NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 654/2014
ze dne 15. května 2014
o výkonu práv Unie za účelem uplatňování a prosazování pravidel mezinárodního obchodu a o změně nařízení Rady (ES) č. 3286/94, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie uzavřela řadu mnohostranných, regionálních a dvoustranných mezinárodních obchodních dohod, v jejichž důsledku vznikají k vzájemnému prospěchu smluvních stran práva a závazky.
(2)
V zájmu ochrany hospodářských zájmů Unie je nezbytné, aby Unie disponovala vhodnými nástroji, které jí umožní zajistit účinný výkon svých práv vyplývajících z mezinárodních obchodních dohod. Jedná se zejména o situace, kdy třetí země přijmou opatření omezující obchod, která snižují výhody, jež z mezinárodních obchodních dohod vyplývají pro hospodářské subjekty Unie. Unie by měla být schopna rychle a pružně reagovat v rámci postupů a lhůt stanovených podle mezinárodních obchodních dohod, jež uzavřela. Jsou proto zapotřebí pravidla, jež vymezí rámec pro výkon práv Unie za určitých konkrétních okolností.
(3)
Cílem mechanismů pro řešení sporů zavedených Dohodou o zřízení Světové obchodní organizace (WTO) a jinými obchodními dohodami, včetně regionálních nebo dvoustranných dohod, je nalézt pozitivní řešení veškerých sporů, k nimž by mohlo dojít mezi Unií a jinou stranou či jinými stranami takových dohod. Pokud by však jiné způsoby pro nalezení pozitivního řešení sporu nevedly k úspěchu, měla by mít Unie možnost pozastavit v souladu s takovými mechanismy pro řešení sporů koncese či jiné závazky. Zásah Unie by v takových případech měl přimět dotčenou třetí zemi, v zájmu obnovení vzájemně výhodné situace, k dodržování příslušných pravidel mezinárodního obchodu.
(4)
Podle Dohody WTO o ochranných opatřeních se člen WTO, který navrhuje uplatnění ochranného opatření nebo usiluje o jeho prodloužení, musí snažit zachovat v podstatě rovnocennou úroveň koncesí a jiných závazků mezi ním a vyvážejícími členy, kteří by byli dotčeni takovým opatřením. Obdobná pravidla jsou stanovena i v jiných mezinárodních obchodních dohodách, jež Unie uzavřela, včetně regionálních či dvoustranných dohod. Pokud dotčená třetí země neprovede žádné odpovídající a přiměřené úpravy, měla by Unie přijmout vyrovnávací opatření spočívající v pozastavení koncesí či jiných závazků. Zásah Unie by v takových případech měl přimět dotčené třetí země, v zájmu obnovení vzájemně výhodné situace, k přijetí opatření pro rozšíření obchodu.
(5)
Článkem XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (GATT 1994) a souvisejícím ujednáním se řídí změna či odvolání koncesí stanovených v listinách členů WTO obsahujících celní sazebníky. Členové WTO dotčení takovou změnou jsou za určitých podmínek oprávněni k odvolání koncesí, které jsou v podstatě rovnocenné. Unie by měla v takových případech, a nejsou-li sjednány vyrovnávací úpravy, přijmout vyrovnávací opatření. Zásah Unie by měl přimět třetí země k provedení opatření pro rozšíření obchodu.
(6)
Unie by měla mít možnost prosazovat svá práva v oblasti veřejných zakázek, pokud obchodní partner nedodrží své závazky podle Dohody WTO o vládních zakázkách nebo podle jiných mezinárodních obchodních dohod. Dohoda WTO o vládních zakázkách stanoví, že žádný spor, který v rámci ní vznikne, nesmí vést k pozastavení koncesí či jiných závazků, na které by se vztahovala jakákoli jiná dohoda WTO. Zásah Unie by měl zajistit zachování v podstatě rovnocenné úrovně koncesí, jaká je stanovena v příslušných mezinárodních obchodních dohodách.
(7)
Členské státy by měly zajistit, aby opatření obchodní politiky v oblasti veřejných zakázek byla na jejich příslušném území uplatňována způsobem, který nejlépe odpovídá jejich správní struktuře a postupům, a to při zachování práva Unie.
(8)
Opatření obchodní politiky přijímaná podle tohoto nařízení je třeba volit a navrhovat na základě objektivních kritérií, včetně účinnosti daných opatření z hlediska jejich schopnosti přimět třetí země k dodržování mezinárodních obchodních pravidel, potenciálu z hlediska zmírnění následků pro hospodářské subjekty v Unii, které byly dotčeny opatřeními třetí země, a cíle spočívajícího v minimalizaci nepříznivých hospodářských dopadů na Unii, a to i pokud jde o základní suroviny.
(9)
Toto nařízení by se mělo zaměřit na taková opatření, s jejichž navrhováním a používáním má již Unie zkušenosti. S náležitým přihlédnutím ke zvláštním rysům jednotlivých oblastí by měla být v rámci přezkumu fungování tohoto nařízení posouzena možnost rozšířit oblast jeho působnosti tak, aby umožňovalo přijímat opatření v oblasti práv duševního vlastnictví a další opatření týkající se služeb.
(10)
Při prosazování práv Unie by měl být původ zboží určen podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (2). Při prosazování práv Unie v návaznosti na řešení sporu v oblasti veřejných zakázek by se měl původ služby určovat na základě původu fyzické či právnické osoby, která ji poskytuje. Veřejní zadavatelé nebo zadavatelé by měli při posuzování informací a záruk poskytnutých uchazeči ohledně původu zboží a služeb postupovat s obvyklou obezřetností a náležitou péčí.
(11)
Komise by měla nejpozději do tří let od prvního případu uplatnění tohoto nařízení nebo nejpozději do pěti let ode dne jeho vstupu v platnost, podle toho, co nastane dříve, přezkoumat jeho oblast působnosti, fungování a účinnost, včetně případných opatření v oblasti práv duševního vlastnictví a dalších opatření týkajících se služeb. Komise by měla o svém posouzení podat zprávu Evropskému parlamentu a Radě. V návaznosti na přezkum mohou být případně předloženy vhodné legislativní návrhy.
(12)
Je důležité zajistit účinnou komunikaci a výměnu názorů mezi Komisí na jedné straně a Evropským parlamentem a Radou na straně druhé, a to zejména ohledně sporů v rámci mezinárodních obchodních dohod, jež mohou vést k přijetí opatření podle tohoto nařízení.
