NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 183/2014
ze dne 20. prosince 2013,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky, pokud jde o regulační technické normy pro upřesnění výpočtu specifických a obecných úprav o úvěrové riziko
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 110 odst. 4 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 575/2013 vymezuje úpravy o úvěrové riziko coby objem specifických a obecných rezerv na krytí úvěrových ztrát pro úvěrová rizika, který byl vykázán v účetní závěrce v souladu s použitelným účetním rámcem, avšak nestanovuje podrobná pravidla pro vymezení specifických a obecných úprav o úvěrové riziko.
(2)
Měla by být stanovena pravidla pro upřesnění hodnot, jež mají být zahrnuty do výpočtu úprav o úvěrové riziko, které zohledňují ztráty související výhradně s úvěrovým rizikem. Výpočet úprav o úvěrové riziko za účelem stanovení kapitálových požadavků by měl být omezen na hodnoty, o které se snížil kmenový kapitál tier 1 instituce.
(3)
Ztráty související výhradně s úvěrovým rizikem a uznané podle použitelného účetního rámce v běžném účetním roce by měly být uznány jako úpravy o úvěrové riziko, pokud instituce vykáže účinek v kmenovém kapitálu tier 1. To je důležité v případě, vzniknou-li ztráty ze znehodnocení zaznamenané v průběhu účetního roku navzdory celkovému mezitímnímu zisku během roku nebo na konci roku, který nebyl schválen podle čl. 26 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, pokud by jejich uznání jako úprav o úvěrové riziko mělo dopad na hodnoty expozice nebo na kapitál tier 2 dříve než na kmenový kapitál tier 1. U prozatímních ztrát podle čl. 36 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 není takováto úprava nutná, jsou-li ztráty za běžný účetní rok podle uvedeného článku okamžitě odečteny od kmenového kapitálu tier 1.
(4)
Určitá ustanovení nařízení (EU) č. 575/2013 týkající se úprav o úvěrové riziko výslovně odkazují na podrozvahové položky. Pokud takovéto rozlišení neexistuje, vztahují se příslušná ustanovení na rozvahové i podrozvahové položky.
(5)
Je třeba stanovit pravidla vztahující se na ztráty související výhradně s úvěrovým rizikem a uznané podle použitelného účetního rámce, o něž byl snížen kmenový kapitál tier 1 instituce. Tato pravidla by se měla týkat znehodnocení a úprav ocenění u finančních aktiv nebo rezerv na podrozvahové položky, pokud zohledňují ztráty související výhradně s úvěrovým rizikem a pokud jsou vykázány ve výsledovce podle použitelného účetního rámce. Souvisejí-li takové ztráty s finančními nástroji oceněnými reálnou hodnotou, měla by se tato pravidla vztahovat rovněž na objemy uznané podle použitelných účetních rámců jako znehodnocení nebo na podobné provedené úpravy, pokud odrážejí ztráty související se zhoršením úvěrové kvality aktiva nebo portfolia aktiv. V této fázi není vhodné upravit jiné částky, které nepředstavují znehodnocení finančního nástroje podle použitelného účetního rámce nebo neodrážejí podobnou koncepci, ačkoli by takové změny mohly zahrnovat prvek úvěrového rizika.
(6)
K zajištění úplného pokrytí výpočtu je nezbytné, aby byly veškeré hodnoty, které jsou důležité pro účely uvedené v čl. 110 odst. 4 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, zahrnuty do výpočtu obecných úprav o úvěrové riziko (obecné úpravy o úvěrové riziko), nebo do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko (specifické úpravy o úvěrové riziko).
(7)
Co se týká určení hodnot, které mohou být zahrnuty do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko, jediným kritériem stanoveným v nařízení (EU) č. 575/2013 je to, že podle čl. 62 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 nejsou specifické úpravy o úvěrové riziko způsobilé pro zahrnutí do kapitálu tier 2 na základě standardizovaného přístupu. Rozlišení hodnot, které mají být zahrnuty do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko, nebo obecných úprav o úvěrové riziko, musí být proto provedeno v souladu s kritérii pro určení položek, které lze zahrnout do kapitálu tier 2.
