ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 994/2012/EU
ze dne 25. října 2012,
kterým se zavádí mechanismus výměny informací o mezivládních dohodách mezi členskými státy a třetími zeměmi v oblasti energetiky
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 194 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská rada požádala členské státy, aby od 1. ledna 2012 informovaly Komisi o všech svých nových a stávajících dvoustranných dohodách uzavřených se třetími zeměmi v oblasti energetiky. Komise by měla tyto informace zpřístupnit vhodnou formou všem ostatním členským státům a zohlednit přitom nutnost ochrany citlivých obchodních informací.
(2)
Podle článku 4 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“) učiní členské státy veškerá vhodná opatření k plnění závazků, které vyplývají ze Smluv nebo z aktů orgánů Unie. Členské státy by proto měly zabránit jakémukoli nesouladu mezi právem Unie a mezinárodními dohodami uzavřenými mezi členskými státy a třetími zeměmi či takový nesoulad odstranit.
(3)
Pro řádné fungování vnitřního trhu s energií je nezbytné, aby se dovoz energie do Unie plně řídil pravidly o vytvoření vnitřního trhu s energií. Vnitřní trh s energií, který by nefungoval řádně, by vedl ke zranitelnosti Unie z hlediska zabezpečení dodávek energie a v tomto ohledu ji znevýhodňoval, přičemž by narušoval její potenciální přínos pro evropské spotřebitele a průmysl. Vysoký stupeň transparentnosti u dohod mezi členskými státy a třetími zeměmi v oblasti energetiky by Unii umožnil jednat koordinovaně a v duchu solidarity s cílem zajistit, aby tyto dohody byly v souladu s právem Unie a účinně zabezpečovaly dodávky energie. Tato transparentnost by byla rovněž prospěšná pro dosažení užší spolupráce uvnitř Unie zaměřené na vnější vztahy v oblasti energetiky i pro dosažení dlouhodobých politických cílů Unie, jež se týkají energetiky, klimatu a zabezpečení dodávek energie.
(4)
Měl by proto být zaveden nový mechanismus výměny informací. Vztahovat by se měl pouze na mezivládní dohody, které mají dopad na vnitřní trh s energií nebo zabezpečení dodávek energie v Unii, neboť tyto dvě oblasti spolu vzájemně souvisí. Za počáteční posouzení, zda určitá mezivládní dohoda nebo jiný dokument, na nějž mezivládní dohoda výslovně odkazuje, mají dopad na vnitřní trh s energií nebo na zabezpečení dodávek energie v Unii, by měly být odpovědné členské státy; v případě pochybnosti by členské státy měly konzultovat Komisi. Na vnitřní trh s energií nebo na zabezpečení dodávek energie v Unii v zásadě nemají dopad dohody, které již nejsou v platnosti nebo které se již neuplatňují, a mechanismus výměny informací by se na takové dohody tedy neměl vztahovat. Mechanismus výměny informací by se měl zejména vztahovat na veškeré mezivládní dohody, které mají dopad na dodávky zemního plynu, ropy nebo elektřiny prostřednictvím pevné infrastruktury nebo které mají vliv na množství energie dovážené do Unie.
(5)
Mezivládní dohody, které musí být oznámeny Komisi v celém svém rozsahu na základě jiných aktů Unie, by měly být z mechanismu výměny informací vyňaty. Toto vynětí by však nemělo vztahovat na mezivládní dohody se třetími zeměmi, které mají dopad na rozvoj a využívání plynárenských infrastruktur a dodávek plynu a které musí být Komisi sděleny podle čl. 13 odst. 6 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 994/2010 ze dne 20. října 2010 o opatřeních na zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu (3). Takové dohody by se měly oznamovat podle pravidel stanovených tímto rozhodnutím. Aby se zabránilo duplicitám, mělo by se mít za to, že oznámením předloženým v souladu s tímto rozhodnutím je splněna povinnost stanovená v čl. 13 odst. 6 písm. a) nařízení (EU) č. 994/2010.
(6)
Toto rozhodnutí by se nemělo vztahovat na mezivládní dohody týkající se záležitostí, na něž se vztahuje Smlouva o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
(7)
Toto rozhodnutí nevytváří závazky týkající se dohod mezi obchodními subjekty. Nebrání však členským státům v tom, aby dobrovolně oznamovaly Komisi obchodní dohody, na něž se v mezivládních dohodách výslovně odkazuje. Jelikož obchodní dohody mohou rovněž obsahovat regulační ustanovení, měly by mít obchodní subjekty sjednávající obchodní dohody se subjekty ze třetích zemí možnost požádat Komisi o poradenství, aby se zabránilo případným konfliktům s právem Unie.
(8)
Členské státy by měly Komisi předložit všechny stávající mezivládní dohody, ať již vstoupily v platnost, nebo se provádějí prozatímně ve smyslu článku 25 Vídeňské úmluvy o smluvním právu, a dále veškeré nové mezivládní dohody.
(9)
Více transparentnosti ohledně budoucích mezivládních dohod, jež budou mezi členskými státy a třetími zeměmi v oblasti energetiky sjednávány, nebo jež se sjednávají, by mohlo přispět k jednotnému přístupu členských států k takovým dohodám, jakož i k souladu s právem Unie a k zabezpečení dodávek energie v Unii. Proto by členské státy měly mít možnost Komisi informovat o jednáních týkajících se nových mezivládních dohod nebo změn mezivládních dohod stávajících. Pokud členské státy tuto možnost zvolí, měla by být Komise pravidelně informována o pokroku v jednáních. Členské státy by měly mít možnost Komisi vyzvat, aby se jednání účastnila jako pozorovatel.
