ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 4. února 2014
o státní pomoci SA.21817 (C 3/07) (ex NN 66/06) poskytnuté Španělskem
Španělské sazby za elektřinu: spotřebitelé
(oznámeno pod číslem C(2013) 7741)
(Pouze španělské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/456/EU)
EVROPSKÁ KOMISE
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1) vznesly připomínky, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 27. dubna 2006 podniky Centrica plc a Centrica Energía S.L.U. (dále souhrnně označovány jako „Centrica“) podaly Komisi stížnost ohledně systému regulovaných sazeb za elektřinu, který Španělsko aplikovalo v roce 2005.
(2)
Dopisem ze dne 27. července 2006 Komise požádala španělské orgány, aby jí poskytly informace o výše uvedeném opatření. Tyto informace Komise obdržela dopisem ze dne 22. srpna 2006.
(3)
Dne 12. října 2006 byla věc zaevidována jako neoznámená podpora (věc NN 66/2006).
(4)
Dopisem ze dne 9. listopadu 2006 Komise požádala španělské orgány, aby jí k výše uvedenému opatření poskytly dodatečná objasnění. Španělské orgány odpověděly dopisem ze dne 12. prosince 2006.
(5)
Dopisem ze dne 24. ledna 2007 Komise informovala španělské orgány, že se v souvislosti s uvedeným opatřením rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(6)
Rozhodnutí Komise bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k uvedenému opatření předložily připomínky.
(7)
Španělské orgány předložily své připomínky dopisem ze dne 26. února 2007.
(8)
Komisi podaly připomínky tyto zúčastněné strany: regionální galicijská samospráva (dopis ze dne 23. března 2007), podnik Centrica (dopis ze dne 26. března 2007 a 3. července 2007), ACIE - sdružení nezávislých dodavatelů energie (dopis ze dne 26. března 2007), asturská samospráva (dopis ze dne 27. března 2007), AEGE - sdružení uživatelů s vysokou spotřebou energie (dopis ze dne 2. dubna 2007, doplněný dopisem ze dne 21. listopadu 2011), Asturiana de Zinc - AZSA (dopis ze dne 3. dubna 2007), Ferroatlántica - výrobce kovů (dopis ze dne 3. dubna 2007), společnost Alcoa (dopis ze dne 3. dubna 2007), UNESA - španělské elektroenergetické sdružení (dopis ze dne 25. dubna 2007), ENEL Viesgo (dopis ze dne 26. dubna 2007), společnost Iberdrola (dopis ze dne 26. dubna 2007), Unión Fenosa Distribución (dopis ze dne 27. dubna 2007), společnost Hidrocantábrico Distribución Eléctrica (dopis ze dne 27. dubna 2007) a společnost Endesa Distribución Eléctrica (dopis ze dne 27. dubna 2007).
(9)
Prostřednictvím dopisů ze dne 15. května 2007 a 6. července 2007 předala Komise připomínky zúčastněných stran španělským orgánům a dala jim příležitost, aby na tyto připomínky zareagovaly; připomínky španělských orgánů byly obdrženy v dopise ze dne 2. srpna 2007.
(10)
Centrica poskytla další informace v dopisech ze dne 1. června 2007, 28. srpna 2007, 4. února 2008 a 1. března 2008, sdružení AEGE pak dopisem ze dne 21. listopadu 2011 a Ferroatlántica dopisem ze dne 5. prosince 2011.
(11)
V dopisech ze dne 30. července 2009, 19. března 2010, 6. října 2011, 12. dubna 2012, 31. srpna 2012, 4. února 2013 a 17. července 2013 Komise požádala španělské orgány, aby jí dané opatření dále objasnily. Španělské orgány odpověděly dopisy ze dne 5. října 2009, 26. dubna 2010, 7. prosince 2011, 12. června 2012, 18. října 2012, 11. února 2013 a 4. října 2013.
(12)
Dne 19. dubna 2013 byl spis rozdělen na dvě části: na tuto věc, konkrétně věc SA.21817 (C 3/07, ex NN 66/06), která se týká podpory pro konečné uživatele elektřiny, a věc SA.36559 (C 3a/07, ex NN 66/06), která se týká podpory pro distributory elektřiny. Toto rozhodnutí se zabývá pouze možnou podporou pro konečné uživatele elektřiny, kteří spadají do oblasti působnosti tohoto postupu, jsou tedy vyloučeny domácnosti a malé podniky.
2. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
ŠPANĚLSKÁ ELEKTROENERGETICKÁ SOUSTAVA V ROCE 2005
(13)
V legislativním rámci, který byl zřízen zákonem č. 54/1997 ze dne 27. listopadu 1997 (Ley del sector eléctrico) a který platil v roce 2005, byly dodávky elektrické energie konečným uživatelům za regulované sazby klasifikovány jako regulovaná činnost. Tento úkol byl zákonem přidělen distributorům.
(14)
V roce 2005 si všichni koneční uživatelé elektřiny na španělském trhu mohli vybrat, zda si sjednají smlouvy o dodávkách elektrické energie s nezávislými dodavateli, nebo si zvolí dodávky za regulované sazby stanovené státem. Na regulovaném trhu měl každý konečný uživatel, který o to požádal, právo, aby ho zásoboval jeho místní distributor za souhrnnou regulovanou sazbu (cena „all-inclusive“) s přihlédnutím k profilu a objemu jeho spotřeby. Na volném trhu odběratelé platili poplatek za přístup k síti, který byl rovněž regulován, a kromě toho museli nést náklady na dodávky energie. Od dokončení reformy odvětví elektroenergetiky v roce 2009 již distributoři elektrickou energii za souhrnné regulované sazby nedodávají.
(15)
Souhrnné regulované sazby a regulované poplatky za přístup k síti byly určovány předem s platností na celý rok, obvykle před koncem roku N - 1, v průběhu roku je však bylo možné upravit (3). Na roční zvýšení sazeb se však vztahoval maximální strop (4). V zásadě se sazby a poplatky stanovovaly na základě prognózy, aby se zaručilo, že regulované příjmy plynoucí z jejich uplatňování postačí k pokrytí celkových regulovaných nákladů spojených s elektroenergetickou soustavou. Tyto regulované náklady soustavy v roce 2005 zahrnovaly náklady na dodávky energie za souhrnné sazby, náklady na pořízení energie ze zvláštních režimů (z obnovitelných zdrojů, kombinované výroby tepla a elektřiny atd.), náklady na přenos a distribuci, opatření pro řízení odběru, dodatečné náklady na výrobu elektřiny na španělských ostrovech, podporu pro uhlí, schodky z předchozích let atd. Neexistovala žádná pravidla, která by vyčleňovala konkrétní kategorii příjmů nebo jejich část na konkrétní kategorii nákladů či na jejich část. Příjmy, například z poplatků za přístup k síti, tak nebyly zcela ani zčásti vyčleněny na financování např. subvencí pro elektřinu z obnovitelných zdrojů či elektřinu vyráběnou na španělských ostrovech.
(16)
V roce 2005 měli koneční uživatelé k dispozici až 25 regulovaných sazeb v závislosti na úrovni, profilu či účelu spotřeby a na napětí síťového připojení. Na konečné uživatele na volném trhu se současně vztahovalo devět dalších regulovaných poplatků za přístup k síti, které byly rovněž založeny na napětí přípojky a dalších vlastnostech.
(17)
Dne 30. prosince 2004 stanovily španělské orgány sazby za elektřinu použitelné v roce 2005 (5), a to pro následující kategorie uživatelů:
SOUHRNNÉ SAZBY
Nízké napětí
1.0.
výkon do 770 kW
2.0.
obecné, výkon nepřesahující 15 kW
3.0.
obecné
4.0.
obecné, dlouhodobé používání
B.0
veřejné osvětlení
R.0
zemědělské zavlažování
Vysoké napětí
Obecné sazby
Krátkodobé používání
1.1.
obecné, nepřesahující 36 kV
1.2.
obecné, v rozmezí od 36 do 72,5 kV
1.3.
obecné, v rozmezí od 72,5 do 145 kV
1.4.
obecné, nad 145 kV
Střednědobé používání
2.1.
nepřesahující 36 kV
2.2.
v rozmezí od 36 do 72,5 kV
2.3.
v rozmezí od 72,5 do 145 kV
2.4.
nad 145 kV
Dlouhodobé používání
3.1.
nepřesahující 36 kV
3.2.
v rozmezí od 36 do 72,5 kV
3.3.
v rozmezí od 72,5 do 145 kV
3.4.
nad 145 kV
Sazby za trakční elektřinu
T.1
nepřesahující 36 kV
T.2
v rozmezí od 36 do 72,5 kV
T.3
v rozmezí od 72,5 do 145 kV
Sazby pro zemědělské zavlažování
R.1
nepřesahující 36 kV
R.2
v rozmezí od 36 do 72,5 kV
R.3
v rozmezí od 72,5 do 145 kV
G. Sazba pro velké odběratele (G4)
Sazby za prodej distributorům
D.1
nepřesahující 36 kV
D.2
v rozmezí od 36 do 72,5 kV
D.3
v rozmezí od 72,5 do 145 kV
D.4
nad 145 kV
PŘÍSTUPOVÉ SAZBY
Nízké napětí
2.0 A
běžná sazba za přístup k nízkému napětí
2.0 NA
běžné sazby za přístup k nízkému napětí s rozlišením denního/nočního režimu
3.0 A
obecná sazba za přístup k nízkému napětí
Vysoké napětí
3.1.A
sazba za přístup k napětím nepřesahujícím 36 kV (výkon nepřesahující 450 kW)
6.1
sazba za přístup k napětím nepřesahujícím 36 kV (výkon nad 450 kW)
6.2
sazba za přístup k napětím nad 36 kV a nepřesahujícím 72,5 kV (výkon nad 450 kW)
6.3
sazba za přístup k napětím nad 72,5 kV a nepřesahujícím 145 kV (výkon nad 450 kW)
6.4
sazba za přístup k napětím nad 145 kV (výkon nad 450 kW)
6.5
sazba za přístup pro mezinárodní výměny
(18)
Souhrnné regulované sazby lze rozdělit na složku určenou k pokrytí nákladů na přenos a distribuci a obecných nákladů spojených se soustavou (poplatek za přístup k síti) a složku, která odráží náklady na pořízení elektřiny na velkoobchodním trhu (energetická složka). Na služby související s řízením odběru (např. v souvislosti s odsouhlaseným přerušením dodávek elektřiny po předchozím oznámení nebo se spotřebou soustředěnou do období mimo špičku) se kromě toho uplatňoval systém slev ze souhrnných sazeb. Od roku 2005 jsou ve Španělsku v systému regulovaných sazeb zaváděny změny. Poslední z nich byla provedena v roce 2013, kdy Španělsko pro odvětví elektroenergetiky přijalo nový legislativní rámec (zákon č. 24/13), který kromě jiných opatření obsahuje reformu regulace maloobchodních tržních cen. Španělsko oznámilo, že tento nový zákon a jeho prováděcí ustanovení budou v roce 2014 rozpracovány. Níže jsou uvedeny některé základní souhrnné sazby pro nejnižší úroveň sazeb ve výše uvedených kategoriích (tj. do 145 kV) použitelné od 1. ledna 2005:
Tabulka 1
Základní částka souhrnných regulovaných sazeb v roce 2005
A/Složka výkonu
B/Energetická složka
Souhrnná sazba (A+B)
EUR/kW měsíc
EUR/kWh
EUR/MWh
Nízké napětí
1.0
výkon 770 W
0,277110
0,062287
62,67
3.0
obecné
1,430269
0,083728
85,71
4.0
obecné, dlouhodobé používání
2,284634
0,076513
79,69
Vysoké napětí
1.4
krátkodobé používání, obecné 145 kV
1,759358
0,058412
60,86
2.4
střednědobé používání, obecné 145 kV
3,632629
0,053224
58,27
3.4
dlouhodobé používání, obecné 145 kV
9,511921
0,042908
56,12
G.
Velcí odběratelé G4
10,208070
0,011265
25,44
Zdroj: příloha I královského dekretu č. 2392/2004, výpočty Komise.
(19)
Španělský regulační orgán CNE (Comisión Nacional de Energía) prohlásil, že souhrnné sazby v roce 2005 v průměru neodrážely všechny náklady na dodávky, zejména náklady na pořizování energie na velkoobchodním trhu. Jak ukazuje níže uvedený graf, ceny zahrnuté v průměrných souhrnných regulovaných sazbách byly totiž nižší než průměrné ceny na velkoobchodním trhu s elektřinou pouze v pěti měsících, a sice od ledna do února roku 2005 a poté znovu od dubna do června roku 2005. Naopak od října 2006 do prosince 2007 byl vývoj opačný: během tohoto čtrnáctiměsíčního období se průměrné velkoobchodní ceny prudce propadly pod ceny energie zahrnuté v průměrných souhrnných regulovaných sazbách a tento pokles výrazně přesahoval rozdíl zaznamenaný v sedmi měsících roku 2005, kdy byly velkoobchodní ceny vyšší než ceny zahrnuté v souhrnných sazbách.
Graf 1
Vážené průměrné velkoobchodní ceny vs. cena energie zahrnutá v souhrnné sazbě
Zdroj: CNE - Informe sobre la evolución de la competencia en los mercados de gas y electricidad. Periodo 2005-2007 (Zpráva o vývoji hospodářské soutěže na trhu se zemním plynem a elektřinou. Období 2005-2007), s. 84.
SAZEBNÍ SCHODEK V ROCE 2005
(20)
Účty elektroenergetické soustavy byly na základě skutečných regulovaných příjmů a nákladů vyrovnávány jednou ročně. Úroveň, na které byly stanoveny regulované sazby a poplatky za přístup k síti, v roce 2005 nezajistila dostatečné příjmy, aby mohly být soustavě nahrazeny všechny regulované náklady, které byly zpětně zdokumentovány za celý rok. Při konečném zúčtování za rok 2005, provedeném na konci roku regulačním orgánem CNE, byl zjištěn schodek ve výši 3,811 miliardy EUR. Nebylo to poprvé, kdy při zúčtování vznikl schodek, ale velikost schodku za rok 2005 neměla obdoby. Schodky již byly v nižší míře zaznamenány v letech 2000, 2001 a 2002.
(21)
Vláda zejména podcenila skutečné náklady na pořizování elektřiny. Zatímco spotřeba elektřiny u konečných uživatelů jak na regulovaném, tak volném trhu se v roce 2005 vyvíjela přibližně podle prognóz z prosince 2004, v důsledku řady nepředpokládaných zvýšení cen během roku se velkoobchodní ceny v roce 2005 vyšplhaly na 62,40 EUR/MWh oproti 35,61 EUR/MWh v roce 2004, a průměrná velkoobchodní cena tak v roce 2005 dosáhla 59,47 EUR/MWh. Mezi příčiny tohoto zvýšení patří neobvykle suchý rok, kvůli němuž klesla výroba ve vodních elektrárnách o 55 %, nárůst cen ropy, dopad tržní ceny emisních povolenek CO2, které byly bezplatně obdrženy v rámci systému EU pro obchodování s emisemi, a nárůst poptávky po energii, který byl vyšší než růst HDP.
(22)
Dalším důležitým faktorem, který přispěl ke zvýšení celkových nákladů systému, byla vysoká úroveň podpory pro výrobu energie z obnovitelných zdrojů. Zejména je třeba poznamenat, že výrobci energie z obnovitelných zdrojů si mohli zvolit přímou účast na velkoobchodním trhu s elektřinou neboli tzv. organizovaném trhu („pool“). V roce 2005 byla tato možnost obzvláště lákavá, a proto se do organizovaného trhu zapojilo více výrobců energie z obnovitelných zdrojů, než se očekávalo, což vedlo ke zvýšení nákladů pro soustavu. Přímá podpora na náklady na elektřinu v rámci zvláštního režimu (obnovitelné zdroje, kombinovaná výroba tepla a energie), které se účtovaly jako regulované náklady, kromě toho v roce 2005 dosáhla částky 2,701 miliardy EUR. Pro názornost, náklady soustavy spojené s přenosem a distribucí dosáhly v roce 2005 částky 4,410 miliardy EUR.
Mechanismus přijatý za účelem předběžného financování schodku
(23)
Vývoj schodku nezůstal bez povšimnutí. Již v březnu 2005, kdy bylo jasné, že vzniká sazební schodek, španělské orgány v článku 24 královského dekretu č. 5/2005 (6) stanovily, že prostředky nutné k překlenutí mezery mezi náklady a příjmy elektroenergetické soustavy budou poskytnuty pěti největšími „oprávněnými elektroenergetickými subjekty“, tedy subjekty, které jsou oprávněny obdržet kompenzaci za náklady spojené s přechodem na konkurenční prostředí (7), a to v tomto procentním poměru:
-
Iberdrola, S.A.: 35,01 %,
-
Unión Eléctrica Fenosa, S.A.: 12,84 %,
-
Hidroeléctrica del Cantábrico: S.A: 6,08 %,
-
Endesa, S.A.: 44,16 %,
-
Elcogas, S.A.: 1,91 %.
