SMĚRNICE RADY 2014/48/EU
ze dne 24. března 2014,
kterou se mění směrnice 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor v podobě úrokových plateb
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 115 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2003/48/ES (3) se v členských státech uplatňuje od 1. července 2005 a během prvních třech let používání se v rámci omezení daných její oblastí působnosti ukázala jako účinná. Z první zprávy Komise ze dne 15. září 2008 o jejím uplatňování však vyplývá, že plně neuspokojuje ambice vyjádřené v závěrech přijatých Radou jednomyslně na jejím zasedání ve dnech : 26. a 27. listopadu 2000. Konkrétně se směrnice nevztahuje na určité finanční nástroje, které jsou rovnocenné cenným papírům nesoucím úroky, a určité nepřímé prostředky pro držení cenných papírů nesoucích úroky.
(2)
Aby se lépe dosáhlo cíle směrnice 2003/48/ES, je nutno v prvé řadě zlepšit kvalitu informací používaných ke zjištění totožnosti a bydliště skutečných vlastníků. Platební zprostředkovatel by měl v této souvislosti použít jak datum a místo narození, tak případně daňové identifikační číslo nebo jeho ekvivalent přidělený členskými státy. Směrnice 2003/48/ES neukládá členským státům povinnost zavést daňová identifikační čísla. V této souvislosti by rovněž měly být zlepšeny informace týkající se společných účtů a jiné případy sdíleného skutečného vlastnictví.
(3)
Směrnice 2003/48/ES se vztahuje pouze na úrokové platby provedené přímo ve prospěch fyzických osob s bydlištěm v Unii. Tyto fyzické osoby tudíž mohou obcházet směrnici 2003/48/ES tím, že použijí nastrčenou právnickou osobu nebo právní uspořádání, a to zejména takové, které jsou usazeny v jurisdikci, kde zdanění příjmů vyplácených tomuto subjektu či uspořádání není zajištěno. S ohledem na opatření proti praní peněz stanovené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES (4) je proto vhodné požadovat, aby platební zprostředkovatelé uplatňovali „transparentní přístup“ (tzv. look-through approach) u plateb vyplácených určitým subjektům nebo právním uspořádáním usazeným nebo majícím místo skutečného vedení v některých zemích nebo na některých územích, kde se směrnice 2003/48/ES nebo opatření za stejným nebo rovnocenným účelem neuplatňují. Platební zprostředkovatelé by měli používat informace, které mají k dispozici o skutečném vlastníkovi (skutečných vlastnících) takových subjektů či právních uspořádání, aby se zajistilo, že se uplatní směrnice 2003/48/ES, jestliže takto identifikovaným skutečným vlastníkem je fyzická osoba s bydlištěm v jiném členském státě než v tom, ve kterém je usazen platební zprostředkovatel. Za účelem omezení administrativní zátěže platebních zprostředkovatelů by měl být vypracován orientační seznam subjektů a právních uspořádání ve třetích zemích a jurisdikcích, jichž se toto opatření týká.
(4)
Rovněž by se nemělo připustit obcházení směrnice 2003/48/ES cestou umělého vytváření kanálů pro výplaty úroků prostřednictvím hospodářského subjektu usazeného mimo Unii. Je proto potřeba konkrétně stanovit povinnosti hospodářských subjektů v případě, kdy jsou si tyto hospodářské subjekty vědomy toho, že úroková platba vyplacená subjektu, který je usazen mimo územní působnost směrnice 2003/48/ES, je provedena ve prospěch fyzické osoby, o níž je jim známo, že má bydliště v jiném členském státě, a již lze považovat za jejich zákazníka. Za těchto okolností by jednání těchto hospodářských subjektů mělo být považováno za jednání platebních zprostředkovatelů. To by zejména napomohlo předcházet možnému zneužívání mezinárodní sítě finančních institucí, a to poboček, dceřiných společností a přidružených nebo holdingových společností k obcházení směrnice 2003/48/ES.
(5)
S ohledem na zkušenosti se zvyšuje potřeba vyjasnění povinnosti jednat jako platební zprostředkovatel v okamžiku přijetí úrokové platby. Zejména je nutno jasně určit zprostředkovatelské struktury, které této povinnosti podléhají. Subjekty a právní uspořádání nepodléhající účinnému zdanění by měly v okamžiku přijetí jakékoliv úrokové platby od jakéhokoliv hospodářského subjektu v předcházející části řetězce uplatňovat ustanovení směrnice 2003/48/ES. Orientační seznam takových subjektů a právních uspořádání v každém členském státě usnadní provádění nových ustanovení.
(6)
Z první zprávy o uplatňování směrnice 2003/48/ES vyplývá, že je možné ji obcházet s využitím finančních nástrojů, které jsou s ohledem na úroveň rizika, pružnost a dohodnutou návratnost rovnocenné pohledávkám. Proto je nutno zajistit, aby se uvedená směrnice nevztahovala pouze na úroky, ale také na jiné v podstatě rovnocenné příjmy.
(7)
Podobně by do oblasti působnosti směrnice 2003/48/ES měly být zahrnuty některé smlouvy o životním pojištění, které obsahují záruky návratnosti příjmů nebo jejichž plnění z více než 40 % závisí na příjmech z pohledávek nebo na rovnocenných příjmech, na které se vztahuje uvedená směrnice.
(8)
Pokud jde o investiční fondy usazené v Unii, směrnice 2003/48/ES se v současnosti vztahuje pouze na příjmy získané prostřednictvím subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) povolených v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (5), která mimo jiné zrušila a nahradila směrnici Rady 85/611/EHS (6). Rovnocenné příjmy ze subjektů nepatřících mezi SKIPCP spadají do oblasti působnosti směrnice 2003/48/ES pouze v případě, kdy subjekty nepatřící mezi SKIPCP jsou subjekty bez právní subjektivity, a tudíž jednají v okamžiku přijetí úrokové platby jako platební zprostředkovatelé. Aby bylo zajištěno použití stejných pravidel u všech investičních fondů nebo režimů, a to nezávisle na jejich právní formě, měl by být odkaz na směrnici 85/611/EHS uvedený ve směrnici 2003/48/ES nahrazen odkazem na jejich registraci v souladu s právem jakéhokoliv členského státu nebo na jejich statut fondu či zakládací dokumenty, které se řídí právem některého z členských států. Dále by mělo být zajištěno rovné zacházení s ohledem na Smlouvu o Evropském hospodářském prostoru.
(9)
Pokud jde o investiční fondy neusazené v některém členském státě Evropské unie nebo Evropského hospodářského prostoru, je třeba vyjasnit, že směrnice zahrnuje úroky a rovnocenné příjmy ze všech takových fondů bez ohledu na jejich právní formu a na způsob, jakým do nich investoři investují.
(10)
Měla by být vyjasněna definice úrokové platby, aby bylo jasné, že nejen přímé investice do pohledávek, ale také nepřímé investice jsou při výpočtu podílu aktiv investovaných do těchto nástrojů vzaty v potaz. Kromě toho by za účelem snadnějšího použití směrnice 2003/48/ES platebními zprostředkovateli na příjmy plynoucí ze subjektů kolektivního investování, které jsou usazeny v jiných zemích, mělo být objasněno, že se výpočet složení aktiv s ohledem na zacházení s určitými příjmy těchto subjektů řídí pravidly stanovenými v členském státě Evropské unie nebo Evropského hospodářského prostoru, ve kterém jsou tyto subjekty usazeny.
(11)
Pozitivní stránky mají jak postup, při němž je předloženo potvrzení a který umožňuje skutečným vlastníkům majícím bydliště pro daňové účely v jednom členském státě vyhnout se uplatnění srážkové daně z úrokových plateb obdržených v členském státě uvedeném v čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/48/ES, tak alternativní postup, který spočívá ve zmocnění k poskytnutí informací státu, v němž má skutečný vlastník své bydliště. Avšak postup spočívající ve zmocnění k poskytnutí informací je pro skutečného vlastníka méně zatěžující, a proto je vhodné, aby si skuteční vlastníci mohli svůj postup zvolit.
(12)
Členské státy by měly poskytovat příslušné statistické údaje o uplatňování směrnice 2003/48/ES s cílem zlepšit kvalitu informací, které má Komise k dispozici k vyhotovení zprávy o uplatňování směrnice předkládané Radě každé tři roky.
(13)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (7) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Evropské unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(14)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení směrnice 2003/48/ES by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (8).
(15)
Jelikož cílů této směrnice, totiž zajištění účinného zdanění příjmů z úspor v podobě přeshraničních úrokových plateb, které jsou obecně ve všech členských státech zahrnuty do zdanitelného příjmu fyzických osob s bydlištěm pro daňové účely v členských státech, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich z důvodu rozsahu opatření může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(16)
Směrnice 2003/48/ES by měla být změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2003/48/ES se mění takto:
1)
V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby platební zprostředkovatelé a jiné hospodářské subjekty usazené na jejich území nebo případně mající na jejich území místo skutečného vedení splnili povinnosti nezbytné k provádění této směrnice, a to bez ohledu na místo usazení dlužníka, z jehož dluhu úrokové platby plynou.“
2)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 1a
Vymezení některých pojmů
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
‚hospodářským subjektem‘ úvěrová nebo finanční instituce, jakákoli jiná právnická osoba či fyzická osoba, která při výkonu svých profesních činností pravidelně nebo příležitostně provádí nebo připisuje úrokové platby ve smyslu této směrnice;
b)
‚místem skutečného vedení‘ subjektu s právní subjektivitou či bez právní subjektivity místo, kde jsou přijímána klíčová manažerská rozhodnutí nezbytná pro výkon činností tohoto subjektu jako celku. Pokud se taková rozhodnutí přijímají ve více než jedné zemi nebo jurisdikci, za místo skutečného vedení se považuje místo, kde je přijímána většina klíčových manažerských rozhodnutí týkajících se aktiv, z nichž plynou úrokové platby ve smyslu této směrnice;
c)
‚místem skutečného vedení‘ svěřenectví nebo jiného právního uspořádání:
i)
místo trvalého bydliště fyzické osoby, která nese hlavní odpovědnost za klíčová manažerská rozhodnutí týkající se aktiv takového právního uspořádání, nebo v případě svěřenectví místo trvalého bydliště svěřenského správce. Pokud má takovou hlavní odpovědnost více fyzických osob, za místo skutečného vedení se považuje místo trvalého bydliště osoby, která nese hlavní odpovědnost za většinu klíčových manažerských rozhodnutí týkajících se aktiv, z nichž plynou úrokové platby ve smyslu této směrnice, nebo
ii)
místo, kde právnická osoba nesoucí hlavní odpovědnost za správu aktiv daného právního uspořádání a v případě svěřenectví, kde svěřenský správce přijímá klíčová manažerská rozhodnutí týkající se takových aktiv. Pokud se klíčová manažerská rozhodnutí přijímají ve více než jedné zemi nebo jurisdikci, za místo skutečného vedení se považuje místo, kde je přijímána většina klíčových manažerských rozhodnutí týkajících se aktiv, z nichž plynou úrokové platby ve smyslu této směrnice;
d)
označením ‚podléhá účinnému zdanění‘ skutečnost, že subjekt nebo právní uspořádání má povinnost k dani ze všech svých příjmů nebo jejich části připadající na jeho účastníky, kteří nemají v daném státě bydliště, včetně veškerých úrokových plateb.“
3)
Článek 2 se nahrazuje tímto:
„Článek 2
Definice skutečného vlastníka
1. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 až 4, pro účely této směrnice se ‚skutečným vlastníkem‘ rozumí jakákoli fyzická osoba, která přijme úrokovou platbu, nebo fyzická osoba, v jejíž prospěch je taková platba připsána, pokud neprokáže, že úroková platba nebyla provedena nebo připsána v její prospěch, a že tedy tato osoba:
a)
jedná jako platební zprostředkovatel ve smyslu čl. 4 odst. 1;
b)
jedná jménem subjektu s právní subjektivitou nebo bez právní subjektivity a hospodářskému subjektu, který provádí či připisuje úrokovou platbu, oznámí název (jméno), právní formu a adresu místa usazení subjektu a případně také adresu místa skutečného vedení subjektu, pokud se toto místo nachází v jiné zemi nebo jurisdikci;
c)
jedná jménem právního uspořádání a hospodářskému subjektu, který provádí či připisuje úrokovou platbu, oznámí případný název (jméno), právní formu, adresu místa skutečného vedení právního uspořádání a název právnické osoby nebo jméno fyzické osoby podle čl. 1a písm. c), nebo
d)
jedná jménem jiné fyzické osoby, která je skutečným vlastníkem, a v souladu s čl. 3 odst. 2 informuje platebního zprostředkovatele o totožnosti tohoto skutečného vlastníka.
2. Pokud má platební zprostředkovatel informace naznačující, že fyzická osoba, která přijímá úrokovou platbu nebo v jejíž prospěch je platba připsána, možná není skutečným vlastníkem, a v případě, že se na tuto fyzickou osobu nevztahuje odst. 1 písm. a), b) nebo c), přijme platební zprostředkovatel přiměřená opatření, aby zjistil totožnost skutečného vlastníka v souladu s čl. 3 odst. 2. Není-li platební zprostředkovatel schopen zjistit totožnost skutečného vlastníka, považuje za skutečného vlastníka danou fyzickou osobu.
3. V případě, že hospodářský subjekt, který rovněž spadá do oblasti působnosti článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES (*1), provádí či připisuje úrokovou platbu ve prospěch subjektu či právního uspořádání, které nepodléhají účinnému zdanění a které jsou usazeny nebo mají místo skutečného vedení v zemi nebo jurisdikci mimo území vymezené v článku 7 této směrnice a mimo územní působnost dohod a předpisů stanovících totožná opatření nebo opatření rovnocenná opatřením uvedené směrnice, použije se druhý až pátý pododstavec tohoto odstavce.
Platba se považuje za provedenou nebo připsanou přímo ve prospěch každé fyzické osoby, která má bydliště v jiném členském státě než hospodářský subjekt a je v čl. 3 bodě 6 směrnice 2005/60/ES definována jako skutečný vlastník daného subjektu či právního uspořádání. Totožnost dané fyzické osoby se zjistí podle opatření hloubkové kontroly klienta uvedených v článku 7 a čl. 8 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice. Daná fyzická osoba se rovněž považuje za skutečného vlastníka pro účely této směrnice.
Pro účely prvního pododstavce se má za to, že kategorie subjektů a právních uspořádání uvedené na orientačním seznamu přílohy I nepodléhají účinnému zdanění.
Na základě informací oznámených kteroukoli fyzickou osobou jednající jménem daného subjektu nebo právního uspořádání zejména v souladu s odst. 1 písm. b) a c), nemá-li hospodářský subjekt k dispozici spolehlivější informace, z nichž vyplývá, že obdržené informace jsou pro účely použití tohoto odstavce nesprávné nebo neúplné, zjistí hospodářský subjekt uvedený v prvním pododstavci právní formu a místo usazení nebo případně místo skutečného vedení tohoto subjektu nebo právního uspořádání.
Pokud určitý subjekt nebo právní uspořádání nespadá do kategorií uvedených v příloze I nebo pokud do těchto kategorií spadá, avšak prohlašuje, že podléhá účinnému zdanění, zjistí hospodářský subjekt uvedený v prvním pododstavci, zda daný subjekt nebo právní uspořádání podléhá účinnému zdanění, na základě skutečností, které jsou obecně známy, nebo na základě úředních dokumentů předložených subjektem nebo právním uspořádáním nebo zpřístupněných prostřednictvím opatření hloubkové kontroly klientů přijatých v souladu se směrnicí 2005/60/ES.