Komise by rovněž měla mít možnost účastnit se jednání jako pozorovatel na vlastní žádost, souhlasí-li s její účastí dotyčný členský stát. Členské státy by rovněž měly mít možnost Komisi požádat, aby jim byla při jejich jednání s třetími zeměmi nápomocna. Komise by v takovém případě měla mít možnost poskytnout poradenství, jak zabránit nesouladu s právem Unie, a poukázat na cíle energetické politiky Unie a na zásadu solidarity mezi členskými státy.
(10)
Komise by měla provést posouzení souladu stávajících mezivládních dohod s právem Unie. V případě zjištěného nesouladu by měly členské státy učinit všechny nezbytné kroky k nalezení vhodného řešení, které tento nesoulad odstraní.
(11)
Členské státy by měly mít v zájmu větší transparentnosti a zamezení možných konfliktů s právem Unie možnost informovat Komisi o nové mezivládní dohodě se třetí zemí před zahájením vyjednávání o ní nebo v jeho průběhu. Pokud členský stát, jenž sjednal mezivládní dohodu, informoval o této skutečnosti Komisi před uzavřením jednání a postoupil jí návrh mezivládní dohody, měla by mít Komise možnost sdělit dotyčnému členskému státu své stanovisko ohledně souladu sjednané dohody s právem Unie. Komise má v souladu s článkem 258 Smlouvy o fungování EU právo zahájit řízení o porušení Smlouvy, domnívá-li se, že členský stát nesplnil povinnosti, jež pro něj ze Smlouvy o fungování EU vyplývají.
(12)
Všechny ratifikované mezivládní dohody v konečném znění, na něž se toto rozhodnutí vztahuje, by měly být předány Komisi, aby o nich mohla informovat všechny ostatní členské státy.
(13)
Komise by měla veškeré obdržené informace zpřístupnit všem ostatním členským státům v zabezpečené elektronické podobě. Požádá-li členský stát o důvěrné zacházení s informacemi, které předložil, měla by Komise tuto žádost respektovat. Žádosti o zachování důvěrnosti by však neměly omezit přístup Komise k důvěrným informacím, protože Komise potřebuje mít komplexní informace pro vlastní posouzení. Komise by měla odpovídat za to, že bude zaručeno uplatňování ustanovení o zachování důvěrnosti. Žádostmi o zachování důvěrnosti by nemělo být dotčeno právo na přístup k dokumentům stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (4).
(14)
Považuje-li členský stát některou mezivládní dohodu za důvěrnou, měl by Komisi poskytnout její shrnutí, které bude moci být postoupeno ostatním členským státům.
(15)
Stálá výměna informací o mezivládních dohodách na úrovni Unie by měla umožnit rozvoj osvědčených postupů. Komise, případně ve spolupráci s Evropskou službou pro vnější činnost, pokud jde o vnější politiky Unie, by na základě těchto osvědčených postupů měla vypracovat dobrovolná vzorová ustanovení, která lze používat v mezivládních dohodách mezi členskými státy a třetími zeměmi. Používání těchto vzorových ustanovení by mělo mít za cíl zabránit konfliktům mezivládních dohod s právem Unie, zejména s právními předpisy v oblasti hospodářské soutěže a s pravidly pro vnitřní trh s energií, či konfliktům s mezinárodními dohodami, které Unie uzavřela. Jejich používání by mělo být dobrovolné a jejich obsah by mělo být možno přizpůsobit konkrétním okolnostem.
(16)
Vzhledem k existenci vnitřního trhu s energií a cílů energetické politiky Unie by členské státy měly při sjednávání mezivládních dohod v oblasti energetiky, jež mají na energetickou politiku Unie dopad, tyto cíle náležitě zohledňovat.
(17)
Lepší vzájemné znalosti stávajících a nových mezivládních dohod by měly přispět k lepší koordinaci v oblasti energetiky mezi jednotlivými členskými státy a mezi členskými státy a Komisí. Tato účinnější koordinace by měla členským státům umožnit plně těžit z politické a ekonomické síly Unie a měla by umožnit Komisi navrhovat řešení problémů, které byly v oblasti mezivládních dohod zjištěny.
(18)
Komise by měla usnadňovat a podporovat koordinaci mezi členskými státy, s cílem posilovat celkovou strategickou úlohu Unie prostřednictvím pevného a účinného koordinovaného přístupu k producentským, tranzitním i spotřebitelským zemím.
(19)
Mechanismem výměny informací, včetně posouzení, která provedou členské státy při jeho provádění, není dotčeno uplatňování pravidel Unie týkajících se porušení předpisů, státní podpory a hospodářské soutěže.
(20)
Komise by měla posoudit, zda toto rozhodnutí dostatečně a účinně zajišťuje soulad mezivládních dohod s právem Unie a vysokou míru koordinace mezi členskými státy, pokud jde o mezivládní dohody v oblasti energetiky.
(21)
Jelikož cíle tohoto rozhodnutí, totiž zajištění výměny informací o mezivládních dohodách v oblasti energetiky mezi členskými státy a Komisí, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, ale může jej být z důvodu účinků tohoto rozhodnutí lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto rozhodnutím se za účelem optimalizace fungování vnitřního trhu s energií zavádí mechanismus výměny informací mezi členskými státy a Komisí o mezivládních dohodách v oblasti energetiky vymezených v článku 2.
2. Toto rozhodnutí se nevztahuje na mezivládní dohody, na které se v celém jejich rozsahu již vztahují jiné zvláštní oznamovací postupy podle práva Unie.
