenie tovaru, ktorý bol prepustený do colného režimu aktívny zušľachťovací styk, do voľného obehu.
2. Odsek 1 sa neuplatňuje na odpad a zvyšky.
3. Ak sa zušľachtené výrobky získané v colnom režime aktívny zušľachťovací styk prepustia do voľného obehu a výpočet sumy dovozného cla sa uskutoční v súlade s článkom 85 ods. 1, obchodnopolitické opatrenia, ktoré sú uplatniteľné na uvedený tovar, sa uplatnia len vtedy, ak sa týkajú tovaru, ktorý sa nachádzal v colnom režime aktívny zušľachťovací styk.
4. Ak sa v právnych predpisoch Únie ustanovia obchodnopolitické opatrenia týkajúce sa prepustenia do voľného obehu, takéto opatrenia sa neuplatňujú na zušľachtené výrobky prepustené do voľného obehu z colného režimu pasívny zušľachťovací styk, ak:
a)
si tieto zušľachtené výrobky zachovávajú pôvod v Únii v zmysle článku 36;
b)
colný režim pasívny zušľachťovací styk zahŕňa opravu, a to vrátane systému jednoduchej výmeny uvedeného v článku 261; alebo
c)
colný režim pasívny zušľachťovací styk nasleduje po iných zušľachťovacích operáciách v súlade s článkom 258.
KAPITOLA 2
Oslobodenie od dovozného cla
Oddiel 1
Vrátený tovar
Článok 203
Rozsah pôsobnosti a účinok
1. Tovar, ktorý nie je tovarom Únie, ktorý sa pôvodne vyviezol z colného územia Únie ako tovar Únie a ktorý sa vrátil na toto územie v lehote troch rokov a navrhuje sa na prepustenie do voľného obehu, je na žiadosť dotknutej osoby oslobodený od dovozného cla.
Prvý pododsek sa uplatňuje aj vtedy, ak vrátený tovar predstavuje len časť tovaru, ktorý bol predtým z colného územia Únie vyvezený.
2. Z dôvodu osobitných okolností sa trojročná lehota uvedená v odseku 1 môže predĺžiť.
3. Ak sa vrátený tovar pred jeho vývozom z colného územia Únie prepustil v dôsledku konkrétneho konečného použitia do voľného obehu bez cla alebo so zníženou sadzbou dovozného cla, oslobodenie od dovozného cla uvedené v odseku 1 sa prizná len vtedy, ak sa má tento tovar prepustiť do voľného obehu na rovnaké konečné použitie.
Ak už nie je konečné použitie, v rámci ktorého sa má daný tovar prepustiť do voľného obehu, rovnaké, suma dovozného cla sa zníži o akúkoľvek sumu už vybranú pri tovare pri jeho prvom prepustení do voľného obehu. Ak je táto suma vyššia ako suma, ktorá sa uplatnila pri prepustení vráteného tovaru do voľného obehu, neprizná sa žiadne vrátenie cla.
4. Ak tovar Únie stratil colný status tovaru Únie podľa článku 154 a následne sa prepustil do voľného obehu, uplatňujú sa odseky 1, 2 a 3.
5. Oslobodenie od dovozného cla sa prizná len vtedy, ak sa tovar vráti v stave, v akom sa vyviezol.
6. Oslobodenie od dovozného cla sa podloží informáciami potvrdzujúcimi, že podmienky na oslobodenie sú splnené.
Článok 204
Tovar, ktorý bol zvýhodnený na základe opatrení ustanovených v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky
Oslobodenie od dovozného cla ustanovené v článku 203 sa neudeľuje na tovar, ktorý bol zvýhodnený na základe opatrení ustanovených v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky, ktoré zahŕňali jeho vývoz z colného územia Únie, pokiaľ nie je v osobitných prípadoch ustanovené inak.
Článok 205
Tovar, ktorý bol pôvodne prepustený do colného režimu aktívny zušľachťovací styk
1. Článok 203 sa uplatňuje na zušľachtené výrobky, ktoré sa pôvodne spätne vyviezli z colného územia Únie následne po colnom režime aktívny zušľachťovací styk.
2. Na žiadosť deklaranta a za predpokladu, že deklarant predloží potrebné informácie, sa suma dovozného cla na tovar uvedený v odseku 1 určuje v súlade s článkom 86 ods. 3. Za deň prepustenia do voľného obehu sa považuje deň prijatia vyhlásenia o spätnom vývoze.
3. Oslobodenie od dovozného cla podľa článku 203 sa neprizná na zušľachtené výrobky, ktoré boli vyvezené v súlade s článkom 223 ods. 2 písm. c), pokiaľ sa nezabezpečí, že tovar sa neprepustí do colného režimu aktívny zušľachťovací styk.
Článok 206
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
prípady, keď sa tovar považuje za vrátený v stave, v ktorom bol vyvezený;
b)
osobitné prípady uvedené v článku 204.
Článok 207
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá vzťahujúce sa na poskytnutie informácií podľa článku 203 ods. 6.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 2
Morský rybolov a produkty získané z mora
Článok 208
Produkty morského rybolovu a iné produkty získané z mora
1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 60 ods. 1, sa pri prepustení do voľného obehu od dovozného cla oslobodia tieto produkty:
a)
produkty morského rybolovu a iné produkty získané z teritoriálnych vôd krajiny alebo územia mimo colného územia Únie plavidlami výlučne registrovanými alebo zapísanými v členskom štáte a plaviacimi sa pod vlajkou tohto štátu;
b)
výrobky získané z produktov uvedených v písmene a) na palube spracovateľských lodí spĺňajúcich podmienky ustanovené v uvedenom písmene.
2. Oslobodenie od dovozného cla podľa odseku 1 sa podloží dôkazmi o splnení podmienok uvedených v danom odseku.
Článok 209
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá vzťahujúce sa na poskytnutie dôkazov podľa článku 208 ods. 2.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
HLAVA VII
OSOBITNÉ COLNÉ REŽIMY
KAPITOLA 1
Všeobecné ustanovenia
Článok 210
Rozsah pôsobnosti
Tovar možno prepustiť do niektorej z týchto kategórií osobitných colných režimov:
a)
tranzit, ktorý zahŕňa vonkajší a vnútorný tranzit;
b)
skladovanie, ktoré zahŕňa colné uskladňovanie a slobodné pásma;
c)
osobitné použitie, ktoré zahŕňa dočasné použitie a konečné použitie;
d)
zušľachťovací styk, ktorý zahŕňa aktívny a pasívny zušľachťovací styk.
Článok 211
Povolenie
1. Povolenie od colných orgánov sa vyžaduje na:
a)
použitie colných režimov aktívny alebo pasívny zušľachťovací styk, dočasné použitie alebo konečné použitie,
b)
prevádzku skladovacích priestorov na colné uskladňovanie tovaru, okrem prípadu, kedy je ich prevádzkovateľom samotný colný orgán.
Podmienky, za ktorých je povolené použitie jedného alebo viacerých colných režimov uvedených v prvom pododseku alebo prevádzka skladovacích priestorov, sa určia v povolení.
2. Colné orgány udelia povolenie s retroaktívnym účinkom, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
existuje preukázaná ekonomická potreba;
b)
žiadosť nesúvisí s pokusom o podvodné konanie;
c)
žiadateľ na základe účtovníctva alebo evidencie dokázal, že:
i)
sú splnené všetky požiadavky pre daný colný režim;
ii)
ak je to vhodné, možno tovar počas dotknutého obdobia identifikovať;
iii)
uvedené účtovníctvo alebo evidencia umožňujú kontrolu daného režimu;
d)
možno vykonať všetky formality nevyhnutné na úpravu postavenia tovaru, v prípade potreby aj zrušenie platnosti dotknutých colných vyhlásení;
e)
v rámci troch rokov pred dňom prijatia žiadosti sa žiadateľovi neudelilo povolenie s retroaktívnym účinkom;
f)
okrem prípadov, keď sa žiadosť týka obnovenia povolenia na rovnaký druh operácie a tovaru, sa nevyžaduje preskúmanie hospodárskych podmienok;
g)
žiadosť sa netýka prevádzkovania skladovacích priestorov na colné uskladňovanie tovaru;
h)
ak sa žiadosť týka obnovenia povolenia na rovnaký druh operácie a tovaru, žiadosť je predložená do troch rokov po skončení platnosti pôvodného povolenia.
Colné orgány môžu udeliť povolenie s retroaktívnym účinkom aj v prípade, ak v čase prijatia žiadosti o takéto povolenie už nie je tovar, ktorý bol prepustený do colného režimu, k dispozícii.