(8)
Nařízení (EU) č. 575/2013 provádí mezinárodně schválené standardy třetího mezinárodního regulačního rámce pro banky (2) Basilejského výboru pro bankovní dohled (dále jen „Basilej III“). Příslušná pravidla pro úpravy o úvěrové riziko by tudíž měla být rovněž v souladu s basilejským rámcem, který stanoví, že jedním z kritérií pro rozlišování mezi obecnými úpravami o úvěrové riziko a specifickými úpravami o úvěrové riziko musí být to, že obecné rezervy nebo obecné rezervy na úvěrové ztráty jsou „volně dostupné ke krytí následně realizovaných ztrát“. Podle pravidel Basilej III jsou rezervy nebo rezervy na úvěrové ztráty, které jsou drženy s ohledem na budoucí, v současnosti neurčené ztráty, volně dostupné ke krytí následně realizovaných ztrát z úvěrového rizika, a splňují proto podmínky pro zahrnutí do kapitálu tier 2. Hodnoty zahrnuté do výpočtu obecných úprav o úvěrové riziko by měly být plně dostupné, pokud jde o časové rozvržení a výši, k pokrytí těchto ztrát přinejmenším v běžných situacích, v nichž může kapitál absorbovat ztráty v případě platební neschopnosti před tím, než by vznikly ztráty vkladatelům.
(9)
V této oblasti by měla být tato pravidla uplatněna bez ohledu na použitelný účetní rámec. Aby však mohly instituce jednotně rozlišovat specifické a obecné úpravy o úvěrové riziko, měla by být pro každý typ úprav o úvěrové riziko podle použitelných účetních rámců stanovena kritéria pro ošetření ztrát z úvěrového rizika. Jelikož zacházení se ztrátami, které souvisí výhradně s úvěrovým rizikem a které jsou uznané podle použitelných účetních rámců, závisí na splnění takových kritérií, velká většina takových hodnot by měla být vzhledem k omezující povaze kritérií pro obecné úpravy o úvěrové riziko obvykle považována za specifické úpravy o úvěrové riziko.
(10)
Mezinárodní účetní standardy však podléhají revizím, které si mohou vyžádat změny kritérií pro rozlišování mezi specifickými a obecnými úpravami o úvěrové riziko. Vzhledem k probíhajícím jednáním, zejména pokud jde o modely znehodnocení, by bylo předčasné předjímat takový model v rámci kritérií úprav úvěrového rizika.
(11)
Nařízení (EU) č. 575/2013 vyžaduje, aby byly úpravy specifického úvěrového rizika identifikovány pro jednotlivé expozice. Je proto nezbytné rozhodnout o tom, jak zacházet se specifickými úpravami o úvěrové riziko, které zohledňují ztráty související s úvěrovým rizikem celé skupiny expozic. Je rovněž nutné rozhodnout, pro jakou expozici nebo expozice ve skupině a v jaké míře by měly být specifické úpravy o úvěrové riziko uznány. Přidělení částí této hodnoty vyplývající ze specifických úprav o úvěrové riziko expozicím ve skupině je nutno provést úměrně objemu rizikově vážených expozic. Za tímto účelem by měly být hodnoty expozice stanoveny bez ohledu na případné specifické úpravy o úvěrové riziko.
(12)
Za účelem určení selhání podle čl. 178 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 575/2013 je nutné zahrnout pouze specifické úpravy o úvěrové riziko, které jsou provedeny individuálně pro jednu expozici nebo pro jednoho dlužníka, a nezahrnovat specifické úpravy o úvěrové riziko provedené pro celé skupiny expozic. Specifické úpravy o úvěrové riziko provedené pro celé skupiny expozic neurčují u expozic náležejících do těchto skupin dlužníky, u nichž se má za to, že došlo k selhání. Existence specifických úprav o úvěrové riziko pro skupinu expozic nepředstavuje dostatečný důvod pro vyvození závěru, že u každého dlužníka nebo expozice náležející do této skupiny došlo k selhání.
(13)
Je nezbytné, aby mohly instituce prokázat, jak jsou kritéria pro rozlišování mezi specifickými a obecnými úpravami o úvěrové riziko uplatňována na základě použitelného účetního rámce. Proto by měly instituce takový postup zdokumentovat.
(14)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán pro bankovnictví.