Bez ohledu na první pododstavec se toto rozhodnutí vztahuje na mezivládní dohody, které mají být sděleny Komisi podle čl. 13 odst. 6 písm. a) nařízení (EU) č. 994/2010.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1)
„mezivládní dohodou“ jakákoli právně závazná dohoda mezi jedním či několika členskými státy a jednou či několika třetími zeměmi, která má dopad na činnost nebo fungování vnitřního trhu s energií nebo na zabezpečení dodávek energie v Unii; upravuje-li taková právně závazná dohoda i jiné otázky, jsou za „mezivládní dohodu“ považována pouze ta její ustanovení, která souvisejí s energetikou, včetně obecných ustanovení použitelných na ustanovení související s energetikou;
2)
„stávající mezivládní dohodou“ mezivládní dohoda, která vstoupila v platnost nebo je prozatímně prováděna před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost.
Článek 3
Výměna informací mezi členskými státy a Komisí
1. Do 17. února 2013 předloží členské státy Komisi veškeré stávající mezivládní dohody, včetně jejich příloh a změn. Pokud tyto stávající mezivládní dohody výslovně odkazují na další texty, předloží členské státy Komisi rovněž tyto další texty, pokud obsahují prvky, které mají dopad na fungování vnitřního trhu s energií nebo na zabezpečení dodávek energie v Unii. Tato povinnost se však nevztahuje na dohody mezi obchodními subjekty.
Stávající mezivládní dohody, které v době vstupu tohoto rozhodnutí v platnost již byly Komisi sděleny podle čl. 13 odst. 6 písm. a) nařízení (EU) č. 994/2010, se pro účely tohoto odstavce považují za předložené, pokud uvedené sdělení splňuje požadavky prvního pododstavce tohoto odstavce. Do 17. února 2013 informují členské státy Komisi, zda má být některá část těchto mezivládních dohod považována za důvěrnou a zda mohou být sdělené informace postoupeny dalším členským státům.
Pokud na základě tohoto odstavce předloží členský stát Komisi stávající mezivládní dohody, které rovněž spadají do oblasti působnosti čl. 13 odst. 6 písm. a) nařízení (EU) č. 994/2010, má se za to, že splnil oznamovací povinnosti podle uvedeného článku.
2. Má-li Komise na základě svého prvního posouzení pochybnosti ohledně souladu dohod jí předložených podle odstavce 1 s právem Unie, zejména s právními předpisy Unie v oblasti hospodářské soutěže a s právními předpisy pro vnitřní trh s energií, informuje o tom dotyčné členské státy do devíti měsíců od předložení uvedených dohod.
3. Před jednáním se třetí zemí o mezivládní dohodě či o změně stávající mezivládní dohody nebo během takového jednání může členský stát Komisi písemně informovat o cílech jednání a o ustanoveních, která mají být jejich předmětem, a sdělit jí jakékoli další významné informace. Pokud členský stát Komisi takto o jednáních uvědomí, pravidelně pak Komisi informuje o pokroku v jednáních.
Dotyčný členský stát Komisi sdělí, zda mohou být informace předložené podle prvního pododstavce postoupeny ostatním členským státům. Pokud dotyčný členský stát sdělil, že informace mohou být postoupeny, Komise obdržené informace zpřístupní všem členským státům v zabezpečené elektronické podobě, s výjimkou částí považovaných v souladu s článkem 4 za důvěrné.
4. Pokud členský stát uvědomí Komisi o jednáních podle odstavce 3, může mu Komise poskytnout poradenství ohledně toho, jak zabránit nesouladu sjednávané mezivládní dohody nebo změny stávající mezivládní dohody s právem Unie.
5. Po ratifikaci mezivládní dohody nebo změny mezivládní dohody předloží dotyčný členský stát mezivládní dohodu nebo změnu mezivládní dohody, včetně jejich příloh, Komisi.
Pokud mezivládní dohoda nebo změna mezivládní dohody výslovně odkazují na další texty, předloží členské státy rovněž tyto další texty, pokud obsahují prvky, které mají dopad na fungování vnitřního trhu s energií nebo na zabezpečení dodávek energie v Unii. Tato povinnost se však nevztahuje na dohody mezi obchodními subjekty.
6. Aniž je dotčen odstavec 7 tohoto článku a článek 4, Komise zpřístupní dokumenty obdržené podle odstavců 1 a 5 v zabezpečené elektronické podobě všem ostatním členským státům.
7. Pokud členský stát v souladu s článkem 4 pověří Komisi, aby určitou stávající mezivládní dohodu, změnu stávající mezivládní dohody nebo novou mezivládní dohodu ostatním členským státům nezpřístupnila, dá tento členský stát k dispozici shrnutí předložených informací. Toto shrnutí obsahuje alespoň následující údaje týkající se dané dohody nebo změny:
a)
předmět;
b)
cíl a oblast působnosti;
c)
dobu trvání;
d)
smluvní strany a
e)
informace o hlavních prvcích.
Komise zpřístupní tato shrnutí všem ostatním členským státům v elektronické podobě.
Článek 4
Důvěrnost
1. Členský stát může při poskytnutí informací Komisi podle čl. 3 odst. 1 až 6 uvést, zda některé z informací, obchodní či jiné povahy, jejichž zveřejnění by mohlo poškodit činnost příslušných stran, mají být považovány za důvěrné a zda mohou být poskytnuté informace postoupeny dalším členským státům. Komise tyto pokyny respektuje.
2. Přístup Komise k důvěrným informacím není žádostmi o zachování důvěrnosti podle tohoto článku omezen. Komise zajistí, aby byl přístup k důvěrným informacím přísně omezen na útvary Komise, pro které je přístup k těmto informacím zcela nezbytný.