(13)
Nařízení Rady (ES) č. 3286/94 (3) by mělo být změněno, aby odkazovalo na toto nařízení, pokud jde o provádění opatření v oblasti obchodní politiky.
(14)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (4).
(15)
Vzhledem k tomu, že zkoumání mnohostranných dopadů, jež mohou opatření obchodní politiky přijatá podle tohoto nařízení mít, je velice složité, a aby poskytla dostatek příležitostí k dosažení co nejširší podpory, neměla by Komise prováděcí akty přijmout, pokud výbor uvedený v tomto nařízení výjimečně nezaujme k návrhu prováděcího aktu předloženému Komisí stanovisko.
(16)
Bude-li to vzhledem k naléhavým důvodům nezbytné, měla by Komise v zájmu ochrany zájmů Unie přijmout v řádně odůvodněných případech týkajících se nutnosti přizpůsobit opatření obchodní politiky chování dotčené třetí strany okamžitě použitelné prováděcí akty.
(17)
Tímto nařízením není dotčeno možné přijetí opatření obchodní politiky na základě jiných relevantních aktů Unie či na základě ustanovení Smlouvy o fungování Evropské unie, při současném dodržení platných ustanovení mezinárodních obchodních dohod o pozastavení či odvolání koncesí či jiných závazků,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se stanoví pravidla a postupy pro zajištění účinného a včasného výkonu práv Unie, pokud jde o pozastavení či odvolání koncesí nebo jiných závazků podle mezinárodních obchodních dohod, za účelem:
a)
reakce na případy porušení pravidel mezinárodního obchodu ze strany třetích zemí, kterými jsou dotčeny zájmy Unie, s cílem dosáhnout uspokojivého řešení, které obnoví výhody pro hospodářské subjekty Unie;
b)
vyvážení koncesí či jiných závazků v rámci obchodních vztahů se třetími zeměmi, dojde-li ke změně zacházení uplatňovaného na zboží z Unie způsobem, který se dotýká zájmů Unie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„zemí“ jakýkoli stát nebo samostatné celní území;
b)
„koncesemi či jinými závazky“ celní koncese nebo jakékoli jiné výhody, k jejichž uplatňování v rámci svého obchodu se třetími zeměmi se Unie zavázala coby smluvní strana podle mezinárodních obchodních dohod;
c)
„úrovní zrušení nebo zmenšení“ míra, v níž jsou dotčeny výhody vyplývající pro Unii z mezinárodních obchodních dohod. Není-li v příslušné dohodě stanoveno jinak, zahrnuje tato úroveň jakýkoli nepříznivý hospodářský dopad v důsledku opatření třetí země;
d)
„povinnou cenovou sankcí“ povinnost veřejných zadavatelů či zadavatelů uplatňujících postupy zadávání veřejných zakázek zvýšit, s určitými výjimkami, cenu za služby nebo zboží pocházející z určitých třetích zemí, jež byla nabídnuta v zadávacích řízeních.
Článek 3
Oblast působnosti
Toto nařízení se použije:
a)
bylo-li Unii v důsledku konečného rozhodnutí obchodních sporů podle Ujednání WTO o pravidlech a řízení při řešení sporů (dále jen „ujednání WTO o řešení sporů“) přiznáno právo k pozastavení koncesí či jiných závazků vyplývajících z mnohostranných či vícestranných dohod, na které se vztahuje ujednání WTO o řešení sporů;
b)
má-li Unie v důsledku konečného rozhodnutí obchodních sporů v rámci jiných mezinárodních obchodních dohod, včetně regionálních či dvoustranných dohod, právo pozastavit koncese či jiné závazky podle takových dohod;
c)
za účelem vyvážení koncesí nebo jiných závazků, k němuž může opravňovat použití ochranného opatření ze strany třetí země buď na základě článku 8 Dohody WTO o ochranných opatřeních nebo na základě ustanovení, která upravují ochranná opatření, obsažených v jiných mezinárodních obchodních dohodách, včetně dohod regionálních či dvoustranných;
d)
v případech změny koncesí členem WTO na základě článku XXVIII dohody GATT 1994, pokud nebylo sjednáno žádné kompenzační vyrovnání.
Článek 4
Výkon práv Unie
1. Je-li pro ochranu zájmů Unie v případech uvedených v článku 3 třeba určitého zásahu, přijme Komise prováděcí akty, kterými stanoví vhodná opatření obchodní politiky. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.
2. Prováděcí akty přijaté podle odstavce 1 musí splňovat tyto podmínky:
a)
jsou-li pozastaveny koncese či jiné závazky v důsledku konečného rozhodnutí obchodního sporu podle ujednání WTO o řešení sporů, úroveň pozastavení nepřesáhne úroveň schválenou orgánem WTO pro řešení sporů;
b)
jsou-li pozastaveny koncese či jiné závazky v důsledku oprávnění, jež bylo přiznáno v návaznosti na řízení pro mezinárodní řešení sporů podle jiných mezinárodních obchodních dohod, včetně regionálních či dvoustranných dohod, jejich úroveň nepřesáhne úroveň zrušení nebo zmenšení v důsledku dotčeného opatření třetí země, kterou v závislosti na daném případu vymezila buď Komise, nebo která vyplynula z rozhodčího řízení;
c)
v případě vyrovnávání koncesí či jiných závazků podle ustanovení o ochranných opatřeních obsažených v mezinárodních obchodních dohodách musí být zásah Unie, v souladu s podmínkami Dohody WTO o ochranných opatřeních nebo ustanoveními o ochranných opatřeních, která jsou uvedena v jiných mezinárodních obchodních dohodách, včetně regionálních či dvoustranných dohod, na jejichž základě se ochranné opatření uplatňuje, v podstatě rovnocenný úrovni koncesí či jiných závazků, jež byla dotčena ochranným opatřením;
d)
jsou-li koncese odvolány v rámci obchodu se třetí zemí související s článkem XXVIII dohody GATT 1994 a připojeným ujednáním (5), musí být v podstatě rovnocenné koncesím, které taková třetí země změnila či odvolala, a to podle podmínek stanovených v článku XXVIII dohody GATT 1994 a v souvisejícím ujednání.