(15)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy podle článku 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3) a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1093/2010,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Určení obecných a specifických úprav o úvěrové riziko pro účely článků 111, 159, 166, 167, 168, 178, 246 a 266 nařízení (EU) č. 575/2013
1. Pro účely tohoto nařízení se hodnoty, které musí být zahrnuty institucí do výpočtu obecných a specifických úprav o úvěrové riziko, rovnají veškerým hodnotám, o něž byl snížen kmenový kapitál tier 1 instituce, aby se zohlednily ztráty, které podle použitelného účetního rámce souvisejí výhradně s úvěrovým rizikem a které jsou jako takové vykázány ve výsledovce, bez ohledu na to, zda vyplývají ze znehodnocení, úprav ocenění nebo rezerv na podrozvahové položky.
Hodnoty zjištěné podle prvního pododstavce, které byly vykázány během účetního roku, mohou být zahrnuty do výpočtu obecných a specifických úprav o úvěrové riziko pouze tehdy, pokud byly příslušné hodnoty odečteny od kmenového kapitálu tier 1 instituce, a to buď v souladu s čl. 36 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo v případě mezitímního zisku či zisku na konci roku, který nebyl schválen v souladu s čl. 26 odst. 2 uvedeného nařízení, odpovídajícím okamžitým snížením kmenového kapitálu tier 1 za účelem stanovení kapitálu.
2. Hodnoty uvedené v odstavci 1 jsou institucí zahrnuty do výpočtu obecných úprav o úvěrové riziko (obecné úpravy o úvěrové riziko), pokud splňují obě tato kritéria:
a)
jsou volně a plně dostupné, pokud jde o časové rozvržení a výši, k pokrytí ztrát z úvěrového rizika, které nebyly dosud realizovány;
b)
zohledňují ztráty z úvěrového rizika pro skupinu expozic, s ohledem na niž nemá instituce v současnosti žádné důkazy o tom, že došlo ke ztrátě.
3. Všechny ostatní hodnoty uvedené v odstavci 1 jsou zahrnuty do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko (specifické úpravy o úvěrové riziko).
4. S výhradou splnění kritérií uvedených v odstavci 2 zahrne instituce do výpočtu obecných úprav o úvěrové riziko tyto ztráty:
a)
ztráty uznané za účelem pokrytí vyšších průměrných ztrát z portfolia v posledních letech, ačkoli v současnosti nejsou k dispozici žádné důkazy o ztrátách, které by dokládaly výši ztrát zaznamenanou v minulosti;
b)
ztráty, s ohledem na něž si instituce není vědoma zhoršení úvěrové kvality skupiny expozic, u níž je však na základě minulých zkušeností statisticky pravděpodobná určitá míra neplnění.
5. Níže uvedené ztráty zahrne instituce vždy do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko podle odstavce 3:
a)
ztráty vykázané ve výsledovce u nástrojů oceněných reálnou hodnotou, které podle použitelného účetního rámce představují znehodnocení v důsledku úvěrového rizika;
b)
ztráty v důsledku současných nebo minulých událostí ovlivňujících významnou individuální expozici nebo expozice, které nejsou individuálně významné a které jsou posuzovány individuálně nebo společně;
c)
ztráty, s ohledem na něž minulé zkušenosti upravené podle stávajících zjistitelných údajů ukazují, že vznikla ztráta, instituce si však dosud není vědoma toho, která individuální expozice ztrátu zaznamenala.
Článek 2
Přidělení specifických úprav o úvěrové riziko pro skupinu expozic expozicím v rámci skupiny
1. Pokud specifická úprava o úvěrové riziko zohledňuje ztráty související s úvěrovým rizikem skupiny expozic, přidělí instituce takovou specifickou úpravu o úvěrové riziko všem jednotlivým expozicím v takové skupině úměrně objemu rizikově vážených expozic. Za takovým účelem by měly být hodnoty expozice stanoveny bez ohledu na případné specifické úpravy o úvěrové riziko.
2. Při zacházení s výší očekávané ztráty podle článku 159 nařízení (EU) č. 575/2013 u skupiny expozic, které nejsou ve stavu selhání, nemusí instituce přidělit specifickou úpravu o úvěrové riziko jednotlivým expozicím ve skupině.
3. Pokud specifická úprava o úvěrové riziko souvisí se skupinou expozic, u nichž jsou kapitálové požadavky k úvěrovému riziku vypočítány částečně podle standardizovaného přístupu a částečně podle přístupu založeného na interním ratingu, přidělí instituce takovou specifickou úpravu o úvěrové riziko skupině expozic, na niž se vztahují oba přístupy, úměrně objemu rizikově vážených expozic skupiny před provedením kroků uvedených v odstavcích 1 a 2. Za takovým účelem se hodnoty expozic stanoví bez přihlédnutí k případným specifickým úpravám o úvěrové riziko.