Článek 5
Pomoc ze strany Komise
Pokud členský stát uvědomí Komisi o jednáních podle čl. 3 odst. 3, může Komisi požádat o pomoc v těchto jednáních.
Na žádost dotyčného členského státu, nebo na žádost Komise, a s písemným souhlasem dotyčného členského státu se Komise může jednání účastnit jako pozorovatel.
Pokud se Komise účastní jednání jako pozorovatel, může dotyčnému členskému státu poskytnout poradenství ohledně toho, jak zabránit nesouladu sjednávané mezivládní dohody nebo změny mezivládní dohody s právem Unie.
Článek 6
Posouzení souladu
1. Pokud členský stát sjednávající mezivládní dohodu nebo změnu stávající mezivládní dohody není s to dospět na základě vlastního posouzení k jednoznačným závěrům ohledně souladu sjednávané mezivládní dohody nebo změny s právem Unie, informuje o tom před uzavřením jednání Komisi a předloží jí návrh dohody nebo změny, včetně jejich příloh.
2. Komise do čtyř týdnů ode dne obdržení návrhu dohody nebo změny, včetně jejich příloh, dotyčný členský stát informuje o jakýchkoli pochybnostech, jež má ohledně souladu návrhu mezivládní dohody nebo změny s právem Unie. Neodpoví-li Komise během této lhůty, má se za to, že žádné pochybnosti nemá.
3. Pokud Komise informuje dotyčný členský stát o svých pochybnostech podle odstavce 2, sdělí dotyčnému členskému státu své stanovisko ohledně slučitelnosti daného návrhu dohody nebo změny s právem Unie do deseti týdnů od jeho obdržení (dále jen „přezkumná lhůta“). Se souhlasem dotyčného členského státu může být přezkumná lhůta prodloužena. Pokud Komise během přezkumné lhůty nevydá žádné stanovisko, má se za to, že nevznesla žádné námitky.
4. Vyžadují-li to okolnosti, lhůty uvedené v odstavcích 2 a 3 se po dohodě s Komisí zkrátí.
Článek 7
Koordinace mezi členskými státy
Komise usnadňuje a podporuje koordinaci mezi členskými státy s cílem:
a)
posoudit vývoj v souvislosti s mezivládními dohodami a usilovat o soulad a soudržnost ve vnějších vztazích Unie v oblasti energetiky s producentskými, tranzitními a spotřebitelskými zeměmi;
b)
určit společné problémy v souvislosti s mezivládními dohodami a zvážit vhodná opatření pro řešení těchto problémů, a případně navrhnout řešení;
c)
na základě osvědčených postupů a po konzultaci s členskými státy vypracovat dobrovolná vzorová ustanovení, jejichž používání by významně zlepšilo soulad budoucích mezivládních dohod s právem Unie;
d)
v příslušných případech podporovat utváření vícestranných mezivládních dohod za účasti několika členských států nebo Unie jako celku.
Článek 8
Podávání zpráv a přezkum
1. Komise předloží do 1. ledna 2016 zprávu o uplatňování tohoto rozhodnutí Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru.
2. Ve zprávě Komise zejména posoudí míru, v níž toto rozhodnutí napomáhá souladu mezivládních dohod s právem Unie a vysoké úrovni koordinace mezi členskými státy v souvislosti s mezivládními dohodami. Dále posoudí dopad tohoto rozhodnutí na jednání členských států se třetími zeměmi a přiměřenost oblasti působnosti tohoto rozhodnutí a postupů v něm stanovených.
3. Po předložení první zprávy uvedené v odstavci 1 tohoto článku Komise každé tři roky informuje Evropský parlament a Radu o informacích obdržených podle článku 3 a přitom náležitě dbá ustanovení o důvěrnosti obsažených v tomto rozhodnutí.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 10
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Ve Štrasburku dne 25. října 2012.
ROZHODNUTIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY č. 994/2012/EÚ
z 25. októbra 2012,
ktorým sa ustanovuje mechanizmus výmeny informácií, pokiaľ ide o medzivládne dohody v oblasti energetiky medzi členskými štátmi a tretími krajinami
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 194,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
po porade s Výborom regiónov,
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
Európska rada požiadala členské štáty, aby od 1. januára 2012 informovali Komisiu o všetkých svojich nových a existujúcich dvojstranných dohodách v oblasti energetiky s tretími krajinami. Komisia by mala tieto informácie v primeranej forme sprístupniť všetkým ostatným členským štátom, pričom by mala zohľadniť potrebu ochrany informácií, ktoré sú citlivé z obchodného hľadiska.
(2)
V článku 4 Zmluvy o Európskej únii (ďalej len „ZEÚ“) sa od členských štátov vyžaduje, aby prijali všetky primerané opatrenia na zabezpečenie plnenia záväzkov vyplývajúcich zo zmlúv alebo z aktov inštitúcií Únie. Členské štáty by sa preto mali vyhnúť akýmkoľvek prípadom nezlučiteľnosti medzi právom Únie a medzinárodnými dohodami uzavretými medzi členskými štátmi a tretími krajinami alebo by takéto prípady nezlučiteľnosti mali odstrániť.