3. Ak nie je ustanovené inak, povolenie uvedené v odseku 1 sa udeľuje výlučne osobám, ktoré spĺňajú všetky tieto podmienky:
a)
sú usadené na colnom území Únie;
b)
poskytujú potrebné záruky na riadne vykonávanie operácií; schválený hospodársky subjekt pre zjednodušené colné postupy sa považuje za spĺňajúci túto podmienku, pokiaľ bola činnosť týkajúca sa dotknutého osobitného colného režimu zohľadnená v povolení uvedenom v článku 38 ods. 2 písm. a).
c)
ak môže v súvislosti s tovarom prepusteným do osobitného colného režimu vzniknúť colný dlh alebo iné platby, poskytnú záruku v súlade s článkom 89;
d)
v prípade colného režimu dočasné použitie tovar používajú alebo zabezpečujú jeho použitie alebo v prípade colného režimu aktívny zušľachťovací styk vykonávajú na tovare spracovateľské operácie alebo ich zabezpečujú.
4. Ak nie je ustanovené inak, povolenie uvedené v odseku 1 sa udeľuje len vtedy, ak okrem podmienok uvedených v odseku 3 sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
colné orgány môžu vykonávať colný dohľad bez toho, aby museli zaviesť administratívne opatrenia, ktoré sú z hľadiska príslušných ekonomických potrieb neprimerané;
b)
povolením vykonávať colný režim zušľachťovací styk sa nepriaznivo neovplyvnia základné záujmy výrobcov v Únii (hospodárske podmienky).
5. Základné záujmy výrobcov v Únii sa nepovažujú za nepriaznivo ovplyvnené podľa odseku 4 písm. b), ak sa nepreukáže opak alebo ak sa hospodárske podmienky považujú za splnené.
6. Ak existuje dôkaz, že základné záujmy výrobcov v Únii budú pravdepodobne nepriaznivo ovplyvnené, je potrebné preskúmať hospodárske podmienky na úrovni Únie.
Článok 212
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
podmienky na udelenie povolenia na colné režimy uvedené v článku 211 ods. 1;
b)
výnimky z podmienok uvedených v článku 211 ods. 3 a 4;
c)
prípady, v ktorých sa hospodárske podmienky považujú za splnené, ako sa uvádza v článku 211 ods. 5.
Článok 213
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá vzťahujúce sa na preskúmanie hospodárskych podmienok podľa článku 211 ods. 6.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Článok 214
Evidencia
1. S výnimkou colného režimu tranzit, ak nie je ustanovené inak, sú držiteľ povolenia, držiteľ colného režimu a všetky osoby, ktoré vykonávajú činnosť zahŕňajúcu skladovanie, prepracovanie alebo zušľachtenie tovaru, alebo predaj či nákup tovaru v slobodných pásmach, povinní viesť adekvátnu evidenciu vo forme schválenej colnými orgánmi.
Evidencia obsahuje informácie a údaje, ktoré colným orgánom umožňujú dohľad nad príslušným colným režimom, a to najmä vo vzťahu k identifikácii tovaru, ktorý bol prepustený do tohto režimu, jeho colnému statusu a preprave.
2. Schválený hospodársky subjekt pre zjednodušené colné postupy sa považuje za spĺňajúci povinnosť ustanovenú v odseku 1, pokiaľ je jeho evidencia vhodná na účel príslušného osobitného režimu.
Článok 215
Ukončenie osobitného colného režimu
1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 254, sa osobitný colný režim okrem colného režimu tranzit ukončí hneď, ak sa tovar prepustený do uvedeného colného režimu alebo zušľachtené výrobky prepustia do nasledujúceho colného režimu, prepravia z colného územia Únie, zničia bez toho, aby po nich zostal odpad, alebo prenechajú v prospech štátu v súlade s článkom 199.
2. Colné orgány ukončia colný režim tranzit, ak majú možnosť presvedčiť sa na základe porovnania údajov, ktoré má k dispozícii colný úrad odoslania a colný úrad určenia, že sa colný režim ukončil správne.
3. Colné orgány prijmú všetky opatrenia potrebné na to, aby upravili postavenie tovaru, pri ktorom nebol príslušný colný režim ukončený v súlade s určenými podmienkami.
4. Ukončenie colného režimu sa uskutoční v určitej lehote, pokiaľ nie je ustanovené inak.
Článok 216
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284 s cieľom určiť lehotu uvedenú v článku 215 ods. 4.
Článok 217
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá vzťahujúce sa na ukončenie osobitného colného režimu podľa článku 216.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Článok 218
Prevod práv a povinností
Práva a povinnosti držiteľa colného režimu vo vzťahu k tovaru, ktorý bol prepustený do osobitného colného režimu okrem colného režimu tranzit, sa môžu úplne alebo čiastočne previesť na inú osobu, ktorá spĺňa podmienky ustanovené pre príslušný colný režim.
Článok 219
Preprava tovaru
V osobitných prípadoch sa tovar prepustený do osobitného colného režimu okrem colného režimu tranzit alebo tovar v slobodnom pásme môže prepravovať medzi rôznymi miestami v rámci colného územia Únie.
Článok 220
Obvyklé spôsoby zaobchádzania
Tovar prepustený do colného režimu colné uskladňovanie alebo zušľachťovací styk alebo tovar v slobodnom pásme sa môže podrobiť obvyklým formám zaobchádzania určeným na jeho zachovanie, zlepšenie jeho vzhľadu alebo predajnej kvality alebo na jeho prípravu na distribúciu alebo ďalší predaj.
Článok 221
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty, v ktorých:
a)
ustanoví prípady a podmienky prepravy tovaru prepusteného do osobitného colného režimu okrem colného režimu tranzit alebo tovaru v slobodnom pásme v súlade s článkom 219;
b)
určí obvyklé formy zaobchádzania pri tovare prepustenom do colného režimu colné uskladňovanie alebo zušľachťovací styk alebo v slobodnom pásme, ako sa uvádza v článku 220.
Článok 222
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá:
a)
prevodu práv a povinností držiteľa colného režimu v súvislosti s tovarom, ktorý bol prepustený do osobitného colného režimu okrem colného režimu tranzit v súlade s článkom 218;
b)
prepravy tovaru prepusteného do osobitného colného režimu okrem colného režimu tranzit alebo v slobodnom pásme v súlade s článkom 219.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Článok 223
Náhradný tovar
1. Náhradný tovar pozostáva z tovaru Únie, ktorý sa skladuje, používa alebo zušľachťuje namiesto tovaru prepusteného do osobitného colného režimu.
Pri colnom režime pasívny zušľachťovací styk pozostáva náhradný tovar z tovaru, ktorý nie je tovarom Únie a ktorý je zušľachťovaný namiesto tovaru Únie prepusteného do colného režimu pasívny zušľachťovací styk.
Ak nie je ustanovené inak, náhradný tovar musí mať rovnaký osemmiestny kód kombinovanej nomenklatúry, rovnakú obchodnú kvalitu a rovnaké technické vlastnosti ako tovar, ktorý nahrádza.
2. Ak je zabezpečené riadne vykonávanie colného režimu, najmä v súvislosti s colným dohľadom, colné orgány na základe žiadosti povolia:
a)
použitie náhradného tovaru v colnom režime colné uskladňovanie, slobodné pásma, konečné použitie a zušľachťovací styk;
b)
použitie náhradného tovaru v colnom režime dočasné použitie v osobitných prípadoch;
c)
v prípade colného režimu aktívny zušľachťovací styk, vývoz zušľachtených výrobkov získaných z náhradného tovaru pred dovozom tovaru, ktorý nahrádzajú;
d)
v prípade colného režimu pasívny zušľachťovací styk, dovoz zušľachtených výrobkov získaných z náhradného tovaru pred vývozom tovaru, ktorý nahrádzajú.
Schválený hospodársky subjekt pre zjednodušené colné postupy sa považuje za spĺňajúci podmienku, že je zabezpečené riadne vykonávanie colného režimu, pokiaľ je činnosť týkajúca sa použitia náhradného tovaru pre dotknutý colný režim zohľadnená v povolení uvedenom v článku 38 ods. 2 písm. a).
3. Použitie náhradného tovaru nemožno povoliť v týchto prípadoch:
a)
ak sa v colnom režime aktívny zušľachťovací styk vykonávajú len obvyklé spôsoby zaobchádzania, ktoré sú uvedené v článku 220;
b)
ak sa uplatňuje zákaz vrátenia alebo oslobodenia od dovozného cla na nepôvodný tovar použitý pri výrobe zušľachtených výrobkov v colnom režime aktívny zušľachťovací styk, na ktorý bol dôkaz o pôvode vydaný alebo vyhotovený v rámci preferenčnej dohody medzi Úniou a určitými krajinami alebo územiami mimo colného územia Únie alebo so skupinami takýchto krajín alebo území,
c)
ak by to viedlo k neodôvodnenej výhode vzťahujúcej sa na dovozné clo alebo ak je to ustanovené v právnych predpisoch Únie.
4. Ak by v prípade uvedenom v odseku 2 písm. c) zušľachtené výrobky podliehali vývoznému clu, v prípade, že by neboli vyvezené v rámci colného režimu aktívny zušľachťovací styk, držiteľ povolenia poskytne záruku na zabezpečenie zaplatenia vývozného cla pre prípad, ak by tovar, ktorý nie je tovarom Únie, nebol dovezený v lehote uvedenej v článku 257 ods. 3.