4. Pokud se subjekt nebo právní uspořádání považuje za platebního zprostředkovatele v okamžiku přijetí úrokové platby nebo jejího připsání v souladu s čl. 4 odst. 2, má se za to, že daná úroková platba vznikla níže uvedeným fyzickým osobám, které se pro účely této směrnice považují za skutečné vlastníky:
a)
jakékoli fyzické osobě, která je oprávněna k přijetí příjmů z aktiv, z nichž daná platba plyne, nebo k přijetí jiných aktiv představujících takovou platbu v okamžiku, kdy daný subjekt nebo právní uspořádání obdrží příslušnou platbu, nebo kdy je platba připsána v jeho prospěch, v poměru k nároku takové osoby ohledně takového příjmu;
b)
pro jakoukoli část příjmu z aktiv, z nichž daná platba plyne, nebo z jiných aktiv představujících takovou platbu, k níž není oprávněna žádná z fyzických osob uvedených v písmenu a) v okamžiku, kdy daný subjekt nebo právní uspořádání obdrží příslušnou platbu nebo je tato platba připsána na jejich účet, jakákoli fyzická osoba, která přímo nebo přímo přispěla k aktivům dotčeného subjektu nebo právního uspořádání, bez ohledu na to, zda má taková fyzická osoba nárok na aktiva nebo příjmy subjektu nebo právního uspořádání;
c)
nemá-li žádná z fyzických osob podle písmene a) nebo b) společně nebo jednotlivě nárok na všechny příjmy z aktiv, z nichž plynou takové platby nebo z jiných aktiv představujících takovou platbu v okamžiku přijetí nebo připsání úrokové platby, jakékoli fyzické osobě, v poměru k jejímu nároku ohledně takového přijmu, která později získá nárok na všechna aktiva nebo jejich části, z nichž daná úroková platba plyne, nebo na jiná aktiva představující takovou úrokovou platbu. Celková výše úrokové platby, která se považuje za vzniklou takové fyzické osobě, nepřesáhne výši úrokové platby přijaté daným subjektem nebo právním uspořádáním nebo jim připsané, po odečtení jakékoli části připadající v souladu s tímto odstavcem fyzické osobě uvedené v písmenu a) nebo b).
(*1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu (Úř. věst. L 309, 25.11.2005, s. 15).“"
4)
Články 3 a 4 se nahrazují tímto:
„Článek 3
Totožnost a bydliště skutečných vlastníků
1. Každý členský stát přijme postupy nezbytné k tomu, aby mohl platební zprostředkovatel zjistit pro účely článků 8 až 12 totožnost a bydliště skutečných vlastníků, a zajistí na svém území používání těchto postupů.
Tyto postupy musejí být v souladu s minimálními požadavky stanovenými v odstavcích 2 a 3.
2. Platební zprostředkovatel zjistí totožnost skutečného vlastníka na základě minimálních požadavků, které se liší podle počátku vztahů mezi platebním zprostředkovatelem a skutečným vlastníkem, takto:
a)
u smluvních vztahů vzniklých před 1. lednem 2004 zjistí platební zprostředkovatel totožnost skutečného vlastníka vyjádřenou jeho jménem a adresou na základě informací, jež má k dispozici, a to zejména na základě předpisů platných v členském státě, v němž je platební zprostředkovatel usazen, a v souladu se směrnicí 2005/60/ES;
b)
u smluvních vztahů vzniklých k 1. lednu 2004 nebo později nebo u transakcí provedených v této době bez existence smluvního vztahu zjistí platební zprostředkovatel totožnost skutečného vlastníka vyjádřenou jeho jménem, adresou, datem a místem narození a, v souladu se seznamem uvedeným v odstavci 4, daňovým identifikačním číslem nebo jeho ekvivalentem přiděleným členským státem, v němž má skutečný vlastník bydliště pro daňové účely. Pokud jde o smluvní vztahy vzniklé před 1. červencem 2015 nebo transakce provedené v této době bez existence smluvních vztahů, informace o dnu a místě narození se vyžadují pouze v případě, že není k dispozici takové daňové identifikační číslo nebo jeho ekvivalent.
Údaje uvedené v písmenu b) prvního pododstavce se zjistí na základě cestovního pasu nebo úředního průkazu totožnosti či jakéhokoli jiného úředního dokladu totožnosti, případně podle seznamu uvedeného v odstavci 4, předloženého skutečným vlastníkem. Pokud není jakýkoliv z těchto údajů uveden v těchto dokumentech, bude zjištěn na základě jakéhokoli jiného průkazného dokladu totožnosti předloženého skutečným vlastníkem.
3. V případě, kdy skutečný vlastník dobrovolně předloží potvrzení o daňové rezidenci vydané příslušným orgánem určité země během tří let přede dnem platby nebo pozdějším dnem, kdy se má za to, že platba je připsána skutečnému vlastníkovi, se za jeho bydliště považuje tato země. Pokud tak neučiní, za jeho bydliště se považuje země, v níž má trvalé bydliště. Platební zprostředkovatel zjistí trvalé bydliště skutečného vlastníka na základě těchto minimálních požadavků:
a)
u smluvních vztahů vzniklých před 1. lednem 2004 zjistí platební zprostředkovatel současné trvalé bydliště skutečného vlastníka na základě nejlepších informací, které má k dispozici, zejména na základě předpisů platných v členském státě, v němž je usazen, a směrnice 2005/60/ES;
b)
u smluvních vztahů vzniklých k 1. lednu 2004 a později nebo u transakcí provedených v této době bez existence smluvního vztahu zjistí platební zprostředkovatel současné trvalé bydliště skutečného vlastníka z adresy získané na základě použití postupů pro zjišťování totožnosti uvedených v odst. 2 písm. b) prvního pododstavce, která se aktualizuje na základě nejnovější dokumentace, kterou má platební zprostředkovatel k dispozici.
V případě uvedeném v písmenu b) prvního pododstavce, pokud skuteční vlastníci předkládají cestovní pas nebo úřední průkaz totožnosti či jakýkoli jiný úřední doklad totožnosti vystavený členským státem a pokud jsou podle vlastního prohlášení osobami s bydlištěm ve třetí zemi, se bydliště zjistí na základě potvrzení o daňovém bydlišti vystaveného během tří let přede dnem platby nebo pozdějším dnem, kdy se má za to, že platba je připsána skutečnému vlastníku, vydal příslušný orgán třetí země, v níž má daný skutečný vlastník podle vlastního prohlášení bydliště. Pokud takové potvrzení není předloženo, má se za to, že se bydliště skutečného vlastníka nachází v členském státě, který vydal cestovní pas, úřední průkaz totožnosti nebo jiný úřední doklad totožnosti. U skutečných vlastníků, u nichž má platební zprostředkovatel k dispozici úřední dokumentaci prokazující, že tyto osoby mají bydliště pro daňové účely v jiné zemi, než v zemi svého trvalého bydliště z důvodu výsad souvisejících s jejich diplomatickým statusem či jinými mezinárodně dohodnutými pravidly, se bydliště zjistí na základě této úřední dokumentace, kterou má platební zprostředkovatel k dispozici.
4. Každý členský stát přidělující daňová identifikační čísla nebo jejich ekvivalent uvědomí do 31. prosince 2014 Komisi o struktuře a formátu těchto čísel i o úřední dokumentaci obsahující informace o přidělených identifikačních číslech. Každý členský stát rovněž Komisi uvědomí o veškerých změnách, k nimž v této souvislosti dojde. Komise sestaví přehled obdržených informací a zveřejní jej v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Platební zprostředkovatelé
1. Hospodářský subjekt, který je usazen v jednom členském státě a který provádí úrokovou platbu nebo ji připisuje přímo ve prospěch skutečného vlastníka, je pro účely této směrnice považován za platebního zprostředkovatele.
Pro účely tohoto odstavce není podstatné, zda je dotčený hospodářský subjekt dlužníkem pohledávky či emitentem cenného papíru, z něhož plynou příjmy, nebo hospodářským subjektem, který byl dlužníkem nebo emitentem či skutečným vlastníkem pověřen platbu těchto příjmů provést nebo připsat.
Hospodářský subjekt usazený v členském státě se pro účely této směrnice rovněž považuje za platebního zprostředkovatele, jestliže jsou splněny tyto podmínky:
a)
provádí úrokovou platbu nebo ji připisuje ve prospěch jiného hospodářského subjektu, včetně stálé provozovny nebo dceřiné společnosti prvního hospodářského subjektu, usazeného mimo území uvedené v článku 7 a mimo územní působnost dohod a předpisů stanovících stejná opatření nebo opatření rovnocenná opatřením stanoveným v této směrnici, a
b)
první hospodářský subjekt má důvod se na základě dostupných informací domnívat, že druhý hospodářský subjekt vyplatí příjmy či připíše tuto platbu přímo ve prospěch skutečného vlastníka, kterým je fyzická osoba, o níž je prvnímu hospodářskému subjektu známo, že má s ohledem na článek 3 bydliště v jiném členském státě.
Pokud jsou podmínky uvedené v písmenu a) a b) prvního pododstavce splněny, platba provedená či připsaná prvním hospodářským subjektem se považuje za provedenou či připsanou přímo ve prospěch skutečného vlastníka uvedeného v písmenu b) uvedeného pododstavce.
2. Subjekt či právní uspořádání mající místo skutečného vedení v rámci určitého členského státu a nepodléhající účinnému zdanění na základě obecných pravidel pro přímé zdanění použitelných buď v tomto členském státě nebo v členském státě usazení nebo v jiné zemi nebo jurisdikci, v němž jinak sídlí pro daňové účely, je považován za platebního zprostředkovatele v okamžiku přijetí úrokové platby či jejího připsání.
Pro účely tohoto odstavce se má za to, že kategorie subjektů a právních uspořádání uvedené na orientačním seznamu přílohy II nepodléhají účinnému zdanění.
Pokud určitý subjekt nebo právní uspořádání nepatří do žádné z kategorií uvedených v orientačním seznamu přílohy II nebo pokud jsou v této příloze uvedeny, avšak prohlašují, že podléhají účinnému zdanění, zjistí hospodářský subjekt, zda daný subjekt nebo právní uspořádání podléhá účinnému zdanění, na základě skutečností, které jsou obecně známy, nebo na základě úředních dokumentů předložených tímto subjektem nebo právním uspořádáním nebo zpřístupněných prostřednictvím opatření hloubkové kontroly klientů přijatých v souladu se směrnicí 2005/60/ES.
Hospodářský subjekt, který je usazen v některém členském státě a který provádí či připisuje úrokovou platbu ve prospěch subjektu nebo právního uspořádání podle tohoto odstavce a který má místo skutečného vedení v členském státě jiném, než je stát, v němž je hospodářský subjekt usazen, sdělí příslušnému orgánu svého členského státu usazení s využitím údajů uvedených v čl. 2 odst. 3 čtvrtém pododstavci nebo jiných dostupných údajů tyto informace:
i)
pokud existuje, název subjektu nebo právního uspořádání,
ii)
jeho právní formu,
iii)
místo jeho skutečného vedení,
iv)
celkovou výši úrokové platby stanovené v souladu s článkem 8, která je subjektu nebo právnímu uspořádání vyplacena nebo připsána,
v)
datum poslední úrokové platby.
Fyzické osoby považované za skutečné vlastníky úrokové platby provedené nebo připsané ve prospěch subjektů nebo právních uspořádání podle prvního pododstavce tohoto odstavce se určí v souladu s pravidly stanovenými v čl. 2 odst. 4. Použije-li se čl. 2 odst. 4 písm. c) uvedeného článku, pak daný subjekt nebo právní uspořádání vždy, když fyzická osoba později získá nárok na aktiva, z nichž daná úroková platba plyne, nebo na jiná aktiva představující tuto úrokovou platbu, poskytne příslušnému orgánu členského státu, v němž má místo skutečného vedení, informace uvedené v čl. 8 odst. 1 druhém pododstavci. Subjekt nebo právní uspořádání svému příslušnému orgánu rovněž oznámí každou změnu místa skutečného vedení.
Povinnosti uvedené v pátém pododstavci platí 10 let ode dne přijetí nebo připsání poslední úrokové platby daným subjektem nebo právním uspořádáním nebo od posledního dne, kdy fyzická osoba získala nárok na aktiva, z nichž daná úroková platba plyne, nebo na jiná aktiva představující tuto úrokovou platbu, podle toho, co nastane později.
Pokud bylo v případě, kdy se použije čl. 2 odst. 4 písm. c), místo skutečného vedení subjektu nebo právního uspořádání přesunuto do jiného členského státu, příslušný orgán prvního členského státu sdělí příslušnému orgánu nového členského státu tyto informace:
i)
výši úrokové platby přijaté subjektem nebo právním uspořádáním nebo v jejich prospěch připsané, která dosud nebyla zahrnuta do předchozích nároků na příslušná aktiva,
ii)
datum, kdy byla poslední úroková platba daným subjektem nebo právním uspořádáním přijata nebo v jejich prospěch připsána, nebo poslední den, kdy fyzická osoba získala nárok na veškerá aktiva nebo jejich část, z nichž daná úroková platba plyne, nebo na jiná aktiva představující tuto úrokovou platbu, podle toho, co nastane později.
Tento odstavec se nepoužije, jestliže subjekt či právní uspořádání prokáže, že jde o jeden z těchto případů:
a)
jedná se o subjekt kolektivního investování či jiný fond či režim kolektivního investování ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. d) bodu i) a iii) nebo písm. e) bodu i) a iii);
b)
jedná se o instituci poskytující penzijní či pojišťovací služby nebo o podnik, který tato instituce pověřila správou svých aktiv;
c)
na základě postupů použitelných v členském státě, ve kterém má bydliště pro daňové účely nebo místo skutečného vedení, je uznán(o) za subjekt či právní uspořádání osvobozené od účinného zdanění podle obecných pravidel pro přímé zdanění, neboť slouží výhradně veřejně prospěšným dobročinným účelům;
d)
představuje sdílené skutečné vlastnictví, u něhož hospodářský subjekt provádějící či připisující platbu zjistil totožnost a bydliště všech skutečných vlastníků v souladu s článkem 3, a tudíž daný hospodářský subjekt je platebním zprostředkovatelem v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
3. Subjekt uvedený v odstavci 2, který se podobá subjektu kolektivního investování nebo fondu nebo režimu kolektivního investování podle odst. 2 písm. a) osmého pododstavce má možnost, aby se s ním pro účely této směrnice zacházelo jako s takovým subjektem, investičním fondem nebo režimem.
Pokud subjekt využije možnost uvedenou v prvním pododstavci tohoto odstavce, členský stát, v němž se nachází místo skutečného vedení tohoto subjektu, vystaví za tímto účelem potvrzení. Subjekt předloží toto potvrzení hospodářskému subjektu, který provádí nebo připisuje úrokovou platbu. Hospodářský subjekt je v takovém případě osvobozen od povinností stanovených v odst. 2 čtvrtém pododstavci.