(3)
Riadne fungovanie vnútorného trhu s energiou si vyžaduje, aby energia dovážaná do Únie v plnej miere podliehala pravidlám týkajúcim sa vytvorenia vnútorného trhu s energiou. Vnútorný trh s energiou, ktorý nefunguje tak, ako má, stavia Úniu do zraniteľnej a znevýhodnenej pozície z hľadiska bezpečnosti dodávky energie a ohrozuje potenciálny prínos pre európskych odberateľov a priemysel. Vysoká miera transparentnosti v súvislosti s dohodami medzi členskými štátmi a tretími krajinami v oblasti energetiky by Únii umožnila prijímať v duchu solidarity koordinované opatrenia s cieľom zaistiť, aby takéto dohody boli v súlade s právom Únie a aby sa nimi účinne zabezpečili dodávky energie. Takáto transparentnosť by tiež bola prínosom pre dosiahnutie užšej spolupráce v rámci Únie, v oblasti vonkajších vzťahov v energetike, ako aj dlhodobých politických cieľov Únie týkajúcich sa energetiky, klímy a bezpečnosti dodávky energie.
(4)
Mal by sa preto vytvoriť nový mechanizmus výmeny informácií. Mal by sa vzťahovať len na medzivládne dohody, ktoré majú vplyv na vnútorný trh s energiou alebo na bezpečnosť dodávky energie v Únii, keďže tieto dve oblasti sú navzájom prepojené. Prvé posúdenie toho, či medzivládna dohoda alebo iný text, na ktorý sa v medzivládnej dohode výslovne odkazuje, má vplyv na vnútorný trh s energiou alebo na bezpečnosť dodávky energie v Únii, by malo byť úlohou členských štátov; v prípade pochybností by sa členský štát mal poradiť s Komisiou. Dohody, ktoré už nie sú v platnosti alebo ktoré sa už nevykonávajú, nemajú v zásade vplyv na vnútorný trh s energiou ani na bezpečnosť dodávky energie v Únii, a preto by sa na ne nemal vzťahovať mechanizmus výmeny informácií. Mechanizmus výmeny informácií by mal zahŕňať najmä všetky medzivládne dohody, ktoré majú vplyv na dodávky plynu, ropy alebo elektriny prostredníctvom pevnej infraštruktúry alebo ktoré majú vplyv na množstvo energie dovážanej do Únie.
(5)
Medzivládne dohody, ktoré sa musia oznámiť Komisii v celom rozsahu na základe iných aktov Únie, by mali byť z mechanizmu výmeny informácií vyňaté. Avšak táto výnimka by sa nemala uplatňovať na medzivládne dohody s tretími krajinami, ktoré majú vplyv na rozvoj a využitie plynárenskej infraštruktúry a dodávok plynu a ktoré sa Komisii musia oznámiť v súlade s článkom 13 ods. 6 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 994/2010 z 20. októbra 2010 o opatreniach na zaistenie bezpečnosti dodávky plynu (3). Takéto dohody by sa mali oznamovať podľa pravidiel stanovených v tomto rozhodnutí. S cieľom vyhnúť sa duplicite by sa oznámenie predložené v súlade s týmto rozhodnutím malo považovať za oznámenie spĺňajúce povinnosť stanovenú v článku 13 ods. 6 písm. a) nariadenia (EÚ) č. 994/2010.
(6)
Na medzivládne dohody týkajúce sa záležitostí, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, by sa nemalo vzťahovať toto rozhodnutie.
(7)
Toto rozhodnutie nevytvára záväzky vzhľadom na dohody medzi obchodnými subjektmi. Nebráni však členským štátom dobrovoľne oznamovať Komisii obchodné dohody, na ktoré sa výslovne odkazuje v medzinárodných dohodách. Okrem toho, keďže je možné, že obchodné dohody obsahujú regulačné ustanovenia, by obchodné subjekty, ktoré rokujú o obchodných dohodách so subjektmi z tretích krajín, mali mať možnosť požiadať Komisiu o usmernenie, aby sa tak vyhli možným rozporom s právom Únie.
(8)
Členské štáty by mali predložiť Komisii všetky existujúce medzivládne dohody bez ohľadu na to, či už nadobudli platnosť, alebo či sa predbežne vykonávajú v zmysle článku 25 Viedenského dohovoru o zmluvnom práve, ako aj všetky nové medzivládne dohody.
(9)
Väčšia transparentnosť v súvislosti s budúcimi medzivládnymi dohodami, o ktorých budú rokovať alebo rokujú členské štáty a tretie krajiny v oblasti energetiky, by mohla prispieť k jednotnosti v prístupoch členských štátov k takýmto dohodám, ako aj k súladu s právom Únie a bezpečnosti dodávok energie v Únii. Preto by členské štáty mali mať možnosť informovať Komisiu o rokovaniach týkajúcich sa nových medzivládnych dohôd alebo zmien a doplnení existujúcich medzivládnych dohôd. Ak si členské štáty zvolia takúto možnosť, Komisia by mala byť pravidelne informovaná o pokroku pri rokovaniach. Členské štáty by mali mať možnosť pozvať Komisiu, aby sa zúčastnila na rokovaniach ako pozorovateľ.
Komisia by tiež mala mať možnosť zúčastniť sa na rokovaniach ako pozorovateľ na vlastnú žiadosť pod podmienkou schválenia dotknutým členským štátom. Členské štáty by mali mať aj možnosť požiadať Komisiu o pomoc pri rokovaniach s tretími krajinami. Komisia by mala mať možnosť poskytovať usmernenia, ako predísť nezlučiteľnosti s právom Únie a ako upriamiť pozornosť na ciele energetickej politiky Únie a zásadu solidarity medzi členskými štátmi.
(10)
Komisia by mala posúdiť zlučiteľnosť existujúcich medzivládnych dohôd s právom Únie. V prípade nezlučiteľnosti by členské štáty mali prijať všetky kroky potrebné na nájdenie vhodného riešenia s cieľom odstrániť zistenú nezlučiteľnosť.