3. Opatření obchodní politiky podle odstavce 1 se stanoví s přihlédnutím k dostupným informacím a obecnému zájmu Unie na základě těchto kritérií:
a)
účinnost opatření, pokud jde o donucení třetích zemí, aby dodržovaly pravidla mezinárodního obchodu;
b)
možnosti opatření, pokud jde o zmírnění následků pro hospodářské subjekty v Unii, které byly dotčeny opatřeními třetí země;
c)
dostupnost alternativních zdrojů dodávek dotčeného zboží či služeb, aby se v rámci Unie zamezilo nežádoucímu dopadu na návazná odvětví, veřejné zadavatele nebo zadavatele či konečné spotřebitele nebo aby byl tento dopad co nejmenší;
d)
zamezení nepřiměřené složitosti administrativních postupů a nepřiměřeným nákladům při provádění opatření;
e)
jakákoli jiná konkrétní kritéria, která mohou být v mezinárodních obchodních dohodách stanovena pro případy uvedené v článku 3.
Článek 5
Opatření obchodní politiky
1. Aniž je dotčena jakákoli mezinárodní dohoda, jejíž je Unie stranou, opatření obchodní politiky, která mohou být zavedena prováděcím aktem podle čl. 4 odst. 1, zahrnují:
a)
pozastavení celních koncesí a uložení nových nebo zvýšených cel, včetně opětovného zavedení cel na úrovni doložky nejvyšších výhod nebo uložení cel nad rámec doložky nejvyšších výhod, nebo zavedení jakéhokoli dalšího poplatku na dovoz či vývoz zboží;
b)
zavedení nebo zvýšení množstevních omezení dovozu nebo vývozu zboží, ať již prostřednictvím kvót, dovozních či vývozních licencí nebo jinými opatřeními;
c)
pozastavení koncesí týkajících se zboží, služeb nebo dodavatelů v oblasti veřejných zakázek prostřednictvím:
i)
vyloučení dodavatelů zboží nebo poskytovatelů služeb usazených v dotčené třetí zemi nebo provozujících svoji činnost z dotčené třetí země nebo nabídek, jejichž celková hodnota je z více než 50 % tvořena zbožím či službami pocházejícími z dotčené třetí země, ze zadávání veřejných zakázek, nebo
ii)
uložení povinné cenové sankce na veřejné zakázky dodavatelů zboží nebo služeb usazených v dotčené třetí zemi nebo provozujících svoji činnost z dotčené třetí země nebo na tu část veřejné zakázky, jejímž předmětem je zboží nebo služby pocházející z dotčené třetí země.
2. Opatření přijatá podle odst. 1 písm. c):
a)
obsahují prahové hodnoty podle vlastností dotčeného zboží nebo služeb, při jejichž překročení se uplatní vyloučení nebo povinná cenová sankce, přičemž se zohlední ustanovení příslušné obchodní dohody a úroveň zrušení nebo zmenšení;
b)
vymezují odvětví nebo kategorie zboží nebo služeb, pro něž se použijí, jakož i veškeré použitelné výjimky;
c)
určí veřejné zadavatele nebo zadavatele či kategorie veřejných zadavatelů nebo zadavatelů, členěné podle členských států, na jejichž zakázky se vztahují. S cílem poskytnout podklady pro toto určení předloží každý členský stát seznam příslušných veřejných zadavatelů nebo zadavatelů či kategorií veřejných zadavatelů nebo zadavatelů. Opatření zajistí, aby bylo dosaženo náležité úrovně pozastavení koncesí nebo jiných závazků a spravedlivého rozložení mezi členskými státy.
Článek 6
Pravidla původu
1. Původ zboží je určen podle nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. Původ služby se určuje na základě původu fyzické či právnické osoby, která ji poskytuje. Za původ poskytovatele služeb se považuje:
a)
v případě fyzické osoby země, jejímž je tato osoba státním příslušníkem nebo v níž má právo na trvalý pobyt;
b)
v případě právnické osoby:
i)
není-li služba poskytována prostřednictvím komerční přítomnosti v Unii, země, v níž je právnická osoba zřízena nebo jiným způsobem organizována podle právních předpisů této země a na jejímž území právnická osoba vyvíjí významnou podnikatelskou činnost,
ii)
je-li služba poskytována prostřednictvím komerční přítomnosti v Unii, členský stát, v němž je právnická osoba usazena a na jehož území vyvíjí významnou podnikatelskou činnost, jež je přímo a skutečně propojena s hospodářstvím tohoto členského státu.
Pro účely prvního pododstavce písm. b) bodu ii), nevyvíjí-li právnická osoba poskytující dotčenou službu významnou podnikatelskou činnost, jež je přímo a skutečně propojena s hospodářstvím členského státu, v němž je usazena, se za původ právnické osoby považuje původ fyzických či právnických osob, které ji vlastní nebo ovládají.
Právnická osoba poskytující dotčenou službu se považuje za „vlastněnou“ osobami z dané země, pokud osoby z této země užitečně vlastní více než 50 % jejího základního kapitálu, a za „ovládanou“ osobami z dané země, pokud tyto osoby mají pravomoc jmenovat většinu jejích řídících pracovníků nebo jinak zákonně řídit její aktivity.
Článek 7
Pozastavení, změna a zrušení opatření
1. Přizná-li po přijetí prováděcího aktu podle čl. 4 odst. 1 dotčená třetí země Unii odpovídající a přiměřené vyrovnání v případech, na které odkazuje čl. 3 odst. 1 písm. a) a b), může Komise pozastavit uplatňování takového prováděcího aktu po dobu, během níž je takové vyrovnání poskytováno. Rozhodnutí o pozastavení se přijímá přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.
2. Komise zruší prováděcí akt přijatý podle čl. 4 odst. 1, nastane-li některá z následujících okolností:
a)
třetí země, u níž bylo v rámci řízení o řešení sporů rozhodnuto, že její opatření porušují pravidla mezinárodního obchodu, dosáhla opětovného souladu s těmito pravidly, nebo bylo-li dosaženo jiného vzájemně uspokojivého řešení;
b)
v případech vyrovnání koncesí nebo jiných závazků v návaznosti na přijetí ochranného opatření ze strany třetí země, pokud bylo ochranné opatření odvoláno či zaniklo nebo pokud dotčená třetí země přiznala Unii odpovídající a přiměřené vyrovnání po přijetí prováděcího aktu podle čl. 4 odst. 1;
c)
v případech změny koncesí členem WTO podle článku XXVIII dohody GATT 1994 pokud třetí dotčená země přiznala Unii odpovídající a přiměřené vyrovnání po přijetí prováděcího aktu podle čl. 4 odst. 1.
Rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci se přijímá přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.
3. Je-li s výhradou čl. 4 odst. 2 a 3 nezbytné provést úpravy opatření obchodní politiky, která byla přijata podle tohoto nařízení, může Komise provést příslušné změny přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.
4. V řádně odůvodněných naléhavě nezbytných případech týkajících se zrušení či změny dotčeného opatření třetí země přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty, jimiž pozastaví, změní či zruší prováděcí akty přijaté podle čl. 4 odst. 1, jak je stanoveno v tomto článku, postupem podle čl. 8 odst. 3.
Článek 8
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený nařízením (ES) č. 3286/94. Tento výbor je výborem ve smyslu článku 3 nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 9
Shromažďování informací
1. Pokud jde o hospodářské zájmy Unie v případě konkrétního zboží nebo služeb nebo v konkrétních odvětvích, Komise si v souvislosti s uplatňováním tohoto nařízení vyžádá příslušné informace a stanoviska, a to prostřednictvím oznámení v Úředním věstníku Evropské unie nebo jinými vhodnými veřejnými komunikačními prostředky, přičemž uvede lhůtu pro předložení těchto podkladů. Komise obdržené podklady zohlední.
2. Informace získané na základě tohoto nařízení smějí být použity pouze k účelu, k němuž byly vyžádány.
3. Evropský parlament, Rada, Komise, členské státy ani jejich úředníci nesdělí žádné informace důvěrné povahy, které obdrželi podle tohoto nařízení, bez výslovného souhlasu poskytovatele těchto informací.
4. Poskytovatel informací může požádat, aby se s poskytnutou informací nakládalo jako s důvěrnou. V takových případech jsou tyto informace doplněny nedůvěrným souhrnem informací, který je představí v zobecněné podobě, nebo uvedením důvodů, proč takový souhrn nelze pořídit.
5. Pokud se zdá, že žádost o důvěrné zacházení není důvodná, a poskytovatel si přesto nepřeje informaci zveřejnit ani v zobecněné či souhrnné podobě, nemusí být tato informace vzata v úvahu.
6. Odstavce 2 až 5 nebrání orgánům Unie a členských států ve zveřejňování obecných informací. Toto zveřejnění musí brát v úvahu oprávněný zájem dotčených stran na zachování jejich obchodního tajemství.
Článek 10
Přezkum
1. Do tří let po přijetí prvního prováděcího aktu nebo nejpozději do 18. července 2019, podle toho, co nastane dříve, přezkoumá Komise oblast působnosti tohoto nařízení, zejména pokud jde o opatření obchodní politiky, jež mohou být přijata, jakož i jeho provádění, a podá zprávu o svých závěrech Evropskému parlamentu a Radě.
2. Bez ohledu na odstavec 1 provede Komise přezkum s cílem navrhnout v rámci tohoto nařízení další opatření obchodní politiky pro pozastavení koncesí nebo jiných závazků v oblasti obchodu službami. Komise posoudí mimo jiné tyto skutečnosti:
a)
mezinárodní vývoj, pokud jde o pozastavování jiných závazků podle Všeobecné dohody o obchodu službami (GATS);
b)
vývoj v Unii, pokud jde o přijetí společných pravidel pro odvětví služeb;
c)
účinnost případných dalších opatření obchodní politiky jako prostředku pro prosazování práv Unie na základě mezinárodních obchodních dohod;
d)
dostupné mechanismy zajišťující, aby byla v praxi jednotně a účinně prováděna případná další opatření obchodní politiky týkající se služeb; a
e)
důsledky pro poskytovatele služeb nacházející se v Unii v době přijetí prováděcích aktů na základě tohoto nařízení.
Komise podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o svém prvním posouzení do 18. července 2017.
Článek 11
Změny jiných aktů
V článku 13 nařízení (ES) č. 3286/94 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Pokud musí Unie, jež jedná v souladu s čl. 12 odst. 2, přijmout rozhodnutí o opatřeních obchodní politiky, která mají být přijata podle čl. 11 odst. 2 písm. c) nebo podle článku 12, učiní tak neprodleně v souladu s článkem 207 Smlouvy o fungování Evropské unie a případně nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 654/2014 (6) nebo jinými použitelnými postupy.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2014.
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 654/2014
z 15. mája 2014
o výkone práv Únie na účely uplatňovania a presadzovania pravidiel medzinárodného obchodu, ktorým sa mení nariadenie Rady (ES) č. 3286/94 stanovujúce postupy Spoločenstva v oblasti spoločnej obchodnej politiky s cieľom zaistenia uplatňovania práv Spoločenstva podľa pravidiel medzinárodného obchodu, najmä tých, ktoré boli vytvorené pod záštitou Svetovej obchodnej organizácie
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 207 ods. 2,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (1),
keďže:
(1)
Únia uzavrela viacero mnohostranných, regionálnych a dvojstranných dohôd o medzinárodnom obchode, na základe ktorých vznikajú práva a povinnosti na vzájomný prospech zúčastnených strán.
(2)
V záujme ochrany hospodárskych záujmov Únie je nevyhnutné, aby Únia mala k dispozícii vhodné nástroje na zabezpečenie účinného výkonu svojich práv vyplývajúcich z dohôd o medzinárodnom obchode. Týka sa to najmä situácií, keď tretie krajiny prijmú opatrenia obmedzujúce obchod, ktorými znížia výhody vyplývajúce hospodárskym subjektom z Únie z dohôd o medzinárodnom obchode. Únia by mala byť schopná reagovať rýchlo a pružne v rámci postupov a lehôt stanovených v dohodách o medzinárodnom obchode, ktoré uzavrela. Preto sú potrebné pravidlá vymedzujúce rámec na výkon práv Únie v určitých špecifických situáciách.
(3)
Cieľom mechanizmov na urovnávanie sporov zriadených Dohodou o zriadení Svetovej obchodnej organizácie (WTO) a inými dohodami o medzinárodnom obchode vrátane regionálnych alebo dvojstranných dohôd je nájsť pozitívne riešenie všetkých sporov, ku ktorým dôjde medzi Úniou a druhou stranou alebo stranami týchto dohôd. Ak sa však iné spôsoby hľadania pozitívneho riešenia sporu ukázali ako neúspešné, Únia by mala mať možnosť v súlade s týmito mechanizmami urovnávania sporov pozastaviť koncesie alebo iné záväzky. Opatrenie Únie v takých prípadoch by malo slúžiť na to, aby sa v záujme obnovenia stavu vzájomných výhod dotknuté tretie krajiny podnietili na dodržiavanie príslušných pravidiel medzinárodného obchodu.