Článok 224
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
výnimky z tretieho pododseku článku 223 ods. 1;
b)
podmienky, za ktorých sa používa náhradný tovar v súlade s článkom 223 ods. 2;
c)
osobitné prípady, keď sa náhradný tovar používa v rámci režimu dočasné použitie v súlade s článkom 223 ods. 2 písm. b);
d)
prípady, keď sa používanie náhradného tovaru nepovolí v súlade s článkom 223 ods. 3 písm. c).
Článok 225
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá vzťahujúce sa na použitie náhradného tovaru podľa článku 223 ods. 2.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
KAPITOLA 2
Tranzit
Oddiel 1
Vonkajší a vnútorný tranzit
Článok 226
Vonkajší tranzit
1. Colný režim vonkajší tranzit umožňuje prepravovať tovar, ktorý nie je tovarom Únie, z jedného miesta na druhé v rámci colného územia Únie bez toho, aby podliehal:
a)
dovoznému clu;
b)
iným platbám ustanoveným inými príslušnými platnými predpismi;
c)
obchodnopolitickým opatreniam, ak nezakazujú vstup tovaru na colné územie Únie alebo výstup tovaru z colného územia Únie.
2. V osobitných prípadoch sa tovar Únie prepustí do colného režimu vonkajší tranzit.
3. Preprava podľa odseku 1 sa uskutočňuje jedným z týchto spôsobov:
a)
v colnom režime vonkajší tranzit Únie;
b)
v súlade s Dohovorom TIR, ak sa takáto preprava:
i)
začala alebo sa má skončiť mimo colného územia Únie
ii)
sa uskutočňuje medzi dvoma miestami na colnom území Únie cez územie krajiny alebo územie mimo colného územia Únie;
c)
v súlade s Dohovorom ATA/Istanbulským dohovorom, ak ide o tranzit;
d)
na základe Rýnskeho manifestu (článok 9 revidovaného Dohovoru o plavbe na Rýne);
e)
na základe tlačiva 302 ustanoveného v Dohode medzi štátmi, ktoré sú zmluvnými stranami Severoatlantickej zmluvy, o postavení ich ozbrojených síl podpísanej v Londýne 19. júna 1951;
f)
na základe poštového systému v súlade s aktmi Svetovej poštovej únie, keď tovar prepravujú držitelia práv a povinností alebo sa prepravuje pre držiteľov práv a povinností podľa týchto aktov.
Článok 227
Vnútorný tranzit
1. Colný režim vnútorný tranzit umožňuje prepravovať tovar Únie v súlade s podmienkami ustanovenými v odseku 2 medzi dvoma miestami na colnom území Únie cez krajinu alebo územie mimo uvedeného colného územia bez zmeny jeho colného statusu.
2. Preprava podľa odseku 1 sa uskutočňuje jedným z týchto spôsobov:
a)
v colnom režime vnútorný tranzit Únie, ak je táto možnosť upravená v medzinárodnej dohode;
b)
v súlade s Dohovorom TIR;
c)
v súlade s Dohovorom ATA/Istanbulským dohovorom, ak ide o tranzit;
d)
na základe Rýnskeho manifestu (článok 9 revidovaného Dohovoru o plavbe na Rýne);
e)
na základe tlačiva 302 ustanoveného v Dohode medzi štátmi, ktoré sú zmluvnými stranami Severoatlantickej zmluvy, o postavení ich ozbrojených síl podpísanej v Londýne 19. júna 1951;
f)
na základe poštového systému v súlade s aktmi Svetovej poštovej únie, keď tovar prepravujú držitelia práv a povinností alebo sa prepravuje pre držiteľov práv a povinností podľa týchto aktov.
Článok 228
Jednotné územie na účely tranzitu
Ak sa tovar prepravuje z jedného miesta na colnom území Únie na druhé v súlade s Dohovorom TIR, Dohovorom ATA/Istanbulským dohovorom, na základe tlačiva 302 alebo poštového systému, colné územie Únie sa na účely takejto prepravy považuje za jednotné územie.
Článok 229
Vylúčenie osôb z operácií TIR
1. Ak sa colné orgány členského štátu rozhodnú vylúčiť osobu z operácií TIR podľa článku 38 Dohovoru TIR, toto rozhodnutie sa uplatňuje na celom colnom území Únie a žiadny colný úrad nesmie prijať karnety TIR podané danou osobou.
2. Členský štát oznámi svoje rozhodnutie podľa odseku 1 spolu s dňom jeho uplatňovania ostatným členským štátom a Komisii.
Článok 230
Schválený príjemca na účely TIR
Colné orgány môžu na žiadosť povoliť osobe uvádzanej ako „schválený príjemca“, aby prijala tovar prepravovaný v súlade s Dohovorom TIR na schválenom mieste tak, že daný colný režim sa skonči v súlade s článkom 1 písm. d) Dohovoru TIR.
Článok 231
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
osobitné prípady, keď sa má tovar Únie prepustiť do colného režimu vonkajší tranzit v súlade s článkom 226 ods. 2;
b)
podmienky udelenia povolenia podľa článku 230.
Článok 232
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá na uplatňovanie článku 226 ods. 3 písm. b) až f) a článku 227 ods. 2 písm. b) až f) na colnom území Únie, pričom zohľadní potreby Únie.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 2
Tranzit Únie
Článok 233
Povinnosti držiteľa colného režimu tranzit Únie a dopravcu a príjemcu tovaru prepravovaného v colnom režime tranzit Únie
1. Držiteľ colného režimu tranzit Únie je zodpovedný za všetky tieto body:
a)
predloženie tovaru v nezmenenom stave, ako aj požadovaných informácií, colnému úradu určenia v určenej lehote a v súlade s opatreniami prijatými colnými orgánmi na zabezpečenie identifikácie tohto tovaru;
b)
dodržiavanie colných predpisov týkajúcich sa colného režimu;
c)
ak colné predpisy neustanovujú inak, poskytnutie záruky na zabezpečenie zaplatenia sumy dovozného alebo vývozného cla, ktorá zodpovedá colnému dlhu, alebo iných platieb ustanovených inými príslušnými platnými predpismi, ktoré môžu vzniknúť pri tovare.
2. Povinnosti držiteľa colného režimu sú splnené a colný režim tranzit sa končí, ak tovar prepustený do tohto colného režimu a požadované informácie sú k dispozícii na colnom úrade určenia v súlade s colnými predpismi.
3. Dopravca alebo príjemca tovaru, ktorý prijíma tovar a je si vedomý, že tento tovar sa prepravuje v colnom režime tranzit Únie, tiež zodpovedá za predloženie tovaru colnému úradu určenia v nezmenenom stave, v určenej lehote a v súlade s opatreniami prijatými colnými orgánmi na zabezpečenie identifikácie tohto tovaru.
4. Colné orgány môžu na základe žiadosti povoliť nasledovné zjednodušené postupy týkajúce sa prepustenia tovaru do colného režimu tranzit Únie alebo skončenia uvedeného colného režimu:
a)
status schváleného odosielateľa, ktorý umožňuje držiteľovi takéhoto povolenia prepustiť tovar do colného režimu tranzit Únie bez jeho predloženia colným orgánom;
b)
status schváleného príjemcu, ktorý umožňuje držiteľovi tohto povolenia prijať tovar, ktorý sa prepravuje v colnom režime tranzit Únie, na schválenom mieste a ukončiť tento colný režim v súlade s článkom 233 ods. 2;
c)
použitie osobitného druhu colných uzáver, ak sa označovanie uzáverou vyžaduje na identifikáciu tovaru prepusteného do colného režimu tranzit Únie;
d)
použitie colného vyhlásenia na prepustenie tovaru do colného režimu tranzit Únie so zníženými požiadavkami na údaje;
e)
použitie elektronického prepravného dokladu ako colného vyhlásenia na prepustenie tovaru do colného režimu tranzit Únie, a to za predpokladu, že obsahuje údaje takéhoto vyhlásenia a že sú uvedené údaje k dispozícii colným orgánom pri výstupe a na mieste určenia, aby bol umožnený colný dohľad nad tovarom a ukončenie daného colného režimu.
Článok 234
Tovar prepravovaný v colnom režime vonkajší tranzit Únie cez územie krajiny alebo územie mimo colného územia Únie
1. Colný režim vonkajší tranzit Únie sa vzťahuje na tovar prepravovaný cez krajinu alebo územie mimo colného územia Únie, ak je splnená niektorá z týchto podmienok:
a)
ak je takáto možnosť ustanovená na základe medzinárodnej zmluvy;
b)
preprava cez túto krajinu alebo toto územie sa vykonáva na základe jednotného prepravného dokladu vystaveného na colnom území Únie.
2. V prípade uvedenom v odseku 1 písm. b) sa uplatňovanie colného režimu vonkajší tranzit Únie pozastaví, kým sa tovar nachádza mimo colného územia Únie.