4. Při přidělování specifických úprav o úvěrové riziko expozicím instituce zajistí, aby nebyla stejná část přidělena dvakrát různým expozicím.
Článek 3
Výpočet úprav o úvěrové riziko za účelem určení hodnoty expozice podle článků 111, 166, 167, 168, 246 a 266 nařízení (EU) č. 575/2013
Pro účely určení hodnoty expozice podle článků 111, 166 až 168, 246 a 266 nařízení (EU) č. 575/2013 instituce vypočítají specifické úpravy o úvěrové riziko související s expozicí jako hodnoty specifických úprav o úvěrové riziko pro takovou jednu expozici, nebo jako hodnoty specifických úprav o úvěrové riziko, které instituce přidělila takové expozici podle článku 2.
Článek 4
Výpočet specifických a obecných úprav o úvěrové riziko pro účely zacházení s výší očekávané ztráty podle článku 159 nařízení (EU) č. 575/2013
1. Pro účely zacházení s výší očekávané ztráty podle článku 159 nařízení (EU) č. 575/2013 instituce vypočítá celkové obecné úpravy o úvěrové riziko související s expozicemi zahrnutými do zacházení s výší očekávané ztráty coby součet těchto výší, jež jsou vymezeny coby obecné úpravy o úvěrová rizika podle článku 1 tohoto nařízení, jež instituce přidělily podle čl. 110 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Pro účely zacházení s výší očekávané ztráty podle článku 159 nařízení (EU) č. 575/2013 se výpočet celkových specifických úprav o úvěrové riziko souvisejících s expozicemi zahrnutými do zacházení s výší očekávané ztráty rovná součtu hodnot písmen a) a b) s vyloučením expozic, které jsou ve stavu selhání:
a)
hodnoty určené jako specifické úpravy o úvěrové riziko podle článku 1, které souvisejí s úvěrovým rizikem jednotlivé expozice,
b)
hodnoty určené jako specifické úpravy o úvěrové riziko podle článku 1, které souvisejí s úvěrovým rizikem určité skupiny expozic a které byly přiděleny podle článku 2.
3. Celkové specifické úpravy o úvěrové riziko související s expozicí, která je ve stavu selhání, se vypočítají jako součet všech hodnot specifických úprav o úvěrové riziko pro takovou jednu expozici, nebo hodnot specifických úprav o úvěrové riziko, které instituce přidělila takové expozici podle článku 2
Článek 5
Výpočet specifických úprav o úvěrové riziko pro kapitálové požadavky za účelem určení selhání podle článku 178 nařízení (EU) č. 575/2013
Za účelem určení selhání podle článku 178 nařízení (EU) č. 575/2013 se specifické úpravy o úvěrové riziko vypočítají jako hodnoty specifických úprav o úvěrové riziko souvisejících s úvěrovým rizikem jedné expozice nebo jednoho dlužníka.
Článek 6
Dokumentace
Určení a výpočet obecných a specifických úprav o úvěrové riziko instituce zdokumentují.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. prosince 2013.
DELEGOVANÉ NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 183/2014
z 20. decembra 2013,
ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti, pokiaľ ide o regulačné technické predpisy na presné stanovenie výpočtu špecifických a všeobecných úprav kreditného rizika
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012 (1), a najmä na jeho článok 110 ods. 4 tretí pododsek,
keďže:
(1)
V nariadení (EÚ) č. 575/2013 sa úpravy kreditného rizika vymedzujú ako výška všeobecných a špecifických rezerv na straty z úverov v súvislosti s kreditnými rizikami, ktoré boli vykázané v účtovnej závierke inštitúcie v súlade s uplatniteľným účtovným rámcom, ale nestanovujú sa v ňom konkrétne pravidlá na určenie toho, čo sú špecifické a všeobecné úpravy kreditného rizika.
(2)
Mali by sa stanoviť pravidlá, pokiaľ ide o upresnenie hodnôt, ktoré je potrebné zahrnúť do výpočtu úprav kreditného rizika, v ktorých sa premietajú straty súvisiace výhradne s kreditným rizikom. Výpočet úprav kreditného rizika na určenie požiadaviek na vlastné zdroje by mal byť obmedzený na hodnoty, o ktoré sa znížil vlastný kapitál Tier 1 (CET1) inštitúcie.