(4)
Podľa Dohody WTO o ochranných opatreniach by sa člen WTO navrhujúci uplatniť ochranné opatrenie alebo usilujúci sa o predĺženie ochranného opatrenia mal snažiť zachovať v podstate rovnocenný rozsah koncesií a iných záväzkov medzi ním a vyvážajúcimi členmi, ktorí by boli takýmto opatrením dotknutí. Podobné pravidlá sú stanovené v iných dohodách o medzinárodnom obchode, ktoré Únia uzavrela, vrátane regionálnych alebo dvojstranných dohôd. Pokiaľ dotknutá tretia krajina neprijme vhodné a primerané úpravy, Únia by mala prijať vyrovnávacie opatrenia spočívajúce v pozastavení koncesií alebo iných záväzkov. Opatrenia Únie by mali v takých prípadoch slúžiť na podnietenie tretích krajín, aby v záujme obnovenia stavu vzájomných výhod zaviedli opatrenia na podporu obchodu.
(5)
Článkom XXVIII Všeobecnej dohody o clách a obchode z roku 1994 (ďalej len „dohoda GATT z roku 1994“) a súvisiacim dohovorom sa upravuje zmena alebo odvolanie koncesií stanovených v colných sadzobníkoch členov WTO. Členovia WTO dotknutí takouto zmenou sú za určitých podmienok oprávnení odvolať v podstate rovnocenné koncesie. Pokiaľ sa v takých prípadoch nedohodnú kompenzačné vyrovnania, mala by Únia prijať vyrovnávacie opatrenia. Opatrenie Únie by malo mať za cieľ podnietiť tretie krajiny, aby zaviedli opatrenia na podporu obchodu.
(6)
Únia by mala mať možnosť presadzovať svoje práva v oblasti verejného obstarávania, ak obchodný partner nedodržiava svoje záväzky v rámci Dohody WTO o vládnom obstarávaní (ďalej len „dohoda GPA“) alebo iných dohôd o medzinárodnom obchode. V dohode GPA sa stanovuje, že žiadny spor, ktorý vznikne na základe tejto dohody, nebude mať za následok pozastavenie koncesií alebo iných záväzkov podľa akejkoľvek inej uvedenej dohody WTO. Opatrenie Únie by malo mať za cieľ zabezpečiť zachovanie v podstate rovnocenného rozsahu koncesií, ako je to stanovené v príslušných dohodách o medzinárodnom obchode.
(7)
Členské štáty by mali na svojich územiach zabezpečiť uplatňovanie opatrení obchodnej politiky v oblasti verejného obstarávania takým spôsobom, ktorý najlepšie vyhovuje ich administratívnym štruktúram a praxi pri súčasnom dodržiavaní práva Únie.
(8)
Opatrenia obchodnej politiky prijaté podľa tohto nariadenia by mali byť zvolené a navrhnuté na základe objektívnych kritérií vrátane účinnosti opatrení z hľadiska presadzovania dodržiavania pravidiel medzinárodného obchodu zo strany tretích krajín, ich potenciálu poskytnúť úľavu hospodárskym subjektom v rámci Únie, ktoré boli dotknuté opatreniami tretích krajín, a cieľa minimalizovať negatívne hospodárske účinky na Úniu, aj pokiaľ ide o základné suroviny.
(9)
Toto nariadenie by sa malo zameriavať na opatrenia, v súvislosti s ktorými má Únia skúsenosti s navrhovaním a uplatňovaním. Možnosť rozšíriť jeho rozsah pôsobnosti s cieľom zabezpečiť prijímanie opatrení v sektore práv duševného vlastníctva a dodatočných opatrení týkajúcich sa služieb by sa mala posúdiť ako súčasť preskúmania fungovania tohto nariadenia, s náležitým prihliadnutím na osobitosti každej oblasti.
(10)
Pri presadzovaní práv Únie by sa mal pôvod tovaru stanoviť v súlade s nariadením Rady (EHS) č. 2913/92 (2). Pri presadzovaní práv Únie v nadväznosti na urovnanie sporu v oblasti verejného obstarávania by sa pôvod služby mal stanoviť na základe pôvodu fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá ju poskytuje. Verejní obstarávatelia alebo obstarávatelia by mali pri posudzovaní informácií a záruk, ktoré poskytujú uchádzači, uplatňovať v súvislosti s pôvodom tovaru a služieb bežné zásady obozretnosti a náležitej starostlivosti.
(11)
Komisia by mala najneskôr do troch rokov od prvého prípadu vykonania tohto nariadenia alebo najneskôr do piatich rokov odo dňa nadobudnutia jeho účinnosti, podľa toho, čo bude skôr, preskúmať rozsah pôsobnosti, fungovanie a účinnosť tohto nariadenia vrátane možných opatrení v sektore práv duševného vlastníctva a dodatočných opatrení týkajúcich sa služieb. Komisia by mala podať správu o svojom posúdení Európskemu parlamentu a Rade. Na preskúmanie môžu nadviazať vhodné legislatívne návrhy.
(12)
Je dôležité zabezpečiť efektívnu komunikáciu a výmenu názorov medzi Komisiou na jednej strane a Európskym parlamentom a Radou na strane druhej, najmä pokiaľ ide o spory v rámci dohôd o medzinárodnom obchode, ktoré môžu viesť k prijatiu opatrení podľa tohto naradenia.
(13)
Nariadenie Rady (ES) č. 3286/94 (3) by sa malo zmeniť tak, aby odkazovalo na toto nariadenie, pokiaľ ide o vykonávanie opatrení obchodnej politiky.
(14)
S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tohto nariadenia by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (4).
(15)
Vzhľadom na vysokú mieru komplexnosti preskúmania viacnásobného vplyvu, ktorý môžu mať opatrenia obchodnej politiky prijaté podľa tohto nariadenia, ako aj s cieľom poskytnúť dostatočné príležitosti na dosiahnutie čo najširšej podpory by Komisia nemala prijať vykonávacie akty, ak výbor uvedený v tomto nariadení výnimočne nevydá žiadne stanovisko k návrhu vykonávacieho aktu, ktorý predložila Komisia.