Článok 235
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284 s cieľom určiť podmienky na udelenie povolenia podľa článku 233 ods. 4.
Článok 236
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá, ktoré sa týkajú:
a)
prepustenia tovaru do colného režimu tranzit Únie a skončenia uvedeného colného režimu;
b)
fungovania zjednodušených postupov uvedených v článku 233 ods. 4;
c)
colného dohľadu nad tovarom prepravovaným v colnom režime vonkajší tranzit Únie cez územie krajiny alebo územie mimo colného územia Únie, ako sa uvádza v článku 234.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
KAPITOLA 3
Skladovanie
Oddiel 1
Všeobecné ustanovenia
Článok 237
Rozsah pôsobnosti
1. V colnom režime skladovanie sa môže na colnom území Únie uskladniť tovar, ktorý nie je tovarom Únie, bez toho, aby podliehal:
a)
dovoznému clu;
b)
iným platbám ustanoveným inými príslušnými platnými predpismi;
c)
obchodno-politickým opatreniam, ak nezakazujú vstup tovaru na colné územie Únie alebo výstup tovaru z colného územia Únie.
2. Tovar Únie možno prepustiť do colného režimu colné uskladňovanie alebo slobodné pásmo v súlade s právnymi predpismi Únie upravujúcimi osobitné oblasti s cieľom získať prospech z rozhodnutia o vrátení alebo odpustení dovozného cla.
3. Ak je to hospodársky odôvodnené a colný dohľad tým nebude nepriaznivo ovplyvnený, môžu colné orgány povoliť skladovanie tovaru Únie v skladovacom priestore na colné uskladňovanie. Uvedený tovar sa nepovažuje za tovar v colnom režime colné uskladňovanie.
Článok 238
Trvanie colného režimu skladovanie
1. Doba, počas ktorej môže byť tovar ponechaný v colnom režime skladovanie, nie je obmedzená.
2. Vo výnimočných prípadoch môžu colné orgány stanoviť lehotu, v rámci ktorej sa musí ukončiť colný režim skladovanie, najmä ak druh a povaha daného tovaru môže v prípade dlhodobého skladovania predstavovať hrozbu pre zdravie ľudí, zvierat alebo rastlín alebo pre životné prostredie.
Článok 239
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá na prepustenie tovaru Únie do colného režimu colné uskladňovanie alebo slobodné pásmo podľa článku 237 ods. 2.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Oddiel 2
Colné uskladňovanie
Článok 240
Skladovanie v colných skladoch
1. V colnom režime colné uskladňovanie sa môže tovar, ktorý nie je tovarom Únie, uskladňovať pod colným dohľadom v priestoroch alebo na iných miestach schválených pre tento colný režim colnými orgánmi („colné sklady“).
2. Colné sklady môžu byť k dispozícii na colné skladovanie tovaru pre kohokoľvek („verejný colný sklad“) alebo na skladovanie tovaru držiteľom povolenia na colné uskladňovanie („súkromný colný sklad“).
3. Tovar prepustený do colného režimu colné uskladňovanie sa môže dočasne vyňať z colného skladu. Okrem prípadu vyššej moci takéto vyňatie vopred povolia colné orgány.
Článok 241
Zušľachtenie
1. Ak je to hospodársky odôvodnené a colný dohľad tým nie je nepriaznivo ovplyvnený, môžu colné orgány povoliť, aby sa v colnom sklade uskutočnilo zušľachtenie tovaru v colnom režime aktívny zušľachťovací styk alebo konečné použitie za podmienok ustanovených pre uvedené colné režimy.
2. Tovar uvedený v odseku 1 sa nepovažuje za tovar v colnom režime colné uskladňovanie.
Článok 242
Povinnosti držiteľa povolenia alebo colného režimu
1. Držiteľ povolenia a držiteľ colného režimu zodpovedá za:
a)
zabezpečenie toho, že tovar nebude počas colného režimu colné uskladňovanie odňatý spod colného dohľadu; a
b)
splnenie povinností vyplývajúcich zo skladovania tovaru, na ktorý sa vzťahuje colný režim colné uskladňovanie.
2. Odchylne od odseku 1 sa môže v povolení týkajúcom sa prevádzkovania verejného colného skladu stanoviť, že za plnenie povinností podľa odseku 1 písm. a) alebo b) zodpovedá výlučne držiteľ colného režimu.
3. Držiteľ colného režimu zodpovedá za splnenie povinností vyplývajúcich z prepustenia tovaru do colného režimu colné uskladňovanie.
Oddiel 3
Slobodné pásma
Článok 243
Určenie slobodných pásiem
1. Členské štáty môžu určiť časti colného územia Únie za slobodné pásma.
Pre každé slobodné pásmo vymedzí členský štát jeho územie a určí miesta vstupu a výstupu.
2. Členské štáty oznamujú Komisii informácie o svojich slobodných pásmach, ktoré sú v prevádzke.
3. Slobodné pásma musia byť uzavreté.
Obvod a miesta vstupu do slobodných pásiem a výstupu z nich podliehajú colnému dohľadu.
4. Osoby, tovar a dopravné prostriedky, ktoré vstupujú do slobodných pásiem alebo ich opúšťajú, možno podrobiť colným kontrolám.
Článok 244
Budovy a činnosti v slobodných pásmach
1. Na výstavbu akejkoľvek budovy v slobodnom pásme sa vyžaduje predchádzajúci súhlas colných orgánov.
2. V súlade s colnými predpismi sa v slobodnom pásme povolí akákoľvek priemyselná a obchodná činnosť alebo poskytovanie služieb. Vykonávanie takýchto činností sa vopred oznámi colným orgánom.
3. S ohľadom na povahu daného tovaru alebo na požiadavky colného dohľadu alebo požiadavky týkajúce sa bezpečnosti a ochrany môžu colné orgány činnosti uvedené v odseku 2 zakázať alebo obmedziť.
4. Colné orgány môžu zakázať výkon činností v slobodnom pásme osobám, ktoré neposkytnú potrebné záruky dodržania colných predpisov.
Článok 245
Predloženie tovaru a jeho prepustenie do colného režimu
1. Tovar prepravený do slobodného pásma sa predkladá colným orgánom a podrobuje ustanoveným colným formalitám v ktoromkoľvek z týchto prípadov:
a)
ak sa do slobodného pásma prepravil priamo z územia mimo colného územia Únie;
b)
ak sa prepustil do colného režimu, ktorý sa končí alebo ukončuje prepustením do colného režimu slobodné pásmo;
c)
ak sa prepustí do colného režimu slobodné pásmo s cieľom získať prospech z rozhodnutia o vrátení alebo odpustení dovozného cla;
d)
ak takéto formality ustanovujú iné právne predpisy ako colné predpisy.
2. Tovar, ktorý bol prepravený do slobodného pásma v prípadoch, na ktoré sa nevzťahuje odsek 1, sa nepredkladá colným orgánom.
3. Bez toho, aby bol dotknutý článok 246, sa tovar prepravený do slobodného pásma považuje za tovar prepustený do colného režimu slobodné pásmo:
a)
v momente jeho vstupu do slobodného pásma, ak už nebol prepustený do iného colného režimu; alebo
b)
v momente skončenia colného režimu tranzit, ak sa ihneď neprepustí do nasledujúceho colného režimu.
Článok 246
Tovar Únie v slobodných pásmach
1. V slobodnom pásme možno tovar Únie umiestňovať, skladovať, prepravovať, používať, zušľachťovať alebo spotrebúvať. V takých prípadoch sa tovar nepovažuje za tovar v colnom režime slobodné pásmo.
2. Na žiadosť dotknutej osoby colné orgány určia, že colný status tovaru Únie má ktorýkoľvek z tohto tovaru:
a)
tovar Únie, ktorý vstupuje do slobodného pásma;
b)
tovar Únie, ktorý sa v rámci slobodného pásma podrobil zušľachťovacím operáciám;
c)
tovar prepustený do voľného obehu v rámci slobodného pásma.
Článok 247
Tovar, ktorý nie je tovarom Únie, v slobodných pásmach
1. Tovar, ktorý nie je tovarom Únie, pokiaľ ostáva v slobodnom pásme, môže byť prepustený do voľného obehu alebo do colného režimu aktívny zušľachťovací styk, dočasné použitie alebo konečné použitie za podmienok stanovených pre tieto colné režimy.
V takých prípadoch sa tovar nepovažuje za tovar v colnom režime slobodné pásmo.
2. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia týkajúce sa dodávok tovaru alebo skladovania potravinových zásob, pri ktorých to daný režim ustanovuje, odsek 1 nevylučuje použitie alebo spotrebovanie tovaru, ktorého prepustenie do voľného obehu alebo colného režimu dočasné použitie by nepodliehalo uplatneniu dovozného cla alebo opatrení ustanovených v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky alebo obchodnej politiky.
V prípade uvedeného použitia alebo spotreby sa colné vyhlásenie na prepustenie do voľného obehu alebo do colného režimu dočasné použitie nevyžaduje.