(24)
Dekret č. 5/2005 stanovil, že budoucí schodek bude přičten výše uvedeným pěti společnostem jako záporná bilance na stávajícím vkladovém účtu, který používá regulační orgán CNE k hrazení nákladů spojených s přechodem na konkurenční prostředí těmto společnostem. To v praxi znamenalo, že se od dodavatelských subjektů požadovalo, aby prostředky poskytly jako zálohu. Záporná bilance na účtu nákladů spojených s přechodem na konkurenční prostředí by zavdala právo na splacení, tj. dodavatelé by měli nárok pobírat příjmy od odběratelů elektřiny v budoucnosti. Předmětné společnosti mohly tato práva sekuritizovat a prodat na trhu. Práva na splacení přidělená těmto dodavatelským společnostem byla spojena s minimální úrokovou sazbou (tříměsíční sazbou Euribor vypočtenou jako průměr sazeb Euribor za listopad předchozího roku bez diferenciálu).
Mechanismus přijatý za účelem zpětného získání schodku z prostředků konečných uživatelů
(25)
V červnu 2006 přijaly španělské orgány rozhodnutí o opatřeních, jimiž měl být schodek z roku 2005 vyrovnán z prostředků spotřebitelů elektřiny prostřednictvím regulovaných sazeb. Královským dekretem č. 809/2006 (8) španělské orgány stanovily, že schodek z roku 2007 (nebo přesněji práva na splacení přidělená dodavatelským subjektům) bude splacen spotřebiteli v průběhu čtrnácti a půl let prostřednictvím zvláštního příplatku jak k souhrnným sazbám, tak k sazbám za přístup. Tento příplatek, vypočtený jako roční částka nutná k lineárnímu zpětnému získání čisté současné hodnoty schodku z roku 2005 v průběhu 14,5 roku, byl stanoven na úrovni 1,378 % souhrnné sazby a 3,975 % sazby za přístup na rok 2006. Použitelná úroková sazba byla tříměsíční sazba Euribor.
(26)
Tento příplatek byl považován za „specificky vyčleněný příspěvek“. Španělské orgány stanovily, že příjmy z příspěvku k financování schodku z roku 2005 poplynou na vkladový účet spravovaný regulačním orgánem CNE. Ten měl posléze finanční prostředky převádět vlastníkům práv na splacení, tedy elektrárenským podnikům, které financovaly schodek, nebo subjektům, které od nich následně práva na splacení koupily, a to podle podílu schodku, který každý z nich financoval.
Dopady sazebního schodku na španělský trh
(27)
V roce 2005 bylo 37,49 % poptávky po elektřině ve Španělsku uspokojováno na volném trhu. Toto množství odpovídá poměrně nízkému počtu spotřebitelů; na volném trhu kupovalo energii pouze 8,5 % spotřebitelů, zatímco 91,5 % setrvalo u regulovaných sazeb (pokles oproti roku 2004, kdy to bylo 97 % spotřebitelů). Odběratelé vysokého napětí (především průmysloví odběratelé) byli hlavní kategorií působící na volném trhu; 38,9 % z nich uplatnilo možnost volby a v roce 2005 jejich nákupy představovaly 29 % celkové spotřeby elektrické energie v pevninském Španělsku. Převážná většina domácností a odběratelů nízkého napětí, kteří si volný trh mohli zvolit od roku 2003 (9), stále využívala regulovaných sazeb; v roce 2005 se však výrazný podíl těchto odběratelů rozhodl přejít na volný trh. K 31. prosinci 2005 bylo na volném trhu přes 2 miliony spotřebitelů (oproti 1,3 milionu v roce 2004).
(28)
Cenová výhoda, kterou však v průměru skýtaly regulované sazby v roce 2005, by měla být zvažována souběžně s návratem spotřebitelů na regulovaný trh, třebaže poněkud zpožděným. Jak ukazuje tabulka 2 níže, počet spotřebitelů na volném trhu v průběhu roku 2005 rostl, v roce 2006 však klesl, až se procentní podíl (8,15 %) dostal na úroveň prvního pololetí roku 2005. Obdobně lze říci, že pokles v množství energie dodávané konečným uživatelům na volném trhu, který byl pozorován v prosinci 2004, pokračoval také v prvním čtvrtletí roku 2005. V období od června do září 2005 se sice výrazně zpomalil, v prosinci 2004 a v průběhu celého roku 2006 však pokračoval.
Tabulka 2
Podíl míst dodávek a energie na volném trhu (jako procentní podíl celkového trhu) 2004-2006
Elektřina
2004
2005
2006
březen
červen
září
prosinec
březen
červen
září
prosinec
březen
červen
září
prosinec
Jako % míst dodávek
1,53
2,82
4,21
5,73
7,42
9,42
10,37
10,66
10,20
9,28
8,86
8,15
Jako % energie
29,30
33,60
36,19
33,57
33,15
35,34
41,39
37,41
29,38
27,10
25,74
24,87
Zdroj: Zpráva CNE „Nota Informativa sobre los suministros de electricidad y gas natural en los mercados liberalizados, actualización 31 de diciembre de 2006“. (Informační zpráva o dodávkách elektřiny a zemního plynu na degerulovaných trzích, aktualizace ze dne 31. prosince 2006)
(29)
Ačkoli dodavatelé začali ztráty pociťovat v polovině roku 2005, kdy začaly výrazně růst velkoobchodní ceny, dodavatelské smlouvy nebylo možné okamžitě vypovědět. Dodavatelé na volném trhu, zejména ti, kteří nedisponovali výrobní kapacitou, ale museli elektřinu pořizovat na velkoobchodním trhu, byli v důsledku toho nuceni energii nabízet na volném trhu za ceny odpovídající regulovaným sazbám, a to navzdory možnosti, že jim vzniknou ztráty, nebo si účtovat vyšší ceny odrážející skutečné náklady na pořízení elektřiny, ale ztratit tak podíl na trhu.
3. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ PODLE ČL. 108 ODST. 2 SFEU
(30)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřování porovnala regulované sazby placené různými kategoriemi konečných uživatelů s odhadovanými cenami, které by bývali museli zaplatit na volném trhu, pokud by regulované sazby neexistovaly. Odhady tržních cen byly vypočteny na základě ceny elektřiny na velkoobchodním trhu, příslušných poplatků za přístup k síti a průměrného obchodního rozpětí odhadovaného na 10 EUR/MWh, jak uvedla Centrica.
Tabulka 3
Srovnání cen podle kategorie odběratelů
Kategorie odběratelů
Regulovaná sazba
(EUR/MWh)
Odhadovaná tržní cena (pouze velkoobchodní cena plus přístupová sazba)
(EUR/MWh)
Odhadovaná tržní cena (+ obchodní rozpětí ve výši EUR 10)
1.
Velcí průmysloví odběratelé napojení na síť vysokého napětí (sazba G4)
23,9
61,17
71,17
2.
Velcí průmysloví odběratelé s přerušitelnou dodávkou
27,0
73,87-76,47
83,87-86,47
3.
Odběratelé napojení na síť vysokého napětí
76,2
81,57
91,57
4.
Domácnosti
101,2
107,75
117,75
5.
Malí průmysloví odběratelé nebo společnosti poskytující služby napojení na síť nízkého napětí
103,9
101,07
111,07
Zdroj: Centrica
(31)
Z tabulky je patrné značné zvýhodnění prvních dvou kategorií (velcí průmysloví uživatelé). U všech ostatních kategorií konečných uživatelů je srovnání méně průkazné, lze však stále pozorovat malou výhodu.
(32)
V rozhodnutí se mělo za to, že tato výhoda byla poskytována selektivně, jelikož z uměle nízkých regulovaných cen měly prospěch podniky, které jako zdroj energie využívají spíše elektřinu než např. zemní plyn. Kromě toho byla zaznamenána selektivita de facto a de jure, která spočívala v tom, že nevýhoda byla neúměrně vyšší pro velké průmyslové konečné uživatele, kteří v určitých případech platili globální ceny za méně než polovinu energetické složky odhadovaných cen na volném trhu.
(33)
V rozhodnutí o zahájení řízení bylo uvedeno, že podněcováním konečných uživatelů k tomu, aby se vrátili zpět na regulovaný trh, mohl systém také poskytovat výhodu distributorům, kteří měli podle všeho u svých regulovaných činností prospěch ze zaručeného ziskového rozpětí.
(34)
V rozhodnutí se rovněž mělo za to, že systém zahrnoval převod státních prostředků, neboť cenový příplatek použitý k uhrazení schodku představuje parafiskální poplatek a příjmy, které z něj plynou, procházejí před předáním konečným příjemcům přes španělský regulační orgán CNE (veřejný subjekt). V rozhodnutí se dospělo k závěru, že s ohledem na judikaturu Soudního dvora v této záležitosti by tyto prostředky měly být považovány za státní prostředky.
(35)
Vzhledem k tomu, že koneční uživatelé působí na trzích, které jsou obecně otevřené hospodářské soutěži a obchodu v rámci EU, Komise v rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že jsou splněna všechna kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 a že opatření představuje státní podporu ve prospěch konečných uživatelů.
(36)
Když se zjistilo, že zřejmě nelze použít žádnou z odchylek stanovených v článku 107 SFEU, bylo v rozhodnutí o zahájení řízení posuzováno, zda lze poskytování elektřiny za regulované sazby považovat za službu obecného hospodářského zájmu, a zda by tedy v takovém případě mohla být uplatněna odchylka stanovená v čl. 106 odst. 2 SFEU. V rozhodnutí o zahájení řízení bylo uvedeno, že v odvětví elektroenergetiky je vlastní rozhodovací prostor členských států při stanovování závazků veřejné služby omezen ustanoveními směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (10) („směrnice o elektřině“). Směrnice o elektřině od členských států vyžaduje, aby stanovily závazek poskytovat univerzální službu (a v jeho rámci konkrétně i právo na dodávky za přiměřené ceny), přičemž tato služba má být omezena pouze na spotřebitele z řad domácností a malé podniky (11). Rozhodnutí dospělo k závěru, že s přihlédnutím k výše uvedené směrnici nelze poskytování elektřiny za regulované sazby středním či velkým podnikům považovat za službu obecného hospodářského zájmu v pravém slova smyslu.
(37)
Komise tudíž vyjádřila vážné pochybnosti o tom, zda lze prvky podpory v regulovaných sazbách, které byly uplatňovány na jiné než malé podniky, považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
(38)
V rozhodnutí o zahájení řízení byla rovněž konstatována možnost, že státní podporu obdrželi distributoři. Tato část věci je předmětem samostatného rozhodnutí (věc C 3a/07).
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(39)
Komise tím, že strany vyzvala, aby vznesly připomínky k rozhodnutí o zahájení důkladného vyšetřování, získala řadu podání ze strany velkých průmyslových odběratelů, distributorů, nezávislých dodavatelů a samospráv španělských autonomních oblastí. V tomto rozhodnutí budou shrnuty pouze připomínky, které se týkají údajné státní podpory ve prospěch konečných uživatelů elektrické energie.
PŘIPOMÍNKY NEZÁVISLÝCH DODAVATELŮ
(40)
Byly obdrženy připomínky od společnosti Centrica a od Sdružení nezávislých dodavatelů energie (ACIE). Argumenty a závěry jsou do značné míry totožné.
Připomínky společnosti Centrica a sdružení ACIE
(41)
Centrica klade v podání hlavní důraz na údajné zvýhodnění distributorů elektřiny. Údaje a argumenty, které společnost předložila, však rovněž naznačují přítomnost státní podpory pro konečné uživatele elektřiny.
(42)
Podle společnosti Centrica byla souběžná existence volného a regulovaného trhu, a zejména možnost, aby koneční uživatelé volně přecházeli z jednoho trhu na druhý, příčinou toho, že regulované sazby sloužily jako cenová reference nebo faktický strop cen na volném trhu. Dodavatelé si nemohli účtovat ceny vyšší, než jaké byly u regulovaných sazeb, jinak by nezískali nové odběratele a ztratili by ty stávající.
(43)
Na volném trhu sestává cena, kterou platí koneční uživatelé elektřiny, obvykle ze dvou složek: z poplatku za přístup k síti a „dodavatelské složky“, která je výsledkem tržních mechanismů a připadá maloobchodnímu dodavateli. V rámci maloobchodních dodávek závisí ziskovost na tom, zda „dodavatelská složka“ placená odběrateli pokrývá náklady dodavatele (tj. náklady na pořízení energie na velkoobchodním trhu nebo náklady na vlastní výrobu v případě vertikálně integrované společnosti), a na „obchodním rozpětí“, které zahrnuje ostatní náklady spojené s dodávkami (náklady na uvedení na trh, systémy IT, fakturaci atd.) a odměnu za investovaný kapitál. Proto mohli dodavatelé na volném trhu provozovat činnost v daném tržním segmentu ziskově pouze tehdy, bylo-li obchodní rozpětí „kladné“, jinými slovy pokud existoval určitý rozdíl mezi celkovými náklady dodavatele při obsluhování odběratelů a regulovanou sazbou.
(44)
Centrica zdůvodnila existenci konkurenční nevýhody pro dodavatele na volném trhu výpočty, z nichž je patrné, že v roce 2005 neexistovalo obchodní rozpětí u žádné kategorie spotřebitelů (12) (nebo že pokud nějaká rozpětí existovala na počátku roku, v průběhu roku zmizela). To znamenalo, že regulované sazby byly stanoveny na příliš nízké úrovni na to, aby se nezávislí dodavatelé mohli účastnit hospodářské soutěže se ziskem. Podle společnosti Centrica nebylo možné soutěžit o určité kategorie konečných uživatelů (zejména o uživatele s vysokou spotřebou energie využívající sazbu G4 a další velké průmyslové uživatele), a to dokonce ještě před vznikem sazebního schodku, neboť souhrnné sazby k tomu nikdy nedávaly prostor. Konkurenční nevýhoda, na kterou Centrica poukazuje, vznikla především u kategorie uživatelů, kterou tvoří podniky v sektoru služeb a malé průmyslové podniky napojené na síť nízkého napětí, a v segmentu domácností.
(45)
Údaje, které poskytla Centrica, zejména srovnání regulovaných sazeb a odhadovaných tržních cen, Komise převzala v rozhodnutí o zahájení řízení (viz 30. bod odůvodnění a tabulka 3).
(46)
Podle názoru společnosti Centrica systém porušil směrnici o elektřině, a to nejen kvůli diskriminační povaze režimu pro vyrovnání schodku (který kompenzoval ztráty distributorů, nikoli však dodavatelů), ale také kvůli tomu, že odběratelům bylo upřeno právo na transparentní ceny a sazby (13). Jelikož část ceny elektřiny splatná za rok 2005 byla odložena na budoucí roky, konečné účtované ceny nebyly pro spotřebitele transparentní.
(47)
Kromě toho Centrica tvrdila, že mechanismus vyrovnání schodku není ze dvou důvodů vyvážený: zaprvé, schodek bude splacen převážně konečnými uživateli nízkého napětí, ačkoli k jeho vzniku přispěli převážně velcí koneční uživatelé vysokého napětí. Zadruhé, koneční uživatelé na volném trhu musejí platit za schodek, k jehož vzniku nijak nepřispěli.
(48)
Centrica podpořila předběžný názor Komise, že španělský režim pro vyrovnání schodku zahrnuje převod státních prostředků. Centrica rovněž tvrdila, že se státními prostředky bylo spojeno i rozhodnutí španělské vlády, jímž výrobcům povolila sekuritizaci práv na splacení.
(49)
Sdružení ACIE vypočítalo, že odhadované náklady na pořízení energie, které byly vzaty jako základ pro regulované sazby v roce 2005, byly o 68 % nižší než skutečné náklady, které dodavatelům vznikly při nákupu energie na velkoobchodním trhu. Sdružení zdůraznilo vážné dopady, které měl sazební schodek z roku 2005 na nezávislé dodavatele. Podle ACIE měli dodavatelé na volném trhu podobné pořizovací náklady jako distributoři. Kromě toho byli de facto nuceni se přizpůsobit úrovni souhrnné sazby stanovené vládou pro každou z kategorií odběratelů, protože jinak by nebyli schopni přilákat nové odběratele ani si udržet ty stávající. Sdružení zejména poukazuje na to, že na počátku roku 2005 jeho členové uzavřeli smlouvy na základě vládní prognózy velkoobchodních cen a že později museli tyto smlouvy dodržovat, i když se ukázalo, že nejsou ziskové. V důsledku toho utrpěli nezávislí dodavatelé ztráty. Centrica odhaduje, že v roce 2005 utrpěla ztrátu ve výši 10 milionů EUR. Podle sdružení ACIE byla z trhu nucena odejít řada dodavatelů, včetně společností Saltea Comercial, Electranorte, CYD Energía a RWE.
PŘIPOMÍNKY UŽIVATELŮ S VYSOKOU SPOTŘEBOU ENERGIE
(50)
Uživatelé s vysokou spotřebou energie se do řízení zapojili prostřednictvím svého sdružení AEGE (Asociación de Empresas con Gran Consumo de Energía). Někteří z nich (Asturiana de Zinc, Ferroatlántica a Alcoa) se do řízení zapojili i sami za sebe. Společnost Alcoa je výrobce hliníku a ve Španělsku provozuje tři výrobní zařízení, která se nacházejí ve městech San Ciprián, La Coruña a Avilés a která v roce 2005 využívala souhrnnou sazbu G4 (sazbu vyhrazenou pro odběratele s vysokou spotřebou energie s možností přerušení dodávek). Společnost Ferroatlántica vyrábí slitiny hliníku a železa a využívala sazbu 3.4 za přerušitelné dodávky. Společnost Asturiana de Zinc je výrobce zinku a pro svůj závod ve městě San Juan de Nieva využívala sazbu G4.