(16)
Komisia by mala v záujme ochrany záujmov Únie prijať okamžite uplatniteľné vykonávacie akty, ak sa to vyžaduje z vážnych a naliehavých dôvodov v riadne odôvodnených prípadoch týkajúcich sa nutnosti prispôsobiť opatrenia obchodnej politiky správaniu príslušnej tretej strany.
(17)
Týmto nariadením nie je dotknuté možné prijatie opatrení obchodnej politiky na základe iných relevantných aktov Únie ani ustanovení Zmluvy o fungovaní Európskej únie za predpokladu dodržiavania uplatniteľných ustanovení o pozastavení alebo odvolaní koncesií alebo iných záväzkov, ktoré sa uvádzajú v dohodách o medzinárodnom obchode,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Predmet úpravy
V tomto nariadení sa stanovujú pravidlá a postupy na zabezpečenie účinného a včasného vykonávania práv Únie týkajúcich sa pozastavenia alebo odvolania koncesií či iných záväzkov podľa dohôd o medzinárodnom obchode s cieľom:
a)
reagovať na prípady porušenia pravidiel medzinárodného obchodu tretími krajinami, ktorými sú dotknuté záujmy Únie, s cieľom dosiahnuť uspokojivé riešenie, ktorým sa obnovia prínosy pre hospodárske subjekty z Únie;
b)
vyrovnávať koncesie alebo iné záväzky v rámci obchodných vzťahov s tretími krajinami, keď dôjde k zmene zaobchádzania s tovarom z Únie spôsobom, ktorý sa dotýka záujmov Únie.
Článok 2
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
a)
„krajina“ je akýkoľvek štát alebo samostatné colné územie;
b)
„koncesie alebo iné záväzky“ sú colné koncesie alebo akékoľvek iné výhody, ktoré sa Únia zaviazala uplatňovať pri svojom obchode s tretími krajinami na základe dohôd o medzinárodnom obchode, ktorých je zmluvnou stranou;
c)
„rozsah zrušenia alebo zmenšenia výhod“ je miera, v akej sú dotknuté výhody vyplývajúce Únii z dohody o medzinárodnom obchode. Pokiaľ nie je v príslušnej dohode vymedzené inak, rozsah zrušenia alebo zmenšenia výhod zahŕňa akýkoľvek nepriaznivý hospodársky vplyv vyplývajúci z opatrenia tretej krajiny;
d)
„povinná cenová sankcia“ je povinnosť verejných obstarávateľov alebo obstarávateľov uplatňujúcich postupy verejného obstarávania zvýšiť, s určitými výnimkami, cenu služieb a/alebo tovarov s pôvodom v určitých tretích krajinách, ktoré boli ponúknuté v rámci postupov zadávania verejných zákaziek.
Článok 3
Rozsah pôsobnosti
Toto nariadenie sa uplatňuje:
a)
v nadväznosti na rozhodnutie obchodných sporov podľa Dohovoru WTO o pravidlách a postupoch pri urovnávaní sporov (ďalej len „Dohovor WTO o urovnávaní sporov“), keď bola Únia oprávnená pozastaviť koncesie alebo iné záväzky vyplývajúce z mnohostranných a viacstranných dohôd, na ktoré sa vzťahuje Dohovor WTO o urovnávaní sporov;
b)
v nadväznosti na rozhodnutie obchodných sporov podľa iných dohôd o medzinárodnom obchode vrátane regionálnych alebo dvojstranných dohôd, keď má Únia na základe takýchto dohôd právo pozastaviť koncesie alebo iné záväzky;
c)
na účely vyrovnávania koncesií alebo iných záväzkov, na ktoré môže vyplynúť právo z uplatnenia ochranného opatrenia tretej krajiny v zmysle článku 8 Dohody WTO o ochranných opatreniach alebo na základe ustanovení týkajúcich sa ochranných opatrení, ktoré sú zahrnuté v iných dohodách o medzinárodnom obchode, vrátane regionálnych alebo dvojstranných dohôd;
d)
v prípadoch zmeny koncesií členom WTO na základe článku XXVIII dohody GATT z roku 1994, ak nebolo dohodnuté žiadne kompenzačné vyrovnanie.
Článok 4
Výkon práv Únie
1. Ak je v prípadoch uvedených v článku 3 potrebné prijať opatrenie na ochranu záujmov Únie, Komisia prijme vykonávacie akty stanovujúce vhodné opatrenia obchodnej politiky. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 8 ods. 2.
2. Vykonávacie akty prijaté podľa odseku 1 musia spĺňať tieto podmienky:
a)
ak sa koncesie alebo iné záväzky pozastavia v nadväznosti na rozhodnutie o obchodnom spore podľa Dohovoru WTO o urovnávaní sporov, ich rozsah nesmie prekročiť rozsah schválený orgánom WTO na urovnávanie sporov;
b)
ak sa koncesie alebo iné záväzky pozastavia v nadväznosti na rozhodnutie v rámci konania o urovnaní medzinárodného sporu podľa iných dohôd o medzinárodnom obchode vrátane regionálnych alebo dvojstranných dohôd, ich rozsah nesmie prekročiť rozsah zrušenia alebo zmenšenia výhod v dôsledku predmetného opatrenia tretej krajiny stanovený Komisiou alebo prípadne v rozhodcovskom konaní;
c)
v prípade vyrovnávania koncesií alebo iných záväzkov podľa ustanovení o ochranných opatreniach zahrnutých v dohodách o medzinárodnom obchode musia byť opatrenia Únie v súlade s podmienkami Dohody WTO o ochranných opatreniach alebo ustanovení o ochranných opatreniach zahrnutých v iných dohodách o medzinárodnom obchode vrátane regionálnych alebo dvojstranných dohôd, na základe ktorých sa ochranné opatrenie uplatňuje, v podstate rovnocenné s rozsahom koncesií alebo iných záväzkov dotknutých ochranným opatrením;
d)
ak sa koncesie odvolajú v rámci obchodu s treťou krajinou v súvislosti s článkom XXVIII dohody GATT z roku 1994 a súvisiacim dohovorom (5), musia byť v súlade s podmienkami stanovenými v článku XXVIII dohody GATT z roku 1994 a v súvisiacom dohovore v podstate rovnocenné s koncesiami, ktoré daná tretia krajina zmenila alebo odvolala.