Aby se zajistilo účinné uplatňování této směrnice, stanoví členské státy ohledně možnosti uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce podrobná pravidla určená pro subjekty, jejichž místo skutečného vedení se nachází na území těchto států.“
5)
Článek 6 se nahrazuje tímto:
„Článek 6
Definice úrokové platby
1. Pro účely této směrnice se ‚úrokovou platbou‘ rozumí:
a)
vyplacené nebo na účet připsané úroky, které souvisejí s pohledávkami jakéhokoliv druhu, ať zajištěných či nezajištěných zástavním právem na nemovitosti a majících či nemajících právo účasti na zisku dlužníka, a zvláště, příjmy z vládních cenných papírů a příjmy z obligací nebo dluhopisů, včetně prémií a výher, které se vážou k těmto cenným papírům, obligacím nebo dluhopisům; penále ukládané za pozdní platbu se za úrokovou platbu nepovažuje;
b)
jakékoliv vyplacené nebo realizované či na účet připsané příjmy, které souvisejí s cennými papíry jakéhokoliv druhu, s výjimkou případů, kdy se tyto příjmy přímo považují za úrokovou platbu v souladu s písmeny a), c), d) nebo e), a pokud
i)
podmínky návratnosti kapitálu definované ke dni emise zahrnují závazek vůči investorovi, že na konci doby platnosti obdrží nejméně 95 % investovaného kapitálu, nebo
ii)
podmínky definované ke dni emise stanoví souvislost alespoň 95 % příjmu z cenného papíru s úrokem nebo příjmem druhu uvedeného v písmenu a), c), d) nebo e);
c)
úroky vzniklé nebo kapitalizované při převodu, splacení nebo zpětném odkupu pohledávek uvedených v písmenu a) a jakékoliv příjmy vzniklé či kapitalizované při převodu, splacení nebo zpětném odkupu cenných papírů uvedených v písmenu b);
d)
příjmy plynoucí z plateb uvedených v písmenu a), b) nebo c) tohoto odstavce prováděných přímo či nepřímo prostřednictvím subjektu nebo právního uspořádání uvedeného v čl. 4 odst. 2, pokud jsou rozdělovány kterýmkoliv z těchto subjektů:
i)
subjekty kolektivního investování nebo jinými fondy či režimy kolektivního investování, jež jsou buď registrovány jako takové v souladu s právem jakéhokoliv členského státu nebo zemí Evropského hospodářského prostoru, které nejsou členy Unie, nebo mají statut fondu či zakládací dokumenty, které se řídí právem některého z těchto států či zemí, které se týká fondů nebo režimů kolektivního investování. Toto platí bez ohledu na právní formu těchto subjektů, fondů nebo režimů a bez ohledu na jakékoliv omezení vztahující se na omezenou skupinu investorů při nákupu, převodu či zpětném odkupu jeho akcií či podílů,
ii)
subjekty uplatňující možnost uvedenou v čl. 4 odst. 3,
iii)
v jakémkoli fondu či režimu kolektivního investování usazeném mimo území uvedené v článku 7 a mimo Evropský hospodářský prostor. Toto platí bez ohledu na právní formu těchto subjektů, fondů nebo režimů a bez ohledu na jakékoliv omezení vztahující se na omezenou skupinu investorů při nákupu, převodu či zpětném odkupu jeho akcií či podílů;
e)
příjmy z převodu, splacení nebo zpětného odkupu akcií či podílů v níže uvedených subjektech, investičních fondech či režimech, pokud investují přímo či nepřímo prostřednictvím jiných takových subjektů, fondů nebo režimů nebo prostřednictvím subjektů nebo právních uspořádání uvedených v čl. 4 odst. 2 více než 40 % svých aktiv do pohledávek uvedených v písmenu a) tohoto odstavce nebo do cenných papírů uvedených v jeho písmenu b):
i)
v subjektech kolektivního investování nebo jiných fondech či režimech kolektivního investování, jež jsou buď registrovány jako takové v souladu s právem jakéhokoliv členského státu nebo zemí Evropského hospodářského prostoru, které nejsou členy Unie, nebo mají statut fondu či zakládací dokumenty, které se řídí právem některého z těchto států či zemí, které se týká fondů nebo režimů kolektivního investování. Toto platí bez ohledu na právní formu těchto subjektů, fondů nebo režimů a bez ohledu na jakékoliv omezení vztahující se na omezenou skupinu investorů při nákupu, převodu či zpětném odkupu jeho akcií či podílů,
ii)
subjekty uplatňující možnost uvedenou v čl. 4 odst. 3,
iii)
v jakémkoli fondu či režimu kolektivního investování usazeném mimo území uvedené v článku 7 a mimo Evropský hospodářský prostor. Toto platí bez ohledu na právní formu těchto subjektů, fondů nebo režimů a bez ohledu na jakékoliv omezení vztahující se na omezenou skupinu investorů při nákupu, převodu či zpětném odkupu jeho akcií či podílů.
Pro účely tohoto písmene se aktiva subjektů kolektivního investování nebo subjektů nebo investičních fondů či režimů, která jsou tyto subjekty, fondy a režimy povinny podle svých dohod, smluv nebo jiné právní dokumentace držet jako zajištění, aby mohly splnit své investiční cíle, a na nichž se investor nijak nepodílí a nemá vůči nim žádné právní nároky, nepovažují za pohledávky podle písmene a) ani cenné papíry podle písmene b);
f)
plnění ze smlouvy o životním pojištění, pokud:
i)
smlouva zaručuje návratnost příjmů, nebo
ii)
skutečné plnění smlouvy je z více než 40 % vázáno na úroky nebo příjmy uvedené v písmenech a), b), c), d) a e).
Pro účely tohoto písmene se jakákoli částka splacení nebo dílčího splacení ze strany poskytovatele životního pojištění přede dnem splatnosti smlouvy o životním pojištění i jakákoli částka vyplacená poskytovatelem životního pojištění, které převyšují úhrn veškerých plateb provedených ve prospěch poskytovatele životního pojištění na základě stejné smlouvy o životním pojištění, považují za plnění ze smlouvy o životním pojištění. V případě úplného nebo částečného převodu životního pojištění na třetí osobu se hodnota převáděné smlouvy převyšující úhrn veškerých plateb ve prospěch poskytovatele životního pojištění rovněž považuje za plnění ze smlouvy o životním pojištění. Plnění ze smlouvy o životním pojištění, která stanoví pouze důchod nebo pevnou roční rentu, vyplácené po dobu nejméně pět let, se považuje za takové pouze v případě, že jde o splacení nebo převod na třetí osobu před koncem pětiletého období. Částky vyplácené výhradně ve vztahu k úmrtí, invaliditě nebo nemoci se za plnění ze smlouvy o životním pojištění nepovažují.
V případě subjektů kolektivního investování nebo jiných fondů či režimů kolektivního investování, jež jsou buď registrovány v souladu s jejich pravidly, nebo mají statut fondu či zakládací dokumenty, které se řídí jejich právem, však mají členské státy možnost příjmy podle písmene e) prvního pododstavce zahrnout do definice úrokové platby pouze v rozsahu, v jakém tyto příjmy odpovídají příjmům přímo nebo nepřímo plynoucím z úrokových plateb ve smyslu písmene a), b) nebo c) uvedeného pododstavce.
Pokud jde o tento odstavec písm. f) bod ii) prvního pododstavce, má členský stát možnost zahrnout do definice úrokové platby obdržené částky bez ohledu na složení pojistného plnění, pokud jsou vypláceny poskytovatelem životního pojištění usazeným v tomto státě nebo od něj obdrženy.
Pokud členský stát uplatní jednu či obě možnosti uvedené ve druhém a třetím pododstavci, informuje o tom Komisi. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie skutečnost, že tato možnost byla použita, a s účinkem ode dne tohoto zveřejnění je uplatnění této možnosti pro ostatní členské státy závazné.
2. Pokud jde o odst. 1 první pododstavec písm. b), nemá-li platební zprostředkovatel žádné informace o výši vyplacených, realizovaných či na účet připsaných příjmů, je za úrokovou platbu považována plná výše této platby.
Pokud jde o odst. 1 první pododstavec písm. c), nemá-li platební zprostředkovatel žádné informace o výši úroků nebo příjmů vzniklých nebo kapitalizovaných při převodu, splacení nebo zpětném odkupu, je za úrokovou platbu považována plná výše této platby.
Pokud jde o odst. 1 písm. d) a e) prvního pododstavce, nemá-li platební zprostředkovatel žádné informace o podílu příjmů, který plyne z úrokových plateb ve smyslu písmen a), b) či c) uvedeného pododstavce, je za úrokovou platbu považována celková výše příjmu.
Pokud jde o odst. 1 první pododstavec písm. f), nemá-li platební zprostředkovatel žádné informace o výši plnění ze smlouvy o životním pojištění, je za úrokovou platbu považována plná výše této platby.
3. Pokud jde o odst. 1 první pododstavec písm. e), nemá-li platební zprostředkovatel žádné informace o podílu aktiv investovaných do pohledávek či příslušných cenných papírů nebo do akcií či podílů definovaných v uvedeném písmenu, je tento podíl považován za vyšší než 40 %. V případě, že platební zprostředkovatel nemůže zjistit výši příjmů realizovaných skutečným vlastníkem, má se za to, že tyto příjmy odpovídají výnosům z převodu, splacení nebo zpětného odkupu akcií či podílů.
Pokud jde o odst. 1 první pododstavec písm. f) bod ii), nemá-li platební zprostředkovatel žádné informace o podílu plnění, které je vázáno na úrokové platby ve smyslu písmen a), b), c), d) nebo e) uvedeného pododstavce, je tento podíl považován za vyšší než 40 %.
4. Pokud je úroková platba definovaná v odstavci 1 provedena ve prospěch subjektu nebo právního uspořádání podle čl. 4 odst. 2 nebo připsána na účet tohoto subjektu nebo právního uspořádání, má se za to, že vznikla osobě uvedené v čl. 2 odst. 4. V případě subjektu toto platí pouze tehdy, pokud daný subjekt neuplatnil možnost stanovenou v čl. 4 odst. 3.
5. Pokud jde o odst. 1 první pododstavec písm. c) a e), mají členské státy možnost požadovat od platebních zprostředkovatelů na svém území, aby úroky či jiné příslušné příjmy za období ne delší než jeden rok přepočetli na roční základ, a takto přepočtené úroky či jiné příslušné příjmy mají možnost považovat za úrokovou platbu i v případě, že během tohoto období nedojde k žádnému převodu, zpětnému odkupu ani splacení.
6. Odchylně od odst. 1 prvního pododstavce písm. d) a e) mají členské státy možnost vyloučit z definice úrokové platby všechny příjmy ve smyslu uvedených ustanovení rozdělované subjekty kolektivního investování, jinými subjekty nebo investičními fondy nebo režimy, jejichž statut fondu či zakládací dokumenty se řídí právem členských států, pokud přímá či nepřímá investice těchto subjektů kolektivního investování, jiných subjektů nebo režimu do pohledávek podle písm. a) uvedeného pododstavce či cenných papírů podle písm. b) uvedeného pododstavce nepřevýší 15 % jejich aktiv.
Odchylně od odstavce 4 mají členské státy možnost vyloučit z definice úrokové platby v odstavci 1 úrokové platby provedené či připsané na účet subjektu či právního uspořádání uvedeného v čl. 4 odst. 2 a majícího místo skutečného vedení na jejich území, pokud přímá či nepřímá investice takového subjektu či právního uspořádání do pohledávek podle odst. 1 prvního pododstavce písm. a) či do cenných papírů podle písm. b) uvedeného pododstavce nepřesáhne 15 % jeho aktiv. V případě subjektu toto platí pouze tehdy, pokud daný subjekt neuplatnil možnost stanovenou v čl. 4 odst. 3.
Pokud členský stát uplatní jednu či obě možnosti uvedené v prvním a druhém pododstavci, informuje o tom Komisi. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie skutečnost, že tato možnost byla použita, a s účinkem ode dne tohoto zveřejnění je uplatnění této možnosti pro ostatní členské státy závazné.
7. 40 % hranice uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. e), v odst. 1 prvním pododstavci písm. f) bodu ii) a v odstavci 3 se od 1. ledna 2016 mění na 25 %.
8. Podíly uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. e) a v odstavci 6 se stanoví na základě investiční politiky nebo na základě investiční strategie a cílů definovaných v dokumentaci, kterou se řídí činnost příslušných subjektů kolektivního investování, jiných subjektů nebo investičních fondů či režimů.
Pro účely tohoto odstavce uvedená dokumentace zahrnuje:
a)
statut fondu či zakládací dokumenty dotyčných subjektů kolektivního investování nebo jiných subjektů nebo investičních fondů či režimů;
b)
jakoukoli dohodu, smlouvu nebo jinou právní dokumentaci uzavřenou dotyčnými subjekty kolektivního investování, jinými subjekty nebo investičními fondy či režimy, která je poskytnuta hospodářskému subjektu, a
c)
jakýkoli prospekt nebo podobný dokument vydávaný dotyčnými subjekty kolektivního investování, jinými subjekty nebo investičními fondy či režimy nebo jejich jménem, který je poskytován jejich investorům.
Pokud tato dokumentace nevymezuje investiční politiku nebo investiční strategii a cíle, tyto podíly se stanoví na základě skutečného složení aktiv subjektů kolektivního investování, jiných subjektů nebo investičních fondů či režimů, vycházejícího z průměru aktiv na začátku jejich posledního účetního období, nebo ke dni jejich první pololetní zprávy, a na konci jejich posledního účetního období před datem provedení či připsání úrokové platby platebním zprostředkovatelem skutečnému vlastníkovi. U nově založených subjektů kolektivního investování, jiných subjektů nebo investičních fondů či režimů toto skutečné složení vychází z průměru aktiv na začátku a ke dni prvního ocenění aktiv podle dokumentace, kterou se řídí činnost dotyčných subjektů kolektivního investování, jiných subjektů, fondů nebo režimů.
Složení aktiv je oceňováno v souladu s platnými pravidly daného členského státu nebo země Evropského hospodářského prostoru, která není členem Unie, kde je subjekt kolektivního investování či jiný fond nebo režim kolektivního investování registrován jako takový, nebo v souladu s právem, kterým se řídí jejich statut či zakládací dokumenty. Složení oceněné jako takové je pro jiné členské státy závazné.
9. Příjmy uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. b) jsou považovány za úrokovou platbu pouze v rozsahu, v jakém byly cenné papíry, z nichž tyto příjmy plynou, poprvé emitovány k 1. červenci 2014 nebo později. Cenné papíry emitované před uvedeným datem se pro účely podílů uvedených v písm. e) uvedeného pododstavce a v odstavci 6 neberou v úvahu.
10. Plnění ze smlouvy o životním pojištění se považují za úrokovou platbu v souladu s odst. 1 prvním pododstavcem písm. f) pouze v rozsahu, v jakém byla tato smlouva o životním pojištění, z níž tato plnění plynou, poprvé uzavřena k 1. červenci 2014 nebo později.
11. Členské státy mají možnost považovat příjmy uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. e) bodu i) realizované při převodu, splacení nebo zpětném odkupu akcií nebo podílů v subjektech zapsaných v rejstříku a zabývajících se kolektivním investováním, které nejsou SKIPCP povolenými podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (*2), za úrokovou platbu pouze v rozsahu, v němž vznikly ve prospěch těchto subjektů k 1. červenci 2014 nebo později.
(*2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (Úř. věst. L 302, 17.11.2009, s. 32).“"
6)
Článek 8 se nahrazuje tímto:
„Článek 8
Předkládání informací platebním zprostředkovatelem
1. Pokud má skutečný vlastník bydliště v jiném členském státě než v tom, v němž je usazen platební zprostředkovatel, předkládá platební zprostředkovatel příslušnému orgánu členského státu, v němž je sám usazen, informace v tomto minimálním rozsahu:
a)
totožnost a bydliště skutečného vlastníka zjištěné podle článku 3 nebo v případě sdíleného skutečného vlastnictví totožnost a bydliště všech skutečných vlastníků spadajících do oblasti působnosti čl. 1 odst. 1;
b)
jméno a adresu platebního zprostředkovatele;
c)
číslo účtu skutečného vlastníka nebo, pokud není číslo účtu k dispozici, označení pohledávky, z níž plyne úroková platba, nebo označení smlouvy o životním pojištění, cenného papíru nebo akcie či podílu, z nichž plyne tato platba;
d)
informace týkající se úrokové platby podle odstavce 2.
Má-li skutečný vlastník bydliště v jiném členském státě, než ve kterém má platební zprostředkovatel podle čl. 4 odst. 2 místo svého skutečného vedení, poskytne tento platební zprostředkovatel příslušnému orgánu členského státu, ve kterém má místo skutečného vedení, informace uvedené v prvním pododstavci písm. a) až d) tohoto odstavce. Kromě nich předloží tento platební zprostředkovatel tyto informace:
i)
celkovou výši přijatých nebo připsaných úrokových plateb, u kterých se má za to, že vznikly skutečným vlastníkům,
ii)
stane-li se fyzická osoba skutečným vlastníkem podle čl. 2 odst. 4 písm. c), částku, u které se má za to, že vznikne této fyzické osobě, a datum, kdy se tak stane.
2. V rámci minimálního rozsahu informací, které se týkají úrokové platby a které musí platební zprostředkovatel předložit, je nutné úrokové platby rozlišit podle níže uvedených kategorií a uvést tyto údaje:
a)
v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. a): výši vyplacených či připsaných úroků;
b)
v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. b): buď výši vyplacených, realizovaných či na účet připsaných příjmů, nebo celkovou výši platby;
c)
v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) nebo e): výši úroků nebo příjmů podle uvedených ustanovení, nebo celkovou výši výnosů z převodu, zpětného odkupu nebo splacení;
d)
v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. d): výši příjmů podle uvedeného ustanovení, nebo celkovou výši vyplácených prostředků;
e)
v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 4: výši úroků připadající na každého ze skutečných vlastníků spadajících do oblasti působnosti čl. 1 odst. 1;
f)
v případě, že členský stát uplatňuje možnost uvedenou v čl. 6 odst. 5: výši úroků nebo jiných příslušných příjmů přepočtených na roční základ;
g)
v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. f): buď plnění vypočtené podle uvedeného ustanovení, nebo celkovou výši platby. Pokud platební zprostředkovatel nemá v případě převodu životního pojištění na třetí osobu žádné informace o převáděné hodnotě: výši plateb ve prospěch poskytovatele životního pojištění podle smlouvy o životním pojištění.