Takéto colné vyhlásenie sa však vyžaduje, ak sa na uvedený tovar vzťahuje colná kvóta alebo strop.
Článok 248
Preprava tovaru zo slobodného pásma
1. Bez toho, aby boli dotknuté právne predpisy v iných oblastiach ako v colnej oblasti, možno tovar v slobodnom pásme vyviezť alebo spätne vyviezť z colného územia Únie, alebo prepraviť na inú časť colného územia Únie.
2. Články 134 až 149 sa uplatňujú na tovar prepravený zo slobodného pásma do iných častí colného územia Únie.
Článok 249
Colný status
Ak sa tovar prepravuje zo slobodného pásma do inej časti colného územia Únie alebo sa prepúšťa do colného režimu, považuje sa za tovar, ktorý nie je tovarom Únie, ak sa jeho colný status tovaru Únie nepreukáže.
Na účely uplatňovania vývozného cla a vývozných povolení alebo kontrolných vývozných opatrení ustanovených v rámci spoločnej poľnohospodárskej alebo obchodnej politiky sa však takýto tovar považuje za tovar Únie, ak sa nezistí, že nemá colný status tovaru Únie.
KAPITOLA 4
Osobitné použitie
Oddiel 1
Dočasné použitie
Článok 250
Rozsah pôsobnosti
1. V colnom režime dočasné použitie môže byť tovar, ktorý nie je tovarom Únie a má byť spätne vyvezený, predmetom osobitného použitia na colnom území Únie s úplným alebo čiastočným oslobodením od dovozného cla a bez toho, aby podliehal:
a)
iným platbám ustanoveným inými príslušnými platnými predpismi;
b)
obchodnopolitickým opatreniam, ak nezakazujú vstup tovaru na colné územie Únie alebo výstup tovaru z colného územia Únie.
2. Colný režim dočasné použitie sa môže použiť iba, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
nezamýšľa sa žiadna zmena tovaru s výnimkou bežného zníženia hodnoty spôsobeného jeho použitím;
b)
je možné zabezpečiť identifikáciu tovaru prepusteného do colného režimu okrem prípadov, keď s ohľadom na povahu tovaru alebo jeho zamýšľané použitie nevykonanie identifikačných opatrení neumožní žiadne zneužitie colného režimu, alebo, v prípade uvedenom v článku 223, ak možno overiť plnenie podmienok stanovených pre náhradný tovar;
c)
držiteľ colného režimu je usadený mimo colného územia Únie, ak nie je ustanovené inak;
d)
sú splnené požiadavky na úplné alebo čiastočné oslobodenie od cla ustanovené v colných predpisoch.
Článok 251
Lehota, počas ktorej môže tovar zostať v colnom režime dočasné použitie
1. Colné orgány určia lehotu, v ktorej sa musí tovar prepustený do colného režimu dočasné použitie spätne vyviezť alebo prepustiť do nasledujúceho colného režimu. Takáto lehota je dostatočne dlhá na dosiahnutie cieľa povoleného použitia.
2. Ak nie je ustanovené inak, tovar môže ostať v colnom režime dočasné použitie na rovnaký účel a na zodpovednosť toho istého držiteľa povolenia najviac 24 mesiacov, a to aj v prípade, ak bol colný režim ukončený prepustením tovaru do iného osobitného colného režimu a potom opätovne prepustený do colného režimu dočasné použitie.
3. Ak za mimoriadnych okolností nemožno povolené použitie dosiahnuť v lehote uvedenej v odsekoch 1 a 2, môžu colné orgány na základe odôvodnenej žiadosti držiteľa povolenia uvedenú lehotu primerane predĺžiť.
4. Celkové obdobie, počas ktorého môže tovar ostať v colnom režime dočasné použitie, nesmie okrem nepredvídateľných udalostí presiahnuť 10 rokov.
Článok 252
Suma dovozného cla v prípade dočasného použitia s čiastočným oslobodením od dovozného cla
1. Suma dovozného cla na tovar prepustený do colného režimu dočasné použitie s čiastočným oslobodením od dovozného cla sa rovná 3 % z dovozného cla, ktoré by sa zaplatilo za uvedený tovar, ak by bol prepustený do voľného obehu v deň jeho prepustenia do colného režimu dočasné použitie.
Uvedená suma sa zaplatí za každý mesiac alebo začatý mesiac, počas ktorého bol tovar prepustený do colného režimu dočasné použitie s čiastočným oslobodením od dovozného cla.
2. Suma dovozného cla nesmie presiahnuť sumu, ktorá by sa zaplatila, ak by bol daný tovar v deň svojho prepustenia do colného režimu dočasné použitie prepustený do voľného obehu.
Článok 253
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 284 prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
osobitné použitie uvedené v článku 250 ods. 1;
b)
požiadavky uvedené v článku 250 ods. 2 písm. d).
Oddiel 2
Konečné použitie
Článok 254
Colný režim konečné použitie
1. V colnom režime konečné použitie možno tovar prepustiť do voľného obehu s oslobodením od cla alebo so zníženou sadzbou cla na základe jeho osobitného použitia.
2. Ak sa tovar nachádza vo fáze výroby, ktorá z hospodárskeho hľadiska umožňuje len stanovené konečné použitie, colné orgány môžu v povolení ustanoviť také podmienky, za ktorých sa tovar považuje za použitý na účely ustanovené na uplatnenie oslobodenia od cla alebo zníženej sadzby cla.
3. Ak je tovar vhodný na opakované použitie a colné orgány to považujú za primerané na predchádzanie zneužitiu, colný dohľad pokračuje počas obdobia nepresahujúceho dva roky od dátumu prvého použitia tohto tovaru na účely ustanovené na uplatnenie oslobodenia od cla alebo zníženej sadzby cla.
4. V colnom režime konečné použitie sa colný dohľad končí v ktoromkoľvek z týchto prípadov:
a)
ak sa tovar použil na účely ustanovené na uplatňovanie oslobodenia od cla alebo zníženej sadzby cla;
b)
ak sa tovar prepravil z colného územia Únie, zničil alebo prenechal v prospech štátu;
c)
ak sa tovar použil na iné účely, ako sú účely ustanovené na uplatňovanie oslobodenia od cla alebo zníženej sadzby cla, a príslušné dovozné clo bolo zaplatené.
5. Ak sa vyžaduje výťažnosť, na colný režim konečné použitie sa uplatňuje článok 255.
6. Odpad a zvyšky, ktoré vzniknú z prepracovania alebo zušľachtenia tovaru podľa predpísaného konečného použitia, a straty vyplývajúce z prirodzeného úbytku, sa považujú za tovar, ktorému bolo pridelené predpísané konečné použitie.
7. Odpad a zvyšky, ktoré vzniknú zo zničenia tovaru prepusteného do colného režimu konečné použitie sa považujú za prepustené do colného režimu colné uskladňovanie.
KAPITOLA 5
Zušľachťovací styk
Oddiel 1
Všeobecné ustanovenia
Článok 255
Výťažnosť
Pokiaľ nie je výťažnosť vymedzená v právnych predpisoch Únie upravujúcich osobitné oblasti, určia colné orgány výťažnosť alebo priemernú výťažnosť spracovateľskej operácie alebo prípadne metódu na určenie výťažnosti.
Výťažnosť alebo priemerná výťažnosť sa určuje na základe skutočných okolností, za ktorých sa spracovateľské operácie vykonávajú alebo majú vykonávať. Túto výťažnosť možno, ak je to vhodné, upraviť v súlade s článkom 28.
Oddiel 2
Aktívny zušľachťovací styk
Článok 256
Rozsah pôsobnosti
1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 223, colný režim aktívny zušľachťovací styk umožňuje použitie tovaru, ktorý nie je tovarom Únie, v rámci jednej alebo niekoľkých spracovateľských operácií na colnom území Únie bez toho, aby podliehal:
a)
dovoznému clu;
b)
iným platbám ustanoveným inými príslušnými platnými predpismi;
c)
obchodnopolitickým opatreniam, ak nezakazujú vstup tovaru na colné územie Únie alebo výstup tovaru z colného územia Únie.
2. Colný režim aktívny zušľachťovací styk možno použiť v iných prípadoch ako je oprava a zničenie, len ak je možné tovar prepustený do colného režimu identifikovať v zušľachtených výrobkoch bez toho, aby bolo dotknuté používanie výrobného príslušenstva.
V prípade uvedenom v článku 223 je možné colný režim použiť, ak možno overiť plnenie podmienok stanovených pre náhradný tovar.
3. Okrem odsekov 1 a 2 sa colný režim aktívny zušľachťovací styk môže použiť aj na ktorýkoľvek z tohto tovaru:
a)
tovar, ktorý má byť podrobený operáciám, ktorými sa zabezpečí jeho súlad s technickými požiadavkami na jeho prepustenie do voľného obehu;
b)
tovar, ktorý sa musí podrobiť obvyklým spôsobom zaobchádzania v súlade s článkom 220.