(3)
Straty súvisiace výhradne s kreditným rizikom vykázané podľa uplatniteľného účtovného rámca v bežnom účtovnom období by sa mali vykázať ako úpravy kreditného rizika za predpokladu, že inštitúcia vykáže tento účinok v (CET1). Je to relevantné v situáciách, keď takéto straty zo zníženia hodnoty zaznamenané počas účtovného obdobia vzniknú napriek celkovým predbežným ziskom počas roka alebo na konci roka, ktoré nie sú schválené v súlade s článkom 26 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, a ak by ich vykázanie ako úpravy kreditného rizika malo skorší vplyv na hodnoty expozícií alebo na Tier 2 než na CET1. V prípade predbežných strát podľa článku 36 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 takáto úprava nie je potrebná, ak sa straty za bežné účtovného obdobie podľa uvedeného článku okamžite odpočítajú od CET1.
(4)
Určité ustanovenia nariadenia (EÚ) č. 575/2013 týkajúce sa úprav kreditného rizika výslovne odkazujú na podsúvahové položky. Ak takéto rozlíšenie neexistuje, príslušné ustanovenia sa uplatňujú na súvahové, ako aj podsúvahové položky.
(5)
Mali by sa stanoviť pravidlá vzťahujúce sa na straty súvisiace výhradne s kreditným rizikom, ktoré sú vykázané podľa uplatniteľného účtovného rámca, o ktoré sa znížil vlastný kapitál Tier 1 inštitúcie. Uvedené pravidlá by sa mali vzťahovať na zníženia hodnoty a úpravy ocenenia finančných aktív alebo rezervy na podsúvahové položky, ak zohľadňujú straty súvisiace výhradne s kreditným rizikom a za predpokladu, že sú vykázané vo výkaze ziskov a strát podľa uplatniteľného účtovného rámca. Ak sa uvedené straty týkajú finančných nástrojov ocenených reálnou hodnotou, uvedené pravidlá by sa mali vzťahovať aj na hodnoty vykázané podľa uplatniteľných účtovných rámcov ako zníženia hodnoty alebo na podobné vykonané úpravy za predpokladu, že odrážajú straty týkajúce sa zhoršenia kreditnej kvality aktíva alebo portfólia aktív. V tejto fáze nie je primerané regulovať iné hodnoty, ktoré nepredstavujú zníženie hodnoty finančného nástroja podľa uplatniteľného účtovného rámca alebo ktoré neodrážajú koncepciu podobnej povahy, aj keď uvedené zmeny by mohli zahŕňať zložku kreditného rizika.
(6)
S cieľom zabezpečiť úplné pokrytie výpočtu je potrebné, aby akákoľvek hodnota, ktorá je relevantná na účely uvedené v článku 110 ods. 4 nariadenia prvom pododseku (EÚ) č. 575/2013, bola zahrnutá buď do výpočtu všeobecných úprav kreditného rizika (všeobecné úpravy kreditného rizika), alebo do výpočtu špecifických úprav kreditného rizika (špecifické úpravy kreditného rizika).
(7)
V súvislosti s určením hodnôt, ktoré možno zahrnúť do výpočtu špecifických úprav kreditného rizika, je jediným kritériom stanoveným v nariadení (EÚ) č. 575/2013 to, že podľa článku 62 písm. c) nariadenia (EÚ) č. 575/2013 špecifické úpravy kreditného rizika nie sú prípustné na zahrnutie do kapitálu Tier 2 podľa štandardizovaného prístupu ku kreditnému riziku. Z toho dôvodu je potrebné rozlišovať hodnoty, ktoré sa majú zahrnúť do výpočtu špecifických úprav kreditného rizika alebo všeobecných úprav kreditného rizika, v súlade s kritériami na určenie toho, čo možno zahrnúť do kapitálu Tier 2.