Pokud platební zprostředkovatel hlásí celkové částky podle písmen b), c), d) a g) prvního pododstavce tohoto odstavce, oznámí tuto skutečnost příslušnému orgánu členského státu, v němž je usazen, nebo v případě platebního zprostředkovatele uvedeného v čl. 4 odst. 2 příslušnému orgánu členského státu, v němž má místo skutečného vedení.
3. V případě sdíleného skutečného vlastnictví platební zprostředkovatel informuje příslušný orgán členského státu, v němž je usazen, nebo v případě platebního zprostředkovatele uvedeného v čl. 4 odst. 2 příslušný orgán členského státu, v němž má místo skutečného vedení, o tom, zda částka nahlášená u každého skutečného vlastníka představuje celkovou částku připadající skutečným vlastníkům souhrnně, skutečný podíl náležející dotyčnému skutečnému vlastníkovi nebo rovnocenný podíl.
4. Bez ohledu na odstavec 2 mohou členské státy umožnit platebním zprostředkovatelům, aby předložili pouze tyto údaje:
a)
v případě úrokových plateb ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. a), b) nebo d): celkovou výši úroků nebo příjmů;
b)
v případě úrokových plateb ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) nebo e): celkovou výši výnosů z převodu, zpětného odkupu nebo splacení souvisejících s takovými platbami;
c)
v případě úrokových plateb ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. f): buď plnění, o nichž platební zprostředkovatel přímo nebo prostřednictvím svého daňového zástupce nebo příslušného orgánu jiného členského státu neinformoval příslušný orgán členského státu bydliště skutečného vlastníka podle jakéhokoli právního ustanovení odlišného od ustanovení nutných k provedení této směrnice, nebo celkovou částku vyplacenou na základě smluv o životním pojištění, z nichž tyto platby plynou.
Platební zprostředkovatel informuje, zda hlásí celkové částky podle písmen a), b) a c) prvního pododstavce tohoto odstavce.“
7)
Článek 9 se mění takto:
a)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„1a. Příslušný orgán členského státu, v němž je hospodářský subjekt usazen, předá informace uvedené v čl. 4 odst. 2 čtvrtém pododstavci příslušnému orgánu jiného členského státu, v němž má subjekt nebo právní uspořádání místo skutečného vedení.
1b. Přesunul-li platební zprostředkovatel ve smyslu čl. 4 odst. 2 místo skutečného vedení do jiného členského státu, předá příslušný orgán prvního členského státu informace uvedené v čl. 4 odst. 2 sedmém pododstavci příslušnému orgánu nového členského státu.“;
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Předání informací proběhne automaticky a uskuteční se nejméně jednou ročně, do šesti měsíců po skončení daňového roku v členském státě platebního zprostředkovatele nebo hospodářského subjektu, a obsáhne tyto události, k nimž v průběhu daného roku došlo:
i)
všechny úrokové platby,
ii)
všechny události, kdy se fyzické osoby staly skutečnými vlastníky podle čl. 2 odst. 4,
iii)
všechny změny místa skutečného vedení platebního zprostředkovatele podle čl. 4 odst. 2.“
8)
Článek 10 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Během přechodného období začínajícího dnem uvedeným v čl. 17 odst. 2 a 3 a s výhradou čl. 13 odst. 1 nemusejí Lucembursko a Rakousko používat ustanovení kapitoly II.
Těmto státům však ostatní členské státy poskytnou informace v souladu s kapitolou II.
V průběhu přechodného období je účelem této směrnice zajistit minimální účinné zdanění příjmů z úspor v podobě úrokových plateb vyplacených v jednom členském státě skutečným vlastníkům - fyzickým osobám s bydlištěm pro daňové účely v jiném členském státu.“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Na konci přechodného období musejí Lucembursko a Rakousko používat ustanovení kapitoly II a zároveň musejí přestat uplatňovat srážkovou daň i sdílení daňových výnosů podle článků 11 a 12. Pokud se Lucembursko nebo Rakousko rozhodnou používat ustanovení kapitoly II v průběhu přechodného období, ukončí uplatňování srážkové daně i sdílení daňových výnosů podle článků 11 a 12.“
9)
Článek 11 se mění takto:
a)
odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
„1. V průběhu přechodného období podle článku 10, kdy má skutečný vlastník bydliště v jiném členském státu, než je ten, v němž je usazen platební zprostředkovatel, nebo v případě platebního zprostředkovatele podle čl. 4 odst. 2, v němž má takový platební zprostředkovatel místo skutečného vedení, vybírají Lucembursko a Rakousko srážkovou daň ve výši 15 % během prvních tří let přechodného období, ve výši 20 % v následujících třech letech a v dalších letech pak ve výši 35 %.
2. Platební zprostředkovatel odvede srážkovou daň takto:
a)
v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. a): z výše vyplacených nebo připsaných úroků;
b)
v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. b): z výše vyplacených, realizovaných či připsaných příjmů;
c)
v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) nebo e): buď z výše úroků nebo příjmů podle uvedených ustanovení, nebo v podobě dávky s rovnocenným účinkem, hrazené skutečným vlastníkem z celkové výše výnosů z převodu, zpětného odkupu nebo splacení;
d)
v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. d): z výše příjmů zmíněných v uvedeném ustanovení;
e)
v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 4: z výše úroků připadajících na každého ze skutečných vlastníků, kteří spadají do oblasti působnosti čl. 1 odst. 1. Celková částka, z níž je daň vybírána, nepřekročí výši úrokové platby přijaté nebo připsané subjektem nebo právním uspořádáním;
f)
v případě, že členský stát uplatňuje možnost uvedenou v čl. 6 odst. 5: z výše úroků či jiných příslušných příjmů přepočtených na roční základ;
g)
v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. f): z plnění vypočteného v souladu s uvedeným ustanovením. Členské státy mohou umožnit platebním zprostředkovatelům vybírat srážkovou daň pouze z plnění, o nichž platební zprostředkovatel nebo jeho daňový zástupce podle jakéhokoli právního ustanovení odlišného od ustanovení nutných k provedení této směrnice dosud neinformoval příslušný orgán členského státu bydliště skutečného vlastníka.
Při převádění výnosů ze srážkové daně příslušnému orgánu jej platební zprostředkovatel informuje o počtu skutečných vlastníků, jichž se týká výběr srážkové daně, rozdělených podle příslušných členských států, v nichž mají skuteční vlastníci bydliště.“;
b)
v odstavci 3 se slova „Pro účely písmen a) a b) odstavce 2“ nahrazují slovy „Pro účely odst. 2 písm. a), b) a c)“;
c)
odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. V průběhu přechodného období mohou členské státy vybírající srážkovou daň stanovit, že hospodářský subjekt provádějící či připisující úrokovou platbu ve prospěch subjektu či právního uspořádání podle čl. 4 odst. 2, jenž má místo skutečného vedení v jiném členském státě, bude namísto takového subjektu či právního uspořádání považován za platebního zprostředkovatele, a členské státy z těchto úroků vyměří srážkovou daň, pokud subjekt či právní uspořádání neposkytne oficiální souhlas k tomu, aby byl v souladu se čl. 4 odst. 2 čtvrtým pododstavcem sdělen jeho název, pokud existuje, právní forma, místo skutečného vedení a celková výše úroků vyplacených či připsaných v jeho prospěch.“
10)
Článek 13 se nahrazuje tímto:
„Článek 13
Výjimky z uplatňování srážkové daně
1. Členské státy vybírající srážkovou daň podle článku 11 stanoví níže uvedené postupy s cílem zajistit, aby skutečný vlastník mohl žádat, aby u něj srážková daň nebyla uplatněna:
a)
postup, který skutečnému vlastníkovi umožní výslovně zmocnit platebního zprostředkovatele k poskytnutí informací podle kapitoly II s tím, že se toto zmocnění bude vztahovat na veškeré úrokové platby provedené tímto platebním zprostředkovatelem a připadající na skutečného vlastníka; v takovém případě se použije článek 9;
b)
postup zaručující, že se srážková daň nevybere v případech, kdy skutečný vlastník předloží svému platebnímu zprostředkovateli potvrzení vydané na své jméno příslušným orgánem členského státu, v němž má bydliště pro daňové účely, podle odstavce 2.
2. Na žádost skutečného vlastníka vystaví příslušný orgán členského státu, v němž má skutečný vlastník bydliště pro daňové účely, potvrzení, které obsahuje tyto údaje:
a)
jméno, adresu a daňové číslo nebo jeho ekvivalent skutečného vlastníka a datum a místo narození skutečného vlastníka;
b)
jméno a adresu platebního zprostředkovatele;
c)
číslo účtu skutečného vlastníka nebo, pokud není číslo účtu k dispozici, označení cenného papíru.
Toto potvrzení je platné maximálně po dobu tří let. Potvrzení je vydáno všem skutečným vlastníkům, kteří o ně požádají, do dvou měsíců po předložení žádosti.“
11)
Článek 14 se mění takto:
a)
v odstavci 2 se první věta nahrazuje tímto:
„Pokud úroková platba připadající skutečnému vlastníkovi podléhá v členském státě platebního zprostředkovatele srážkové dani, započte členský stát, v němž má skutečný vlastník bydliště pro daňové účely, skutečnému vlastníkovi daň ve výši daně sražené podle vnitrostátního práva tohoto členského státu.“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Pokud úroková platba připadající skutečnému vlastníkovi podléhá kromě srážkové daně uvedené v článku 11 ještě jinému druhu srážkové daně a členský stát, v němž má skutečný vlastník bydliště pro daňové účely, započte tuto jinou srážkovou daň v souladu se svými vnitrostátním právem nebo smlouvami o zamezení dvojího zdanění, započte se tato jiná srážková daň před uplatněním postupu stanoveného v odstavci 2.“
12)
V čl. 15 odst. 1 druhém pododstavci se slova „v příloze“ nahrazují slovy „v příloze III“.
13)
V článku 18 se první věta nahrazuje tímto:
„Komise předloží každé tři roky Radě zprávu o fungování této směrnice na základě statistických údajů uvedených v příloze IV, které poskytne Komisi každý členský stát.“
14)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 18a
Prováděcí opatření
1. Komise může postupem podle čl. 18b odst. 2 přijmout opatření pro tyto účely:
a)
upřesnění poskytovatelů dat, jež by mohli platební zprostředkovatelé využít k získání informací potřebných ke správnému zacházení pro účely čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. b), d) a e);
b)
stanovení společných formátů a praktických postupů nezbytných pro elektronickou výměnu informací uvedených v článku 9;
c)
stanovení společných formulářů pro potvrzení a jiné dokumenty, které usnadňují uplatňování této směrnice, zejména pro dokumenty vystavované v členských státech vybírajících srážkovou daň, které jsou používány pro účely článku 14 členským státem, v němž má skutečný vlastník své bydliště pro daňové účely.
2. Na žádost přímo dotčených členských států Komise aktualizuje seznam uvedený v příloze III.
Článek 18b
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro správní spolupráci při zdanění (dále jen ‚výbor‘).
2. Pokud se odkazuje na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.“
15)
Příloha se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní do 1. ledna 2016 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Členské státy použijí tyto předpisy od prvního dne třetího kalendářního roku následujícího po kalendářním roce, v němž vstoupí tato směrnice v platnost.
Předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 24. března 2014.
SMERNICA RADY 2014/48/EÚ
z 24. marca 2014,
ktorou sa mení smernica 2003/48/ES o zdaňovaní príjmu z úspor v podobe výplaty úrokov
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 115,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1),
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
keďže:
(1)
Smernica Rady 2003/48/ES (3) sa uplatňuje v členských štátoch od 1. júla 2005 a počas prvých troch rokov jej uplatňovania sa preukázala jej efektívnosť v medziach určených rozsahom jej pôsobnosti. Z prvej správy Komisie z 15. septembra 2008 o jej uplatňovaní však vyplýva, že smernica nenaplnila v plnej miere ambície vyjadrené v záveroch, ktoré Rada jednomyseľne prijala na svojom zasadnutí 26. a 27. novembra 2000. Nezahrnuté sú najmä určité finančné nástroje, ktoré sú rovnocenné s úročenými cennými papiermi a určitými nepriamymi prostriedkami držby úročených cenných papierov.
(2)
Na účely lepšieho dosiahnutia cieľa smernice 2003/48/ES je nevyhnutné v prvom rade zvýšiť kvalitu informácií používaných na určenie totožnosti a bydliska skutočných vlastníkov príjmu. Vyplácajúci zástupca by mal z tohto dôvodu používať dátum a miesto narodenia, ako aj daňové identifikačné čísla alebo im rovnocenné čísla pridelené členskými štátmi, ak takéto čísla existujú. Smernica 2003/48/ES neukladá členským štátom povinnosť zavádzať daňové identifikačné čísla. Mala by sa zlepšiť aj kvalita informácií týkajúcich sa spoločných účtov a iných prípadov spoločného skutočného vlastníctva príjmu.
(3)
Smernica 2003/48/ES sa uplatňuje len na výplaty úrokov vykonané na bezprostredný prospech fyzických osôb s bydliskom v Únii. Tieto fyzické osoby tak môžu obchádzať smernicu 2003/48/ES využívaním sprostredkovateľského subjektu alebo právneho inštitútu, najmä tých, ktoré sú usadené na území s jurisdikciou, v ktorej nie je zabezpečené zdanenie príjmov vyplácaných tomuto subjektu alebo právnemu inštitútu. Aj so zreteľom na opatrenia v boji proti praniu špinavých peňazí ustanovené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES (4) je preto vhodné od vyplácajúcich zástupcov vyžadovať, aby uplatňovali „transparentný prístup“ k výplatám vykonávaným v prospech určitých subjektov alebo právnych inštitútov usadených alebo majúcich miesto skutočného vedenia v určitých krajinách alebo na určitých územiach, kde sa smernica 2003/48/ES alebo opatrenia s rovnakým alebo rovnocenným účelom neuplatňujú. Uvedení vyplácajúci zástupcovia by mali využívať informácie, ktoré už majú k dispozícii, o skutočných vlastníkoch príjmu takýchto subjektov alebo právnych inštitútov s cieľom zabezpečiť, aby sa uplatňovala smernica 2003/48/ES, ak je takto identifikovaný skutočný vlastník príjmu fyzickou osobou s bydliskom v inom členskom štáte, ako je členský štát, v ktorom je usadený vyplácajúci zástupca. V záujme zníženia administratívneho zaťaženia vyplácajúcich zástupcov by sa mal vypracovať orientačný zoznam subjektov a právnych inštitútov tretích krajín a jurisdikcií, na ktoré sa toto opatrenie vzťahuje.
(4)
Malo by sa tiež zamedziť obchádzaniu smernice 2003/48/ES umelým smerovaním výplaty úrokov prostredníctvom hospodárskeho subjektu usadeného mimo Únie. Je preto nevyhnutné spresniť povinnosti hospodárskych subjektov v situácii, keď sú si vedomé, že úroky vyplatené subjektom usadeným mimo územnej pôsobnosti smernice 2003/48/ES sa vyplatia v prospech fyzickej osoby, o ktorej im je známe, že má bydlisko v inom členskom štáte, a ktorú možno považovať za ich zákazníka. Za takýchto okolností by sa mali uvedené hospodárske subjekty považovať za subjekty konajúce ako vyplácajúci zástupcovia. To by tiež pomohlo zabrániť najmä možnému zneužívaniu medzinárodnej siete finančných inštitúcií, a to pobočiek, dcérskych spoločností, pridružených alebo holdingových spoločností, na obchádzanie smernice 2003/48/ES.
(5)
Zo skúseností vyplýva, že je potrebné presnejšie vymedziť povinnosť konať ako vyplácajúci zástupca po prijatí výplaty úrokov. Jasne by sa mali identifikovať najmä sprostredkovateľské štruktúry, na ktoré sa táto povinnosť vzťahuje. Na subjekty a právne inštitúty, ktoré nepodliehajú skutočnému zdaňovaniu, by sa v prípade, že prijmú akúkoľvek výplatu úrokov od akéhokoľvek hospodárskeho subjektu v predchádzajúcej fáze, mali vzťahovať ustanovenia smernice 2003/48/ES. Orientačný zoznam takýchto subjektov a právnych inštitútov v každom členskom štáte uľahčí vykonávanie týchto nových ustanovení.