(51)
Ve svých připomínkách uživatelé s vysokou spotřebou energie zpochybňují závěr Komise, že průmyslové sazby (G4 a jiné sazby za přerušitelné dodávky) představují státní podporu, a tvrdí, že sazby nebyly zdrojem hospodářského zvýhodnění, nezahrnovaly státní prostředky a neovlivňovaly hospodářskou soutěž ani obchod mezi členskými státy.
Žádná ekonomická výhoda
(52)
Podle názoru uživatelů s vysokou spotřebou energie je měřítko, které je v rozhodnutí o zahájení řízení použito k určení existence výhody, nesprávné. Komise srovnávala průmyslové sazby s průměrnou velkoobchodní tržní cenou (cenou na organizovaném trhu), která byla považována za reprezentativní pro náklady, které by tyto společnosti bývaly musely uhradit na trhu za běžných podmínek. Jelikož průmyslové sazby byly považovány za nižší než cena na organizovaném trhu, rozhodnutí o zahájení řízení dospělo k závěru, že sazby poskytovaly příjemcům hospodářskou výhodu.
(53)
Uživatelé s vysokou spotřebou energie tvrdí, že organizovaný trh je spotový trh, na němž se každou hodinu obchoduje s elektřinou pro následující den. Podle uživatelů s vysokou spotřebou energie trpí organizovaný trh určitými nedostatky, které ovlivňují jeho účinnost a konkurenceschopnost. Proto ceny na organizovaném trhu přesně neodrážejí mezní náklady na výrobu, a tudíž ani situaci dokonalé hospodářské soutěže. Velcí koneční uživatelé, kteří odebírají velké objemy elektřiny a mají ploché profily spotřeby, nepořizují elektřinu na organizovaném trhu, ale zpravidla uzavírají dvoustranné smlouvy s dodavateli elektřiny. To potvrzuje i zpráva OMEL z roku 2005, z níž je patrné, že elektřinu pořizovalo přímo na organizovaném trhu jen sedm uživatelů, kteří vyhovovali daným požadavkům a představovali 5 % obchodované elektřiny.
(54)
V každém případě i za předpokladu, že by bylo možné považovat ceny zaznamenané na organizovaném trhu za platné měřítko, nebylo by správné použít průměrnou velkoobchodní cenu z roku 2005, jak to učinila Komise, jelikož tato průměrná cena odráží poptávku po elektřině u dodavatelů, kteří obsluhovali různorodé portfolio konečných uživatelů včetně domácností a malých podniků. Podle sdružení AEGE a společností Ferroatlántica a Asturiana de Zinc by vhodným měřítkem byla minimální cena zaznamenaná na organizovaném trhu v roce 2005, tj. 18,36 EUR/MWh, neboť tato cena by nejvíce odrážela konkurenční tržní podmínky na organizovaném trhu (na němž výrobci nabízejí elektřinu za cenu rovnou jejich mezním nákladům). Velcí průmysloví spotřebitelé nejsou v situaci, kterou by bylo možné srovnávat se situací jiných konečných uživatelů, zejména domácností. Proto průměrná cena na organizovaném trhu není vhodným měřítkem. Podle společnosti Alcoa by Komise měla místo toho srovnat zpochybňované sazby s cenami, na nichž se velcí koneční uživatelé dohodli v rámci dvoustranných smluv.
(55)
Alcoa poskytla příklad dvoustranné tržní ceny a uvedla, že její tři závody na výrobu hliníku vždy využívaly sazbu G4. Společnost Alcoa však také vlastní závod na výrobu oxidu hlinitého (Alúmina Española), pro nějž na konci roku 2004 uzavřela dvoustrannou smlouvu s dodavatelem. Tato smlouva byla uzavřena na dva roky s možností prodloužení o další rok. Tři závody na výrobu hliníku mají stejný plochý profil spotřeby jako závod na oxid hlinitý. Závod Alúmina však spotřebuje výrazně menší objemy elektřiny (0,35 TWh oproti 1,3 TWh v závodech v Avilés a La Coruña a oproti 3,4 TWh v závodě v San Cipriánu). Průměrná cena dohodnutá na základě této smlouvy byla 34,45 EUR/MWh (včetně nákladů na jaderné moratorium, nákladů na přístup k síti a dalších přidružených nákladů). Tato cena byla získána na základě nabídkového řízení a nabídky dodavatelů se od sebe lišily o méně než 5 EUR.
(56)
Podle společnosti Alcoa lze rozdíl mezi touto dvoustranně dohodnutou cenou (34,45 EUR/MWh) a sazbou G4 (23,90 EUR/MWh) vysvětlit objektivními faktory. Zejména tím, že uživatelé sazby G4 podléhají regulačním omezením, která se nevztahují na dvoustranné smlouvy, např. závazku využít veškerý výkon nasmlouvaný v rámci sazby G4 (nevyužití podléhá sankcím), požadavku vlastnit zařízení pro kontrolu napětí a požadavku uhradit elektřinu do 20 dnů (zatímco dvoustranné smlouvy nabízejí výhodnější platební podmínky).
(57)
Alcoa tudíž dospěla k závěru, že hypotetická tržní cena použitelná na její tři závody na výrobu hliníku by byla výrazně pod cenou 34,45 EUR/MWh, protože tyto závody mají vyšší úroveň spotřeby. Pokud by se navíc zvážilo průměrné obchodní rozpětí 10 EUR/MWh, čisté náklady na dodávky elektřiny do závodu na výrobu oxidu hlinitého by dosáhly 24,25 EUR/MWh, což se velmi blíží souhrnné sazbě G4.
(58)
Společnost Ferroatlántica poukázala na to, že v rozhodnutí o zahájení řízení byla nesprávně interpretována regulovaná sazba 3.4 používaná v roce 2005, jelikož do základní sazby byly nesprávně promítnuty slevy a sazba byla srovnána s poplatkem za přístup, který je desetkrát vyšší než poplatek použitelný v jejím případě (a v případě velmi velkých odběratelů). Ferroatlántica také předložila důkazy o tom, že i když v roce 2004 měsíční průměrná tržní cena pro forwardové smlouvy na dodávky elektřiny v roce 2005 byla 31,68 EUR/MWh, v prosinci 2004 byla tato cena 31,05 EUR/MWh. Z toho by vyplývalo, že by společnost získala základní dodávky elektřiny v roce 2005 za tuto cenu v době, kdy byly stanoveny regulované sazby. Po přičtení „dodatečných služeb“ (3,92 EUR/MWh) a příslušné přístupové sazby (1,70 EUR/MWh) by průmyslový uživatel získal tržní cenu 36,67 EUR/MWh, která je nižší než cena 56,11 EUR/MWh u sazby 3.4 použitelné pro uživatele s vysokou spotřebou energie.
(59)
Ve skutečnosti byly další slevy z této sazby odměnou za kapacitu k poskytování služeb souvisejících s řízením odběru a za odsouhlasení těchto služeb ve prospěch soustavy. Ferroatlántica v tomto ohledu dodává, že sleva ze sazby odrážela různé poskytované služby, konkrétně hodinové rozlišování (s noční a víkendovou spotřebou), přerušitelnost (přijetí dodávek na žádost provozovatele sítě), sezonní povahu (s koncentrací dodávky do měsíců s nízkou poptávkou) a řízení jalové energie. Pouze těmito slevami, které byly proměnlivé a byly stanoveny nařízením od roku 1995, a nikoli úrovní regulované sazby lze vysvětlit a podle názoru společnosti Ferroatlántica zdůvodnit nižší průměrnou cenu elektřiny placenou v roce 2005.
(60)
Uživatelé s vysokou spotřebou energie zpochybňují v rozhodnutí o zahájení řízení tvrzení, že výhoda nebyla úměrná spotřebovávaným objemům a u velkých odběratelů byla zpravidla vyšší. V této souvislosti uživatelé s vysokou spotřebou energie např. uvádí, že sám regulační orgán CNE potvrdil, že úroveň sazby G4 měla být dokonce ještě nižší. Uživatelé s vysokou spotřebou energie podotýkají, že velcí odběratelé využívající sazbu G4 nebo 3.4 spotřebovali mnohotisíckrát více elektřiny než průměrní odběratelé vysokého napětí, a zaplatili jen třikrát méně než oni.
(61)
Běžné by také bylo, kdyby velcí odběratelé obdrželi vyšší jednotkovou slevu z ceny. Podle uživatelů s vysokou spotřebou energie je proto závěr, že průmyslové sazby představovaly určitou výhodu, velmi sporný. Připomínají, že v každém případě je na Komisi, aby o existenci takovéto výhody poskytla přesvědčivé důkazy.
(62)
Alcoa rovněž poukázala na to, že cena, kterou platí ve Španělsku, je téměř stejná jako průměrná vážená cena, kterou platí závody vyrábějící hliník v EU, a je dokonce vyšší než průměrná vážená cena placená v EHP.
Žádné státní prostředky
(63)
Uživatelé s vysokou spotřebou energie tvrdí, že to byli oni, kdo platil průmyslové sazby přímo distributorům, aniž by se prostředky dostaly pod kontrolu státu, a že tudíž v souladu s judikaturou ve věci PreussenElektra předmětný režim nezahrnoval prostředky státu.
(64)
Uživatelé s vysokou spotřebou energie poukazují na to, že mezi stanovením sazeb, k němuž došlo na konci roku 2004, a zavedením mechanismu pro vyrovnání schodku prostřednictvím odběratelů, který byl přijat až v červnu 2006, uplynula určitá doba. V rozhodnutí o zahájení řízení Komise tvrdila, že došlo k využití státních prostředků, neboť do faktur pro uživatele byl zařazen příplatek, který byl kvalifikován jako parafiskální poplatek. Uživatelé s vysokou spotřebou energie tvrdí, že pokud by byla tato hypotéza přijata, pak by se opatření, které nebylo podporou v roce 2005, podporou stalo v roce 2006 (ex post). To by bylo v rozporu se základními zásadami práva EU, jako jsou právní jistota a legitimní očekávání. Uživatelé s vysokou spotřebou energie poukazují na to, že označení určitého opatření za podporu závisí pouze na okolnostech, které existují v době jeho přijetí, a nemůže záviset na budoucích událostech, zejména v případě, že je nelze rozumně předvídat. Citují generálního advokáta Jacobse ve věci Van Calster (14): „situaci je nutno posuzovat ke dni prvotního zavedení poplatků a nelze ji zpětně měnit“.
(65)
Uživatelé s vysokou spotřebou energie uvádí, že regulované sazby z roku 2005 nepředstavovaly v tomtéž roce státní podporu. Tyto společnosti podotýkají, že analýza mechanismu financování je za těchto okolností irelevantní, neboť mechanismus byl zaveden až v roce 2006. Posouzení způsobu financování by bylo relevantní pouze v případě, že by opatření představovalo státní podporu již od začátku. Jelikož sazby nezahrnovaly podporu, zastávají uživatelé s vysokou spotřebou energie názor, že Komise nemůže příplatek využít jako východisko k tomu, aby došla k opačnému závěru.
(66)
Uživatelé s vysokou spotřebou energie dále tvrdí, že v případě parafiskálních daní je způsob financování opatření v každém případě relevantní z hlediska posouzení státní podpory pouze tehdy, je-li daň „povinně vázána na podporu“, tedy existuje-li přímá a bezprostřední vazba mezi opatřením a způsobem jeho financování (15). Uživatelé s vysokou spotřebou energie existenci takovéto vazby popírají, neboť příplatek byl určen k pokrytí schodku, který vznikl při zúčtování regulovaných činností, při nichž nešlo pouze o poskytování elektřiny za regulované sazby, ale také o jiné náklady související se soustavou. Příplatek proto nebyl specificky vyčleněn na pokrytí ztrát vzniklých při dodávkách elektřiny za regulované sazby. Zadruhé, neexistovala žádná přímá ani nepřímá vazba mezi úrovní sazeb a uplatněným příplatkem, neboť sazby stanovené v roce 2004 byly bezpodmínečné (nepodléhaly dalším úpravám v následujících letech).
(67)
Uživatelé s vysokou spotřebou energie dále uvádí, že příplatek nepředstavoval parafiskální poplatek či dávku, protože podle španělského práva neměl fiskální povahu. Fiskální opatření se používají k financování veřejných výdajů, zatímco v tomto případě bylo cílem příplatku vyrovnat schodek, který vytvořily soukromé hospodářské subjekty (distributoři), jež v rámci elektroenergetické soustavy prováděly regulované činnosti. Podle španělské ústavy lze nová fiskální opatření zavést pouze zákonem (nikoli královským dekretem). Stát navíc nikdy není vlastníkem příjmů z příplatku ani nemá pravomoc s nimi nakládat, jelikož tyto prostředky se převádí na vkladový účet spravovaný regulačním orgánem CNE a stát si je nemůže přivlastnit. Proces vyrovnání je plně automatický a CNE nemá žádný prostor pro vlastní uvážení ani autonomii či kontrolu nad určením nebo výší finančních prostředků, které mají být vyrovnány jednotlivým subjektům.
(68)
Komise podle uživatelů s vysokou spotřebou energie tuto skutečnost uznala v rozhodnutí o nákladech spojených s přechodem na konkurenční prostředí ve Španělsku (16), v němž uvedla, že „převod částek prostřednictvím regulačního orgánu CNE má sloužit především účetním účelům“, a nedospěla k závěru, že by opatření zahrnovalo státní prostředky.
(69)
Uživatelé s vysokou spotřebou energie tvrdí, že tato situace je totožná se scénářem „nákladů spojených s přechodem na konkurenční prostředí“, neboť v obou případech vláda zavedla příplatek, který měl vyrovnat trvalé náklady spojené se soustavou. Tato argumentace byla podle všeho potvrzena také ve věci týkající se Spojeného království (17).
Žádný dopad na hospodářskou soutěž a obchod
(70)
Společnosti Asturiana de Zinc a Alcoa tvrdí, že vzhledem ke zvláštním vlastnostem trhů s hliníkem a zinkem nemůže mít opatření týkající se ceny elektřiny použité při výrobě těchto kovů žádný dopad na obchod v EU, jelikož kovy jsou komodity a jejich ceny se stanovují na světové úrovni na Londýnské burze kovů. Za těchto okolností se rozdíly mezi místními výrobními náklady nepromítají do rozdílů ve světových cenách.
(71)
Tyto dvě společnosti tvrdí, že v EU roste ve výrobě hliníku a zinku schodek, zatímco poptávku v rostoucí míře uspokojují dovozy ze třetích zemí.
(72)
Pokud ve Španělsku zanikne odvětví výroby hliníku a zinku, nezastoupí je žádné nové subjekty z EU, neboť závody (na výrobu hliníku) v EU již naplno využívají svoji kapacitu a žádný nový ani stávající výrobce by neměl motivaci svou kapacitu zvyšovat, jelikož si nemůže být jist, že bude moci dlouhodobě odebírat elektrickou energii za rozumné ceny. Schodek by tudíž byl pokryt pouze z dovozu.
(73)
Alcoa kromě toho tvrdí, že sazby neohrožují zájmy jiných evropských výrobců, neboť nabízejí elektřinu za cenu, která je totožná s průměrnou cenou placenou jinými výrobci hliníku v EU-25.
I kdyby průmyslové sazby s doložkou o přerušení představovaly podporu, šlo by o „existující podporu“
(74)
Uživatelé s vysokou spotřebou energie tvrdí, že sporné sazby existovaly již před přistoupením Španělska k EU.
(75)
I když označení „sazba G4“ bylo formálně zavedeno ministerským nařízením ze dne 6. března 1986, sazba fakticky existovala již před 1. lednem 1986, kdy Španělsko přistoupilo k EU, neboť odpovídá bývalé „průmyslové sazbě I při dlouhodobém využívání“, která byla stanovena ministerským nařízením ze dne 14. října 1983, tedy před přistoupením Španělska k EU. Všichni koneční uživatelé elektřiny, kteří využívali sazbu I, byli automaticky převedeni do sazby G4, což byla de facto stejná sazba s novým jménem.
(76)
Ministerské nařízení z roku 1983 rovněž výslovně stanoví i ostatní sazby s doložkou o přerušení.
(77)
Podle uživatelů s vysokou spotřebou energie by navíc opatření představovalo existující podporu na základě článku 15 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (18), a to kvůli uplynutí desetileté promlčecí lhůty.
Zpětnému získání podpory by bránila zásada legitimního očekávání
(78)
Uživatelé s vysokou spotřebou energie tvrdí, že i za předpokladu, že by nebylo možné považovat sazby za existující podporu, by zpětnému získání podpory bránila zásada legitimního očekávání. V průběhu celého roku 2005 byly sazby předmětem přímé platby mezi soukromými hospodářskými subjekty. Uživatelé nemohli předem vědět, že se ze sazeb stanovených v prosinci 2004 stane na základě vládního opatření přijatého v červnu 2006 státní podpora. Žádný (jakkoli obezřetný) hospodářský subjekt nemohl tuto změnu ve své právní situaci očekávat. Proto uživatelé legitimně očekávali, že jejich sazby státní podporu nezahrnují.