3. Opatrenia obchodnej politiky uvedené v odseku 1 sa stanovia na základe týchto kritérií s prihliadnutím na dostupné informácie a všeobecný záujem Únie:
a)
účinnosť opatrení, pokiaľ ide o podnietenie tretích krajín na to, aby dodržiavali pravidlá medzinárodného obchodu;
b)
potenciál opatrení, pokiaľ ide o poskytnutie úľavy hospodárskym subjektom v Únii, ktoré boli dotknuté opatreniami tretej krajiny;
c)
dostupnosť alternatívnych zdrojov dodávok príslušného tovaru alebo poskytnutia príslušných služieb v záujme predídenia akémukoľvek nepriaznivému vplyvu na nadväzujúce odvetvia, verejných obstarávateľov alebo obstarávateľov, alebo konečných spotrebiteľov v rámci Únie alebo jeho minimalizácie;
d)
zabránenie neprimeranej administratívnej zložitosti a nákladom pri uplatňovaní opatrení;
e)
akékoľvek osobitné kritériá, ktoré možno stanoviť v dohodách o medzinárodnom obchode v súvislosti s prípadmi uvedenými v článku 3.
Článok 5
Opatrenia obchodnej politiky
1. Bez toho, aby bola dotknutá akákoľvek medzinárodná dohoda, ktorej je Únia zmluvnou stranou, opatrenia obchodnej politiky, ktoré možno zaviesť prostredníctvom vykonávacieho aktu podľa článku 4 ods. 1, obsahujú:
a)
pozastavenie colných koncesií a uloženie nových alebo vyšších ciel vrátane opätovného zavedenia ciel na úrovni stanovenej doložkou najvyšších výhod alebo uloženia ciel presahujúcich úroveň stanovenú doložkou najvyšších výhod či zavedenie akýchkoľvek dodatočných poplatkov na dovoz alebo vývoz tovaru;
b)
zavedenie alebo zvýšenie množstvových obmedzení na dovoz alebo vývoz tovaru bez ohľadu na to, či budú zavedené prostredníctvom kvót, dovozných alebo vývozných licencií, či iných opatrení;
c)
pozastavenie koncesií týkajúcich sa tovaru, služieb alebo dodávateľov v oblasti verejného obstarávania prostredníctvom:
i)
vylúčenia dodávateľov tovaru alebo poskytovateľov služieb usadených v príslušnej tretej krajine alebo vykonávajúcich činnosť z príslušnej tretej krajiny a/alebo ponúk, pri ktorých tovar alebo služby s pôvodom v príslušnej tretej krajine tvoria viac než 50 % z celkovej hodnoty, z verejného obstarávania; a/alebo
ii)
uloženia povinnej cenovej sankcie na ponuky dodávateľov tovaru alebo poskytovateľov služieb usadených v príslušnej tretej krajine alebo vykonávajúcich činnosť z príslušnej tretej krajiny a/alebo na tú časť ponuky, ktorej predmetom je tovar alebo služby s pôvodom v príslušnej tretej krajine.
2. V opatreniach prijatých podľa odseku 1 písm. c) sú:
a)
zahrnuté limity v závislosti od charakteristických znakov príslušného tovaru alebo služieb, pri ktorých prekročení sa má uplatniť vylúčenie a/alebo povinná cenová sankcia, pričom sa zohľadnia ustanovenia príslušnej obchodnej dohody a rozsah zrušenia alebo zmenšenia výhod;
b)
určené sektory alebo kategórie tovaru alebo služieb, na ktoré sa vzťahujú, ako aj akékoľvek uplatniteľné výnimky;
c)
určení verejní obstarávatelia alebo obstarávatelia či kategórie verejných obstarávateľov alebo obstarávateľov, ktorých zahrnul do zoznamu členský štát a ktorých obstarávanie je dotknuté. Každý členský štát ako východisko pre toto určenie predloží zoznam príslušných verejných obstarávateľov alebo obstarávateľov, či kategórií verejných obstarávateľov alebo obstarávateľov. Opatreniami sa zabezpečí dosiahnutie primeraného rozsahu pozastavenia koncesií alebo iných záväzkov a spravodlivé rozdelenie medzi členskými štátmi.
Článok 6
Pravidlá pôvodu
1. Pôvod tovaru sa stanoví v súlade s nariadením (EHS) č. 2913/92.
2. Pôvod služby sa stanoví na základe pôvodu fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá ju poskytuje. Za pôvod poskytovateľa služieb sa považuje:
a)
v prípade fyzickej osoby krajina, ktorej je táto osoba štátnym príslušníkom alebo v ktorej má právo na trvalý pobyt;
b)
v prípade právnickej osoby ktorákoľvek z týchto možností:
i)
ak sa služba poskytuje inak než prostredníctvom obchodnej prítomnosti v rámci Únie, krajina, v ktorej je právnická osoba zriadená alebo inak organizovaná podľa právnych predpisov uvedenej krajiny a na ktorej území vykonáva daná právnická osoba podstatné obchodné operácie;
ii)
ak sa služba poskytuje prostredníctvom obchodnej prítomnosti v rámci Únie, členský štát, v ktorom je právnická osoba usadená a na ktorého území vykonáva podstatné obchodné operácie, a to tak, že je priamo a efektívne prepojená s hospodárstvom uvedeného členského štátu.
Na účely prvého pododseku písm. b) bodu ii), ak právnická osoba poskytujúca službu nevykonáva podstatné obchodné operácie tak, že je priamo a efektívne prepojená s hospodárstvom členského štátu, v ktorom je usadená, za pôvod tejto právnickej osoby sa považuje pôvod fyzických alebo právnických osôb, ktoré ju vlastnia alebo ovládajú.
Právnická osoba poskytujúca službu sa považuje za „vlastnenú“ osobami z danej krajiny, ak viac než 50 % jej základného imania vlastnia osoby z uvedenej krajiny, a za „ovládanú“ osobami z danej krajiny, ak takéto osoby majú právomoc vymenúvať väčšinu jej riaditeľov alebo inak zo zákona riadiť jej činnosť.
Článok 7
Pozastavenie, zmena a zrušenie opatrení
1. Ak po prijatí vykonávacieho aktu podľa článku 4 ods. 1 dotknutá tretia krajina prizná v prípadoch uvedených v článku 3 ods. 1 písm. a) a b) Únii náležité a primerané vyrovnanie, Komisia môže pozastaviť uplatňovanie uvedeného vykonávacieho aktu na obdobie, počas ktorého sa takéto vyrovnanie poskytuje. Rozhodnutie o pozastavení sa prijme v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 8 ods. 2.