(6)
Z prvej správy o uplatňovaní smernice 2003/48/ES vyplýva, že ju možno obísť využitím finančných nástrojov, ktoré sú vzhľadom na úroveň rizika, flexibilitu a dohodnutý výnos rovnocenné s pohľadávkami. Preto je potrebné zaistiť, aby sa smernica vzťahovala nielen na úroky, ale aj na iné, v podstate rovnocenné príjmy.
(7)
Podobne by sa do rozsahu pôsobnosti smernice 2003/48/ES mali zahrnúť zmluvy o životnom poistení obsahujúce garanciu výnosnosti alebo zmluvy, ktorých plnenie je vo výške viac ako 40 % viazané na príjem z pohľadávok alebo rovnocenný príjem, na ktorý sa vzťahuje uvedená smernica.
(8)
Pokiaľ ide o investičné fondy usadené v Únii, smernica 2003/48/ES sa v súčasnosti vzťahuje iba na príjem nadobudnutý prostredníctvom podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP), povolených v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES (5), ktorá okrem iného zrušila a nahradila smernicu Rady 85/611/EHS (6). Rovnocenný príjem od iných subjektov kolektívneho investovania ako PKIPCP patrí do rozsahu pôsobnosti smernice 2003/48/ES len vtedy, keď tieto iné subjekty kolektívneho investovania PKIPCP nemajú právnu subjektivitu, a preto po prijatí výplat úrokov konajú ako vyplácajúci zástupcovia. V záujme zaistenia uplatňovania rovnakých pravidiel na všetky investičné fondy alebo schémy nezávisle od ich právnej formy by sa mal odkaz v smernici 2003/48/ES na smernicu 85/611/EHS nahradiť odkazom na ich registráciu v súlade s právnymi predpismi členského štátu alebo pravidlá ich financovania, alebo na registračné dokumenty, ktoré sú upravené v právnych predpisoch jedného z členských štátov. Okrem toho by sa malo zabezpečiť rovnaké zaobchádzanie prostredníctvom zohľadnenia Dohody o Európskom hospodárskom priestore.
(9)
Pokiaľ ide o investičné fondy neusadené v členskom štáte Európskej únie alebo Európskeho hospodárskeho priestoru, je potrebné spresniť, že smernica zahŕňa úroky a rovnocenný príjem zo všetkých týchto fondov bez ohľadu na ich právnu formu a spôsob ponúkania podielov investorom.
(10)
Vymedzenie pojmu výplata úrokov by sa malo spresniť s cieľom zabezpečiť, aby sa pri výpočte percentuálneho podielu aktív investovaných do takýchto nástrojov vzali do úvahy nielen priame investície do pohľadávok, ale aj nepriame investície. V záujme ľahšieho uplatňovania smernice 2003/48/ES vyplácajúcimi zástupcami na príjmy plynúce z podnikov kolektívneho investovania usadených v iných krajinách by sa ďalej malo spresniť, že výpočet zloženia aktív na zaobchádzanie s určitými príjmami takýchto podnikov sa vzťahujú predpisy ustanovené v členskom štáte Európskej únie alebo Európskeho hospodárskeho priestoru, v ktorom sú tieto podniky usadené.
(11)
Svoje prednosti má aj postup „potvrdzovania“, ktorý skutočným vlastníkom príjmu s bydliskom na daňové účely v jednom členskom štáte umožňuje vyhnúť sa úhrade dane vyberanej zrážkou z prijatých výplat úrokov v členskom štáte uvedenom v článku 10 ods. 1 smernice 2003/48/ES, aj alternatívny postup dobrovoľného poskytovania informácií štátu, v ktorom má skutočný vlastník príjmu bydlisko. Napriek tomu je však postup dobrovoľného poskytovania informácií pre skutočného vlastníka príjmu menej zaťažujúci a z tohto dôvodu je vhodné ponechať výber postupu na skutočnom vlastníkovi príjmu.
(12)
Členské štáty by mali poskytnúť relevantné štatistické údaje o uplatňovaní smernice 2003/48/ES s cieľom zlepšiť kvalitu informácií, ktoré má Komisia k dispozícii na vypracovanie správy o uplatňovaní tejto smernice, ktorá sa predkladá Rade každé tri roky.
(13)
V súlade s bodom 34 Medziinštitucionálnej dohody o lepšej tvorbe práva (7) sa členské štáty vyzývajú, aby pre seba a v záujme Európskej únie vypracovali a zverejnili vlastné tabuľky zhody, ktoré budú čo najlepšie vyjadrovať vzájomný vzťah medzi touto smernicou a opatreniami na jej transpozíciu.
(14)
S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky na vykonávanie smernice 2003/48/ES by sa mali Komisii udeliť vykonávacie právomoci. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (8).
(15)
Keďže ciele tejto smernice, a to skutočné zdaňovanie príjmu z úspor vo forme cezhraničných výplat úrokov, ktoré sú vo všeobecnosti zahrnuté vo všetkých členských štátoch do zdaniteľného príjmu fyzických osôb s bydliskom, nemožno uspokojivo dosiahnuť na úrovni jednotlivých členských štátov, ale z dôvodov rozsahu činnosti ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Európskej únie, môže Európska únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.
(16)
Smernica 2003/48/ES by sa mala zmeniť,
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Smernica 2003/48/ES sa mení takto:
1.
V článku 1 sa odsek 2 nahrádza takto:
„2. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby úlohy potrebné na vykonávanie tejto smernice vykonávali vyplácajúci zástupcovia a iné hospodárske subjekty usadené alebo prípadne majúce miesto svojho skutočného vedenia na ich území bez ohľadu na miesto usadenia dlžnej strany pohľadávky, z ktorej plynie výplata úrokov.“
2.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 1a
Vymedzenie niektorých pojmov
Na účely tejto smernice:
a)
‚hospodársky subjekt‘ je úverová alebo finančná inštitúcia alebo akákoľvek iná právnická osoba alebo fyzická osoba, ktorá pravidelne alebo príležitostne vykonáva alebo zabezpečuje výplatu úrokov v zmysle tejto smernice v rámci výkonu svojej odbornej činnosti;
b)
‚miesto skutočného vedenia‘ subjektu s právnou subjektivitou alebo bez nej je adresa miesta, na ktorom sa prijímajú zásadné riadiace rozhodnutia nevyhnutné na vykonávanie činnosti subjektu ako celku. Ak sa takéto rozhodnutia prijímajú vo viac než jednej krajine alebo jurisdikcii, za miesto skutočného vedenia sa považuje adresa miesta, na ktorom sa prijíma väčšina zásadných riadiacich rozhodnutí týkajúcich sa aktív, z ktorých plynú výplaty úrokov v zmysle tejto smernice;
c)
‚miesto skutočného vedenia‘ trustu alebo iného právneho inštitútu je:
i)
adresa trvalého pobytu fyzickej osoby, ktorá nesie hlavnú zodpovednosť za prijímanie zásadných riadiacich rozhodnutí týkajúcich sa aktív tohto právneho inštitútu, alebo v prípade trustu adresa trvalého pobytu poručníka. Ak takúto hlavnú zodpovednosť nesie viac ako jedna fyzická osoba, za miesto skutočného vedenia sa považuje adresa trvalého pobytu osoby, ktorá nesie hlavnú zodpovednosť za väčšinu zásadných riadiacich rozhodnutí týkajúcich sa aktív, z ktorých plynú výplaty úrokov v zmysle tejto smernice, alebo
ii)
adresa, na ktorej právnická osoba, ktorá nesie hlavnú zodpovednosť za riadenie aktív právneho inštitútu, prijíma zásadné riadiace rozhodnutia týkajúce sa týchto aktív, alebo v prípade trustu adresa trvalého pobytu poručníka. Ak sa zásadné riadiace rozhodnutia prijímajú vo viac než jednej krajine alebo jurisdikcii, za miesto skutočného vedenia sa považuje adresa miesta, na ktorom sa prijíma väčšina zásadných riadiacich rozhodnutí týkajúcich sa aktív, z ktorých plynú výplaty úrokov v zmysle tejto smernice;
d)
‚podliehať skutočnému zdaňovaniu‘ znamená, že subjekt alebo právny inštitút je povinný platiť daň z celého svojho príjmu alebo z časti svojho príjmu prislúchajúceho jeho účastníkom nerezidentom vrátane dane z akejkoľvek výplaty úrokov.“
3.
Článok 2 sa nahrádza takto:
„Článok 2
Vymedzenie pojmu skutočný vlastník príjmu
1. Na účely tejto smernice a bez toho, aby boli dotknuté odseky 2 až 4, je ‚skutočný vlastník príjmu‘ každá fyzická osoba, ktorá prijíma výplatu úrokov, alebo každá fyzická osoba, pre ktorú sa výplata úrokov zabezpečuje, pokiaľ neposkytne dôkaz, že nebola prijatá alebo zabezpečená v jej vlastný prospech, to znamená, že:
a)
koná ako vyplácajúci zástupca v zmysle článku 4 ods. 1;
b)
koná v mene subjektu s právnou subjektivitou alebo bez nej a hospodárskemu subjektu, ktorý vykonáva alebo zabezpečuje výplatu úrokov, oznamuje názov, právnu formu, adresu miesta usadenia subjektu, a ak je miesto skutočného vedenia subjektu v inej krajine alebo jurisdikcii, adresu tohto miesta;
c)
koná v mene právneho inštitútu a hospodárskemu subjektu, ktorý vykonáva alebo zabezpečuje výplatu úrokov, oznamuje názov (ak existuje), právnu formu, adresu miesta skutočného vedenia tohto právneho inštitútu a meno právnickej alebo fyzickej osoby uvedenej v článku 1a písm. c), alebo
d)
koná v mene inej fyzickej osoby, ktorá je skutočným vlastníkom príjmu, a oznamuje vyplácajúcemu zástupcovi totožnosť tohto skutočného vlastníka príjmu v súlade článkom 3 ods. 2.
2. Ak má vyplácajúci zástupca informácie, ktoré naznačujú, že fyzická osoba, ktorá prijíma výplatu úrokov alebo pre ktorú sa výplata úrokov zabezpečuje, možno nie je skutočným vlastníkom príjmu, a ak sa na uvedenú fyzickú osobu nevzťahuje odsek 1 písm. a), b) alebo c), podnikne primerané kroky na určenie totožnosti skutočného vlastníka príjmu v súlade s článkom 3 ods. 2. Ak vyplácajúci zástupca nie je schopný identifikovať skutočného vlastníka príjmu, k uvedenej fyzickej osobe pristupuje ako ku skutočnému vlastníkovi príjmu.
3. Ak hospodársky subjekt, ktorý tiež patrí do rozsahu pôsobnosti článku 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES (*1), vykonáva výplatu úrokov subjektu alebo právnemu inštitútu, ktorý nepodlieha skutočnému zdaňovaniu a ktorý je usadený alebo má miesto svojho skutočného vedenia v krajine alebo jurisdikcii mimo územia uvedeného v článku 7 tejto smernice a mimo územnej pôsobnosti uplatňovania dohôd a dojednaní ustanovujúcich rovnaké alebo rovnocenné opatrenia s opatreniami tejto smernice, alebo takúto výplatu pre ne zabezpečuje, uplatňuje sa druhý až piaty pododsek tohto odseku.
Výplata sa považuje za vykonanú alebo zabezpečenú na bezprostredný prospech akejkoľvek fyzickej osoby, ktorá má bydlisko v inom členskom štáte ako hospodársky subjekt a vymedzuje sa v článku 3 ods. 6 smernice 2005/60/ES ako skutočný vlastník príjmu subjektu alebo právneho inštitútu. Totožnosť fyzickej osoby sa stanovuje v súlade s opatreniami povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi ustanovenými v článku 7 a článku 8 ods. 1 písm. b) tejto smernice. Táto fyzická osoba sa považuje aj za vlastníka požitkov na účely tejto smernice.
Na účely prvého pododseku sa kategórie subjektov a právnych inštitútov uvedené v orientačnom zozname v prílohe I považujú na nepodliehajúce skutočnému zdaňovaniu.
Hospodársky subjekt uvedený v prvom pododseku určí právnu formu a miesto usadenia alebo prípadne miesto skutočného vedenia subjektu alebo právneho inštitútu na základe informácií oznámených ktoroukoľvek fyzickou osobou konajúcou v mene tohto subjektu alebo právneho inštitútu, najmä v súlade s odsekom 1 písm. b) a c), ak hospodársky subjekt nemá k dispozícii spoľahlivejšie informácie naznačujúce, že prijaté informácie sú nesprávne alebo neúplné na účely uplatňovania tohto odseku.
Ak subjekt alebo právny inštitút nespadajú do kategórií uvedených v prílohe I alebo ak do týchto kategórií spadajú, ale vyhlasujú, že podliehajú skutočnému zdaňovaniu, hospodársky subjekt uvedený v prvom pododseku určí, či podliehajú skutočnému zdaňovaniu na základe skutočností, ktoré sa všeobecne uznávajú, alebo na základe úradných dokumentov, ktoré predložil subjekt alebo právny inštitút alebo ktoré sú k dispozícii prostredníctvom opatrení povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi prijatých v súlade so smernicou 2005/60/ES.
4. Ak sa subjekt alebo právny inštitút považuje za vyplácajúceho zástupcu po prijatí výplaty úrokov alebo po zabezpečení takejto výplaty v súlade s článkom 4 ods. 2, výplata úrokov sa považuje za vzniknutú nasledujúcimi fyzickými osobami, ktoré sa na účely tejto smernice považujú za skutočných vlastníkov príjmu:
a)
akákoľvek fyzická osoba, ktorá je oprávnená dostať príjem plynúci z aktív, z ktorých takáto výplata vyplýva, alebo ktorá je oprávnená prijať iné aktíva, ktoré takúto výplatu predstavujú, keď subjekt alebo právny inštitút prijmú výplatu alebo keď sa výplata v ich mene zabezpečuje, v pomere k jej nároku na takýto príjem;
b)
pokiaľ ide o akúkoľvek časť príjmu plynúceho z aktív, z ktorých takáto výplata vyplýva, alebo iných aktív, ktoré takúto výplatu predstavujú, na ktoré nemajú nárok žiadne fyzické osoby, tak ako sú uvedené v písmene a), keď subjekt alebo právny inštitút prijmú výplatu alebo keď sa výplata v ich mene zabezpečuje, akákoľvek fyzická osoba, ktorá priamo alebo nepriamo prispela k aktívam dotknutého subjektu alebo právneho inštitútu bez ohľadu na to, či táto fyzická osoba má nárok na aktíva alebo príjmy subjektu alebo právneho inštitútu;
c)
ak neexistujú fyzické osoby uvedené v písmene a) alebo b), ktoré majú kolektívne alebo nerozdielne nároky na celý príjem plynúci z aktív, z ktorých takáto výplata vyplýva, alebo na iné aktíva, ktoré predstavujú takúto výplatu, v čase prijatia výplaty úrokov alebo zabezpečenia takejto výplaty, akákoľvek fyzická osoba v pomere k jej nároku na takýto príjem, ktorá neskôr získa nárok na všetky aktíva alebo časť aktív, z ktorých plynie výplata úrokov, alebo na iné aktíva, ktoré takúto výplatu úrokov predstavujú. Celková suma, o ktorej sa predpokladá, že vznikla takejto fyzickej osobe, nepresiahne sumu výplaty úrokov prijatú subjektom alebo právnym inštitútom alebo zabezpečenú pre ne po odpočítaní ktorejkoľvek časti, ktorá sa v súlade s týmto odsekom pridelila fyzickej osobe uvedenej v písmenách a) alebo b).
(*1) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES z 26. októbra 2005 o predchádzaní využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu (Ú. v. EÚ L 309, 25.11.2005, s. 15).“"
4.
Články 3 a 4 sa nahrádzajú takto:
„Článok 3
Totožnosť a bydlisko skutočných vlastníkov príjmu
1. Každý členský štát v rámci svojho územia prijíma postupy potrebné na to, aby sa vyplácajúcemu zástupcovi umožnilo identifikovať skutočných vlastníkov príjmu a ich bydlisko na účely článkov 8 až 12, a zabezpečuje ich uplatňovanie.
Takéto postupy sú v súlade s minimálnymi štandardmi ustanovenými v odsekoch 2 a 3.