PŘIPOMÍNKY OD GALICIJSKÉ A ASTURSKÉ REGIONÁLNÍ SAMOSPRÁVY
(79)
Pokud jde o možnou podporu pro uživatele s vysokou spotřebou energie, galicijská regionální samospráva tvrdí, že se Komise dopustila chyby, když použila cenu na organizovaném trhu jako náhradu za tržní cenu, jelikož uživatelé s vysokou spotřebou energie obvykle uzavírají dlouhodobé smlouvy s výrazně lepšími podmínkami.
(80)
Vzhledem k tomu, že dosud nebyla dokončena liberalizace španělského trhu, a zejména s ohledem na neexistenci dvoustranných smluv mezi výrobci a velkými odběrateli má galicijská regionální samospráva za to, že by bylo dobré použít jako měřítko skutečné náklady, které platí výrobci za dodávky těmto odběratelům. Alternativně by bylo možné získat referenční cenu na základě odborné literatury (Wilson, 1993 (19) a Castro-Rodríguez (20), 1999), a to zvážením buď nákladů spojených s nejúčinnější technologií, která vyhovuje specifickým potřebám uživatelů s vysokou spotřebou energie, nebo průměrných nákladů na elektřinu během různých hodin dne. Rozdíl mezi takto získanou referenční cenou a regulovanou sazbou placenou v roce 2005 by byl mnohem nižší. Regionální galicijská samospráva dále tvrdí, že všichni španělští uživatelé včetně těch, kteří mají vysokou spotřebu energie, postupem času v každém případě schodek, který vznikl v důsledku uplatnění nízkých sazeb v roce 2005, splatí.
(81)
Kromě výše uvedeného má regionální galicijská samospráva za to, že systém sazeb v podobě z roku 2005 nebyl právně selektivní, neboť stát nehodlal poskytnout konečným uživatelům výhodu, ale pouze se při stanovení sazeb v roce 2004 dopustil chyb v prognózách tržních trendů a cen. Regionální galicijská samospráva rovněž zpochybňuje závěr, že systém měl dopad na obchod v rámci EU.
(82)
Připomínky asturské regionální samosprávy jsou obdobné jako připomínky španělské vlády, na které odkazují.
PŘIPOMÍNKY ŠPANĚLSKA
(83)
Španělsko zastává názor, že systém regulovaných sazeb z roku 2005 nezahrnoval podporu ani pro konečné uživatele, ani pro distributory.
Žádná příčinná souvislost mezi opatřením státu a schodkem, schodek nelze přičítat státu
(84)
Španělsko tvrdí, že schodek nelze přičítat státu, jelikož byl způsoben nepředvídatelnými vnějšími okolnostmi, a nikoli úmyslným záměrem státu dotovat určité činnosti.
(85)
Španělsko uvádí, že legislativa EU platná v roce 2005 dodávkám elektřiny za regulované sazby stanovené státem nebránila. Proto byl státní regulační zásah právně platný, neboť se jednalo o projev státní svrchovanosti. Jednou z těchto svrchovaných výsad je stanovení sazeb tak, aby očekávané náklady odpovídaly očekávané poptávce.
(86)
Španělsko tvrdí, že schodek v roce 2005 byl způsoben rozdílem mezi vládními prognózami velkoobchodních cen elektřiny a skutečnými cenami zaznamenanými na organizovaném trhu. Mimořádně vysoké ceny v roce 2005 byly způsobeny nepředvídatelnými příčinami, které lze přičítat zásahu vyšší moci.
(87)
Jelikož událostí, která dala vzniknout údajné podpoře, byl podle všeho nárůst velkoobchodních cen převyšující prognózu, údajnou výhodu není možné přičítat žádnému právnímu aktu. I pokud by se předpokládalo, že takováto výhoda existovala (quod non), byla by způsobena okolnostmi, které nijak nesouvisely se záměry státu. Existence vyšší moci podle Španělska narušuje příčinnou souvislost mezi správním rozhodnutím, jímž se sazby stanovovaly, a konkurenční výhodou, která by vedla ke státní podpoře. I za předpokladu (quod non), že by byla splněna objektivní podmínka příčinné souvislosti, subjektivní podmínka záměru (přičitatelnosti) na straně státu by stále chyběla.
Žádné prostředky státu
(88)
Španělsko tvrdí, že sazby nezahrnovaly veřejné prostředky. Zaprvé, Španělsko v tomto ohledu prohlašuje, že příplatek není „poplatkem“ ve smyslu judikatury Evropského soudního dvora o parafiskálních poplatcích, neboť jej nevybírá stát ani nejde o fiskální poplatek. Podle Španělska je příplatek nedílnou součástí sazby a je téže povahy. Sazba je tudíž soukromá cena.
(89)
Zadruhé, finanční prostředky nevybírá stát ani nejsou placeny do fondu určeného státem. Sazby vybírají distributoři, nikoli stát, a proto jde o soukromé ceny, které zaručují spravedlivou odměnu subjektů (jak stanoví zákon 54/1997). Nejedná se o daně ani veřejné ceny. Stát za nic odměnu neposkytuje, neboť odměnu nabízí systém na základě tržních sil v případě neregulovaných činností a na základě přístupových sazeb stanovených státem v případě činností regulovaných. Jelikož tento systém pro stát nepředstavuje žádnou zátěž, nejsou podle judikatury ve věci Sloman Neptun (21) dotčeny státní prostředky. Předmětné prostředky navíc nikdy neplynou do státní pokladny, neuvádí se v rozpočtových zákonech, nepodléhají ověřování ze strany nejvyššího kontrolního úřadu a není možné je získat zpět od dlužníků prostřednictvím správních postupů. Dluhy vůči elektroenergetické soustavě nepodléhají úrokové sazbě použitelné na dluhy vůči státu.
(90)
Španělsko znovu opakuje, že s těmito prostředky nakládá španělský regulační orgán CNE, který plní pouze funkci účetního prostředníka. Španělské orgány uvádějí, že již v rozhodnutí z roku 2011 o nákladech spojených s přechodem na konkurenční prostředí ve Španělsku (SA NN 49/99) Komise stanovila, že „převod prostředků přes CNE je v zásadě účetní povahy. Finanční prostředky převáděné na účet vedený jménem CNE nikdy nebyly vlastnictvím tohoto subjektu a byly neprodleně vyplaceny příjemcům podle předem určené částky, kterou CNE nemůže nijak změnit.“ Na základě této úvahy Komise dospěla k závěru, že „není v postavení, aby mohla určit, zda příjmy plynoucí z poplatku stanoveného v rámci režimu nákladů spojených s přechodem na konkurenční prostředí představují státní prostředky“.
Žádná výhoda
(91)
Španělsko nesdílí názor Komise, že regulované sazby poskytují ekonomickou výhodu konečným uživatelům (nebo distributorům).
(92)
Pokud jde o konečné uživatele, Španělsko znovu opakuje, že schodek je výsledkem vyšší moci, a tvrdí, že schodek nevytvářel výhodu pro velké odběratele, jelikož byl s úrokem převeden do sazeb v nadcházejících letech. Proto je údajná ekonomická výhoda plynoucí z nižší ceny elektřiny pouze zdánlivá, neboť rozdíl oproti cenám na volném trhu spotřebitelé uhradí s úrokem.
Dodávky energie za regulované sazby jsou službou obecného hospodářského zájmu
(93)
Španělsko tvrdí, že v roce 2005 nebyly regulované sazby v rozporu s právem EU, neboť lhůta pro liberalizaci trhu pro všechny odběratele (včetně domácností) končila 1. července 2007.
(94)
Španělské orgány zejména tvrdí, že dodávky elektřiny jsou službou obecného zájmu a stát musí zasáhnout, aby zabránil zneužití dominantního postavení v důsledku existence jediné sítě (přirozený monopol).
(95)
Parametry pro stanovení sazeb byly vymezeny objektivně a transparentně. Složitý regulační rámec pro stanovení sazeb a postup pro vyrovnání podle názoru Španělska prokazují, že systém sazeb se zakládal na důkladné analýze nákladů a příjmů spojených se soustavou a na analýze poptávky po elektrické energii.
Závazek Španělska
(96)
Jak je uvedeno v 25. a 26. bodě odůvodnění, schodek vytvořený v roce 2005 je splácen v ročních splátkách včetně úrokové sazby odpovídající sazbě Euribor bez diferenciálu. Aniž jsou dotčeny jeho připomínky, Španělsko se zavázalo, že zpětně zvýší úrokovou sazbu účtovanou uživatelům z řad podniků, jejichž připojení přesahuje 1 kV. Toto zvýšení se určí v poměru k tomu, jak ke schodku z roku 2005 přispěli uživatelé z řad podniků, na něž se vztahuje stávající řízení a jimž byla energie dodávána za souhrnné sazby. Úroková sazba bude odpovídat uplatnění diferenciálu ve výši 65 bazických bodů nad referenční sazbu Euribor, čímž bude obecně vyrovnána se sazbou uplatněnou na schodek v následujících letech.
(97)
Příslušná částka bude uživatelům z řad podniků účtována takto: pokud jde o roční splátky za část schodku z roku 2005, které již byly zaplaceny, uplatní se jednorázové zvýšení přístupových sazeb; pokud jde o částku, kterou je ještě třeba uhradit, uplatní se vyšší úroková sazba přímo na každou roční částku, a to opět ve formě vyšších přístupových sazeb.
5. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY PODLE ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(98)
Opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jestliže jsou splněny následující podmínky: opatření a) ekonomicky zvýhodňuje příjemce; b) je poskytováno státem nebo ze státních prostředků; c) je selektivní; d) ovlivňuje obchod v rámci Unie a může narušit hospodářskou soutěž v EU. Jelikož musejí být splněny všechny tyto podmínky, Komise se v hodnocení omezí na existenci ekonomického zvýhodnění příjemců.
Existence ekonomického zvýhodnění
(99)
Podniky jsou zvýhodněny ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jestliže získají ekonomické zvýhodnění, které by jinak za tržních podmínek nezískaly. V daném případě musí šetření zjistit, a to rovněž s ohledem na splácení schodku elektroenergetické soustavy z roku 2005, zda existoval kladný rozdíl mezi regulovanými sazbami stanovenými v roce 2005 a tržními cenami, které by potenciální příjemci bývali museli uhradit za pořízenou elektřinu a služby poskytované v rámci jejich sazebního režimu. Jakákoli výhoda, pokud jde o tržní podmínky, musí být doložena odkazem na skutečné tržní ceny. Tyto záležitosti, tedy existence kladného rozdílu - nebo naopak jeho nepřítomnost - mezi cenami elektřiny na organizovaném trhu, tržními cenami a regulovanými sazbami a splácení schodku, jsou jedna po druhé zkoumány níže.
Srovnání s průměrnými cenami elektřiny na organizovaném trhu
(100)
Průměrné ceny elektřiny na organizovaném trhu jsou ukazatelem obecných cenových úrovní na velkoobchodním trhu. Tato průměrná referenční cena v průběhu celého roku 2005 činila 59,47 EUR/MWh. Jak je popsáno a znázorněno v 19. bodě odůvodnění (graf 1), během sedmi ne po sobě jdoucích měsíců roku 2005 byly průměrné velkoobchodní ceny vyšší než ceny elektřiny zahrnuté v souhrnných regulovaných sazbách, které se uplatňovaly na všechny konečné uživatele. Proto se zdá, že průměrná sazba, která byla stanovena dekretem č. 2392/2004, vedla ke kladnému rozdílu ve prospěch všech konečných uživatelů, kteří si vybrali regulované sazby, a to alespoň během většiny měsíců v roce 2005.
(101)
Avšak v měsíčních obdobích nepřesahujících jeden rok tento rozdíl v pěti měsících (od ledna do května 2005) neexistoval, a výhoda tudíž nebyla poskytnuta celému regulovanému systému sazeb. Pokud se navíc srovnají období, která jsou delší než jeden rok, např. období do 30. prosince 2007, je možná akumulovaná výhoda od června 2005 více než eliminována poklesem průměrných cen na organizovaném trhu, které se prudce propadaly, až v březnu 2007 dosáhly 37 EUR/MWh, zatímco ceny zahrnuté v regulovaných sazbách se ve stejném období pohybovaly okolo 68 EUR/MWh. Ceny elektřiny zahrnuté v souhrnných sazbách byly od října 2006 ve skutečnosti mnohem vyšší než velkoobchodní dodavatelské ceny (viz graf 1). Přínosy a ekonomické zvýhodnění u odběratelů, jimž byla energie dodávána za regulované sazby v době, kdy byly ceny na organizovaném trhu vyšší než náklady na elektřinu zahrnuté v regulovaných sazbách, tak mohou být eliminovány, když jsou ceny na organizovaném trhu nižší než náklady na elektřinu zahrnuté v regulovaných sazbách.
(102)
Z toho vyplývá, že jak v měsíčních obdobích, která v roce 2005 v součtu nedosáhla jednoho roku, tak ve dvouletých obdobích zahrnujících i část roku 2005 ceny energie zahrnuté v regulovaných sazbách použitelných v roce 2005 podle všeho ve srovnání s velkoobchodními cenami elektřiny na organizovaném trhu nijak nezvýhodňovaly skupinu odběratelů, jimž byla elektřina dodávána za regulované sazby. Skutečností však je, že příjmy z poplatků za přístup a z regulovaných sazeb, které byly hrazeny v rámci celé elektroenergetické soustavy, v roce 2005 nestačily k pokrytí regulovaných nákladů soustavy. Proto je třeba prozkoumat, zda je zavedený mechanismus dostatečný k tomu, aby zaručil, že bude schodek splacen.
Splacení schodku elektroenergetické soustavy z roku 2005
(103)
Jak je popsáno v 15. a 20.-22. bodě odůvodnění, účty elektroenergetické soustavy v roce 2005 zahrnovaly všechny regulované náklady a příjmy soustavy, aniž by byly konkrétní příjmy přiděleny na konkrétní náklady. Například náklady na přenos a distribuci (4,410 miliardy EUR) nebo náklady na podporu kombinované výroby tepla a energie nebo výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů (2,701 miliardy EUR) nebyly rozdělovány mezi regulované příjmy ze souhrnných sazeb na regulovaném trhu a/nebo příjmy z regulovaných poplatků za přístup na volném trhu a tyto dva druhy příjmů nebyly nijak rozlišovány ani při financování uvedených nákladů. Ve skutečnosti mají všichni uživatelé soustavy zisk a lze očekávat, že přispějí k uhrazení nákladů na podporu účinnějších forem kombinované výroby a výroby energie z obnovitelných zdrojů nebo nákladů na služby v oblasti přenosu a distribuce. V tomto systému nekumulativních nákladů u každé sazby není možné následně objektivně rozdělit náklady mezi uživatele na volném trhu a uživatele, kteří využívají regulované sazby, a v rámci této druhé kategorie uživatelů mezi 25 různých sazebních stupňů, které byly v roce 2005 použitelné. Z toho je patrné, že je záhodno zanalyzovat možné výhody či naopak jejich neexistenci u schodku elektroenergetické soustavy z roku 2005 jako celku.
(104)
V tomto ohledu Španělsko zavedlo mechanismus pro zpětné získání celého schodku z roku 2005, což je v souladu se zmiňovanou univerzálností účtů tehdy uplatňovaného systému. Nedostatek regulovaných příjmů elektroenergetické soustavy k pokrytí nákladů soustavy se řešil pomocí zdrojů shromážděných prostřednictvím „specificky vyčleněného příspěvku“ stanoveného královským dekretem č. 809/2006. Od poloviny roku 2006 se schodek začal zpětně získávat za použití příplatku v hodnotě 1,378 % souhrnných regulovaných sazeb a 3,975 % přístupových poplatků, a poté příplatků nutných k zaručení, že částka 3,8 miliardy EUR plus úroky bude získána během 14,5 roku, tedy v období do roku 2020 (viz body odůvodnění 25 a 26).
(105)
Z toho vyplývá, že příjmy ze zvláštního příspěvku vyčleněného na financování schodku z roku 2005 umožňují uživatelům soustavy hradit účty za elektřinu (s navýšením nutným k následnému vyrovnání účtů soustavy za rok 2005) s výrazným prodlením.
(106)
Za těchto okolností je jediným sporným aspektem metody, která byla v roce 2006 zvolena ke splacení schodku elektroenergetické soustavy z roku 2005 a k vyrovnání účtů, nízká úroková sazba, která byla zpočátku uplatněna na roční splátky, tedy konkrétně referenční sazba Euribor bez diferenciálu. Jak je podrobněji popsáno v 96. a 97. bodě odůvodnění, Španělsko se zavázalo, že úrokovou sazbu pro uživatele z řad podniků, na které se vztahuje stávající řízení, zvýší. Španělsko se zavazuje, že nad referenční úrokovou sazbu uplatní diferenciál ve výši 65 bazických bodů.
(107)
Uplatněním této změny na opatření, které bylo původně použito ke splacení schodku z roku 2005 a které vylučuje domácnosti a malé podniky, jež v rámci opravného mechanismu platily nejvyšší regulované sazby, se ruší jakákoli hypotetická výhoda, kterou společnosti mohly z odkladu plateb od roku 2006 získat. Uplatnění příplatku k sazbě kromě toho znamená, že celková zpětně získaná částka je u každé společnosti přímo úměrná její spotřebě elektřiny. Čím více elektřiny společnost spotřebuje, tím vyšší je příplatek.