Článok 257
Lehota na ukončenie
1. Colné orgány v súlade s článkom 216 určia lehotu, v ktorej sa má ukončiť colný režim aktívny zušľachťovací styk.
Uvedená lehota plynie odo dňa prepustenia tovaru, ktorý nie je tovarom Únie, do daného colného režimu a musí zohľadňovať čas potrebný na vykonanie spracovateľských operácií a na ukončenie colného režimu.
2. Colné orgány môžu na základe odôvodnenej žiadosti predloženej držiteľom povolenia primerane predĺžiť lehotu určenú podľa odseku 1.
V povolení sa môže určiť, že lehota, ktorá začína plynúť v priebehu mesiaca, štvrťroka alebo polroka sa končí posledným dňom nasledujúceho mesiaca, štvrťroka alebo polroka.
3. V prípade skoršieho vývozu v súlade s článkom 223 ods. 2 písm. c) sa v povolení určí lehota, v ktorej sa musí tovar, ktorý nie je tovarom Únie, navrhnúť na prepustenie do colného režimu aktívny zušľachťovací styk, pričom sa zohľadní čas potrebný na jeho obstaranie a prepravu na colné územie Únie.
Lehota uvedená v prvom pododseku sa ustanovuje v mesiacoch a neprekročí šesť mesiacov. Začína plynúť odo dňa prijatia vývozného colného vyhlásenia vzťahujúceho sa na zušľachtené výrobky získané zo zodpovedajúceho náhradného tovaru.
4. Na žiadosť držiteľa povolenia možno lehotu šiestich mesiacov uvedené v odseku 3 predĺžiť aj po jej uplynutí, a to za predpokladu, že celková lehota nepresiahne 12 mesiacov.
Článok 258
Dočasný spätný vývoz na ďalšie zušľachtenie
Colné orgány môžu na základe žiadosti povoliť, aby časť tovaru alebo všetok tovar prepustený do colného režimu aktívny zušľachťovací styk alebo zušľachtené výrobky boli v súlade s podmienkami ustanovenými pre colný režim pasívny zušľachťovací styk dočasne spätne vyvezené na účely ďalšieho zušľachtenia mimo colného územia Únie.
Oddiel 3
Pasívny zušľachťovací styk
Článok 259
Rozsah pôsobnosti
1. V colnom režime pasívny zušľachťovací styk možno tovar Únie dočasne vyviezť z colného územia Únie s cieľom jeho podrobenia spracovateľským operáciám. Zušľachtené výrobky, ktoré sú výsledkom zušľachtenia uvedeného tovaru, sa môžu prepustiť do voľného obehu s úplným alebo čiastočným oslobodením od dovozného cla na základe žiadosti držiteľa povolenia alebo akejkoľvek inej osoby usadenej na colnom území Únie v prípade, že táto osoba získala súhlas držiteľa povolenia a že sú splnené podmienky tohto povolenia.
2. Colný režim pasívny zušľachťovací styk sa nepovolí pre žiaden z tohto tovaru Únie:
a)
tovar, ktorého vývoz zakladá nárok na vrátenie alebo odpustenie dovozného cla;
b)
tovar, ktorý bol pred vývozom prepustený do voľného obehu s oslobodením od cla alebo so zníženou sadzbou cla na základe jeho konečného použitia, až pokiaľ sa nesplní účel konečného použitia, pokiaľ tento tovar nemá prejsť opravami;
c)
tovar, ktorého vývoz zakladá nárok na priznanie vývoznej náhrady;
d)
tovar, na ktorý je v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky na základe jeho vývozu priznaná iná finančná výhoda, ako je náhrada uvedená v písmene c).
3. Colné orgány určia lehotu, v ktorej sa musí dočasne vyvezený tovar opätovne doviezť na colné územie Únie vo forme zušľachtených výrobkov a prepustiť do voľného obehu, aby bolo možné využiť úplné alebo čiastočné oslobodenie od dovozného cla. Na základe odôvodnenej žiadosti držiteľa povolenia môžu túto lehotu primerane predĺžiť.
Článok 260
Bezplatne opravený tovar
1. Ak sa k spokojnosti colných orgánov preukáže, že tovar bol v dôsledku zmluvných alebo zákonných záručných povinností alebo v dôsledku výrobnej chyby alebo chyby materiálu opravený bezplatne, tomuto tovaru priznajú úplné oslobodenie od dovozného cla.
2. Odsek 1 sa nevzťahuje na prípady, v ktorých sa výrobná chyba alebo chyba materiálu zohľadnila v čase, keď sa daný tovar prepustil do voľného obehu po prvýkrát.
Článok 261
Systém jednoduchej výmeny
1. V systéme jednoduchej výmeny môže dovezený výrobok („náhradný výrobok“) nahradiť zušľachtený výrobok v súlade s odsekmi 2 až 5.
2. Colné orgány na základe žiadosti povolia použitie systému jednoduchej výmeny, ak spracovateľská operácia zahŕňa opravu chybného tovaru Únie, ktorý nie je predmetom opatrení ustanovených v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky, ani sa naň nevzťahujú osobitné predpisy platné pre určitý tovar, ktorý je výsledkom zušľachtenia poľnohospodárskych výrobkov.
3. Náhradné výrobky musia mať rovnaký osemmiestny kód kombinovanej nomenklatúry, rovnakú obchodnú kvalitu a rovnaké technické vlastnosti ako chybný tovar, ak by bol neskôr opravený.
4. Ak sa chybný tovar pred vývozom použil, musia byť použité aj náhradné výrobky.
Ak sa však náhradný výrobok dodal bezplatne v dôsledku zmluvných alebo zákonných záručných povinností alebo v dôsledku chyby materiálu alebo výrobnej chyby, colné orgány upustia od požiadavky uvedenej v prvom pododseku.
5. Ustanovenia, ktoré by sa uplatňovali na zušľachtené výrobky, sa uplatňujú na náhradné výrobky.
Článok 262
Skorší dovoz náhradných výrobkov
1. Colné orgány povolia za podmienok, ktoré určia, a na základe žiadosti dotknutej osoby dovoz náhradných výrobkov ešte pred vývozom chybného tovaru.
V prípade takéhoto skoršieho dovozu náhradného výrobku sa poskytuje záruka vo výške dovozného cla, ktoré by sa malo zaplatiť, ak by sa chybný tovar nevyviezol v súlade s odsekom 2.
2. Chybný tovar sa vyvezie do dvoch mesiacov odo dňa, keď colné orgány prijali colné vyhlásenie na prepustenie náhradných výrobkov do voľného obehu.
3. Ak nie je za mimoriadnych okolností možné vyviezť chybný tovar v lehote uvedenej v odseku 2, colné orgány môžu na základe odôvodnenej žiadosti držiteľa povolenia túto lehotu primerane predĺžiť.
HLAVA VIII
TOVAR PREPRAVENÝ Z COLNÉHO ÚZEMIA ÚNIE
KAPITOLA 1
Formality pred výstupom tovaru
Článok 263
Podávanie vyhlásenia pred výstupom
1. Tovar, ktorý sa má prepraviť z colného územia Únie, musí byť uvedený vo vyhlásení pred výstupom, ktoré sa podáva príslušnému colnému úradu v stanovenej lehote predtým, ako je tovar prepravený z colného územia Únie.
2. Od povinnosti uvedenej v odseku 1 sa upustí:
a)
v prípade dopravných prostriedkov a tovaru prevážaného na nich, ktoré sa iba plavia v teritoriálnych vodách alebo prelietavajú vzdušným priestorom colného územia Únie bez zastávky na tomto území; alebo
b)
v osobitných prípadoch, ak to riadne odôvodňuje druh tovaru alebo dopravy alebo si to vyžadujú medzinárodné dohody.
3. Vyhlásenie pred výstupom má jednu z týchto foriem:
a)
colné vyhlásenie v prípade, že sa tovar, ktorý sa má prepraviť z colného územia Únie, prepustí do colného režimu, pri ktorom sa takéto colné vyhlásenie vyžaduje;
b)
vyhlásenie o spätnom vývoze v súlade s článkom 270;
c)
predbežné colné vyhlásenie o výstupe v súlade s článkom 236271
4. Vyhlásenie pred výstupom obsahuje údaje potrebné na analýzu rizika na účely ochrany a bezpečnosti.
Článok 264
Analýza rizika
Colný úrad, ktorému sa podáva vyhlásenie pred výstupom uvedené v článku 263, zabezpečí, aby sa predovšetkým na účely bezpečnosti a ochrany v stanovenej lehote a na základe uvedeného vyhlásenia vykonala analýza rizika, a prijme potrebné opatrenia založené na výsledkoch tejto analýzy rizika.