(8)
Nariadením (EÚ) č. 575/2013 sa implementujú medzinárodne dohodnuté normy tretieho medzinárodného regulačného rámca pre banky Bazilejského výboru pre bankový dohľad (2) (ďalej len „Bazilej III“). Preto by príslušné pravidlá úprav kreditného rizika mali byť v súlade takisto s bazilejským rámcom, v ktorom sa stanovuje, že jedným z kritérií rozlišovania medzi všeobecnými úpravami kreditného rizika a špecifickými úpravami kreditného rizika musí byť to, že všeobecné rezervy alebo všeobecné rezervy na úverové straty sú „voľne dostupné na krytie strát, ktoré sa následne realizujú“. Podľa Bazilej III rezervy alebo rezervy na úverové straty v držbe na krytie budúcich, v súčasnosti neurčených strát, sú voľne dostupné na krytie strát pochádzajúcich z kreditného rizika, ktoré sa následne realizujú, a preto spĺňajú podmienky na zahrnutie do kapitálu Tier 2. Okrem toho hodnoty zahrnuté do výpočtu všeobecných úprav kreditného rizika by mali byť plne dostupné, pokiaľ ide o načasovanie a výšku, na krytie týchto strát, aspoň v prípade ukončenia činnosti, ak kapitál dokáže absorbovať straty v prípade platobnej neschopnosti predtým, než vkladatelia prídu o peňažné prostriedky.
(9)
Malo by byť možné uplatňovať tieto pravidlá v tejto oblasti bez ohľadu na uplatniteľný účtovný rámec. S cieľom umožniť inštitúciám rozlišovať medzi špecifickými úpravami kreditného rizika a všeobecnými úpravami kreditného rizika jednotným spôsobom by sa však mali pre každý typ úpravy kreditného rizika stanoviť kritéria na zaobchádzanie so stratami z kreditného rizika v rámci uplatniteľného účtovného rámca. Keďže zaobchádzanie so stratami týkajúcimi sa výhradne kreditného rizika vykázanými podľa uplatniteľných účtovných rámcov závisí od splnenia uvedených kritérií, veľká väčšina uvedených hodnôt by sa vzhľadom na reštriktívnu povahu kritérií pre všeobecné úpravy kreditného rizika mala spravidla klasifikovať ako špecifické úpravy kreditného rizika.
(10)
Medzinárodné účtovné štandardy podliehajú revíziám, čo by si mohlo vyžiadať zmeny kritérií rozlišovania medzi špecifickými úpravami kreditného rizika a všeobecnými úpravami kreditného rizika. V súvislosti s prebiehajúcimi diskusiami, najmä pokiaľ ide o modely znižovania hodnoty, by sa zdalo predčasné očakávať uvedený model v kritériách pre úpravy kreditného rizika.
(11)
V nariadení (EÚ) č. 575/2013 sa vyžaduje určenie špecifických úprav kreditného rizika pre jednu expozíciu. Je preto potrebné rozhodnúť o tom, ako zaobchádzať so špecifickými úpravami kreditného rizika, v ktorých sa premietajú straty týkajúce sa kreditného rizika celej skupiny expozícií. Ďalej je potrebné rozhodnúť o tom, v prípade ktorých expozícií v skupine a v akom rozsahu by mali byť špecifické úpravy kreditného rizika vykázané. Priradenie podielov tejto hodnoty vyplývajúcej z týchto špecifických úprav kreditného rizika expozíciám v skupine sa musí vykonať úmerne k hodnotám rizikovo vážených expozícií. Na tieto účely by sa mali hodnoty expozícií určiť bez ohľadu na akékoľvek špecifické úpravy kreditného rizika.
(12)
Na účely určenia zlyhania podľa článku 178 ods. 3 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 575/2013 je potrebné zahrnúť len špecifické úpravy kreditného rizika, ktoré sa vykonali individuálne pre jednu expozíciu alebo jedného dlžníka, a nezahŕňať špecifické úpravy kreditného rizika vykonané pre celé skupiny expozícií. Špecifické úpravy kreditného rizika vykonané pre celé skupiny expozícií neurčujú dlžníkov expozícií patriacich do týchto skupín, v prípade ktorých sa usudzuje, že došlo k zlyhaniu. Existencia špecifických úprav kreditného rizika pre skupinu expozícií predovšetkým nie je dostatočným dôvodom na vyvodenie záveru, že v prípade každého z dlžníkov alebo expozícií patriacich do tejto skupiny došlo k zlyhaniam.
(13)
Je potrebné, aby inštitúcie mohli preukázať, ako sa kritériá rozlišovania medzi špecifickými úpravami kreditného rizika a všeobecnými úpravami kreditného rizika používajú v kontexte uplatniteľného účtovného rámca. Inštitúcie by uvedený proces preto mali zdokumentovať.
(14)
Toto nariadenie vychádza z návrhu regulačných technických predpisov predložených Európskym orgánom pre bankovníctvo Komisii.