(11)
V záujme zabezpečenia väčšej transparentnosti a zabránenia potenciálnym rozporom s právom Únie by členské štáty mali mať možnosť informovať Komisiu o novej medzivládnej dohode s treťou krajinou ešte pred rokovaniami alebo počas nich. Ak členský štát, ktorý rokuje o medzivládnej dohode, informoval Komisiu o týchto rokovaniach pred ich ukončením a predložil jej návrh medzivládnej dohody, Komisia by mala mať možnosť informovať tento členský štát o svojom stanovisku k zlučiteľnosti prerokúvanej dohody s právom Únie. Komisia má právo začať konanie vo veci porušenia v súlade s článkom 258 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) v prípade, ak sa domnieva, že členský štát nesplnil svoje povinnosti vyplývajúce zo ZFEÚ.
(12)
Všetky konečné znenia ratifikovaných medzivládnych dohôd, na ktoré sa vzťahuje toto rozhodnutie, by mali byť zaslané Komisii, aby o nich mohla informovať všetky ostatné členské štáty.
(13)
Komisia by mala všetky získané informácie sprístupniť všetkým ostatným členským štátom v zabezpečenej elektronickej podobe. Komisia by mala rešpektovať žiadosti členských štátov, aby sa s poskytnutými informáciami zaobchádzalo ako s dôvernými informáciami. Žiadosťami o dôverné zaobchádzanie by sa však nemal obmedziť prístup samotnej Komisie k dôverným informáciám, keďže na posúdenia, ktoré Komisia vykonáva, je potrebné, aby mala komplexné informácie. Komisia by mala byť zodpovedná za zabezpečenie uplatňovania doložky o dôvernom charaktere. Žiadosťami o dôverné zaobchádzanie by nemalo byť dotknuté právo na prístup k dokumentom ustanovené v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (4).
(14)
Ak členský štát považuje medzivládnu dohodu za dôvernú, mal by Komisii poskytnúť jej zhrnutie, ktoré by sa mohlo poskytnúť iným členským štátom.
(15)
Neustálou výmenou informácií o medzivládnych dohodách na úrovni Únie by sa malo umožniť vypracovanie najlepších postupov. Komisia by mala na základe týchto najlepších postupov - v príslušných prípadoch v spolupráci s Európskou službou pre vonkajšiu činnosť (ESVČ), pokiaľ ide o vonkajšie politiky Únie - vypracovať nepovinné vzorové doložky, ktoré by sa mohli používať v medzivládnych dohodách medzi členskými štátmi a tretími krajinami. Cieľom používania takýchto vzorových doložiek by malo byť predchádzanie konfliktom medzivládnych dohôd s právom Únie, najmä pokiaľ ide o právne predpisy týkajúce sa hospodárskej súťaže a pravidiel vnútorného trhu s energiou, a konfliktom s medzinárodnými dohodami uzavretými Úniou. Ich používanie by malo byť nepovinné a malo by byť možné prispôsobiť ich obsah konkrétnym situáciám.
(16)
Členské štáty by vzhľadom na existenciu vnútorného trhu s energiou a ciele energetickej politiky Únie mali pri rokovaniach o medzivládnych dohodách v oblasti energetiky, ktoré majú vplyv na energetickú politiku Únie, uvedené ciele náležite zohľadňovať.
(17)
Lepšie vzájomné vedomosti o existujúcich a nových medzivládnych dohodách by mali umožniť lepšiu koordináciu v otázkach energetiky medzi členskými štátmi a medzi členskými štátmi a Komisiou. Táto zlepšená koordinácia by mala umožniť členským štátom, aby v plnej miere využívali politický a hospodársky vplyv Únie, a Komisii, aby mohla navrhovať riešenia problémov identifikovaných v oblasti medzivládnych dohôd.
(18)
Komisia by mala uľahčovať a podporovať koordináciu medzi členskými štátmi s cieľom posilniť celkovú strategickú úlohu Únie prostredníctvom silného a efektívneho koordinovaného prístupu k producentským, tranzitným a odberateľským krajinám.
(19)
Mechanizmom výmeny informácií vrátane posúdení, ktoré by členské štáty mali uskutočniť pri jeho vykonávaní, nie je dotknuté uplatňovanie pravidiel Únie v oblasti porušovania právnych noriem, štátnej pomoci a hospodárskej súťaže.
(20)
Komisia by mala posúdiť, či je toto rozhodnutie dostatočným a efektívnym nástrojom pri zabezpečovaní súladu medzivládnych dohôd s právom Únie a vysokej úrovne koordinácie medzi členskými štátmi, pokiaľ ide o medzivládne dohody v oblasti energetiky.
(21)
Keďže cieľ tohto rozhodnutia, a to výmenu informácií medzi členskými štátmi a Komisiou v súvislosti s medzivládnymi dohodami v oblasti energetiky, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodu účinkov tohto rozhodnutia ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 ZEÚ prijať opatrenia. V súlade so zásadou proporcionality ustanovenou v uvedenom článku toto rozhodnutie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa,
PRIJALI TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Predmet úpravy a rozsah pôsobnosti
1. Týmto rozhodnutím sa ustanovuje mechanizmus výmeny informácií medzi členskými štátmi a Komisiou, pokiaľ ide o medzivládne dohody v oblasti energetiky, ako sú vymedzené v článku 2, s cieľom optimalizovať fungovanie vnútorného trhu s energiou.
2. Toto rozhodnutie sa nevzťahuje na medzivládne dohody, ktoré sú už v celom svojom rozsahu predmetom iných osobitných oznamovacích postupov podľa práva Únie.
Bez ohľadu na prvý pododsek sa toto rozhodnutie uplatňuje na medzivládne dohody, ktoré sa Komisii oznamujú v podľa článku 13 ods. 6 písm. a) nariadenia (EÚ) č. 994/2010.