Článok 265
Delegovanie právomoci
Komisia je v súlade s článkom 284 oprávnená prijímať delegované akty s cieľom určiť:
a)
osobitnú lehotu uvedenú v článku 263 ods. 1, v rámci ktorej sa má podať vyhlásenie pred výstupom, predtým ako je tovar prepravený z colného územia Únie, pričom zohľadní druh dopravy;
b)
osobitné prípady, keď sa v súlade s článkom 263 ods. 2 písm. c) upúšťa od povinnosti podať vyhlásenie pred výstupom.
Článok 266
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov lehotu uvedenú v článku 264, v rámci ktorej sa má vykonať analýza rizika, pričom zohľadní lehotu uvedenú v článku 263 ods. 1.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
KAPITOLA 2
Formality pri výstupe tovaru
Článok 267
Colný dohľad a formality pri výstupe
1. Tovar, ktorý sa má prepraviť z colného územia Únie, je pod colným dohľadom a môže byť podrobený colným kontrolám. V prípade potreby môžu colné orgány určiť cestu, po ktorej sa má tovar prepraviť z colného územia Únie, a lehotu, ktorú je pri tom potrebné dodržať.
2. Tovar, ktorý sa má prepraviť z colného územia Únie, predloží colným orgánom pri výstupe niektorá z týchto osôb:
a)
osoba, ktorá tovar prepravuje z colného územia Únie;
b)
osoba, v ktorej mene alebo na ktorej účet koná osoba, ktorá tovar prepravuje z colného územia Únie;
c)
osoba, ktorá preberá zodpovednosť za prepravu tovaru pred jeho výstupom z colného územia Únie.
3. Tovar, ktorý sa má prepraviť z colného územia Únie, v relevantných prípadoch podlieha:
a)
vráteniu alebo odpusteniu dovozného cla;
b)
zaplateniu vývozných náhrad;
c)
výberu vývozného cla;
d)
formalitám, ktoré sa vyžadujú podľa platných predpisov v súvislosti s inými platbami;
e)
uplatňovaniu zákazov a obmedzení okrem iného z dôvodu ochrany verejnej morálky, verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti, ochrany zdravia a života ľudí, zvierat alebo rastlín, ochrany životného prostredia, národných kultúrnych pamiatok s umeleckou, historickou alebo archeologickou hodnotou a ochrany priemyselného alebo obchodného vlastníctva, vrátane kontrol, ktoré sa vzťahujú na drogové prekurzory, tovar, ktorý porušuje určité práva duševného vlastníctva, a peňažné prostriedky v hotovosti, ako aj vykonávania opatrení na zachovanie a riadenie rybolovu a obchodnopolitických opatrení.
4. Colné orgány povolia výstup tovaru pod podmienkou, že daný tovar sa prepraví z colného územia Únie v rovnakom stave, v akom sa nachádzal v okamihu:
a)
prijatia colného vyhlásenia alebo vyhlásenia o spätnom vývoze alebo
b)
podania predbežného colného vyhlásenia o výstupe.
Článok 268
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá týkajúce sa výstupu podľa článku 267.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
KAPITOLA 3
Vývoz a spätný vývoz
Článok 269
Vývoz tovaru Únie
1. Tovar Únie, ktorý sa má prepraviť z colného územia Únie, sa prepúšťa do colného režimu vývoz.
2. Odsek 1 sa neuplatňuje na žiaden z tohto tovaru Únie:
a)
tovar prepustený do colného režimu pasívny zušľachťovací styk;
b)
tovar, ktorý bol prepravený z colného územia Únie po prepustení do colného režimu konečné použitie;
c)
dodaný tovar s oslobodením od DPH alebo spotrebnej dane, na zásobenie lietadiel či lodí, bez ohľadu na miesto určenia daného lietadla či lode, pričom na tento tovar sa vyžaduje potvrdenie o danej dodávke;
d)
tovar prepustený do colného režimu vnútorný tranzit;
e)
tovar, ktorý má dočasne vystúpiť z colného územia Únie v súlade s článkom 155.
3. Formality týkajúce sa colného vyhlásenia o vývoze ustanovené v colných predpisoch sa uplatňujú v prípadoch uvedených v odseku 2 písm. a), b) a c).
Článok 270
Spätný vývoz tovaru, ktorý nie je tovarom Únie
1. Na tovar, ktorý nie je tovarom Únie, a ktorý sa má prepraviť z colného územia Únie, sa podáva vyhlásenie o spätnom vývoze na príslušnom colnom úrade.
2. Na toto vyhlásenie o spätnom vývoze sa uplatnia články 158 až 195.
3. Odsek 1 sa neuplatňuje na žiaden z tohto tovaru:
a)
tovar prepustený do colného režimu vonkajší tranzit, ktorý len prechádza cez colné územie Únie;
b)
tovar prekladaný v rámci slobodného pásma alebo z neho priamo spätne vyvezený;
c)
dočasne uskladnený tovar, ktorý je priamo spätne vyvezený z priestorov na dočasné uskladnenie.
KAPITOLA 4
Predbežné colné vyhlásenie o výstupe
Článok 271
Podávanie predbežného colného vyhlásenia o výstupe
1. Ak sa má tovar prepraviť z colného územia Únie a ako vyhlásenie pred výstupom sa nepodáva colné vyhlásenie ani vyhlásenie o spätnom vývoze, na colnom úrade výstupu sa podáva predbežné colné vyhlásenie o výstupe.
Colné orgány môžu umožniť podanie predbežného colného vyhlásenia o výstupe na inom colnom úrade pod podmienkou, že tento úrad bezodkladne oznámi potrebné údaje colnému úradu výstupu alebo mu ich dá k dispozícii elektronicky.
2. Predbežné colné vyhlásenie o výstupe predkladá dopravca.
Bez ohľadu na povinnosti dopravcu môže predbežné colné vyhlásenie o výstupe namiesto dopravcu podať jedna z týchto osôb:
a)
vývozca alebo odosielateľ alebo iná osoba, v ktorej mene alebo na ktorej účet dopravca koná;
b)
akákoľvek osoba, ktorá môže daný tovar predložiť alebo zabezpečiť jeho predloženie colnému úradu výstupu.
3. Colné orgány môžu súhlasiť, aby sa na podanie predbežného colného vyhlásenia o výstupe mohli používať obchodné, prístavné alebo prepravné informačné systémy pod podmienkou, že obsahujú údaje potrebné na také vyhlásenie a že tieto údaje sú k dispozícii v stanovenej lehote pred tým, ako sa tovar prepraví z colného územia Únie.
4. Colné orgány môžu namiesto podania predbežného colného vyhlásenia o výstupe prijať podanie oznámenia a prístup k údajom predbežného colného vyhlásenia o výstupe v počítačovom systéme hospodárskeho subjektu.
Článok 272
Oprava a zrušenie platnosti predbežného colného vyhlásenia o výstupe
1. Deklarantovi sa na základe jeho žiadosti môže povoliť opraviť jeden alebo viac údajov uvedených v predbežnom colnom vyhlásení o výstupe po jeho podaní.
Opravu však nie je možné vykonať po ktorejkoľvek z nasledujúcich udalostí:
a)
ak colné orgány oznámili osobe, ktorá podala predbežné colné vyhlásenie o výstupe, že zamýšľajú vykonať prehliadku tovaru;
b)
ak colné orgány zistili, že jeden alebo viac údajov z predbežného vyhlásenia o výstupe je nepresných alebo neúplných;
c)
ak už colné orgány povolili prepustenie tovaru na výstup.
2. Ak sa tovar, na ktorý sa podalo predbežné colné vyhlásenie o výstupe, neprepravil z colného územia Únie, colné orgány zrušia platnosť tohto vyhlásenia v ktoromkoľvek z týchto prípadov:
a)
na žiadosť deklaranta;
b)
v lehote 150 dní po podaní vyhlásenia.
Článok 273
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov vymedzí procesné pravidlá na:
a)
podávanie predbežného colného vyhlásenia o výstupe podľa článku 271;
b)
opravu predbežného colného vyhlásenia o výstupe podľa článku 272 ods. 1 prvého pododseku;
c)
zrušenie platnosti predbežného colného vyhlásenia o výstupe podľa článku 272 ods. 2.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
KAPITOLA 5
Oznámenie o spätnom vývoze
Článok 274
Podávanie oznámenia o spätnom vývoze
1. Ak sa tovar, ktorý nie je tovarom Únie uvedený v článku 270 ods. 3 písm. b) a c), prepravuje z colného územia Únie a upúšťa sa od povinnosti podať naň predbežné colné vyhlásenie o výstupe, podá sa oznámenie o spätnom vývoze.
2. Oznámenie o spätnom vývoze podáva na colnom úrade výstupu tovaru osoba zodpovedná za predloženie tovaru pri výstupe v súlade s článkom 267 ods. 2.
3. Oznámenie o spätnom vývoze obsahuje údaje potrebné na skončenie colného režimu slobodné pásmo alebo na ukončenie dočasného uskladnenia.
Colné orgány môžu súhlasiť, aby sa na podanie oznámenia o spätnom vývoze mohli používať obchodné, prístavné alebo prepravné informačné systémy pod podmienkou, že obsahujú údaje potrebné na také oznámenie a že tieto údaje sú k dispozícii pred tým, ako sa tovar prepraví z colného územia Únie.