(15)
Európsky orgán pre bankovníctvo vykonal otvorené verejné konzultácie o návrhu regulačných technických predpisov, z ktorých toto nariadenie vychádza, analyzoval možné súvisiace náklady a prínosy v súlade s článkom 10 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 (3) a požiadal Skupinu zainteresovaných strán v bankovníctve, vytvorenú v súlade s článkom 37 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, o stanovisko,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Určenie všeobecných a špecifických úprav kreditného rizika na účely článkov 111, 159, 166, 167, 168, 178, 246 a 266 nariadenia (EÚ) č. 575/2013
1. Na účely tohto nariadenia sa hodnoty, ktoré sa musia zahrnúť do výpočtu všeobecných a špecifických úprav kreditného rizika inštitúciou, rovnajú všetkým hodnotám, o ktoré sa znížil vlastný kapitál Tier 1 inštitúcie, aby sa zohľadnili straty, ktoré sa podľa uplatniteľného účtovného rámca týkajú výhradne kreditného rizika a sú ako také vykázané vo výkaze ziskov a strát, bez ohľadu na to, či vyplývajú zo znížení hodnoty, úprav ocenenia alebo rezerv na podsúvahové položky.
Všetky hodnoty zistené podľa prvého pododseku, ktoré boli vykázané počas účtovného obdobia, môžu byť zahrnuté do výpočtu všeobecných a špecifických úprav kreditného rizika iba v prípade, keď príslušné hodnoty boli odpočítané od vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie, a to buď v súlade s článkom 36 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, alebo, v prípade predbežných ziskov alebo koncoročných ziskov, ktoré neboli schválené v súlade s článkom 26 ods. 2 uvedeného nariadenia, prostredníctvom zodpovedajúceho okamžitého zníženia vlastného kapitálu Tier 1 na určenie vlastných zdrojov.
2. Hodnoty uvedené v odseku 1 inštitúcia zahŕňa do výpočtu všeobecných úprav kreditného rizika (všeobecné úpravy kreditného rizika), keď spĺňajú obe tieto kritériá:
a)
sú voľne a plne dostupné, pokiaľ ide o načasovanie a výšku, na pokrytie strát z kreditného rizika, ktoré sa ešte nerealizovali;
b)
odzrkadľujú straty z kreditného rizika pre skupinu expozícií, v prípade ktorej inštitúcia v súčasnosti nemá žiadny dôkaz o tom, že došlo k strate.
3. Všetky ostatné hodnoty uvedené v odseku 1 sa zahŕňajú do výpočtu špecifických úprav kreditného rizika (špecifické úpravy kreditného rizika).
4. S výhradou splnenia kritérií uvedených v odseku 2 inštitúcia do výpočtu všeobecných úprav kreditného rizika zahŕňa tieto straty:
a)
straty vykázané na pokrytie vyšších priemerných strát z portfólia za uplynulé roky napriek tomu, že v súčasnosti neexistuje žiadny dôkaz o stratách na podporu tejto úrovne strát zaznamenanej v minulosti;
b)
straty, v prípade ktorých si inštitúcia nie je vedomá zhoršenia kreditnej kvality skupiny expozícií, ale v prípade ktorých je na základe skúseností z minulosti štatisticky pravdepodobná určitá miera neplatenia.
5. Inštitúcia do výpočtu špecifických úprav kreditného rizika podľa odseku 3 vždy zahŕňa tieto straty:
a)
straty vykázané vo výkaze ziskov a strát v prípade nástrojov ocenených reálnou hodnotou, ktoré podľa uplatniteľného účtovného rámca predstavujú zníženie hodnoty v dôsledku kreditného rizika;
b)
straty v dôsledku súčasných alebo minulých udalostí ovplyvňujúcich významnú jednotlivú expozíciu alebo expozície, ktoré nie sú jednotlivo významné, ktoré sa posudzujú jednotlivo alebo kolektívne;
c)
straty, v prípade ktorých historická skúsenosť, upravená na základe súčasných sledovateľných údajov, ukazuje, že strata vznikla, ale inštitúcia si ešte nie je vedomá, ktorá individuálna expozícia utrpela tieto straty.
Článok 2
Pridelenie špecifických úprav kreditného rizika pre skupinu expozícií expozíciám v rámci skupiny
1. Ak sú v špecifickej úprave kreditného rizika premietnuté straty súvisiace s kreditným rizikom skupiny expozícií, inštitúcie prideľujú uvedenú špecifickú úpravu kreditného rizika všetkým jednotlivým expozíciám uvedenej skupiny úmerne k hodnotám rizikovo vážených expozícií. Na uvedené účely sa hodnoty expozícií určia bez zohľadnenia akýchkoľvek špecifických úprav kreditného rizika.