Článok 2
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto rozhodnutia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1.
„medzivládna dohoda“ je akákoľvek právne záväzná dohoda medzi jedným alebo viacerými členskými štátmi a jednou alebo viacerými tretími krajinami, ktorá má vplyv na prevádzku alebo fungovanie vnútorného trhu s energiou alebo na bezpečnosť dodávky energie v Únii, alebo ak sa takáto právne záväzná dohoda vzťahuje aj na iné otázky, „medzivládnu dohodu“ predstavujú len tie ustanovenia, ktoré sa týkajú energie, vrátane všeobecných ustanovení uplatniteľných na tieto ustanovenia súvisiace s energiou;
2.
„existujúca medzivládna dohoda“ je medzivládna dohoda, ktorá nadobudla platnosť alebo sa predbežne vykonáva už pred nadobudnutím účinnosti tohto rozhodnutia.
Článok 3
Výmena informácií medzi členskými štátmi a Komisiou
1. Členské štáty predložia Komisii do 17. februára 2013 všetky existujúce medzivládne dohody vrátane príloh a zmien a doplnení týchto dohôd. Ak sa v takýchto existujúcich medzivládnych dohodách výslovne odkazuje na iné texty, členské štáty predložia Komisii tiež aj tieto iné texty, pokiaľ obsahujú prvky, ktoré majú vplyv na fungovanie vnútorného trhu s energiou alebo na bezpečnosť dodávky energie v Únii. Táto povinnosť sa však nevzťahuje na dohody medzi obchodnými subjektmi.
Existujúce medzivládne dohody, ktoré sa ku dňu nadobudnutia účinnosti tohto rozhodnutia už oznámili Komisii v súlade s článkom 13 ods. 6 písm. a) nariadenia (EÚ) č. 994/2010, sa považujú za dohody predložené na účely tohto odseku, ak toto oznámenie spĺňa požiadavky prvého pododseku tohto odseku. Členské štáty informujú do 17. februára 2013 Komisiu o tom, či sa má niektorá časť týchto medzivládnych dohôd považovať za dôvernú a či sa predložené informácie môžu poskytnúť iným členským štátom.
Ak podľa tohto odseku členský štát predloží Komisii existujúce medzivládne dohody, ktoré tiež spadajú do rozsahu pôsobnosti článku 13 ods. 6 písm. a) nariadenia (EÚ) č. 994/2010, považuje sa to za splnenie oznamovacej povinnosti ustanovenej v uvedenom článku.
2. Ak po jej prvom posúdení Komisia má pochybnosti o zlučiteľnosti dohôd predložených podľa odseku 1 s právom Únie, predovšetkým s právnymi predpismi v oblasti hospodárskej súťaže a vnútorného trhu s energiou, náležite o tom informuje dotknuté členské štáty do 9 mesiacov od predloženia uvedených dohôd.
3. Členské štáty môžu pred začatím rokovaní s treťou krajinou o medzivládnej dohode alebo o zmene a doplnení existujúcej medzivládnej dohody alebo počas týchto rokovaní Komisiu písomne informovať o cieľoch týchto rokovaní, o ustanoveniach, o ktorých sa má rokovať, ako aj o iných príslušných informáciách. Ak členský štát vykoná takéto oznámenie o rokovaniach, dotknutý členský štát pravidelne informuje Komisiu o pokroku pri rokovaniach.
Dotknutý členský štát informuje Komisiu o tom, či informácie predložené podľa prvého pododseku možno poskytnúť všetkým ostatným členským štátom. Ak dotknutý členský štát uviedol, že ich možno poskytnúť, Komisia sprístupní získané informácie všetkým členským štátom v zabezpečenej elektronickej forme, s výnimkou akýchkoľvek dôverných častí určených v súlade s článkom 4.
4. Ak členský štát podá oznámenie o rokovaniach podľa odseku 3, Komisia môže poskytnúť usmernenia v súvislosti s tým, ako predísť nezlučiteľnosti medzivládnej dohody alebo zmeny a doplnenia existujúcej medzivládnej dohody v stave rokovaní s právom Únie.
5. Dotknutý členský štát predloží po ratifikácii medzivládnej dohody alebo zmeny a doplnenia medzivládnej dohody medzivládnu dohodu alebo jej zmeny a doplnenia vrátane akýchkoľvek príloh k dohode alebo ich zmenu a doplnenie Komisii.
Ak sa v medzivládnych dohodách alebo v zmenách a doplneniach k nim výslovne odkazuje na iné texty, členské štáty predložia aj tieto iné texty, pokiaľ obsahujú prvky, ktoré majú vplyv na fungovanie vnútorného trhu s energiou alebo na bezpečnosť dodávky energie v Únii. Táto povinnosť sa však nevzťahuje na dohody medzi obchodnými subjektmi.
6. Komisia bez toho, aby bol dotknutý odsek 7 tohto článku a článok 4, sprístupní dokumenty, ktoré jej boli doručené podľa odsekov 1 a 5, v zabezpečenej elektronickej forme všetkým ostatným členským štátom.
7. Ak členský štát dá Komisii v súlade s článkom 4 pokyn, aby existujúcu medzivládnu dohodu, zmeny a doplnenia existujúcej medzivládnej dohody alebo novú medzivládnu dohodu nesprístupnila ostatným členským štátom, poskytne jej súhrn predložených informácií. Uvedený súhrn obsahuje aspoň tieto informácie vo vzťahu k danej dohode alebo k jej zmene a doplneniu:
a)
predmet úpravy;
b)
cieľ a rozsah pôsobnosti;
c)
trvanie;
d)
zmluvné strany;
e)
informácie o jej hlavných prvkoch.