2. Vyplácajúci zástupca určuje totožnosť skutočného vlastníka príjmu na základe minimálnych kritérií, ktoré sa menia v závislosti od toho, kedy boli nadviazané vzťahy medzi vyplácajúcim zástupcom skutočného vlastníka príjmu, a to takto:
a)
v prípade zmluvných vzťahov uzavretých pred 1. januárom 2004 vyplácajúci zástupca určuje totožnosť skutočného vlastníka príjmu pozostávajúcu z mena a adresy pomocou informácií, ktoré má k dispozícii, najmä podľa predpisov platných v štáte svojho usadenia a podľa smernice 2005/60/ES;
b)
v prípade zmluvných vzťahov uzavretých alebo mimozmluvných transakcií vykonaných 1. januára 2004 alebo neskôr určuje vyplácajúci zástupca totožnosť skutočného vlastníka príjmu pozostávajúcu z mena, adresy, dátumu a miesta narodenia a v súlade so zoznamom uvedeným v odseku 4 aj z daňového identifikačného čísla alebo jemu rovnocenného čísla, prideleného v členskom štáte, v ktorom má skutočný vlastník príjmu bydlisko na daňové účely. V prípade zmluvných vzťahov uzavretých alebo mimozmluvných transakcií vykonaných do 1. júla 2015 sa informácia o dátume a mieste narodenia vyžaduje len vtedy, ak neexistuje takéto daňové identifikačné číslo ani jemu rovnocenné číslo.
Údaje uvedené v písmene b) prvého pododseku sa určujú na základe cestovného pasu, úradného preukazu totožnosti alebo akéhokoľvek iného úradného dokladu totožnosti, podľa potreby v súlade so zoznamom uvedeným v odseku 4, ktorý predloží skutočný vlastník príjmu. Akékoľvek údaje, ktoré nie sú uvedené v týchto dokladoch, sa určujú na základe akéhokoľvek iného dokladu totožnosti, ktorý predloží skutočný vlastník príjmu.
3. Keď skutočný vlastník príjmu dobrovoľne predloží osvedčenie o bydlisku na daňové účely vydané príslušným orgánom krajiny počas troch rokov pred dátumom výplaty alebo neskôr, keď sa výplata úrokov považuje za vzniknutú skutočnému vlastníkovi príjmu, jeho bydlisko sa považuje za bydlisko nachádzajúce sa v tejto krajine. Ak potvrdenie nepredloží, jeho bydlisko sa považuje za bydlisko nachádzajúce sa v krajine, v ktorej má trvalý pobyt. Vyplácajúci zástupca určuje trvalý pobyt skutočného vlastníka príjmu na základe týchto minimálnych kritérií:
a)
v prípade zmluvných vzťahov uzavretých pred 1. januárom 2004 určuje vyplácajúci zástupca súčasnú adresu trvalého pobytu skutočného vlastníka príjmu pomocou najpresnejších informácií, ktoré má k dispozícii, najmä podľa predpisov platných v štáte svojho usadenia a podľa smernice 2005/60/ES;
b)
v prípade zmluvných vzťahov uzavretých alebo mimozmluvných transakcií vykonaných 1. januára 2004 alebo neskôr určuje vyplácajúci zástupca súčasnú adresu trvalého pobytu skutočného vlastníka príjmu na základe adresy, ktorú zistí pomocou postupov určovania totožnosti uvedených v odseku 2 prvom pododseku písm. b), aktualizovanej podľa najnovších dokladov, ktoré má vyplácajúci zástupca k dispozícii.
V situácii uvedenej v písmene b) prvého pododseku, ak skutoční vlastníci príjmu predložia cestovný pas, úradný preukaz totožnosti alebo akýkoľvek iný úradný doklad totožnosti vydaný členským štátom a vyhlásia, že majú bydlisko v tretej krajine, bydlisko sa určuje na základe potvrdenia o daňovej rezidencii, ktoré v posledných troch rokoch pred dátumom výplaty alebo neskôr, keď sa výplata úrokov považuje za vzniknutú skutočnému vlastníkovi príjmu, vydal príslušný orgán tretej krajiny, o ktorej skutočný vlastník príjmu vyhlasuje, že v nej má bydlisko. V prípade nepredloženia takéhoto potvrdenia sa za krajinu bydliska považuje členský štát, ktorý vydal cestovný pas, úradný preukaz totožnosti alebo iný úradný doklad totožnosti. Bydlisko skutočných vlastníkov príjmu, o ktorých má vyplácajúci zástupca k dispozícii úradný doklad potvrdzujúci, že z dôvodov výsad súvisiacich s ich diplomatickým postavením alebo inými dohodnutými medzinárodnými pravidlami majú bydlisko na daňové účely v inej krajine, ako je krajina ich adresy trvalého pobytu, sa určuje na základe takéhoto úradného dokladu, ktorý má vyplácajúci zástupca k dispozícii.
4. Každý členský štát, ktorý prideľuje daňové identifikačné čísla alebo im rovnocenné čísla, do 31. decembra 2014 informuje Komisiu o štruktúre a formáte týchto čísel, ako aj o úradných dokladoch obsahujúcich informácie o pridelených identifikačných číslach. Každý členský štát informuje Komisiu aj vtedy, ak v tejto súvislosti došlo k akýmkoľvek zmenám. Komisia uverejňuje súhrnný zoznam prijatých informácií v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 4
Vyplácajúci zástupcovia
1. Hospodársky subjekt usadený v členskom štáte, ktorý vykonáva výplatu úrokov alebo takúto výplatu zabezpečuje na bezprostredný prospech skutočného vlastníka príjmu, sa na účely tejto smernice považuje za vyplácajúceho zástupcu.
Na účely tohto odseku je nepodstatné, či je príslušný hospodársky subjekt dlžníkom, alebo emitentom pohľadávky alebo cenného papiera, z ktorých príjem plynie, alebo hospodárskym subjektom, ktorého dlžník, emitent alebo skutočný vlastník príjmu poveril vyplatiť príjem alebo zabezpečiť vyplatenie príjmu.
Na účely tejto smernice sa hospodársky subjekt usadený v členskom štáte považuje za vyplácajúceho zástupcu aj vtedy, keď sú splnené tieto podmienky:
a)
vykonáva výplatu úrokov inému hospodárskemu subjektu alebo zabezpečuje takú výplatu pre iný hospodársky subjekt - vrátane stálej prevádzkarne alebo dcérskej spoločnosti prvého hospodárskeho subjektu - usadený mimo územia uvedeného v článku 7 a mimo územnej pôsobnosti dohôd a dojednaní ustanovujúcich opatrenia rovnaké alebo rovnocenné s opatreniami ustanovenými v tejto smernici, a
b)
prvý hospodársky subjekt sa so zreteľom na článok 3 na základe dostupných informácií odôvodnene domnieva, že druhý hospodársky subjekt vyplatí príjem skutočnému vlastníkovi príjmu alebo zabezpečí takúto výplatu na bezprostredný prospech skutočného vlastníka príjmu, ktorý je fyzickou osobou, o ktorej je prvému hospodárskemu subjektu známe, že má bydlisko v inom členskom štáte.
Ak sú podmienky uvedené v písmenách a) a b) prvého pododseku splnené, výplata vykonaná alebo zabezpečená prvým hospodárskym subjektom sa považuje za vykonanú alebo zabezpečenú na bezprostredný prospech skutočného vlastníka príjmu uvedeného v písmene b) prvého pododseku.
2. Subjekt alebo právny inštitút, ktorý má miesto skutočného vedenia v členskom štáte a ktorý podľa všeobecných predpisov o priamom zdaňovaní uplatniteľných v tomto členskom štáte alebo v členskom štáte, v ktorom je usadený, alebo v akejkoľvek krajine alebo jurisdikcii, v ktorej má iným spôsobom sídlo na daňové účely, nepodlieha skutočnému zdaňovaniu, sa považuje za vyplácajúceho zástupcu po prijatí výplaty úrokov alebo po zabezpečení takejto výplaty.
Na účely tohto odseku sa kategórie subjektov a právnych inštitútov uvedené v orientačnom zozname v prílohe II považujú za nepodliehajúce skutočnému zdaňovaniu.
Ak subjekt alebo právny inštitút nepatrí do žiadnej z kategórií uvedených v orientačnom zozname v prílohe II alebo ak sa naň príloha vzťahuje, ale vyhlasuje, že podlieha skutočnému zdaňovaniu, hospodársky subjekt určí, či podlieha skutočnému zdaňovaniu na základe skutočností, ktoré sa všeobecne uznávajú, alebo na základe úradných dokumentov, ktoré predložil subjekt alebo právny inštitút alebo ktoré sú k dispozícii prostredníctvom opatrení povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi prijatých v súlade so smernicou 2005/60/ES.
Každý hospodársky subjekt usadený v členskom štáte, ktorý vykonáva výplatu úrokov subjektu alebo právnemu inštitútu uvedenému v tomto odseku, ktorý má miesto skutočného vedenia v inom členskom štáte, ako je štát, v ktorom je hospodársky subjekt usadený, alebo takúto výplatu zabezpečuje, oznamuje použitím informácií uvedených v článku 2 ods. 3 štvrtom pododseku alebo iných dostupných informácií príslušnému orgánu členského štátu, v ktorom je usadený, tieto skutočnosti:
i)
meno, ak existuje, subjektu alebo právneho inštitútu;
ii)
jeho právnu formu;
iii)
miesto jeho skutočného vedenia;
iv)
celkovú sumu výplaty úrokov určených v súlade s článkom 8, vykonanú pre subjekt alebo právny inštitút alebo pre ne zabezpečenú;
v)
dátum poslednej výplaty úrokov.
Fyzické osoby, ktoré sa považujú za skutočných vlastníkov príjmu vo vzťahu k výplate úrokov vykonanej pre subjekty alebo právne inštitúty uvedené v prvom pododseku tohto odseku alebo pre ne zabezpečenej, sa určujú v súlade s pravidlami ustanovenými v článku 2 ods. 4. Ak sa uplatňuje článok 2 ods. 4 písm. c), subjekt alebo právny inštitút vždy, keď fyzickej osobe k neskoršiemu dátumu vznikne nárok na aktíva, z ktorých plynie takáto výplata úrokov, alebo na iné aktíva, ktoré predstavujú výplatu úrokov, poskytuje príslušnému orgánu členského štátu, v ktorom má miesto svojho skutočného vedenia, informácie uvedené v článku 8 ods. 1 druhom pododseku. Subjekt alebo právny inštitút informuje svoj príslušný orgán o akejkoľvek zmene svojho miesta skutočného vedenia.
Subjekt alebo právny inštitút má povinnosti uvedené v piatom pododseku 10 rokov od dátumu, keď prijal alebo zabezpečil poslednú výplatu úrokov, alebo od posledného dátumu, keď fyzickej osobe vznikol nárok na aktíva, z ktorých plynie takáto výplata úrokov, alebo na iné aktíva, ktoré predstavujú výplatu úrokov, podľa toho, ktorý z dátumov je neskorší.
Ak subjekt alebo právny inštitút v prípade, že sa uplatňuje článok 2 ods. 4 písm. c) presunul miesto svojho skutočného vedenia do iného členského štátu, príslušný orgán prvého členského štátu oznámi príslušnému orgánu nového členského štátu tieto informácie:
i)
sumu vyplatených úrokov, ktorú prijal subjekt alebo právny inštitút alebo ktorá bola pre subjekt alebo právny inštitút zabezpečená, na ktorú sa zatiaľ nevzťahujú minulé nároky na príslušné aktíva;
ii)
dátum poslednej výplaty úrokov prijatej subjektom alebo právnym inštitútom alebo pre ne zabezpečenej, alebo posledný dátum, keď fyzickej osobe vznikol nárok na všetky aktíva, z ktorých plynie takáto výplata úrokov alebo ich časť, alebo na iné aktíva, ktoré predstavujú výplatu úrokov, podľa toho, ktorý z dátumov je neskorší.
Tento odsek sa neuplatňuje v prípade, keď subjekt alebo právny inštitút poskytne dôkaz o tom, že patrí do jednej z týchto kategórií:
a)
je podnikom kolektívneho investovania alebo iným fondom alebo schémou kolektívneho investovania, ktoré sú vymedzené v článku 6 ods. 1 prvom pododseku písm. d) bodoch i) a iii) alebo písm. e) bodoch i) a iii);
b)
je inštitúciou poskytujúcou dôchodkové alebo poisťovacie služby alebo podnikom povereným takouto inštitúciou riadiť jej aktíva;
c)
na základe postupov uplatniteľných v členskom štáte, v ktorom má sídlo na daňové účely alebo miesto svojho skutočného vedenia, sa uzná za oslobodený od skutočného zdaňovania podľa všeobecných predpisov o priamom zdaňovaní, pretože slúži výhradne na charitatívne účely v prospech verejnosti;
d)
tvorí spoločné skutočné vlastníctvo príjmu, v súvislosti s ktorým hospodársky subjekt vykonávajúci alebo zabezpečujúci výplatu určil totožnosť a bydlisko všetkých skutočných vlastníkov príjmu v súlade s článkom 3, a tento hospodársky subjekt je preto vyplácajúcim zástupcom v súlade s odsekom 1 tohto článku.
3. Subjekt uvedený v odseku 2, ktorý je podobný podniku kolektívneho investovania alebo fondu, alebo schéme kolektívneho investovania uvedeným v odseku 2 ôsmom pododseku písm. a), má možnosť si zvoliť, aby sa s ním na účely tejto smernice zaobchádzalo tak ako s takýmto podnikom, investičným fondom alebo schémou.
Ak si subjekt možnosť uvedenú v prvom pododseku tohto odseku zvolí, členský štát, v ktorom má tento podnik miesto skutočného vedenia, vydá na tento účel potvrdenie. Subjekt predloží toto potvrdenie hospodárskemu subjektu, ktorý výplatu úrokov vykonáva alebo zabezpečuje. Hospodársky subjekt je v takomto prípade oslobodený od povinností uvedených v odseku 2 štvrtom pododseku.
S cieľom zabezpečiť účinné uplatňovanie tejto smernice členské štáty ustanovia v súvislosti s možnosťou uvedenou v prvom pododseku tohto odseku podrobné pravidlá pre subjekty, ktorých miesto skutočného vedenia sa nachádza na ich území.“
5.