Srovnání s tržními cenami elektřiny
(108)
Zadruhé, jak podotýkají některé zúčastněné strany, ceny zaznamenané na organizovaném trhu s elektřinou nejsou odpovídajícím měřítkem, podle něhož by bylo možné porovnat tržní ceny s cenami elektřiny placenými velkými odběrateli na základě regulovaných sazeb. Faktem je, že na základě důkazů obsažených ve zprávě z roku 2005, již vypracoval OMEL, hospodářský subjekt na trhu s elektřinou, pouze sedm konečných uživatelů - oproti stovkám průmyslových a velkých uživatelů z řad podniků - představovalo 5 % poptávky po elektřině pocházející přímo z organizovaného trhu. Průmysloví a jiní velcí odběratelé, zejména odběratelé s vysokou spotřebou energie, u nichž energie představuje výrazný podíl výrobních nákladů (zpravidla 30-40 % u výroby hliníku) požadují a získávají předvídatelné cenové a dodavatelské podmínky. Tyto podmínky jsou stanoveny ve smlouvách s delšími lhůtami než na následující den. Ceny, které jsou každou hodinu kotovány na denním trhu, např. organizovaném trhu s elektřinou, názorně ukazují průměrné tržní ceny dodavatelů, kteří obsluhují různorodé portfolio odběratelů včetně domácností. Nejsou však přiměřeným měřítkem pro určení cen, které by uživatelé s vysokou spotřebou energie měli platit na volném trhu na základě smluv s delšími lhůtami než na následující den. Na rozdíl od stanoviska v rozhodnutí o zahájení řízení z vyšetřování vyplynulo, že regulované sazby, které jsou nižší než průměrné ceny na organizovaném trhu, nutně nezvýhodňují průmyslové uživatele oproti tržním podmínkám, neboť ceny na organizovaném trhu nejsou pro většinu těchto uživatelů tržní ceny. Tím jsou rozptýleny pochybnosti, pokud jde o tuto otázku.
(109)
Kromě toho nebyla v roce 2005 ve Španělsku možnost přejít na volný trh nezvratná. Odběratelé si mohli kdykoli vybrat mezi nejatraktivnějšími nabídkami na regulovaném a volném trhu, což do určité míry vedlo ke sblížení cen. Reverzibilita dodavatelských možností zpravidla nutně stlačuje maloobchodní tržní ceny v situacích, kdy dochází ke zvýšení velkoobchodních cen, jako tomu bylo ve Španělsku od dubna 2005, zatímco opačná pobídka ke zvýšení cen na volném trhu s cílem přiblížit je k nejvyšším úrovním regulovaných sazeb nastává, když je situace opačná.
(110)
Jak potvrzuje sdružení nezávislých dodavatelů (42.-49. bod odůvodnění), během roku 2005 dodavatelé na volném trhu museli dodržovat své smlouvy, nebo je jednostranně ukončit, pokud to bylo možné, nebo znovu vyjednat ceny a upravit je směrem nahoru, a to s rizikem, že jejich odběratelé přejdou na regulovaný trh. Ztráty, které dodavatelům na volném trhu podle jejich vlastních tvrzení vznikly, naznačují, že ceny na volném trhu v roce 2005, zejména u jednoletých smluv, které byly dodržovány, zůstávaly v blízkosti příslušných úrovní regulovaných sazeb, a proto tyto regulované sazby ve srovnání se skutečnými cenami na volném trhu de facto neposkytovaly žádnou ekonomickou výhodu.
(111)
To tudíž znamená, že dva hypotetičtí navzájem si konkurující průmysloví uživatelé, jeden s jednoletou smlouvou na dodávky elektřiny v rámci volného trhu po dobu od ledna do prosince 2005 a druhý s dodávkami za regulované sazby ve stejném období, nesli, pokud byly všechny ostatní faktory rovnocenné, obdobné náklady na elektřinu. Jediný důsledek, který měla úroveň regulovaných sazeb v roce 2005 na ceny na volném trhu, ve skutečnosti spočíval v tom, že uživatelé na volném trhu měli nepřímou výhodu plynoucí z omezení cenových nárůstů, a to i vezmeme-li v úvahu, že tyto nárůsty byly smluvně možné během roku, nebo v dlouhodobějším měřítku v průběhu celého roku 2005. Skutečnou či potenciální hospodářskou soutěž mezi průmyslovými uživateli, kteří získávali elektřinu na volném, respektive regulovaném trhu, nemohly regulované sazby narušit.
(112)
Zatřetí, v rozhodnutí o zahájení řízení se Komise odvolávala zejména na nízké úrovně regulovaných sazeb ve výši 23,90 EUR/MWh a 27,00 EUR/MWh, které v roce 2005 platily pro velké průmyslové odběratele (sazba G4), respektive velké průmyslové odběratele s přerušitelnými dodávkami (např. sazba 3.4), jak ukazuje tabulka 3 v 30. bodě odůvodnění. Jak podotýkají některé třetí strany, úrovně regulovaných sazeb, vůči nimž se v rozhodnutí o zahájení řízení vznášejí námitky, nejsou sazbami, nýbrž průměrnými cenami po slevách. Úrovně základních sazeb stanovené dekretem č. 2392/2004 (uvedené v tabulce 1) byly bez slev 56,12 EUR/MWh (sazba 3.4), respektive 25,44 EUR/MWh (sazba G4).
(113)
V tomto ohledu byly během formálního vyšetřování zjištěny důkazy o tom, že regulované sazby pro průmyslové uživatele, které jsou zmiňovány v rozhodnutí o zahájení řízení, se nacházely na úrovni tržních cen použitelných během celého období od ledna do prosince 2005. Tato skutečnost je vysvětlena níže.
(114)
Zaprvé, byly nalezeny důkazy, že existovaly dvoustranné tržní ceny ve výši 34,45 EUR/MWh, které v roce 2005 platily pro uživatele s vysokou spotřebou energie na volném trhu (55.-57. bod odůvodnění). S ohledem na obchodní rozpětí, které je nižší než průměrné rozpětí ve výši 10 EUR uvedené v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřování, tato tržní cena ukazuje, že náklady na dodávky se blížily částce 25,44 EUR/MWh nejnižší regulované sazby (G4) (průměrná cena ex post 23,90 EUR/MWh). Pokud se vezmou v úvahu objektivní rozdíly u dodávek za regulované sazby, např. 9,7krát vyšší objemy dodávek, investice do kontrolního zařízení a lhůty pro platbu, ze skutečnosti, že regulované sazby byly nižší, zjevně nevyplývá pro příjemce žádné nepatřičné ekonomické zvýhodnění.
(115)
Zadruhé, z dostupných důkazů je patrné, že v prosinci 2004 bylo možné uzavírat na dodávky mezi lednem a prosincem 2005 jednoleté smlouvy o základních dodávkách, které se zakládaly na termínovaných tržních cenách ve výši 31,05 EUR/MWh. Pro průmyslové uživatele s přerušitelnými dodávkami se silnou modulací zátěže byla k dispozici konečná tržní cena (s dodatečnými službami a přístupovou sazbou) ve výši 36,67 EUR/MWh, která je nižší než příslušná základní sazba (sazba 3.4), (viz 16., 18. a 58. bod odůvodnění).
(116)
Dodatečné slevy, které byly k dispozici v rámci regulovaných sazeb za řízení odběru (např. modulace zátěže, přerušitelnost), umožňovaly, aby uživatelé, kteří tyto služby poskytují, měli na regulovaném trhu nižší průměrné ceny (22). Tyto slevy, jimiž se rozhodnutí o zahájení řízení specificky nezabývá, byly odměnou za cenné služby pro síť ze strany poptávky, které vyžadovaly úpravy obchodních či průmyslových procesů, investice do nich či jejich omezení. Modulace zátěže vyžaduje, aby byly energeticky náročné průmyslové a obchodní procesy prováděny spíše mimo špičku než během ní, aby se snížila spotřeba a napětí v elektrické síti. I služby v oblasti přerušitelnosti, které jsou síti poskytovány, jsou ekonomicky užitečné. Ty totiž spočívají v tom, že dotčený průmyslový uživatel umožní provozovateli soustavy, aby po upozornění v krátkém předstihu (od několika vteřin do dvou hodin) a na dlouhou dobu (od jedné do dvanácti hodin) přerušil dodávku. Tak tomu bylo v případě příslušných regulovaných sazeb ve Španělsku.
(117)
Přínosy těchto služeb z hlediska zajištění kontinuity dodávek elektřiny se uznávají v právních předpisech EU. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/89/ES ze dne 18. ledna 2006 o opatřeních pro zabezpečení dodávek elektřiny a investic do infrastruktury (23) od členských států vyžaduje, aby zohledňovaly technologie pro řízení poptávky a přijímaly opatření k odstranění překážek, které brání využívání smluv na přerušitelný odběr elektřiny, aby byla zachována rovnováha mezi nabídkou a poptávkou. Tyto služby doplňují, a mohou dokonce nahradit jiné způsoby regulace, které provozovatelé sítě používají, aby se v elektrické síti zaručil soulad mezi poptávkou a nabídkou, a tím se zabránilo přerušením a výpadkům, které jsou sociálně a ekonomicky nákladné a mohou být podnětem k uložení sankcí či vzniku odpovědnosti.
(118)
Právě v případě Španělska jsou tyto služby obzvláště cenné, neboť v roce 2005 neexistovala výrazná kapacita propojení s jinými členskými státy a docházelo k rozsáhlému zavádění nestálých dodávek elektrické energie z obnovitelných zdrojů. Rozsah ekonomické hodnoty těchto služeb a potenciálních nákladů, jejichž vzniku se může v elektroenergetické soustavě předejít, lze znázornit pomocí nákladů, které vynakládá španělský provozovatel sítě Red Eléctrica de España v souvislosti s pořizováním vyrovnávacích služeb. V roce 2005 uvedený provozovatel zaplatil v průměru 65 EUR/MWh za služby sekundární regulace ke zvýšení energie (dodání dodatečné energie do sítě po dobu od 15 vteřin do 15 minut s cílem vyrovnat síť). Pokud jde o terciární regulaci ke zvýšení energie (dodání dodatečné energie do sítě po dobu od 15 minut do 2 hodin s cílem obnovit zásoby energie sekundární regulace), průměrná cena v roce 2005 byla 78 EUR/MWh, přičemž se zvyšovala až na 600 EUR/MWh (24). Tím, že vyrovnávají poptávku a přesměrovávají ji mimo špičku (modulace zátěže) nebo poskytují kapacitu ke snížení odběru v kritických situacích (přerušitelné služby), se slevy z příslušných regulovaných sazeb (např. přibližně 32 EUR/MWh ze sazby 3.4) zdají být ekonomicky opodstatněné.
(119)
Při neexistenci takovýchto slev u opatření k řízení poptávky byly sazby pro uživatele, kteří byli připojeni k síti vysokého napětí (sazby 1.4 a 2.4), na mnohem vyšší úrovni pohybující se mezi 58 a 61 EUR/MWh v případě základní sazby a na 76,20 EUR/MWh v případě průměrné skutečné ceny. Ve srovnání s termínovanými tržními cenami ve výši 31,05 EUR/MWh, které byly k dispozici v období od ledna do prosince 2005, nelze mít za to, že tržní ceny jsou vyšší než regulované sazby použitelné u převážné většiny průmyslových a komerčních uživatelů s vysokou spotřebou energie.
(120)
Z toho vyplývá, že ačkoli ceny zaznamenané na organizovaném trhu s elektřinou nepředstavují vhodné měřítko pro srovnání cen elektřiny, které platí velcí průmysloví a komerční uživatelé, skutečné tržní ceny použitelné na dodávky elektřiny konečným uživatelům, kterým byla energie v roce 2005 dodávána za regulované sazby, byly v souladu s příslušnými úrovněmi regulovaných sazeb.
6. ZÁVĚRY OHLEDNĚ OPATŘENÍ
(121)
Vzhledem k výše uvedeným úvahám se Komise domnívá, že bylo prokázáno zaprvé to, že společnosti, kterým byla elektřina dodávána za souhrnné regulované sazby, neměly z úrovně těchto sazeb žádnou výhodu, a zadruhé - s ohledem na to, že se Španělsko zavázalo, že dané opatření změní, - že předmětným společnostem bude za prodlení při splácení části jejich účtů za elektřinu v roce 2005 účtován přiměřený úrok.
(122)
Dotčené opatření proto uživatele z řad podniků nijak ekonomicky nezvýhodňuje. Vzhledem k tomu, že kritéria čl. 107 odst. 1 SFEU jsou kumulativní, není nutné zkoumat, zda byla splněna ostatní kritéria.
(123)
Komise tudíž dospěla k závěru, že s ohledem na režim, který Španělsko zavedlo, aby zpětně získalo dluh konečných uživatelů vůči elektroenergetické soustavě, nepředstavoval systém sazeb aplikovaný v roce 2005 státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Tento závěr se týká situace a období, na které se vztahuje stížnost, aniž je jím dotčeno jakékoli posouzení, které Komise případně provede u opatření přijatých Španělskem po roce 2005,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Systém regulovaných sazeb aplikovaný Španělským královstvím v roce 2005 nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
V Bruselu dne 4. února 2014.
ROZHODNUTIE KOMISIE
zo 4. februára 2014
o štátnej pomoci č. SA.21817 (C 3/07) (ex NN 66/06), ktorú poskytlo Španielsko
Španielske sadzby za elektrickú energiu: odberatelia
[oznámené pod číslom C(2014) 7741]
(Iba španielske znenie je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2014/456/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami (1) a so zreteľom na tieto pripomienky,
keďže:
1. POSTUP
(1)
Listom z 27. apríla 2006 podali spoločnosť Centrica plc a spoločnosť Centrica Energía S.L.U. (ďalej spoločne len „Centrica“) Komisii sťažnosť, ktorá sa týkala systému regulovaných sadzieb za elektrickú energiu, ktoré sa v Španielsku uplatňovali v roku 2005.
(2)
Listom z 27. júla 2006 Komisia požiadala španielske orgány o poskytnutie informácií týkajúcich sa uvedeného opatrenia. Komisii boli tieto informácie doručené listom z 22. augusta 2006.
(3)
Dňa 12. októbra 2006 bola táto vec zapísaná ako nenotifikovaná pomoc (vec NN 66/2006).
(4)
Listom z 9. novembra 2006 Komisia požiadala španielske orgány o ďalšie vysvetlenie uvedeného opatrenia. Španielske orgány odpovedali listom z 12. decembra 2006.
(5)
Listom z 24. januára 2007 Komisia informovala španielske orgány, že sa rozhodla začať konanie podľa článku 108 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vo veci tohto opatrenia.
(6)
Rozhodnutie Komisie bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (2). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili pripomienky k opatreniu.
(7)
Španielske orgány predložili svoje pripomienky listom z 26. februára 2007.
(8)
Komisii boli doručené pripomienky týchto zainteresovaných strán: vláda autonómnej oblasti Galícia (Xunta de Galicia) (list z 23. marca 2007), spoločnosť Centrica (listy z 26. marca 2007 a 3. júla 2007), ACIE - Združenie nezávislých dodávateľov energie (list z 26. marca 2007), vláda autonómnej oblasti Astúria (list z 27. marca 2007), AEGE - Združenie energeticky náročných odberateľov (list z 2. apríla 2007), Asturiana de Zinc - AZSA (list z 3. apríla 2007), Ferroatlántica - výrobca kovov (list z 3. apríla 2007), Alcoa (list z 3. apríla 2007), UNESA - Združenie španielskych podnikov v oblasti energetiky (list z 25. apríla 2007), ENEL Viesgo (list z 26. apríla 2007), Iberdrola (list z 26. apríla 2007), Union Fenosa Distribución (list z 27. apríla 2007), Hidrocantábrico Distribución Electrica (list z 27. apríla 2007), Endesa Distribución Electrica (list z 27. apríla 2007).
(9)
Komisia listami z 15. mája 2007 a 6. júla 2007 postúpila pripomienky zainteresovaných strán španielskym orgánom, ktoré mali možnosť reagovať; ich pripomienky boli doručené listom z 2. augusta 2007.
(10)
Ďalšie informácie zaslala spoločnosť Centrica listami z 1. júna 2007, 28. augusta 2007, 4. februára 2008 a 1. marca 2008, združenie AEGE listom z 21. novembra 2011 a spoločnosť Ferroatlántica listom z 5. decembra 2011.
(11)
Komisia listami z 30. júla 2009, 19. marca 2010, 6. októbra 2011, 12. apríla 2012, 31. augusta 2012, 4. februára 2013 a 17. júla 2013 požiadala španielske orgány, aby podrobnejšie vysvetlili uvedené opatrenie. Španielske orgány odpovedali listami z 5. októbra 2009, 26. apríla 2010, 7. decembra 2011, 12. júna 2012, 18. októbra 2012, 11. februára 2013 a 4. októbra 2013.
(12)
Dňa 19. apríla 2013 bol tento spis rozdelený na dve časti: na tento prípad, konkrétne vec SA.21817 (C3/07, ex NN 66/06), ktorá sa týka pomoci poskytnutej koncovým odberateľom elektrickej energie, a na vec SA.36559 (C3a/07, ex NN 66/06), ktorá sa týka pomoci poskytnutej distribútorom elektrickej energie. Toto rozhodnutie sa zaoberá len možnou pomocou pre koncových odberateľov elektrickej energie, ktorá patrí do rozsahu pôsobnosti tohto konania, t. j. s výnimkou domácností a malých podnikov.