Komisia tieto súhrny sprístupní všetkým ostatným členským štátom v elektronickej forme.
Článok 4
Dôvernosť
1. Pri poskytovaní informácií Komisii podľa článku 3 ods. 1 až 6 môže členský štát uviesť, či sa niektorá časť týchto informácií, či už ide o obchodnú, alebo inú informáciu, má považovať za dôvernú, keďže jej zverejnenie by mohlo poškodiť činnosť zainteresovaných strán, a či sa poskytnuté informácie môžu sprístupniť ostatným členským štátom. Komisia toto vymedzenie rešpektuje.
2. Žiadosťami o dôverné zaobchádzanie podľa tohto článku sa však neobmedzuje prístup samotnej Komisie k dôverným informáciám. Komisia zabezpečí, aby bol prístup k dôverným informáciám prísne obmedzený na útvary Komisie, pre ktoré sú tieto informácie absolútne nevyhnutné.
Článok 5
Pomoc Komisie
Ak členský štát poskytne Komisii oznámenie o rokovaniach podľa článku 3 ods. 3, tento členský štát môže požiadať Komisiu o pomoc pri týchto rokovaniach.
Komisia sa môže na žiadosť dotknutého členského štátu alebo na svoju žiadosť a s písomným schválením dotknutého členského štátu zúčastniť na rokovaniach ako pozorovateľ.
Ak sa Komisia zúčastňuje na rokovaniach ako pozorovateľ, môže dotknutému členskému štátu poskytnúť usmernenia, ako predísť nezlučiteľnosti prerokúvanej medzivládnej dohody alebo zmeny a doplnenia s právom Únie.
Článok 6
Posúdenie zlučiteľnosti
1. Ak členský štát rokuje o medzivládnej dohode alebo o zmene a doplnení existujúcej medzivládnej dohody a nedokáže dospieť na základe vlastného posúdenia k jednoznačnému záveru o zlučiteľnosti prerokúvanej medzivládnej dohody alebo zmeny a doplnenia k nej s právom Únie, informuje o tom Komisiu pred ukončením rokovaní a predloží jej príslušný návrh dohody alebo zmeny a doplnenia spolu so všetkými prílohami.
2. Komisia do štyroch týždňov odo dňa doručenia príslušného návrhu medzivládnej dohody alebo zmeny a doplnenia vrátane príloh informuje dotknutý členský štát o všetkých pochybnostiach v súvislosti so zlučiteľnosťou návrhu medzivládnej dohody alebo zmeny a doplnenia k nej s právom Únie. Ak Komisia v tejto lehote neodpovie, predpokladá sa, že nemá žiadne námietky.
3. Ak Komisia informuje dotknutý členský štát podľa odseku 2, že má pochybnosti, musí informovať dotknutý členský štát o svojom stanovisku o zlučiteľnosti návrhu medzivládnej dohody alebo zmeny a doplnenia k nej s právom Únie do 10 týždňov odo dňa doručenia uvedeného v odseku 2 (lehota na preskúmanie). Lehota na preskúmanie sa môže so súhlasom dotknutého členského štátu predĺžiť. Ak Komisia v rámci lehoty na preskúmanie nevydá žiadne stanovisko, predpokladá sa, že nevznáša žiadne námietky.
4. Lehoty uvedené v odsekoch 2 a 3 sa môžu po dohode s Komisiou skrátiť, ak si to vyžadujú okolnosti.
Článok 7
Koordinácia medzi členskými štátmi
Komisia uľahčuje a podporuje koordináciu medzi členskými štátmi s cieľom:
a)
preskúmať vývoj v oblasti medzivládnych dohôd a usilovať sa o konzistentnosť a súdržnosť vonkajších vzťahov Únie v oblasti energetiky s producentskými, tranzitnými a odberateľskými krajinami;
b)
identifikovať spoločné problémy v oblasti medzivládnych dohôd, zvážiť primerané opatrenia na ich riešenie a v prípade potreby navrhnúť riešenia;
c)
vypracovať na základe najlepších postupov a po konzultácii s členskými štátmi nepovinné vzorové doložky, ktorých použitím by sa významne zlepšil súlad budúcich medzivládnych dohôd s právom Únie;
d)
v prípade potreby podporovať vypracovanie mnohostranných medzivládnych dohôd, do ktorých by boli zapojené viaceré členské štáty alebo Únia ako celok.
Článok 8
Predkladanie správ a preskúmanie
1. Komisia predloží do 1. januára 2016 Európskemu parlamentu, Rade a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru správu o uplatňovaní tohto rozhodnutia.
2. V správe sa predovšetkým posúdi rozsah, v akom sa týmto rozhodnutím podporuje súlad medzivládnych dohôd s právom Únie a vysoká úroveň koordinácie medzi členskými štátmi, pokiaľ ide o medzivládne dohody. Posúdi sa v nej aj vplyv tohto rozhodnutia na rokovania členských štátov s tretími krajinami a tiež primeranosť rozsahu pôsobnosti tohto rozhodnutia a postupov, ktoré sa v ňom ustanovujú.
3. Po predložení prvej správy uvedenej v odseku 1 tohto článku Komisia každé tri roky predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o informáciách, ktoré jej boli poskytnuté podľa článku 3, pričom náležite zohľadní ustanovenia o dôvernosti uvedené v tomto rozhodnutí.
Článok 9
Nadobudnutie účinnosti
Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 10
Adresáti
Toto rozhodnutie je určené členským štátom.
V Štrasburgu 25. októbra 2012