2. Komisia zruší vykonávací akt prijatý podľa článku 4 ods. 1, ak nastane niektorá z týchto okolností:
a)
ak tretia krajina, o ktorej opatreniach sa v rámci konania o urovnaní sporu rozhodlo, že sú v rozpore s pravidlami medzinárodného obchodu, začne tieto pravidlá dodržiavať alebo ak sa inak dosiahne vzájomne uspokojivé riešenie;
b)
v prípadoch vyrovnávania koncesií alebo iných záväzkov v nadväznosti na prijatie ochranného opatrenia treťou krajinou, keď bolo ochranné opatrenie odvolané alebo keď uplynula jeho platnosť, alebo ak dotknutá tretia krajina po prijatí vykonávacieho aktu podľa článku 4 ods. 1 priznala Únii náležité a primerané vyrovnanie;
c)
v prípadoch zmeny koncesií členom WTO podľa článku XXVIII dohody GATT z roku 1994, keď dotknutá tretia krajina po prijatí vykonávacieho aktu podľa článku 4 ods. 1 priznala Únii náležité a primerané vyrovnanie.
Rozhodnutie o zrušení uvedenom v prvom pododseku sa prijme v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 8 ods. 2.
3. Ak je potrebné vykonať úpravy opatrení obchodnej politiky prijatých podľa tohto nariadenia a pokiaľ článok 4 ods. 2 a 3 neustanovuje inak, Komisia môže zaviesť všetky príslušné zmeny v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 8 ods. 2.
4. Komisia prijme z riadne odôvodnených vážnych a naliehavých dôvodov týkajúcich sa zrušenia alebo zmeny dotknutého opatrenia tretej krajiny okamžite uplatniteľné vykonávacie akty v súlade s postupom uvedeným v článku 8 ods. 3, ktorými pozastaví, zmení alebo zruší vykonávacie akty prijaté podľa článku 4 ods. 1, ako sa stanovuje v článku 8 ods. 3.
Článok 8
Postup výboru
1. Komisii pomáha výbor zriadený nariadením (ES) č. 3286/94. Uvedený výbor je výborom v zmysle článku 3 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
Ak výbor nevydá žiadne stanovisko, Komisia neprijme návrh vykonávacieho aktu a uplatňuje sa článok 5 ods. 4 tretí pododsek nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
3. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 8 nariadenia (EÚ) č. 182/2011 v spojení s jeho článkom 5.
Článok 9
Zhromažďovanie informácií
1. Komisia pri uplatňovaní tohto nariadenia vyžaduje informácie a stanoviská týkajúce sa hospodárskych záujmov Únie, pokiaľ ide o konkrétny tovar alebo služby alebo konkrétne sektory, a to prostredníctvom oznámenia uverejneného v Úradnom vestníku Európskej únie alebo prostredníctvom iných vhodných verejných komunikačných prostriedkov, v ktorých sa uvedie lehota na predloženie informácií. Komisia tieto informácie zohľadní.
2. Informácie získané podľa tohto nariadenia sa použijú iba na účel, na aký boli vyžiadané.
3. Európsky parlament, Rada ani Komisia, ani členské štáty, ani ich príslušní úradníci nezverejnia žiadne informácie dôverného charakteru, ktoré získali podľa tohto nariadenia, bez výslovného povolenia od poskytovateľa týchto informácií.
4. Poskytovateľ informácie môže požadovať, aby sa s poskytnutými informáciami zaobchádzalo ako s dôvernými. V takých prípadoch musí byť k informáciám pripojený súhrn nedôverného charakteru, v ktorom sa informácie uvádzajú v zovšeobecnenej podobe, alebo odôvodnenie, prečo nemožno zostaviť súhrn daných informácií.
5. Ak sa zdá, že žiadosť o dôverné zaobchádzanie nie je opodstatnená, a ak poskytovateľ informácií nie je ochotný informácie zverejniť či povoliť ich zverejnenie v zovšeobecnenej alebo súhrnnej podobe, nemusí sa na predmetné informácie prihliadať.
6. Odsekmi 2 až 5 sa inštitúciám Únie a orgánom členských štátov nebráni zverejniť všeobecné informácie. Pri tomto zverejnení sa musí zohľadniť oprávnený záujem dotknutých strán na zachovaní ich obchodných tajomstiev.
Článok 10
Preskúmanie
1. Komisia najneskôr do troch rokov od prijatia prvého vykonávacieho aktu alebo najneskôr do 18. júla 2019, podľa toho, čo bude skôr, preskúma rozsah pôsobnosti tohto nariadenia, najmä pokiaľ ide o opatrenia obchodnej politiky, ktoré môžu byť prijaté, ako aj jeho vykonávanie, a podá správu o svojich zisteniach Európskemu parlamentu a Rade.
2. Bez ohľadu na odsek 1 Komisia vykoná preskúmanie zamerané na možné dodatočné opatrenia obchodnej politiky na základe tohto nariadenia, ktorými sa pozastavujú koncesie alebo iné záväzky v oblasti obchodu so službami. Komisia preskúma okrem iného tieto aspekty:
a)
medzinárodný vývoj v súvislosti s pozastavením iných záväzkov podľa Všeobecnej dohody o obchode so službami (GATS);
b)
vývoj v rámci Únie v súvislosti s prijatím spoločných pravidiel týkajúcich sa sektorov služieb;
c)
účinnosť možných dodatočných opatrení obchodnej politiky ako prostriedku posilnenia práv Únie v rámci dohôd o medzinárodnom obchode;
d)
dostupné mechanizmy na zabezpečenie praktického vykonávania možných dodatočných opatrení obchodnej politiky týkajúcich sa služieb jednotným a efektívnym spôsobom a
e)
dôsledky pre poskytovateľov služieb prítomných v Únii v čase prijatia vykonávacích aktov podľa tohto nariadenia.
Komisia podá Európskemu parlamentu a Rade správu o svojom počiatočnom posúdení do 18. júla 2017.
Článok 11
Zmeny iných aktov
V nariadení (ES) č. 3286/94 sa v článku 13 nahrádza odsek 3 takto:
„3. Ak musí Únia, ktorá konala v súlade s článkom 12 ods. 2, prijať rozhodnutie o opatreniach obchodnej politiky, ktoré sa majú prijať podľa článku 11 ods. 2 písm. c) alebo podľa článku 12, urobí tak bezodkladne a v súlade s článkom 207 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a podľa potreby v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 654/2014 (6) alebo inými uplatniteľnými postupmi.
Článok 12
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 15. mája 2014