2. PODROBNÝ OPIS OPATRENIA
ŠPANIELSKA ELEKTRIZAČNÁ SÚSTAVA V ROKU 2005
(13)
V legislatívnom rámci stanovenom zákonom č. 54/1997 z 27. novembra 1997 (Ley del Sector Eléctrico, ďalej len „LSE“), ktorý bol účinný v roku 2005, bola dodávka elektrickej energie koncovým odberateľom za regulované sadzby zaradená do kategórie regulovanej činnosti. Touto úlohou boli zo zákona poverení distribútori.
(14)
V roku 2005 sa všetci koncoví odberatelia elektrickej energie na španielskom trhu mohli rozhodnúť, či budú rokovať o zmluvách o dodávke s nezávislými dodávateľmi, alebo či budú odberateľmi za regulované sadzby stanovené štátom. Na regulovanom trhu má každý koncový odberateľ, ktorý o to požiadal, právo na dodávky od miestneho distribútora za integrovanú regulovanú sadzbu (kompletná cena) podľa jeho profilu spotreby a objemu spotreby. Na voľnom trhu platili odberatelia poplatok za prístup k sieti, ktorý bol tiež regulovaný, ako aj náklady na dodávku energie. Od dokončenia reformy odvetvia elektrickej energie v roku 2009 už distribútori nedodávajú elektrickú energiu za integrované regulované sadzby.
(15)
O integrovaných regulovaných sadzbách a regulovaných poplatkoch za prístup k sieti sa rozhodlo ex ante za celý rok, spravidla pred koncom roka N - 1, ale mohli sa upraviť aj v priebehu roka (3). Každoročné zvyšovanie sadzieb však podliehalo maximálnemu stropu (4). Sadzby a poplatky boli v zásade stanovené na základe prognóz, aby sa zabezpečilo, že regulované príjmy vyplývajúce z ich uplatňovania budú postačovať na pokrytie celkových regulovaných nákladov elektrizačnej sústavy. Medzi tieto regulované náklady na systém patrili v roku 2005 náklady na dodávku energie za integrované sadzby, náklady na nákup energie z osobitných režimov (obnoviteľné zdroje, kogenerácia atď.), náklady na prepravu a distribúciu, opatrenia na riadenie dopytu, dodatočné náklady na výrobu elektrickej energie na španielskych ostrovoch, podpora pre uhlie, deficity z predchádzajúcich rokov atď. Neexistovali žiadne pravidlá na vyčlenenie určitej kategórie príjmov alebo ich časti, určitej kategórie nákladov alebo ich časti. V dôsledku toho neboli napríklad všetky príjmy z poplatkov za prístup k sieti alebo ich časť vyčlenené napríklad na financovanie dotácií na výrobu elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov alebo elektrickej energie vyrábanej na španielskych ostrovoch.
(16)
V roku 2005 existovalo pre koncových odberateľov nie menej ako 25 regulovaných sadzieb v závislosti od miery spotreby, profilu spotreby, cieľového odberateľa a napätia pripojenia k sieti. Na koncových odberateľov sa na voľnom trhu zároveň uplatňovalo deväť ďalších regulovaných poplatkov za prístup k sieti, ktoré boli takisto založené na prípojnom napätí a iných vlastnostiach.
(17)
Dňa 30. decembra 2004 stanovili španielske orgány sadzby za elektrickú energiu platné pre rok 2005 (5), ktoré zodpovedajú týmto kategóriám odberateľov:
INTEGROVANÉ SADZBY
Nízke napätie
1.0.
Výkon max. 770 kW
2.0.
Všeobecné, výkon max. 15 kW
3.0.
Všeobecné
4.0.
Všeobecné, dlhodobý odber
B.0
Verejné osvetlenie
R.0
Poľnohospodárske zavlažovanie
Vysoké napätie
Všeobecné sadzby
Krátkodobý odber
1.1.
Všeobecné, max. 36 kV
1.2.
Všeobecné, od 36 do 72,5 kV
1.3.
Všeobecné, od 72,5 do 145 kV
1.4.
Všeobecné, nad 145 kV
Strednodobý odber
2.1.
Max. 36 kV
2.2.
Od 36 do 72,5 kV
2.3.
Od 72,5 do 145 kV
2.4.
Nad 145 kV
Dlhodobý odber
3.1.
Max. 36 kV
3.2.
Od 36 do 72,5 kV
3.3.
Od 72,5 do 145 kV
3.4.
Nad 145 kV
Trakčné sadzby (Tarifas de tracción)
T.1
Max. 36 kV
T.2
Od 36 do 72,5 kV
T.3
Od 72,5 kV do 145 kV
Poľnohospodárske zavlažovanie
R.1
Max. 36 kV
R.2
Od 36 do 72,5 kV
R.3
Od 72,5 do 145 kV
G. Sadzba pre veľkoodberateľov (G4)
Sadzby pre predaj distribútorom
D.1
Max. 36 kV
D.2
Od 36 do 72,5 kV
D.3
Od 72,5 do 145 kV
D.4
Nad 145 kV
PRÍSTUPOVÉ SADZBY
Nízke napätie
2.0 A
Bežná sadzba pre prístup k sieti nízkeho napätia
2,0 NA
Jednoduché sadzby pre prístup k sieti nízkeho napätia s rozlišovaním dňa/noci
3.0 A
Všeobecná sadzba pre prístup k sieti nízkeho napätia
Vysoké napätie
3.1.A
Prístupová sadzba pre napätie max. 36 kV (výkon max. 450 kW)
6.1
Prístupová sadzba pre napätie max. 36 kV (výkon nad 450 kW)
6.2
Prístupová sadzba pre napätie od 36 kV do 72,5 kV (výkon nad 450 kW)
6.3
Prístupová sadzba pre napätie od 72 kV do 145 kV (výkon nad 450 kW)
6.4
Prístupová sadzba pre napätie nad 145 kV (výkon nad 450 kW)
6.5
Prístupová sadzba pre medzinárodné výmeny
(18)
Integrované regulované sadzby sa mohli rozdeliť do zložky určenej na úhradu nákladov na dopravu, distribúciu a systém vo všeobecnosti (poplatok za prístup k sieti) a zložku odrážajúcu náklady na výrobu elektrickej energie na veľkoobchodnom trhu (zložka energie). Okrem toho sa na služby v oblasti riadenia dopytu uplatňoval systém zliav z integrovaných sadzieb (napr. schválené prerušenia dodávky energie na základe oznámenia alebo spotreba sústredená v obdobiach mimo špičky). Od roku 2005 Španielsko zaviedlo zmenu v systéme regulovaných sadzieb. Posledná zmena sa uskutočnila v roku 2013, keď Španielsko prijalo nový legislatívny rámec pre odvetvie elektrickej energie (zákon 24/13), ktorý okrem iných opatrení zahŕňal reformu nariadenia o maloobchodných trhových cenách. Španielsko oznámilo, že tento nový zákon a jeho vykonávacie ustanovenia budú vypracované v roku 2014. Ďalej sú uvedené niektoré základné integrované sadzby pre najnižšiu úroveň kategórií sadzieb uvedených v predchádzajúcom texte (t. j. max. 145 kV), ktoré sa uplatňujú od 1. januára 2005:
Tabuľka 1
Základná výška integrovaných regulovaných sadzieb za rok 2005
A/Zložka výkonu
B/Zložka energie
Integrovaná sadzba (A+B)
EUR/kW za mesiac
EUR/kWh
EUR/MWh
Nízke napätie
1.0
Výkon 770 W
0,277110
0,062287
62,67
3.0
Všeobecné
1,430269
0,083728
85,71
4.0
Všeobecné, dlhodobý odber
2,284634
0,076513
79,69
vysoké napätie
1.4
Krátkodobý odber, všeobecné 145 kV
1,759358
0,058412
60,86
2.4
Strednodobý odber, všeobecné 145 kV
3,632629
0,053224
58,27
3.4
Dlhodobý odber, všeobecné 145 kV
9,511921
0,042908
56,12
G.
Veľkoodberatelia G4
10,208070
0,011265
25,44
Zdroj: príloha I ku kráľovskému dekrétu 2392/2004, výpočty Komisie.
(19)
Španielsky národný výbor pre energiu (Comisión Nacional de Energía - CNE), španielsky regulačný orgán, uviedol, že integrované sadzby v roku 2005 v priemere neodrážali všetky náklady na dodávku, najmä náklady na obstaranie energie na veľkoobchodnom trhu. Ako je uvedené v nasledujúcom grafe, len päť mesiacov od januára do februára 2005 a znovu od apríla do júna 2005 boli ceny zahrnuté do priemerných integrovaných regulovaných sadzieb nižšie ako priemerné ceny na veľkoobchodnom trhu s elektrickou energiou. A naopak, v októbri 2006 až decembri 2007 nastal opačný prípad: počas tohto 14-mesačného obdobia došlo k prudkému poklesu veľkoobchodných cien pod ceny energií zahrnuté do priemerných integrovaných regulovaných sadzieb, a to o výrazne viac, než bol rozdiel zistený za sedem mesiacov v roku 2005, keď boli veľkoobchodné ceny vyššie ako ceny zahrnuté do integrovaných sadzieb.
Graf 1
Vážená priemerná veľkoobchodná cena v porovnaní s cenou energie zahrnutou do integrovanej sadzby
Zdroj: CNE - Správa o vývoji hospodárskej súťaže na trhoch s plynom a elektrickou energiou. Obdobie 2005/2007, s. 84.
DEFICIT SADZIEB Z ROKU 2005
(20)
Účty za elektrizačnú sústavu, založené na skutočných regulovaných príjmoch a nákladoch, sa vyrovnávali raz ročne. V roku 2005 však úroveň, na ktorú boli stanovené regulované sadzby a poplatky za prístup k sieti, nepriniesla dostatočné príjmy na to, aby bola sústave poskytnutá náhrada za všetky regulované náklady zdokumentované ex post za celý rok. Na základe postupu konečného vyrovnania za rok 2005, ktoré CNE vypracoval na konci roka, sa zistil deficit vo výške 3 811 miliónov EUR. Nebolo to prvýkrát, čo bol na základe postupu vyrovnania stanovený deficit, aj keď výška deficitu z roku 2005 bola nebývalá. V rokoch 2000, 2001 a 2002 bol zaznamenaný nižší deficit.
(21)
Vláda podcenila najmä skutočné náklady na obstaranie elektrickej energie. Zatiaľ čo spotreba elektrickej energie koncovými odberateľmi na regulovanom aj voľnom trhu sa v roku 2005 pohybovala približne podľa predpokladov z decembra 2004, počas tohto roka došlo k neočakávanému nárastu cien, ktoré v roku 2005 viedlo k zvýšeniu veľkoobchodných cien na 62,4 EUR/MWh v porovnaní s 35,61 EUR/MWh v roku 2004, čo v roku 2005 spôsobilo, že priemerná veľkoobchodná cena dosiahla 59,47 EUR/MWh. Dôvodmi tohto nárastu bol nezvyčajne suchý rok, v dôsledku ktorého sa výroba energie vodnými elektrárňami znížila o 55 %, nárast cien ropy, vplyv trhovej ceny emisných kvót CO2, ktoré boli bezplatne poskytnuté v rámci systému obchodovania s emisiami, a zvýšenie dopytu po elektrickej energii, ktoré bolo vyššie ako rast HDP.
(22)
Ďalším dôležitým faktorom, ktorý prispel k zvýšeniu všeobecných nákladov na systém, bola vysoká úroveň podpory na výrobu energie z obnoviteľných zdrojov. Konkrétne sa výrobcovia energie z obnoviteľných zdrojov mohli rozhodnúť pre priamu účasť na veľkoobchodnom trhu s elektrickou energiou alebo tzv. burze. V roku 2005 bola táto možnosť mimoriadne lákavá, v dôsledku čoho sa na burze zúčastnilo viac výrobcov energie z obnoviteľných zdrojov, než sa očakávalo, čo viedlo k vyšším nákladom na systém. Okrem toho priama pomoc na náklady na elektrickú energiu v rámci osobitného režimu (obnoviteľné zdroje, kogenerácia), ktoré boli zaúčtované ako regulované náklady, dosiahla v roku 2005 výšku 2 701 miliónov EUR. Pre znázornenie, náklady na prepravu a distribúciu v rámci sústavy v roku 2005 predstavovali 4 410 miliónov EUR.
Mechanizmus prijatý na predbežné financovanie deficitu
(23)
Vývoj deficitu nezostal bez povšimnutia. Už v marci 2005, keď bolo zrejmé, že dochádza k deficitu sadzieb, španielske orgány v súlade s článkom 24 kráľovského legislatívneho dekrétu 5/2005 (6) stanovili, že finančné prostriedky potrebné na odstránenie medzery medzi nákladmi a výnosmi elektrizačnej sústavy poskytne päť najväčších španielskych „oprávnených elektrárenských zariadení“, teda spoločnosti, ktoré mali nárok na získanie náhrady za uviaznuté náklady (7), na základe týchto percentuálnych podielov:
-
Iberdrola, S.A.: 35,01 %,
-
Unión Eléctrica Fenosa, S.A.: 12,84 %,
-
Hidroeléctrica del Cantábrico; S.A: 6,08 %,
-
Endesa, S.A.: 44,16 %,
-
Elcogas, S.A.: 1,91 %.
(24)
V legislatívnom dekréte 5/2005 sa uvádza, že budúci deficit sa pripíše uvedeným piatim spoločnostiam ako záporné saldo na existujúcom vkladovom účte, ktorý používa CNE na úhradu uviaznutých nákladov týmto spoločnostiam. V praxi to znamená, že zariadenia boli povinné poskytnúť finančné prostriedky ako zálohu. Záporný zostatok na účte uviaznutých nákladov by viedol k inkasným právam, ktoré pozostávajú z práva zariadení inkasovať v budúcnosti príjmy od odberateľov elektrickej energie. Zariadenia by tieto práva mohli sekuritizovať a predať na trhu. Inkasné práva pridelené týmto zariadeniam mali výnos na úrovni minimálnej úrokovej sadzby (3-mesačný EURIBOR, vypočítaný ako priemer sadzieb EURIBOR za november predchádzajúceho roka bez akejkoľvek marže).
Mechanizmus prijatý na vyrovnanie deficitu od koncových odberateľov
(25)
V júni 2006 prijali španielske orgány rozhodnutie týkajúce sa opatrení na vyrovnanie deficitu za rok 2005 od odberateľov elektrickej energie prostredníctvom regulovaných sadzieb. Španielske orgány v kráľovskom dekréte 809/2006 (8) stanovili, že deficit z roku 2005 (alebo presnejšie, inkasné práva pridelené zariadeniam) splatia odberatelia v priebehu štrnásť a pol roka prostredníctvom osobitného príplatku uplatňovaného na integrované aj prístupové sadzby. Tento príplatok, vypočítaný ako ročná suma potrebná na lineárne kompenzovanie čistej súčasnej hodnoty deficitu z roku 2005 v priebehu 14,5 roka, bol stanovený na 1,378 % integrovanej sadzby a na 3,975 % prístupovej sadzby za rok 2006. Príslušnou úrokovou sadzbou bol 3-mesačný EURIBOR.
(26)
Tento príplatok sa považoval za „osobitne vyčlenený príspevok“ (cuota con destino específico). Španielske orgány stanovili, že príjmy pochádzajúce z príspevku na financovanie deficitu z roku 2005 sa budú kumulovať na vkladovom účte spravovanom CNE. CNE by tieto prostriedky následne previedol na vlastníkov inkasných práv, t. j. výrobcov, ktorí financovali deficit, alebo subjekty, ktoré od nich následne kúpili inkasné práva v závislosti od podielu deficitu, ktorý každý z nich financoval.
Vplyv deficitu sadzieb na španielsky trh
(27)
V roku 2005 sa 37,49 % dopytu po elektrickej energii v Španielsku obstarávalo na voľnom trhu. Toto množstvo zodpovedá relatívne malému počtu odberateľov; iba 8,5 % odberateľov nakupovalo elektrickú energiu na voľnom trhu, pričom 91,5 % zostalo pri regulovaných sadzbách (pokles z 97 % v roku 2004). Hlavnou kategóriou zastúpenou na voľnom trhu boli odberatelia vysokonapäťovej elektrickej energie (najmä odberatelia z priemyselného odvetvia); 38,9 % z nich využilo svoje možnosti a ich nákupy predstavovali 29 % celkovej spotreby elektrickej energie na španielskej pevnine za rok 2005. Prevažná väčšina domácností a malých nízkonapäťových odberateľov, ktorí sa pre voľný trh mohli rozhodnúť od roku 2003 (9), ďalej využívala regulované sadzby; veľká časť z nich sa však v roku 2005 takisto rozhodla pre voľný trh. Dňa 31. decembra 2005 boli na voľnom trhu viac ako 2 milióny odberateľov (v porovnaní s 1,3 milióna v roku 2004).
(28)
Cenové zvýhodnenie, ktoré v roku 2005 v priemere umožňovali regulované sadzby, by sa však malo posudzovať súbežne s návratom odberateľov na regulovaný trh, aj keď s určitým časovým oneskorením. Ako sa znázorňuje v nasledujúcej tabuľke 2, počet odberateľov zásobovaných na voľnom trhu sa v priebehu roku 2005 zvýšil, ale v roku 2006 sa znížil, čím sa daný percentuálny podiel (8,15 %) priblížil percentuálnemu podielu v prvej polovici roka 2005. Podobne pokles množstva elektrickej energie dodávanej koncovým odberateľov na voľnom trhu, ktorý bol v decembri 2004 zjavný, pokračoval aj v prvom štvrťroku 2005. Aj keď sa v období od júna do septembra 2005 výrazne pozastavil, v decembri 2005 a po celý rok 2006 pokračoval.