Článok 6 sa nahrádza takto:
„Článok 6
Vymedzenie pojmu výplata úrokov
1. Na účely tejto smernice je ‚výplata úrokov‘:
a)
vyplatený alebo na účet pripísaný úrok, ktorý sa týka pohľadávok každého druhu bez ohľadu na to, či sú zabezpečené hypotékou, alebo nie, a bez ohľadu na to, či je s nimi spojené právo podieľať sa na ziskoch dlžníka, a najmä príjem zo štátnych cenných papierov a príjem z dlhopisov alebo obligácií vrátane prémií a odmien spojených s takýmito cennými papiermi, dlhopismi alebo obligáciami; penále za oneskorené výplaty sa nepovažujú za výplaty úrokov;
b)
akýkoľvek príjem vyplatený alebo realizovaný, alebo pripísaný na účet, ktorý sa týka cenných papierov akéhokoľvek druhu, okrem príjmu, ktorý sa má priamo považovať za výplatu úrokov v súlade s písmenom a), c), d) alebo e), a ak:
i)
podmienky návratnosti kapitálu stanovené k dátumu emisie zahŕňajú záväzok voči investorovi, že na konci obdobia dostane minimálne 95 % investovaného kapitálu, alebo
ii)
podmienky stanovené k dátumu emisie zabezpečujú viazanosť minimálne 95 % príjmov z cenných papierov na úroky alebo príjmy tých druhov, ktoré sa uvádzajú v písmenách a), c), d) alebo e);
c)
úrok, ktorý vznikol alebo sa kapitalizoval pri predaji, refundácii alebo splatení pohľadávok uvedených v písmene a), a akýkoľvek príjem, ktorý vznikol alebo sa kapitalizoval pri predaji, refundácii alebo redemácii cenných papierov uvedených v písmene b);
d)
príjem pochádzajúci z výplat podľa písmena a), b) alebo c) tohto odseku buď priamo, alebo nepriamo, ako aj prostredníctvom subjektu alebo právneho inštitútu uvedeného v článku 4 ods. 2, ak ho rozdeľuje ktorýkoľvek z týchto subjektov:
i)
podniky kolektívneho investovania alebo iné fondy, alebo schémy kolektívneho investovania, ktoré sú buď registrované ako také v súlade s právnymi predpismi ktoréhokoľvek členského štátu alebo krajiny Európskeho hospodárskeho priestoru, ktorá nepatrí do Únie, alebo ktorých pravidlá fondov alebo registračné dokumenty sú upravené v právnych predpisoch týkajúcich sa fondov alebo schém kolektívneho investovania jedného z týchto štátov alebo krajín. Toto sa uplatňuje bez ohľadu na právnu formu takýchto podnikov, fondov alebo schém a bez ohľadu na akékoľvek obmedzenie, pokiaľ ide o kúpu, predaj alebo redemáciu ich akcií alebo podielov, na limitovanú skupinu investorov;
ii)
subjekty, ktoré si zvolili možnosť uvedenú v článku 4 ods. 3;
iii)
akýkoľvek fond alebo schéma kolektívneho investovania, ktoré sú zriadené mimo územia uvedeného v článku 7 a mimo Európskeho hospodárskeho priestoru. Toto sa uplatňuje bez ohľadu na právnu formu takýchto fondov alebo schém a bez ohľadu na akékoľvek obmedzenie, pokiaľ ide o kúpu, predaj alebo redemáciu ich akcií alebo podielov, na limitovanú skupinu investorov;
e)
príjem realizovaný pri predaji, refundácii alebo redemácii akcií alebo podielov v nasledujúcich podnikoch, subjektoch, investičných fondoch alebo schémach, ak priamo alebo nepriamo prostredníctvom iných takýchto podnikov, fondov alebo schém alebo prostredníctvom subjektov alebo právnych inštitútov uvedených v článku 4 ods. 2 investujú viac ako 40 % svojich aktív do pohľadávok uvedených v písmene a) tohto odseku alebo do cenných papierov uvedených v písmene b) tohto odseku:
i)
podniky kolektívneho investovania alebo iné fondy alebo schémy kolektívneho investovania, ktoré sú buď registrované ako také v súlade s právnymi predpismi ktoréhokoľvek členského štátu alebo krajiny Európskeho hospodárskeho priestoru, ktorá nepatrí do Únie, alebo ktorých pravidlá fondov alebo registračné dokumenty sú upravené v právnych predpisoch týkajúcich sa fondov alebo schém kolektívneho investovania jedného z týchto štátov alebo krajín. Toto sa uplatňuje bez ohľadu na právnu formu takýchto podnikov, fondov alebo schém a bez ohľadu na akékoľvek obmedzenie, pokiaľ ide o kúpu, predaj alebo redemáciu ich akcií alebo podielov, na limitovanú skupinu investorov;
ii)
subjekty, ktoré si zvolili možnosť uvedenú v článku 4 ods. 3;
iii)
akýkoľvek fond alebo schéma kolektívneho investovania, ktoré sú zriadené mimo územia uvedeného v článku 7 a mimo Európskeho hospodárskeho priestoru. Toto sa uplatňuje bez ohľadu na právnu formu takýchto fondov alebo schém a bez ohľadu na akékoľvek obmedzenie, pokiaľ ide o kúpu, predaj alebo redemáciu ich akcií alebo podielov, na limitovanú skupinu investorov.
Na účel tohto písmena sa aktíva, v súvislosti s ktorými sa od podnikov alebo subjektov, alebo investičných fondov, alebo schém vyžaduje, aby ich v záujme splnenia svojich investičných cieľov držali ako zábezpeku podľa podmienok svojich dohôd, zmlúv alebo iných právnych dokumentov a na ktorých sa investor nepodieľa a nemá voči nim žiadne zákonné práva, nepovažujú za pohľadávky v zmysle písmena a) ani za cenné papiere v zmysle písmena b);
f)
požitky zo zmluvy o životnom poistení, ak:
i)
zmluva obsahuje garanciu výnosnosti alebo
ii)
skutočné plnenie zmluvy je vo výške viac ako 40 % viazané na úroky alebo príjmy uvedené v písmenách a), b), c), d) a e).
Na účel tohto písmena sa za požitky plynúce zo zmluvy o životnom poistení považuje akékoľvek prekročenie splátky alebo čiastočnej splátky, ktoré poisťovateľ vykonal pred splatnosťou zmluvy o životnom poistení, ako aj prekročenie akýchkoľvek súm, ktoré vyplatil poisťovateľ, prevyšujúce sumu výplat vykonaných poisťovateľovi podľa tej istej zmluvy o životnom poistení. V prípade prevodu celého životného poistenia alebo jeho časti na tretiu stranu sa prekročenie hodnoty prevedenej zmluvy, ktoré prevyšuje sumy všetkých výplat vykonaných poisťovateľovi, tiež považuje za požitky zo zmluvy o životnom poistení. Požitky zo zmluvy o životnom poistení, v ktorej sa ustanovuje iba dôchodok alebo pevná anuita vyplácaná minimálne päť rokov, sa za požitky považujú len v prípade, že predstavujú splátku určenú tretej strane alebo prevod na tretiu stranu, ktoré sa uskutočnia pred uplynutím päťročnej lehoty. Suma vyplatená výlučne v súvislosti s úmrtím, invaliditou alebo chorobou sa nemá považovať za požitky zo zmluvy o životnom poistení.
Členské štáty však majú možnosť pre podniky kolektívneho investovania alebo iné fondy, alebo schémy kolektívneho investovania, ktoré sú buď registrované v súlade s ich predpismi, alebo ktorých pravidlá fondov alebo registračné dokumenty sú upravené ich právnymi predpismi, zahrnúť príjem uvedený v písmene e) prvého pododseku do vymedzenia pojmu výplata úrokov iba v rozsahu, v akom tento príjem zodpovedá ziskom priamo alebo nepriamo pochádzajúcim z výplat úrokov v zmysle písmena a), b) alebo c) uvedeného pododseku.
Pokiaľ ide o písmeno f) bod ii) prvého pododseku, členský štát má možnosť zahrnúť do definície výplaty úrokov požitky bez ohľadu na zloženie plnenia, ak sa vyplácajú alebo získavajú v súvislosti so životným poistením od poisťovateľa usadeného v tomto štáte.
Ak členský štát využije jednu alebo obe možnosti uvedené v druhom a treťom pododseku, oznámi to Komisii. Komisia uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie skutočnosť, že možnosť bola využitá, a s účinnosťou od dátumu tohto uverejnenia je jej využívanie záväzné pre ostatné členské štáty.
2. Pokiaľ ide o odsek 1 prvý pododsek písm. b), keď vyplácajúci zástupca nemá žiadne informácie o sume príjmov, ktoré sa vyplácajú, realizujú alebo pripisujú na účet, za výplatu úrokov sa má považovať celková suma výplaty.
Pokiaľ ide o odsek 1 prvý pododsek písm. c), keď vyplácajúci zástupca nemá žiadne informácie o sume úrokov alebo príjmov, ktoré vznikli alebo sa kapitalizovali pri predaji, refundácii alebo redemácii, za výplatu úrokov sa považuje celková suma výplaty.
Pokiaľ ide o odsek 1 prvý pododsek písm. d) a e), keď vyplácajúci zástupca nemá žiadne informácie o podiele príjmu, ktorý pochádza z výplat úrokov v zmysle písmena a), b) alebo c) uvedeného pododseku, za výplatu úrokov sa považuje celková suma príjmov.
Pokiaľ ide o odsek 1 prvý pododsek písm. f), keď vyplácajúci zástupca nemá žiadne informácie o sume požitkov zo zmluvy o životnom poistení, za výplatu úrokov sa považuje celková suma výplaty.
3. Pokiaľ ide o odsek 1 prvý pododsek písm. e), keď vyplácajúci zástupca nemá žiadne informácie o percentuálnom podiele aktív investovaných do pohľadávok alebo príslušných cenných papierov, akcií alebo podielov vymedzených v uvedenom písmene, tento percentuálny podiel sa považuje za vyšší ako 40 %. Ak nemôže určiť výšku príjmu dosiahnutého skutočným vlastníkom príjmu, za príjem sa považuje výnos z predaja, refundácie alebo redemácie akcií alebo podielov.
Pokiaľ ide o odsek 1 prvý pododsek písm. f) bod ii), ak vyplácajúci zástupca nemá žiadne informácie o percentuálnom podiele plnenia, ktoré sa viaže na výplaty úrokov v zmysle písmen a), b), c), d) alebo e) uvedeného pododseku, tento percentuálny podiel sa považuje za vyšší ako 40 %.
4. Ak sa úrok vymedzený v odseku 1 vyplatí subjektu alebo právnemu inštitútu uvedenému v článku 4 ods. 2 alebo sa pripíše na účet vedený takýmto subjektom alebo právnym inštitútom, považuje sa za vzniknutý fyzickej osobe uvedenej v článku 2 ods. 4. V prípade subjektu sa toto ustanovenie uplatňuje len vtedy, ak subjekt nevyužíva možnosť stanovenú v článku 4 ods. 3.
5. Pokiaľ ide o odsek 1 prvý pododsek písm. c) a e), členské štáty majú možnosť požadovať od vyplácajúcich zástupcov na svojom území, aby anualizovali úrok alebo iný príslušný príjem počas obdobia, ktoré nesmie presiahnuť jeden rok, a zaobchádzali s týmto anualizovaným úrokom alebo iným príslušným príjmom ako s výplatou úrokov aj vtedy, keď v tomto období nedošlo k predaju, redemácii ani refundácii.
6. Odchylne od odseku 1 prvého pododseku písm. d) a e) majú členské štáty možnosť vyňať z vymedzenia pojmu 'výplata úrokov' akýkoľvek príjem uvedený v týchto ustanoveniach, ktorý rozdeľujú podniky alebo subjekty, alebo investičné fondy, alebo schémy, ktorých pravidlá fondov alebo stanovy sú upravené ich právnymi predpismi, ak priame alebo nepriame investície týchto podnikov, subjektov, fondov alebo schém do pohľadávok uvedených v písmene a) uvedeného pododseku alebo do cenných papierov uvedených v písmene b) uvedeného pododseku neprevýšili 15 % ich aktív.
Odchylne od odseku 4 majú členské štáty možnosť vyňať z vymedzenia pojmu 'výplata úrokov' v odseku 1 tie úroky, ktoré sú vyplatené alebo pripísané na účet subjektov alebo právnych inštitútov uvedených v článku 4 ods. 2, ktoré majú miesto skutočného vedenia na ich území, pokiaľ priame alebo nepriame investície takýchto subjektov alebo právnych inštitútov do pohľadávok uvedených v písmene a) prvého pododseku odseku 1 alebo do cenných papierov uvedených v písmene b) uvedeného pododseku neprevýšili 15 % ich aktív. V prípade subjektu sa toto ustanovenie uplatňuje len vtedy, ak subjekt nevyužíva možnosť stanovenú v článku 4 ods. 3.
Členské štáty oznamujú Komisii využitie jednej alebo oboch možností uvedených v prvom a druhom pododseku. Komisia uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie skutočnosť, že možnosť bola využitá, a s účinnosťou od dátumu tohto uverejnenia je jej využívanie záväzné pre ostatné členské štáty.
7. Limity uvedené v odseku 1 prvom pododseku písm. e) a písm. f) bode ii) a v odseku 3 vo výške 40 % sa od 1. januára 2016 znižujú na 25 %.
8. Percentuálne podiely uvedené v odseku 1 prvom pododseku písm. e) a v odseku 6 sa určujú v závislosti od investičnej politiky alebo od investičnej stratégie a cieľov ustanovených v dokumentoch, ktoré upravujú činnosť príslušných podnikov alebo subjektov, alebo investičných fondov, alebo schém.
Na účely tohto odseku uvedené dokumenty zahŕňajú:
a)
pravidlá fondov alebo registračné dokumenty príslušných podnikov alebo subjektov, alebo investičných fondov, alebo schém;
b)
akékoľvek dohody, zmluvy alebo iné právne dokumenty, ktoré príslušné podniky alebo subjekty, alebo investičné fondy, alebo schémy uzavreli a ktoré sú sprístupnené hospodárskemu subjektu, a
c)
akékoľvek prospekty alebo podobné dokumenty vydané príslušnými podnikmi alebo subjektmi, alebo investičnými fondmi, alebo schémami, alebo vydané v ich mene a sprístupnené ich investorom.
Ak sa investičná politika alebo investičná stratégia a ciele v týchto dokumentoch nevymedzujú, uvedené percentuálne podiely sa určia podľa skutočného zloženia aktív príslušných podnikov alebo subjektov, alebo investičných fondov, alebo schém ako priemer aktív na začiatku alebo k dátumu ich prvej polročnej správy a na konci ich posledného účtovného obdobia pred dátumom vykonania výplaty skutočnému vlastníkovi príjmu alebo zabezpečenia výplaty úrokov skutočnému vlastníkovi príjmu vyplácajúcim zástupcom. V prípade novozaložených podnikov alebo subjektov, alebo investičných fondov, alebo schém toto skutočné zloženie vyplýva z priemeru aktív k počiatočnému dátumu a k dátumu prvého ocenenia aktív, ako sa stanovuje v dokumentoch, ktoré upravujú činnosť príslušných podnikov, subjektov, fondov alebo schém.
Zloženie aktív sa určuje v súlade s predpismi uplatniteľnými v členskom štáte alebo v krajine Európskeho hospodárskeho priestoru, ktorá nepatrí do Únie, v ktorých sú podniky kolektívneho investovania alebo iné fondy, alebo schémy kolektívneho investovania ako také registrované alebo podľa právnych predpisov ktorých sa spravujú ich pravidlá alebo registračné dokumenty. Zloženie merané ako také je záväzné pre ostatné členské štáty.
9. Príjem uvedený v odseku 1 prvom pododseku písm. b) sa považuje za výplatu úrokov len vtedy, ak cenné papiere, z ktorých tento príjem plynie, boli prvýkrát emitované 1. júla 2014 alebo neskôr. Cenné papiere emitované pred týmto dátumom sa na účely stanovenia percentuálnych podielov uvedených v písmene e) uvedeného pododseku a v odseku 6 nezohľadňujú.
10. Požitky zo zmluvy o životnom poistení sa považujú za výplatu úrokov podľa odseku 1 prvého pododseku písm. f) len vtedy, ak zmluva o životnom poistení, z ktorej požitky plynú, bola prvýkrát uzavretá 1. júla 2014 alebo neskôr.
11. Členské štáty majú možnosť považovať príjmy uvedené v odseku 1 prvom pododseku písm. e) bode i) realizované na základe predaja, refundácie alebo redemácie akcií alebo podielov v registrovaných podnikoch kolektívneho investovania, ktoré nie sú PKIPCP povolenými v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES (*2), za výplatu úrokov len v rozsahu, v akom týmto podnikom vznikli 1. júla 2014 alebo neskôr.
(*2) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES z 13. júla 2009 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) (Ú. v. EÚ L 302, 17.11.2009, s. 32).“"
6.
Článok 8 sa nahrádza takto:
„Článok 8
Informácie oznamované vyplácajúcim zástupcom
1. Pokiaľ má skutočný vlastník príjmu bydlisko v inom členskom štáte, ako je členský štát, v ktorom je usadený vyplácajúci zástupca, minimálny rozsah informácií, ktoré oznamuje vyplácajúci zástupca príslušnému orgánu členského štátu, v ktorom je usadený, obsahuje:
a)
totožnosť a bydlisko vlastníka požitkov určené v súlade s článkom 3 alebo v prípadoch spoločného vlastníctva požitkov totožnosť a bydlisko všetkých skutočných vlastníkov príjmu, na ktorých sa vzťahuje článok 1 ods. 1;
b)
meno a adresu vyplácajúceho zástupcu;
c)
číslo účtu skutočného vlastníka príjmu alebo ak neexistuje, identifikačné údaje pohľadávky, z ktorej plynie výplata úrokov alebo zmluvy o životnom poistení, cenného papiera, akcie alebo podielu, z ktorých táto výplata plynie;
d)
informácie týkajúce sa výplaty úrokov v súlade s odsekom 2.
Ak má skutočný vlastník príjmu adresu trvalého pobytu v inom členskom štáte, než je členský štát, v ktorom má vyplácajúci zástupca podľa článku 4 ods. 2 miesto svojho skutočného vedenia, tento vyplácajúci zástupca poskytuje príslušnému orgánu členského štátu, v ktorom má miesto svojho skutočného vedenia, informácie uvedené v písmenách a) až d) prvého pododseku tohto odseku. Okrem toho tento vyplácajúci zástupca oznamuje:
i)
celkovú sumu svojich výplat úrokov prijatých alebo zabezpečených, o ktorej sa predpokladá, že vznikla jeho skutočnému vlastníkovi príjmu;
ii)
ak sa fyzická osoba stane skutočným vlastníkom príjmu podľa článku 2 ods. 4 písm. c), sumu, o ktorej sa predpokladá, že vznikla tejto fyzickej osobe, ako aj dátum takéhoto predpokladaného vzniku.