4. Colné orgány môžu namiesto podania oznámenia o spätnom vývoze prijať podanie oznámenia a prístup k údajom oznámenia o spätnom vývoze v počítačovom systéme hospodárskeho subjektu.
Článok 275
Oprava a zrušenie platnosti oznámenia o spätnom vývoze
1. Deklarantovi sa môže na základe žiadosti povoliť opraviť jeden alebo viac údajov uvedených v oznámení o spätnom vývoze po jeho podaní.
Opravu však nie je možné vykonať po ktorejkoľvek z nasledujúcich udalostí:
a)
ak colné orgány oznámili osobe, ktorá podala oznámenie o spätnom vývoze, že zamýšľajú vykonať prehliadku tovaru;
b)
ak colné orgány zistili, že jeden alebo viac údajov z oznámenia o spätnom vývoze je nepresných alebo neúplných;
c)
ak už colné orgány povolili prepustenie tovaru na výstup.
2. Ak sa tovar, na ktorý sa podalo oznámenie o spätnom vývoze, neprepravil z colného územia Únie, colné orgány zrušia platnosť tohto vyhlásenia v ktoromkoľvek z týchto prípadov:
a)
na žiadosť deklaranta;
b)
v lehote 150 dní po podaní oznámenia.
Článok 276
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia vymedzí prostredníctvom vykonávacích aktov procesné pravidlá na:
a)
podávanie oznámenia o spätnom vývoze podľa článku 274;
b)
opravu oznámenia o spätnom vývoze podľa článku 275 ods. 1 prvého pododseku;
c)
zrušenie platnosti oznámenia o spätnom vývoze podľa článku 275 ods. 2.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
KAPITOLA 6
Oslobodenie od vývozného cla
Článok 277
Oslobodenie od vývozného cla pri dočasne vyvezenom tovare Únie
Bez toho, aby bol dotknutý článok 259, na tovar Únie, ktorý sa dočasne vyváža z colného územia Únie, sa vzťahuje oslobodenie od vývozného cla, ak bude tento tovar spätne dovezený.
HLAVA IX
ELEKTRONICKÉ SYSTÉMY, ZJEDNODUŠENIA, DELEGOVANIE PRÁVOMOCI, POSTUP VÝBORU A ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
KAPITOLA 1
Vývoj elektronických systémov
Článok 278
Prechodné opatrenia
Iné prostriedky výmeny a uchovávania informácií ako techniky elektronického spracovania údajov uvedené v článku 6 ods. 1 možno používať prechodne, a najneskôr do 31. decembra 2020, ak elektronické systémy, ktoré sú potrebné na uplatňovanie ustanovení kódexu, ešte nie sú funkčné.
Článok 279
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 284, v ktorých vymedzí pravidlá výmeny a uchovávania údajov v situácii uvedenej v článku 278.
Článok 280
Pracovný program
1. Na podporu vývoja elektronických systémov uvedených v článku 278 a s cieľom upraviť zavádzanie prechodných období Komisia do 1. mája 2014 vypracuje pracovný program týkajúci sa vývoja a zavedenia elektronických systémov uvedených v článku 16 ods. 1.
2. Pracovný program uvedený v odseku 1 má tieto priority:
a)
harmonizovaná výmena informácií na základe medzinárodne akceptovaných dátových modelov a formátov správ;
b)
prepracovanie colných postupov a s nimi súvisiacich postupov s cieľom zvýšiť ich účinnosť, efektívnosť a jednotné uplatňovanie a znížiť náklady na dodržiavanie colných predpisov; a
c)
ponúknutie širokého rozsahu elektronických colných služieb hospodárskym subjektom, čím sa im umožní interakcia s colnými orgánmi ktoréhokoľvek členského štátu.
3. Pracovný program uvedený v odseku 1 sa pravidelne aktualizuje.
Článok 281
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia prijme prostredníctvom vykonávacích aktov pracovný program uvedený v článku 280.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
Ak výbor nevydá žiadne stanovisko, Komisia neprijme vykonávacie akty uvedené v odseku 1 a uplatňuje sa článok 5 ods. 4 tretí pododsek nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
KAPITOLA 2
Zjednodušenia pri uplatňovaní colných predpisov
Článok 282
Testy
Komisia môže jednému alebo viacerým členským štátom na ich žiadosť povoliť na obmedzený čas testovať zjednodušenia pri uplatňovaní colných predpisov, najmä ak sa týkajú informačných technológií. Tieto testy nesmú mať vplyv na uplatňovanie colných predpisov v členských štátoch, ktoré sa na takýchto testoch nezúčastňujú, a pravidelne sa hodnotia.
Článok 283
Prenos vykonávacích právomocí
Komisia prijme prostredníctvom vykonávacích aktov rozhodnutia uvedené v článku 282.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 285 ods. 4.
KAPITOLA 3
Delegovanie právomoci a postup výboru
Článok 284
Výkon delegovanej právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článkoch 2, 7, 10, 20, 24, 31, 36, 40, 62, 65, 75, 88, 99, 106, 115, 122, 126, 131, 142, 151, 156, 160, 164, 168, 175, 180,183, 186, 196, 206, 212, 213, 221, 224, 231, 235, 253, 265 a 279 sa Komisii udeľuje na obdobie piatich rokov od 30. októbra 2013. Komisia vypracuje správu týkajúcu sa delegovania právomoci najneskôr deväť mesiacov pred uplynutím tohto päťročného obdobia. Delegovanie právomoci sa automaticky predlžuje na rovnako dlhé obdobia, pokiaľ Európsky parlament alebo Rada nevznesú voči takémuto predĺženiu námietku najneskôr tri mesiace pred koncom každého obdobia.
3. Delegovanie právomoci uvedené v článkoch 2, 7, 10, 20, 24, 31, 36, 40, 62, 65, 75, 88, 99, 106, 115, 122, 126, 131, 142, 151, 156, 160, 164, 168, 175, 180, 183, 186, 157, 206, 212, 213, 221, 224, 231, 235, 253, 265 a 279 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci v ňom uvedenej. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt Európskemu parlamentu a Rade súčasne, a to hneď po jeho prijatí.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článkov 2, 7, 10, 20, 24, 31, 36, 40, 62, 65, 75, 88, 99, 106, 115, 122, 126, 131, 142, 151, 156, 160, 164, 168, 175, 180, 183, 186, 196, 206, 212, 213, 221, 224, 231, 235, 253, 232650 alebo 279 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku do dvoch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.
Článok 285
Postup výboru
1. Komisii pomáha Výbor pre colný kódex. Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 4 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
3. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 8 nariadenia (EÚ) č. 182/2011 v spojení s jeho článkom 4.
4. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
5. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 8 nariadenia (EÚ) č. 182/2011 v spojení s jeho článkom 5.
6. Ak sa má stanovisko výboru získať prostredníctvom písomného postupu a odkazuje sa na tento odsek, uvedený postup sa ukončí bez výsledku len vtedy, keď tak v lehote na vydanie stanoviska rozhodne predseda.
KAPITOLA 4
Záverečné ustanovenia
Článok 286
Zrušenie a zmena platných právnych predpisov
1. Nariadenie (ES) č. 450/2008 sa zrušuje.
2. Nariadenie (EHS) č. 3925/91, nariadenie (EHS) č. 2913/92 a nariadenie (ES) č. 1207/2001 sa zrušujú od dátumu uvedeného v článku 288 ods. 2.
3. Odkazy na zrušené nariadenia sa považujú za odkazy na toto nariadenie a znejú v súlade s tabuľkami zhody v prílohe.
4. Od 1. januára 2014 sa v článku 3 ods. 1 šiestej zarážke nariadenia (EHS) č. 2913/92 vypúšťa spojenie „a Mayotte“.
5. Od dátumu uvedeného v článku 288 ods. 2 sa vypúšťa prvá zarážka článku 9 ods. 1 písm. a) nariadenia (EHS) č. 2658/87.
Článok 287
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 288
Uplatňovanie
1. Články 2, 7, 8, 10, 11, 17, 20,21, 24, 25, 31, 32, 36, 37, 40, 41, 50, 52, 54, 58, 62, 63, 65, 66, 68, 75, 76, 88, 99, 100, 106, 107, 115, 122, 123, 126, 131, 132, 138, 142, 143, 151, 152, 156, 157, 160, 161, 164, 165, 168, 169, 175, 176, 178, 180, 181, 183, 184, 186, 187, 193, 196, 200, 206, 207, 209, 212, 213, 216, 217, 221, 222, 224, 225, 231, 232, 235, 236, 239, 253, 265, 266, 268, 273, 276, 279, 280, 281, 283, 284, 285 a 286 uplatňujú od 30. októbra 2013.
2. Iné články ako tie, ktoré sú uvedené v odseku 1, sa uplatňujú od 1. júna 2016.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Štrasburgu 9. októbra 2013