Tabuľka 2
Podiel miest dodávky a energie na voľnom trhu (v percentách celkového trhu) 2004 - 2006
Elektrická energia
2004
2005
2006
mar.
jún
sept.
dec.
mar.
jún
sept.
dec.
mar.
jún
sept.
dec.
Ako % miest dodávky
1,53
2,82
4,21
5,73
7,42
9,42
10,37
10,66
10,20
9,28
8,86
8,15
Ako % energie
29,30
33,60
36,19
33,57
33,15
35,34
41,39
37,41
29,38
27,10
25,74
24,87
Zdroj: Správa CNE „Nota Informativa sobre los suministros de electricidad y gas natural en los mercados liberalizados, actualización 31 de diciembre de 2006“.
(29)
Aj keď vplyv strát, ktoré znášali dodávatelia, začal byť citeľný v polovici roka 2005, keď začali výrazne rásť veľkoobchodné ceny, zmluvy o dodávke nebolo možné okamžite ukončiť. Dodávatelia na voľnom trhu, najmä tí, ktorí nemali výrobnú kapacitu, ale museli obstarávať elektrickú energiu na veľkoobchodnom trhu, boli preto nútení predkladať ponuky za podmienok voľného trhu, ktoré zodpovedali regulovanej sadzbe aj napriek možnosti vzniku strát, alebo účtovať vyššie ceny odrážajúce skutočné obstarávacie náklady a stratiť tak podiel na trhu.
3. ROZHODNUTIE O ZAČATÍ KONANIA PODĽA ČLÁNKU 108 ODS. 2 ZFEÚ
(30)
V rozhodnutí Komisie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania sa porovnávali regulované sadzby platené rôznymi kategóriami koncových odberateľov s odhadovanými cenami, ktoré by v prípade neexistencie týchto sadzieb museli platiť na voľnom trhu. Odhady trhových cien boli vypočítané na základe ceny elektrickej energie na veľkoobchodnom trhu, poplatkov za prístup k sieti a priemernej predajnej marže odhadovanej na 10 EUR/MWh, ako uviedla spoločnosť Centrica.
Tabuľka 3
Porovnávanie cien podľa kategórie odberateľov
Kategória odberateľov
Regulovaná sadzba
(EUR/MWh)
Odhadovaná trhová cena (len veľkoobchodná cena plus prístupová sadzba)
(EUR/MWh)
Odhadovaná trhová cena (+ predajná marža 10 EUR)
1.
Priemyselní veľkoodberatelia pripojení na sieť vysokého napätia (tarifa G4)
23,9
61,17
71,17
2.
Priemyselní veľkoodberatelia s prerušiteľnou dodávkou
27,0
73,87 - 76,47
83,87 - 86,47
3.
Odberatelia pripojení na sieť vysokého napätia
76,2
81,57
91,57
4.
Domácnosti
101,2
107,75
117,75
5.
Priemyselní maloodberatelia alebo spoločnosti poskytujúce služby, pripojené na sieť nízkeho napätia
103,9
101,07
111,07
Zdroj: Centrica.
(31)
Z tejto tabuľky vyplýva značná výhoda pre prvé dve kategórie (priemyselní veľkoodberatelia). V prípade ostatných kategórií koncových odberateľov je porovnanie menej presvedčivé, aj keď možno zistiť malú výhodu.
(32)
V rozhodnutí sa stanovilo, že táto výhoda bola udelená selektívne, keďže umelo nízkymi regulovanými cenami sa poskytla výhoda podnikom využívajúcim ako zdroj energie elektrickú energiu, než napríklad plyn. Okrem toho bola zaznamenaná existencia selektívnosti de facto a de jure, keďže priemyselným koncovým veľkoodberateľom bola poskytnutá neprimerane väčšia výhoda a v niektorých prípadoch profitovali z kompletných cien, ktoré boli nižšie ako polovica zložky energie odhadovaných cien na voľnom trhu.
(33)
V rozhodnutí o začatí konania sa uviedlo, že podnecovaním koncových odberateľov, aby sa vrátili na regulovaný trh, mohol tento systém poskytnúť výhodu aj distribútorom, ktorí zrejme využívali zaručené ziskové rozpätie vzťahujúce sa na ich regulované činnosti.
(34)
V tomto rozhodnutí sa takisto usúdilo, že tento systém zahŕňal prenos štátnych zdrojov, keďže cenový príplatok používaný na splatenie deficitu predstavuje parafiškálny poplatok, výnosy z ktorého prechádzajú cez španielsky regulačný orgán CNE (verejný orgán) predtým, ako sa presmerujú ku konečným príjemcom. V rozhodnutí sa dospelo k záveru, že vzhľadom na judikatúru Súdneho dvora v tejto veci by sa tieto prostriedky mali považovať za štátne zdroje.
(35)
Vzhľadom na to, že koncoví odberatelia pôsobia na trhoch, ktoré sú spravidla otvorené hospodárskej súťaži a obchodu v rámci EÚ, Komisia v rozhodnutí o začatí konania dospela k záveru, že všetky kritériá stanovené v článku 107 ods. 1 boli splnené a že dané opatrenie predstavovalo štátnu pomoc v prospech koncových odberateľov.
(36)
Po zistení, že sa zrejme neuplatňovala žiadna z výnimiek uvedených v článku 107 ZFEÚ, sa v rozhodnutí o začatí konania posudzovalo, či možno poskytovanie elektrickej energie za regulované sadzby považovať za službu všeobecného hospodárskeho záujmu a či môže ako taká využívať výnimku uvedenú v článku 106 ods. 2 ZFEÚ. V rozhodnutí sa uvádza, že v odvetví elektrickej energie je priestor členských štátov na voľnú úvahu pri stanovovaní povinností služby vo verejnom záujme obmedzený ustanoveniami smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/54/ES z 26. júna 2003 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrickou energiou a o zrušení smernice 96/92/ES (10) („smernica o elektrickej energii“). V tejto smernici sa stanovuje, že členské štáty sú povinné stanoviť povinnosť univerzálnej služby (najmä vrátane práva na dodávku za primerané ceny) len pre odberateľov z domácností a malé podniky (11). V rozhodnutí sa dospelo k záveru, že vzhľadom na smernicu o elektrickej energii sa dodávka elektrickej energie stredným alebo veľkým podnikom za regulované sadzby nemôže považovať za službu všeobecného hospodárskeho záujmu v užšom slova zmysle.
(37)
Komisia preto vyjadrila vážne pochybnosti, či prvky pomoci v regulovaných sadzbách, ktoré sa uplatňovali na iné ako malé podniky, bolo možné považovať za zlučiteľné s vnútorným trhom.
(38)
V rozhodnutí o začatí konania sa takisto dospelo k záveru, že je možné, že distribútorom elektrickej energie bola poskytnutá štátna pomoc. Táto časť veci je predmetom samostatného rozhodnutia (vec C 3a/07).
4. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN
(39)
Výzva Komisie na predloženie pripomienok k rozhodnutiu o začatí dôkladného preskúmania viedla k mnohým reakciám priemyselných veľkoodberateľov, distribútorov, nezávislých dodávateľov a vlád španielskych autonómnych spoločenstiev. V tomto dokumente sú ďalej zhrnuté iba pripomienky, ktoré sú relevantné pre údajnú štátnu pomoc v prospech koncových odberateľov elektrickej energie.
PRIPOMIENKY OD NEZÁVISLÝCH DODÁVATEĽOV
(40)
Od spoločnosti Centrica a ACIE, Združenia nezávislých dodávateľov energie, boli doručené pripomienky. Tvrdenia a závery sú do značnej miery rovnaké.
Pripomienky od spoločnosti Centrica a združenia ACIE
(41)
Hlavným účelom predloženia pripomienok spoločnosti Centrica je údajné zvýhodnenie distribútorov elektrickej energie. Údaje a tvrdenia, ktoré predložila táto spoločnosť, však takisto poukazujú na existenciu štátnej pomoci pre koncových odberateľov elektrickej energie.
(42)
Podľa spoločnosti Centrica koexistencia voľného a regulovaného trhu, a najmä možnosť pre koncových odberateľov voľne prechádzať medzi týmito trhmi, znamená, že regulované sadzby pôsobili ako cenová referencia alebo de facto strop pre ceny na voľnom trhu. Dodávatelia nemohli účtovať vyššie ceny, než bola regulovaná sadzba, v opačnom prípade by nepritiahli nových zákazníkov a stratili by tých doterajších.
(43)
Za bežných okolností sa cena, ktorú platia koncoví odberatelia elektrickej energie na voľnom trhu, skladá z dvoch zložiek: poplatku za prístup k sieti a zložky týkajúcej sa dodávky energie, ktorá je výsledkom trhových mechanizmov a prechádza na maloobchodného dodávateľa. Pri maloobchodnej dodávke závisí ziskovosť od toho, či zložka týkajúca sa dodávky energie, ktorú hradia odberatelia, zahŕňa náklady dodávateľa (t. j. náklady na obstaranie elektrickej energie na veľkoobchodnom trhu alebo náklady na vlastnú výrobu v prípade vertikálne integrovanej spoločnosti) a „predajná marža“, ktorá zahŕňa iné náklady na dodávku (náklady na predaj, systémy IT, vyúčtovanie atď.) a výnosy z investovaného kapitálu. Dodávateľ na voľnom trhu by preto mohol v danom trhovom segmente fungovať so ziskom iba v prípade, ak by existovala „kladná predajná marža“, inými slovami rozdiel medzi všeobecnými nákladmi vynaloženými dodávateľom pri poskytovaní služby odberateľom a regulovanou sadzbou.
(44)
Spoločnosť Centrica odôvodnila existenciu konkurenčného znevýhodnenia dodávateľov na voľnom trhu výpočtami, z ktorých vyplynulo, že v roku 2005 neexistovala pre žiadnu kategóriu odberateľov žiadna predajná marža (12) (alebo že akékoľvek marže, ktoré existovali začiatkom roka, boli v priebehu roka zrušené). Znamenalo to, že regulované sadzby boli pre nezávislých dodávateľov stanovené príliš nízko na to, aby mohli konkurovať so ziskom. Podľa spoločnosti Centrica nebolo možné konkurovať o niektoré kategórie koncových odberateľov (najmä energeticky náročných odberateľov so sadzbou G4 a ostatných priemyselných veľkoodberateľov) ani pred vznikom deficitu sadzieb, keďže integrované sadzby nikdy neponechali maržu, o ktorú sa dalo súperiť. Údajná konkurenčná nevýhoda podľa spoločnosti Centrica nastala predovšetkým v kategórii odberateľov, do ktorej patrili podniky poskytujúce služby a malé priemyselné odvetvia napojené na nízkonapäťovú sieť, ako aj v segmente domácností.
(45)
Číselné údaje, ktoré poskytla Centrica, najmä porovnanie regulovaných sadzieb a odhadovaných trhových cien, boli prevzaté do rozhodnutia Komisie o začatí konania (pozri odôvodnenie 30 a tabuľku 3).
(46)
Podľa spoločnosti Centrica bol tento systém v rozpore so smernicou o elektrickej energii, a to nielen z dôvodu diskriminačného charakteru ustanovení týkajúcich sa deficitu (ktoré kompenzovali za straty distribútorov, ale nie dodávateľov), ale aj preto, že odberateľom bolo odňaté právo na transparentné ceny a sadzby (13). Vzhľadom na to, že časť ceny za elektrickú energiu splatnej za rok 2005 bola odložená na nadchádzajúce roky, účtované konečné ceny neboli pre odberateľov transparentné.
(47)
Centrica okrem toho tvrdila, že mechanizmus na splatenie deficitu nebol vyvážený z dvoch hlavných dôvodov: po prvé, deficit by splatili prevažne koncoví odberatelia nízkeho napätia, aj keď odberatelia, ktorí najviac prispeli k jeho vzniku, boli koncoví veľkoodberatelia vysokého napätia. Po druhé, koncoví odberatelia na voľnom trhu boli povinní platiť za deficit, ku ktorému neprispeli.
(48)
Centrica potvrdila predbežný názor Komisie, že španielske ustanovenia týkajúce sa deficitu zahŕňajú prevod štátnych zdrojov. Centrica sa takisto domnievala, že štátne zdroje boli zahrnuté v rozhodnutí španielskej vlády umožniť výrobcom sekuritizovať svoje inkasné práva.
(49)
ACIE, Združenie nezávislých dodávateľov elektrickej energie, odhaduje, že náklady na obstaranie elektrickej energie považované za základ pre regulované sadzby v roku 2005 boli o 68 % nižšie ako skutočné náklady pre dodávateľov, ktoré im vznikli pri nákupe elektrickej energie na veľkoobchodnom trhu. ACIE zdôraznilo vážne dôsledky, ktoré mal deficit sadzieb z roku 2005 na nezávislých dodávateľov. Podľa ACIE sa na dodávateľov na voľnom trhu vzťahovali podobné obstarávacie náklady ako na distribútorov. Okrem toho boli de facto povinní upraviť úroveň integrovanej sadzby, ktorú stanovila vláda pre každú kategóriu odberateľov, keďže v opačnom prípade by neboli schopní pritiahnuť nových odberateľov alebo udržať si doterajších. ACIE zdôrazňuje, že začiatkom roka 2005 uzavreli jeho členovia zmluvy založené na základe prognóz vlády týkajúcich sa veľkoobchodných cien, ktoré museli dodržiavať napriek tomu, že tieto zmluvy neboli ziskové. V dôsledku toho utrpeli nezávislí dodávatelia straty. Centrica odhaduje, že v roku 2005 utrpela straty vo výške 10 miliónov EUR. Podľa ACIE boli niekoľkí dodávatelia vrátane Saltea Comercial, Electranorte, CYD Energia a RWE vytlačení z trhu.
PRIPOMIENKY OD ENERGETICKY NÁROČNÝCH ODBERATEĽOV
(50)
Energeticky nároční odberatelia sa na tomto konaní zúčastnili prostredníctvom svojho združenia AEGE (Asociación de Empresas con Gran Consumo de Energia). Niektorí z nich (Asturiana de Zinc, Ferroatlántica a Alcoa) sa zúčastnili aj individuálne. Alcoa je výrobca hliníka, ktorý v Španielsku pôsobí v troch výrobných závodoch nachádzajúcich sa v mestách San Ciprián, La Coruña a Avilés a ktorý v roku 2005 využíval integrovanú sadzbu G4 (sadzba pre prerušiteľné dodávky vyhradená pre energeticky náročných odberateľov). Spoločnosť Ferroatlántica je výrobca zliatiny z hliníka a železa, ktorý využíval sadzbu 3.4 pre prerušiteľné dodávky. Spoločnosť Asturiana de Zinc je výrobca zinku, ktorý pre svoj závod v meste San Juan de Nieva využíval sadzbu G4.
(51)
Energeticky nároční odberatelia vo svojich pripomienkach spochybnili záver Komisie, že priemyselné sadzby (G4 a ostatné sadzby pre prerušiteľné dodávky) predstavujú štátnu pomoc, pričom tvrdili, že tieto sadzby nepredstavujú hospodársku výhodu, nezahŕňajú štátne zdroje a nemajú vplyv na hospodársku súťaž a obchod medzi členskými štátmi.
Žiadna hospodárska výhoda
(52)
Podľa energeticky náročných odberateľov je referenčná hodnota použitá v rozhodnutí o začatí konania na stanovenie existencie výhody nesprávna. Komisia porovnávala priemyselné sadzby s priemernou veľkoobchodnou trhovou cenou (burzovou cenou), ktorá bola považovaná za reprezentatívnu cenu nákladov, ktorú by tieto spoločnosti museli na trhu za bežných podmienok uhradiť. Keďže priemyselné sadzby boli nižšie ako burzová cena, v rozhodnutí o začatí konania sa dospelo k záveru, že týmito sadzbami sa poskytla ich príjemcom hospodárska výhoda.
(53)
Energeticky nároční odberatelia tvrdia, že burza je spotový trh, v ktorom sa každú hodinu obchoduje s elektrickou energiou na nasledujúci deň. Podľa energeticky náročných odberateľov trpí burza určitými nedostatkami, ktoré ovplyvňujú jej efektívnosť a konkurencieschopnosť. Z toho dôvodu burzové ceny neodrážajú hraničné výrobné náklady presne, a preto nepredstavujú situáciu s dokonalou hospodárskou súťažou. Veľkí koncoví odberatelia, ktorí spotrebúvajú veľké objemy elektrickej energie a majú vyrovnaný profil spotreby, nenakupujú z burzy, ale bežne uzatvárajú bilaterálne zmluvy s dodávateľmi elektrickej energie. Potvrdzuje to aj správa OMEL z roku 2005, v ktorej sa poukazuje na to, že len sedem oprávnených odberateľov, ktorí predstavujú 5 % obchodovanej elektrickej energie, obstarávalo elektrickú energiu priamo na burze.