2. V minimálnom rozsahu informácií týkajúcich sa výplaty úrokov, ktoré oznamuje vyplácajúci zástupca, sa rozlišujú nasledujúce výplaty úrokov a uvádza sa:
a)
v prípade výplaty úrokov podľa článku 6 ods. 1 prvého podoseku písm. a): suma úrokov vyplatených alebo pripísaných na účet;
b)
v prípade výplaty úrokov podľa článku 6 ods. 1 prvého pododseku písm. b): buď suma akýchkoľvek príjmov vyplatených, realizovaných alebo pripísaných na účet, alebo celková suma výplaty;
c)
v prípade výplaty úrokov podľa článku 6 ods. 1 prvého pododseku písmena c) alebo e): buď suma úrokov alebo príjmov podľa uvedených písmen, alebo celková suma výnosov z predaja, redemácie alebo refundácie;
d)
v prípade výplaty úrokov podľa článku 6 ods. 1 prvého pododseku písm. d): buď suma príjmov podľa uvedeného písmena, alebo celková suma rozdelených výnosov;
e)
v prípade výplaty úrokov podľa článku 6 ods. 4: suma úrokov prislúchajúca každému skutočnému vlastníkovi príjmu, na ktorého sa vzťahuje článok 1 ods. 1;
f)
ak členský štát využíva možnosť podľa článku 6 ods. 5: anualizovaná suma úrokov alebo iného príslušného príjmu;
g)
v prípade výplaty úrokov v zmysle článku 6 ods. 1 prvého pododseku písm. f): buď požitky vypočítané v súlade s uvedeným ustanovením, alebo celková suma výplaty. V prípade prevodu na tretiu stranu, ak vyplácajúci zástupca nemá žiadne informácie o prevedenej hodnote: suma výplat vykonaných v rámci zmluvy o životnom poistení v prospech poisťovateľa.
Vyplácajúci zástupca informuje príslušný orgán členského štátu, v ktorom je usadený, alebo ak ide o vyplácajúceho zástupcu uvedeného v článku 4 ods. 2, informuje príslušný orgán členského štátu, kde má miesto svojho skutočného vedenia, keď oznamuje celkové sumy podľa písmen b), c), d) a g) prvého pododseku tohto odseku.
3. V prípade spoločného skutočného vlastníctva príjmu informuje vyplácajúci zástupca príslušný orgán členského štátu, v ktorom je usadený, alebo ak ide o vyplácajúceho zástupcu uvedeného v článku 4 ods. 2, informuje príslušný orgán členského štátu, v ktorom má miesto svojho skutočného vedenia, či suma oznamovaná za každého skutočného vlastníka príjmu je celková suma prislúchajúca skutočným vlastníkom príjmu kolektívne, skutočný podiel pripadajúci na príslušného skutočného vlastníka príjmu alebo rovnocenný podiel.
4. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 2, môžu členské štáty umožniť vyplácajúcim zástupcom, aby oznamovali len tieto údaje:
a)
v prípade výplaty úrokov podľa článku 6 ods. 1 prvého pododseku písm. a), b) alebo d): celkovú sumu úrokov alebo príjmu;
b)
v prípade výplaty úrokov podľa článku 6 ods. 1 prvého pododseku písmena c) alebo e): celkovú sumu výnosov z predaja, redemácie alebo refundácie súvisiacich s týmito výplatami;
c)
v prípade výplaty úrokov v zmysle článku 6 ods. 1 prvého pododseku písm. f): buď požitky, o ktorých príslušný orgán členského štátu, v ktorom má skutočný vlastník príjmu bydlisko, nebol inak informovaný vyplácajúcim zástupcom, buď priamo alebo prostredníctvom jeho daňového zástupcu či príslušného orgánu iného členského štátu, podľa akéhokoľvek právneho ustanovenia, ktoré je odlišné od ustanovení potrebných na vykonávanie tejto smernice, alebo celkovú sumu vyplatenú podľa zmlúv o životnom poistení, na základe ktorých takéto výplaty vznikajú.
Vyplácajúci zástupca poskytne informácie o tom, či oznamuje celkové sumy podľa písmen a), b) a c) prvého pododseku tohto odseku.“
7.
Článok 9 sa mení takto:
a)
Dopĺňajú sa tieto odseky:
„1a. Príslušný orgán členského štátu, v ktorom je hospodársky subjekt usadený, oznamuje informácie uvedené v článku 4 ods. 2 štvrtom pododseku príslušnému orgánu iného členského štátu, v ktorom má subjekt alebo právny inštitút miesto svojho skutočného vedenia.
1b. Ak vyplácajúci zástupca podľa článku 4 ods. 2 presunul miesto svojho skutočného vedenia do iného členského štátu, príslušný orgán prvého členského štátu oznámi informácie uvedené v článku 4 ods. 2 siedmom pododseku príslušnému orgánu nového členského štátu.“
b)
Odsek 2 sa nahrádza takto:
„2. Oznamovanie informácií je automatické a uskutočňuje sa minimálne raz za rok do šiestich mesiacov po skončení daňového roka členského štátu vyplácajúceho zástupcu alebo hospodárskeho subjektu, pričom zahŕňa udalosti, ku ktorým došlo počas daného roka, a to:
i)
všetky výplaty úrokov;
ii)
všetky prípady, keď sa fyzické osoby stali skutočnými vlastníkmi príjmu podľa článku 2 ods. 4;
iii)
všetky zmeny miesta skutočného vedenia vyplácajúceho zástupcu uvedeného v článku 4 ods. 2.“
8.
Článok 10 sa mení takto:
a)
Odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Počas prechodného obdobia začínajúceho dátumom uvedeným v článku 17 ods. 2 a 3 a s výhradou článku 13 ods. 1 sa od Luxemburska a Rakúska nevyžaduje uplatňovanie ustanovení kapitoly II.
V súlade s kapitolou II však dostávajú informácie od ostatných členských štátov.
Počas prechodného obdobia je cieľom tejto smernice aspoň na minimálnej úrovni zabezpečiť účinné zdaňovanie úspor v podobe úrokov vyplatených v jednom členskom štáte skutočným vlastníkom príjmu, ktorí sú fyzickými osobami s bydliskom na daňové účely v inom členskom štáte.“
b)
Odsek 3 sa nahrádza takto:
„3. Na konci prechodného obdobia sa od Luxemburska a Rakúska bude vyžadovať, aby uplatňovali ustanovenia kapitoly II, pričom prestanú uplatňovať daň vyberanú zrážkou a delenie príjmov ustanovené v článkoch 11 a 12. Ak sa počas prechodného obdobia Luxembursko alebo Rakúsko rozhodnú uplatňovať ustanovenia kapitoly II, nebudú naďalej uplatňovať daň vyberanú zrážkou a delenie príjmov ustanovené v článkoch 11 a 12.“
9.
Článok 11 sa mení takto:
a)
Odseky 1 a 2 sa nahrádzajú takto:
„1. Počas prechodného obdobia uvedeného v článku 10, ak má skutočný vlastník príjmu bydlisko v inom členskom štáte, ako je členský štát, v ktorom je vyplácajúci zástupca usadený, alebo v prípade vyplácajúceho zástupcu uvedeného v článku 4 ods. 2, v ktorom má tento vyplácajúci zástupca miesto svojho skutočného vedenia, Luxembursko a Rakúsko vyberajú zrážkovú daň vo výške 15 % počas prvých troch rokov prechodného obdobia, 20 % počas nasledujúcich troch rokov a potom vo výške 35 %.
2. Vyplácajúci zástupca vyberá zrážkovú daň takto:
a)
v prípade výplaty úrokov podľa článku 6 ods. 1 prvého pododseku písm. a): zo sumy úrokov vyplatených alebo pripísaných na účet;
b)
v prípade výplaty úrokov podľa článku 6 ods. 1 prvého pododseku písm. b): zo sumy akýchkoľvek príjmov vyplatených, realizovaných alebo pripísaných na účet;
c)
v prípade výplaty úrokov podľa článku 6 ods. 1 prvého pododseku písmena c) alebo e): buď zo sumy úrokov alebo príjmov uvedených v týchto písmenách, alebo vyberá daň v rovnakej výške, v akej by sa vybrala od skutočného vlastníka príjmu z celkovej sumy výnosov z predaja, redemácie alebo refundácie;
d)
v prípade výplaty úrokov podľa článku 6 ods. 1 prvého pododseku písm. d): zo sumy príjmov uvedených v tomto písmene;
e)
v prípade výplaty úrokov podľa článku 6 ods. 4: zo sumy úrokov prislúchajúcich každému skutočnému vlastníkovi príjmu, na ktorého sa vzťahuje článok 1 ods. 1. Celková suma, z ktorej sa daň vyberá, nepresiahne sumu výplaty úrokov prijatej alebo zabezpečenej subjektom alebo právnym inštitútom;
f)
ak členský štát využíva možnosť podľa článku 6 ods. 5: z anualizovanej sumy úrokov alebo iných príslušných príjmov;
g)
v prípade výplaty úrokov v zmysle článku 6 ods. 1 prvého pododseku písm. f): z požitkov vypočítaných v súlade s uvedeným ustanovením. Členské štáty môžu vyplácajúcim zástupcom umožniť vyberať zrážkovú daň iba z príjmov, o ktorých príslušný orgán členského štátu, v ktorom má skutočný vlastník príjmu bydlisko, ešte nebol informovaný vyplácajúcim zástupcom ani jeho daňovým zástupcom podľa akéhokoľvek právneho ustanovenia, ktoré je odlišné od ustanovení potrebných na vykonávanie tejto smernice.
Vyplácajúci zástupca pri prevode príjmu z dane vyberanej zrážkou príslušnému orgánu informuje tento orgán o počte skutočných vlastníkov príjmu, od ktorých zrážkovú daň vybral, podľa príslušných členských štátov ich bydliska.“
b)
V odseku 3 sa slová „písmen a) a b) odseku 2“ nahrádzajú takto: „písmen a), b) a c) odseku 2“.
c)
Odsek 5 sa nahrádza takto:
„5. Počas prechodného obdobia môžu členské štáty vyberajúce zrážkovú daň ustanoviť, že hospodársky subjekt vykonávajúci výplatu úrokov alebo zabezpečujúci takúto výplatu subjektu alebo právnemu inštitútu uvedenému v článku 4 ods. 2, ktorý má miesto skutočného vedenia v inom členskom štáte, sa považuje za vyplácajúceho zástupcu namiesto tohto subjektu alebo právneho inštitútu a vyberá zrážkovú daň z týchto úrokov okrem prípadu, keď tento subjekt alebo tento právny inštitút formálne súhlasí s oznámením svojho mena, ak existuje, svojej právnej formy, miesta svojho skutočného vedenia a celkovej sumy jemu vyplatených alebo pre neho zabezpečených úrokov v súlade s článkom 4 ods. 2 štvrtým pododsekom.“
10.
Článok 13 sa nahrádza takto:
„Článok 13
Výnimky z postupu vyberania dane vyberanej zrážkou
1. Členské štáty, ktoré vyberajú zrážkovú daň v súlade s článkom 11, ustanovia nasledujúce postupy s cieľom zabezpečiť, aby skutočný vlastník príjmu mohol požadovať, aby sa žiadna daň nezrážala:
a)
postup, ktorým sa skutočnému vlastníkovi príjmu dovoľuje výslovne oprávniť vyplácajúceho zástupcu, aby oznamoval informácie v súlade s kapitolou II, pričom takéto oprávnenie sa týka všetkých úrokov prislúchajúcich skutočnému vlastníkovi príjmu uvedeným vyplácajúcim zástupcom; v takomto prípade sa uplatňuje článok 9;
b)
postup, ktorý zabezpečuje, že zrážková daň sa nevyberá, pokiaľ skutočný vlastník príjmu v súlade s odsekom 2 predloží svojmu vyplácajúcemu zástupcovi potvrdenie vyhotovené na jeho meno príslušným orgánom členského štátu, v ktorom má bydlisko na daňové účely.
2. Na žiadosť skutočného vlastníka príjmu príslušný orgán členského štátu, v ktorom má bydlisko na daňové účely, vydá potvrdenie, v ktorom sa uvádza:
a)
meno, adresa, daňové identifikačné číslo alebo jemu rovnocenné číslo a dátum a miesto narodenia skutočného vlastníka príjmu;
b)
meno a adresa vyplácajúceho zástupcu;
c)
číslo účtu skutočného vlastníka príjmu alebo ak neexistuje, identifikácia cenného papiera.
Takéto potvrdenie je platné počas obdobia nepresahujúceho tri roky. Vydáva sa každému skutočnému vlastníkovi príjmu, ktorý oň požiada, do dvoch mesiacov po podaní takejto žiadosti.“
11.
Článok 14 sa mení takto:
a)
V odseku 2 sa prvá veta nahrádza takto:
„Ak vyplatené úroky prislúchajúce skutočnému vlastníkovi príjmu podliehali dani vyberanej zrážkou v členskom štáte vyplácajúceho zástupcu, členský štát, v ktorom má skutočný vlastník príjmu bydlisko na daňové účely, mu poskytne daňový úver rovnajúci sa sume dane zrazenej v súlade s jeho vnútroštátnymi právnymi predpismi.“
b)
Odsek 3 sa nahrádza takto:
„3. Ak okrem dane vyberanej zrážkou uvedenej v článku 11 podliehali vyplatené úroky prislúchajúce skutočnému vlastníkovi príjmu akémukoľvek inému druhu dane vyberanej zrážkou a členský štát, v ktorom má skutočný vlastník príjmu bydlisko na daňové účely, poskytuje na takúto daň vyberanú zrážkou daňový úver v súlade so svojimi vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo zmluvami o zamedzení dvojitého zdanenia, takáto iná daň vyberaná zrážkou sa pripíše k dobru pred uplatnením postupu ustanoveného v odseku 2.“
12.
V článku 15 ods. 1 druhom pododseku sa výraz „prílohe“ nahrádza výrazom „prílohe III“.
13.
Prvá veta článku 18 sa nahrádza takto:
„Komisia každé tri roky podáva Rade správu o uplatňovaní tejto smernice na základe štatistických údajov uvedených v prílohe IV, ktoré Komisii poskytuje každý členský štát.“
14.
Vkladajú sa tieto články:
„Článok 18a
Vykonávacie opatrenia
1. Komisia môže v súlade s postupom uvedeným v článku 18b ods. 2 prijať opatrenia na tieto účely:
a)
špecifikovanie poskytovateľov údajov, ktorých môžu využiť vyplácajúci zástupcovia na získanie informácií potrebných na riadne zaobchádzanie na účely článku 6 ods. 1 prvého pododseku písm. b), d) a e);
b)
zavedenie spoločných formátov a praktických opatrení potrebných na elektronickú výmenu informácií uvedených v článku 9;
c)
ustanovenie spoločných foriem potvrdení a iných dokladov, ktoré uľahčujú uplatňovanie tejto smernice, najmä v prípade dokumentov vydávaných v členských štátoch vyberajúcich daň vyberanú zrážkou, ktoré na účely článku 14 využívajú členské štáty, v ktorých má skutočný vlastník príjmu bydlisko na daňové účely.
2. Komisia aktualizuje zoznam uvedený v prílohe III na žiadosť priamo dotknutých členských štátov.
Článok 18b
Výbor
1. Komisii pomáha výbor pre administratívnu spoluprácu v oblasti daní (ďalej len ‚výbor‘).
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.“
15.
Príloha sa mení v súlade s prílohou k tejto smernici.
Článok 2
1. Členské štáty prijmú a uverejnia do 1. januára 2016 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení.
Tieto ustanovenia sa uplatňujú od prvého dňa tretieho kalendárneho roku nasledujúceho po kalendárnom roku, v ktorom táto smernica nadobudne účinnosť.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v rozsahu pôsobnosti tejto smernice.
Článok 3
Táto smernica nadobúda účinnosť dňom jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 4
Táto smernica je určená členským štátom.
V Bruseli 24. marca 2014