2. Pri zaobchádzaní s výškou očakávanej straty podľa článku 159 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 v prípade skupiny expozícií, ktoré nezlyhali, inštitúcie nie sú povinné prideliť špecifickú úpravu kreditného rizika jednotlivým expozíciám skupiny.
3. Ak sa špecifická úprava kreditného rizika týka skupiny expozícií, u ktorých sa požiadavky na vlastné zdroje pre kreditné riziko vypočítajú čiastočne podľa štandardizovaného prístupu a čiastočne podľa prístupu interných ratingov, inštitúcia prideľuje uvedenú špecifickú úpravu kreditného rizika skupine expozícií, na ktoré sa vzťahuje každý z prístupov, úmerne k hodnotám rizikovo vážených expozícií skupiny pred uplatnením krokov podľa odsekov 1 a 2. Na uvedené účely sa hodnoty expozícií určia bez zohľadnenia akýchkoľvek špecifických úprav kreditného rizika.
4. Pri prideľovaní špecifických úprav kreditného rizika expozíciám inštitúcie zabezpečia, aby nebol rovnaký podiel pridelený dvakrát rôznym expozíciám.
Článok 3
Výpočet úprav kreditného rizika na účely určenia hodnoty expozície podľa článkov 111, 166, 167, 168, 246 a 266 nariadenia (EÚ) č. 575/2013
Na účely určenia hodnoty expozície podľa článkov 111, 166 až 168, 246 a 266 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 inštitúcie vypočítavajú špecifické úpravy kreditného rizika súvisiace s expozíciou ako hodnoty špecifických úprav kreditného rizika pre uvedenú jednu expozíciu alebo ako hodnoty špecifických úprav kreditného rizika, ktoré inštitúcia pridelila uvedenej expozícii podľa článku 2.
Článok 4
Výpočet všeobecných a špecifických úprav kreditného rizika na účely zaobchádzania s výškou očakávanej straty podľa článku 159 nariadenia (EÚ) č. 575/2013
1. Na účely zaobchádzania s výškou očakávanej straty podľa článku 159 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 inštitúcia vypočíta celkové všeobecné úpravy kreditného rizika súvisiace s expozíciami zahrnutými do zaobchádzania s výškou očakávanej straty ako súčet uvedených hodnôt určených ako všeobecné úpravy kreditného rizika podľa článku 1 tohto nariadenia, ktoré inštitúcia pridelila podľa článku 110 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 575/2013.
2. Na účely zaobchádzania s výškou očakávanej straty podľa článku 159 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 sa výpočet celkových špecifických úprav kreditného rizika súvisiacich s expozíciami zahrnutými do zaobchádzania s výškou očakávanej straty vykoná ako súčet hodnôt písmen a) a b) s vyňatím expozícií v stave zlyhania:
a)
hodnoty určené ako špecifické úpravy kreditného rizika podľa článku 1, ktoré súvisia s kreditným rizikom jednej expozície;
b)
hodnoty určené ako špecifické úpravy kreditného rizika podľa článku 1, ktoré súvisia s kreditným rizikom skupiny expozícií a ktoré boli pridelené podľa článku 2.
3. Celkové špecifické úpravy kreditného rizika súvisiace s expozíciou v stave zlyhania sa vypočítajú ako súčet všetkých hodnôt špecifických úprav kreditného rizika pre uvedenú jednu expozíciu alebo ako hodnoty špecifických úprav kreditného rizika, ktoré inštitúcia pridelila uvedenej expozícii podľa článku 2.
Článok 5
Výpočet špecifických úprav kreditného rizika pre požiadavky na vlastné zdroje na účely určenia zlyhania podľa článku 178 nariadenia (EÚ) č. 575/2013
Na účely určenia zlyhania podľa článku 178 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 sa špecifické úpravy kreditného rizika vypočítajú ako hodnoty špecifických úprav kreditného rizika súvisiacich s kreditným rizikom jednej expozície alebo jedného dlžníka.
Článok 6
Dokumentácia
Určenie a výpočet všeobecných úprav kreditného rizika a špecifických úprav kreditného rizika inštitúcie zdokumentujú.
Článok 7
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 20. decembra 2013