(54)
V každom prípade aj za predpokladu, že ceny zaznamenané na burze by sa mohli považovať za platnú referenčnú hodnotu, nebolo by správne používať priemernú veľkoobchodnú cenu z roku 2005, ako to urobila Komisia, keďže táto priemerná cena odráža dopyt dodávateľov po elektrickej energii, ktorí zásobovali rôznorodé portfólio koncových odberateľov vrátane domácností a malých podnikov. Podľa spoločností AEGE, Ferroatlántica a Asturiana de Zinc by vhodnou referenčnou hodnotou bola minimálna cena zaznamenaná na burze v roku 2005, t. j. 18,6 EUR/MWh, keďže táto cena by odrážala najkonkurencieschopnejšie trhové podmienky burzy (v ktorých výrobcovia ponúkajú elektrickú energiu za cenu, ktorá zodpovedá ich hraničným nákladom). Priemyselní veľkoodberatelia sa nenachádzajú v porovnateľnej situácii ako ostatní koncoví odberatelia, najmä domácnosti. Priemerná burzová cena by preto nebola vhodnou referenčnou hodnotou. Podľa spoločnosti Alcoa by Komisia mala namiesto toho porovnať napadnuté sadzby s cenami, ktoré dohodli v bilaterálnych zmluvách veľkoodberatelia.
(55)
Spoločnosť Alcoa poskytla jeden príklad bilaterálnej trhovej ceny a uviedla, že jej tri závody na výrobu hliníka vždy využívali sadzbu G4. Spoločnosť Alcoa však takisto vlastní závod na výrobu oxidu hlinitého (Alúmina Española), v prípade ktorého uzatvorila koncom roka 2004 bilaterálnu zmluvu s dodávateľom. Táto zmluva bola uzatvorená na dva roky s možnosťou predĺženia o ďalší rok. Všetky tri závody na výrobu hliníka majú rovnako vyrovnaný profil spotreby ako závody na výrobu oxidu hlinitého. Tieto závody však majú výrazne nižšiu spotrebu elektrickej energie (0,35 TWh v porovnaní s 1,3 TWh v závodoch v mestách Avilés a La Coruña a 3,4 TWh v závode San Ciprián). Priemerná cena dohodnutá na základe tejto zmluvy bola 34,45 EUR/MWh (vrátane nákladov na jadrové moratórium, nákladov na prístup k sieti a ostatných vedľajších nákladov). Táto cena bola stanovená na základe súťažného predkladania ponúk, pričom ponuky dodávateľov sa navzájom líšili v rozpätí do 5 EUR.
(56)
Podľa spoločnosti Alcoa možno rozdiel medzi touto bilaterálnou cenou (34,45 EUR/MWh) a sadzbou G4 (23,9 EUR/MWh) vysvetliť pomocou objektívnych faktorov. Konkrétne odberatelia so sadzbou G4 podliehajú regulačným obmedzeniam, ktoré sa nevzťahujú na bilaterálne zmluvy, ako je povinnosť využívať všetku energiu dohodnutú v rámci sadzby G4 (podlieha sankciám), požiadavka na vlastné zariadenie na kontrolu napätia a povinnosť zaplatiť do 20 dní (zatiaľ čo bilaterálne zmluvy majú lepšie platobné podmienky).
(57)
Spoločnosť Alcoa preto dospela k záveru, že hypotetická trhová cena uplatňovaná na jej tri závody na výrobu hliníka by bola výrazne nižšia ako 34,45 EUR/MWh z dôvodu vyššej úrovne spotreby týchto závodov. Ak sa okrem toho zváži priemerná predajná marža vo výške 10 EUR/MWh, čisté náklady na dodávku by pre závod na výrobu hliníka predstavovali sumu 24,25 EUR/MWh, ktorá je veľmi blízka integrovanej sadzbe G4.
(58)
Spoločnosť Ferroatlántica zdôraznila, že v rozhodnutí o začatí konania bola nesprávne vyložená regulovaná sadzba 3.4 používaná v roku 2005 tým, že sa nesprávne zahrnuli do základnej sadzby zľavy a porovnala sa s poplatkom za prístup, ktorý bol desaťkrát vyšší ako príslušný poplatok (a poplatok veľmi veľkých veľkoodberateľov). Spoločnosť Ferroatlántica takisto poskytla dôkazy, že zatiaľ čo mesačná priemerná trhová cena v roku 2004 pre forwardy na dodávku elektrickej energie v roku 2005 dosahovala 31,68 EUR/MWh, táto cena predstavovala v decembri 2004 31,05 EUR/MWh. To by znamenalo, že spoločnosť by získala svoju základnú dodávku elektrickej energie v roku 2005 za uvedenú cenu v čase, keď boli stanovené regulované sadzby. Po pridaní „doplnkových služieb“ (3,92 EUR/MWh) a príslušnej prístupovej sadzby (1,70 EUR/MWh) by priemyselný odberateľ získal trhovú cenu vo výške 36,67 EUR/MWh, ktorá je nižšia ako suma 56,11 EUR/MWh zo sadzby 3.4 vzťahujúcej sa na energeticky náročných odberateľov.
(59)
Ostatné zľavy z uvedenej sadzby boli odmenou za schopnosť poskytovať služby v oblasti riadenia dopytu a za schválenie týchto služieb v prospech systému. Spoločnosť Ferroatlántica v tejto súvislosti dodáva, že zľava zo sadzby odrážala rôzne poskytované služby, konkrétne hodinové rozlišovanie (s nočným a víkendovým odberom), prerušiteľnosť dodávky (prijatie dodávky na žiadosť prevádzkovateľa siete), sezónnosť (s koncentráciou dodávky v mesiacoch s nízkym dopytom) a riadenie jalovej energie. Len tieto zľavy, ktoré boli variabilné a stanovené nariadením z roku 1995, a nie úroveň regulovaných sadzieb, vysvetľujú, a podľa spoločnosti Ferroatlántica aj odôvodňujú nižšiu priemernú cenu za elektrickú energiu platenú v roku 2005.
(60)
Energeticky nároční odberatelia napadli tvrdenie v rozhodnutí o začatí konania, že táto výhoda nie je primeraná spotrebovanému množstvu a má rastúcu tendenciu v prípade veľkoodberateľov. Energeticky nároční odberatelia v tejto súvislosti napríklad tvrdia, že samotný CNE potvrdil, že úroveň sadzby G4 mala byť dokonca nižšia. Energeticky nároční odberatelia poznamenali, že veľkoodberatelia v rámci sadzby G4 alebo 3.4 spotrebovali niekoľko tisíckrát viac elektrickej energie ako priemerní odberatelia vysokého napätia, pričom platili trikrát menej ako oni.
(61)
Okrem toho by bolo normálne, aby veľkoodberatelia získali vyššiu jednotkovú zľavu z ceny. Energeticky nároční odberatelia preto tvrdia, že záver, že predmetné priemyselné sadzby predstavujú výhodu, je diskutabilný. Zdôrazňujú, že Komisia musí v každom prípade predložiť presvedčivý dôkaz o existencii takejto výhody.
(62)
Alcoa takisto uviedla, že cena, ktorú zaplatila Alcoa v Španielsku, bola takmer rovnaká ako priemerná vážená cena, ktorú platili závody na výrobu hliníka v EÚ, a dokonca bola vyššia ako priemerná vážená cena platená v EHP.
Žiadne štátne zdroje
(63)
Energeticky nároční odberatelia tvrdia, že priemyselné sadzby platili priamo distribútorom bez toho, aby boli tieto prostriedky kontrolované štátom, a preto v súlade s judikatúrou vo veci PreussenElektra toto ustanovenie nezahŕňalo štátne zdroje.
(64)
Energeticky nároční odberatelia tvrdia, že medzi stanovením sadzieb, ku ktorému došlo koncom roka 2004, a prijatím mechanizmu na vyrovnanie deficitu od odberateľov, ku ktorému došlo až v júni 2006, prešiel istý čas. Komisia v rozhodnutí o začatí konania tvrdila, že štátne zdroje boli použité z dôvodu zahrnutia príplatku do účtov odberateľov, ktorý bol kvalifikovaný ako parafiškálny poplatok. Energeticky nároční odberatelia tvrdia, že v prípade prijatia tejto hypotézy by sa opatrenie, ktoré v roku 2005 nebolo pomocou, stalo pomocou (ex post) v roku 2006. Bolo by to v rozpore so základnými zásadami právnych predpisov EÚ, ako sú právna istota a oprávnené očakávania. Energeticky nároční odberatelia zdôraznili, že klasifikácia opatrenia ako pomoci závisí len od okolností, ktoré existovali v čase jeho prijatia, a nemôže závisieť od budúcich udalostí, najmä ak nie sú primerane predvídateľné. Citujú generálneho advokáta Jacobsa vo veci Van Calster (14): „táto situácia by sa mala posúdiť ku dňu pôvodného zavedenia poplatkov, a nemôže sa spätne zmeniť“.
(65)
Energeticky nároční odberatelia uviedli, že regulované sadzby z roku 2005 nepredstavovali v roku 2005 štátnu pomoc. Tieto spoločnosti zdôraznili, že za týchto okolností nie je analýza mechanizmu financovania relevantná, keďže bol zavedený až v roku 2006. Posúdenie spôsobu financovania by bolo relevantné iba v prípade, ak by toto opatrenie od začiatku predstavovalo štátnu pomoc. Keďže sadzby nezahŕňajú pomoc, energeticky nároční odberatelia sa domnievajú, že Komisia nemôže dospieť k opačnému záveru na základe príplatku.
(66)
Energeticky nároční odberatelia ďalej tvrdia, že v prípade parafiškálnych daní je spôsob financovania opatrenia v každom prípade relevantný len pre posúdenie štátnej pomoci, keď je daň „viazaná na pomoc“, t. j. keď existuje priame a okamžité prepojenie medzi opatrením a jeho financovaním (15). Energeticky nároční odberatelia popreli existenciu tohto prepojenia, keďže príplatok bol určený na vyrovnanie deficitu, ktorý vznikol v priebehu vyrovnania regulovaných činností, ktoré sa týkali nielen poskytovania elektrickej energie za regulované sadzby, ale aj ostatných nákladov na sústavu. Príplatok preto nebol osobitne určený na pokrytie strát pochádzajúcich z dodávky za regulované sadzby. Po druhé, medzi úrovňou sadzieb a uplatňovaným príplatkom nebolo žiadne priame ani nepriame prepojenie, keďže sadzba stanovená v roku 2004 nebola podmienená (nepodliehala v ďalších rokoch žiadnym úpravám).
(67)
Energeticky nároční odberatelia takisto tvrdili, že tento príplatok nepredstavoval parafiškálny poplatok alebo daň, pretože podľa španielskeho práva nemal fiškálny charakter. Fiškálne opatrenia sa používajú na financovanie verejných výdavkov, zatiaľ čo v tomto prípade bolo cieľom príplatku vyrovnať deficit, ktorý spôsobili súkromní prevádzkovatelia (distribútori), ktorí v rámci elektrizačnej sústavy vykonávali regulované činnosti. Podľa španielskej ústavy môže byť nové fiškálne opatrenie zavedené len zákonom (nie kráľovským dekrétom). Okrem toho, štát nikdy nevlastní alebo nemá právo nakladať s výnosmi z príplatku podľa svojho uváženia; tieto prostriedky sa prevádzajú na vkladový účet, ktorý spravuje CNE, a štát si ich nemôže privlastniť. Postup vyrovnania prebieha úplne automaticky a CNE nemá žiadny priestor na voľnú úvahu, autonómiu alebo kontrolu nad určením cieľa alebo výškou prostriedkov, ktoré sa majú vyrovnať v prípade rôznych subjektov.
(68)
Podľa energeticky náročných odberateľov to Komisia uznala vo svojom rozhodnutí o španielskych uviaznutých nákladoch (16), v ktorom uviedla, že „prevod súm prostredníctvom CNE v zásade prebieha na účtovné účely“ a nedospela k záveru, že toto opatrenie zahŕňa štátne zdroje.
(69)
Energeticky nároční odberatelia tvrdia, že táto situácia je rovnaká ako scenár „uviaznutých nákladov“, keďže vláda v oboch prípadoch zaviedla príplatok zameraný na kompenzáciu stálych nákladov na sústavu. Táto skutočnosť bola potvrdená aj vo veci, v ktorom bolo účastníkom Spojené kráľovstvo (17).
Žiadny vplyv na hospodársku súťaž a obchod
(70)
Spoločnosti Asturiana de Zinc a Alcoa tvrdili, že vzhľadom na osobitné charakteristiky trhov s hliníkom a zinkom nemôže mať opatrenie týkajúce sa ceny za elektrickú energiu používanú na výrobu týchto kovov žiadny vplyv na obchod EÚ, keďže kovy sú komodity a ich ceny sa stanovujú na celosvetovej úrovni na Londýnskej burze kovov. Za týchto okolností sa zmeny miestnych výrobných nákladov nepremietajú do rozdielov vo svetových cenách.
(71)
Obe spoločnosti tvrdia, že v EÚ narastá deficit výroby hliníka a zinku, zatiaľ čo dopyt v čoraz väčšej miere uspokojuje vývoz z nečlenských štátov EÚ.
(72)
Ak v Španielsku vymizne odvetvie výroby hliníka a zinku, neprišiel by žiadny nový účastník z EÚ, keďže závody EÚ (hlinikárne) už pracujú na plný výkon, a žiadny nový účastník alebo existujúci výrobca by nebol motivovaný zvýšiť kapacitu vzhľadom na neisté dlhodobé vyhliadky, pokiaľ ide o budúcu cenovú dostupnosť energií. Deficit by bol preto krytý iba z dovozu.
(73)
Okrem toho Alcoa tvrdí, že záujmy ostatných európskych výrobcov nie sú sadzbami ohrozené, keďže elektrickú energiu ponúkajú za cenu, ktorá je totožná s priemernou cenou, ktorú platia ostatní výrobcovia hliníka v EÚ 25.
Aj keby priemyselné sadzby pre prerušiteľné dodávky predstavovali pomoc, išlo by o „existujúcu pomoc“
(74)
Energeticky nároční odberatelia tvrdia, že napadnuté sadzby existovali už pred pristúpením Španielska k EÚ.
(75)
Aj keď označenie „sadzba G4“ bolo formálne zavedené ministerskou vyhláškou zo 6. marca 1986, de facto existovala už pred 1. januárom 1986, čo bol dátum pristúpenia Španielska k EÚ, pretože zodpovedá predchádzajúcej „dlho používanej priemyselnej sadzbe I“ stanovenej ministerskou vyhláškou zo 14. októbra 1983, t. j. pred pristúpením Španielska. Všetci koncoví odberatelia elektrickej energie, ktorí využívali priemyselnú sadzbu I, boli automaticky presunutí do sadzby G4, čo bola de facto rovnaká sadzba s novým názvom.
(76)
V ministerskej vyhláške z roku 1983 sú výslovne uvedené aj ostatné sadzby pre prerušiteľné dodávky.
(77)
Okrem toho, podľa energeticky náročných odberateľov by toto opatrenie predstavovalo existujúcu pomoc na základe článku 15 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (18), vzhľadom na uplynutie 10-ročnej premlčacej lehoty.
Vrátenie by znemožnili oprávnené očakávania
(78)
Energeticky nároční odberatelia tvrdia, že aj za predpokladu, že tieto sadzby by nebolo možné považovať za existujúcu pomoc, vrátenie by znemožňovala zásada oprávnených očakávaní. Počas celého roku 2005 predstavovali sadzby priame platby medzi súkromnými prevádzkovateľmi. Odberatelia nemohli predvídať, že sadzby stanovené v decembri 2004 by na základe vládneho opatrenia, ktoré bolo prijaté v júni 2006, mohli predstavovať pomoc. Žiadny hospodársky subjekt, nech by bol akokoľvek opatrný, nemohol očakávať zmenu svojho právneho stavu. Odberatelia tak oprávnene očakávali, že ich sadzby nepredstavujú štátnu pomoc.
PRIPOMIENKY OD VLÁD AUTONÓMNEJ OBLASTI GALÍCIA A ASTÚRIA
(79)
Pokiaľ ide o možnú pomoc pre energeticky náročných odberateľov, vláda autonómnej oblasti Galície tvrdí, že Komisia nesprávne použila burzovú cenu ako náhradu za trhovú cenu, keďže energeticky nároční odberatelia spravidla uzatvárajú dlhodobé zmluvy za výrazne lepších podmienok.
(80)
Vzhľadom na to, že liberalizácia španielskeho trhu ešte nebola dokončená, a najmä vzhľadom na neexistenciu bilaterálnych zmlúv medzi výrobcami a veľkoodberateľmi sa vláda autonómnej oblasti Galícia domnieva, že by bolo vhodné používať ako referenčnú hodnotu skutočné náklady, ktoré platia výrobcovia za dodávku týmto odberateľom. Inou možnosťou by bolo získanie referenčnej hodnoty založenej na technickej dokumentácii (Wilson, 1993 (19) a Castro-Rodriguez (20), 1999), a to buď posúdením nákladov na najúčinnejšiu technológiu, ktorá spĺňa osobitné potreby energeticky náročných odberateľov, alebo priemerné náklady na elektrickú energiu počas rôznych hodín dňa. Rozdiel medzi takto získanou referenčnou cenou a regulovanou sadzbou platenou v roku 2005 by tak bol oveľa nižší. Vláda autonómnej oblasti Galícia ďalej tvrdí, že všetci španielski odberatelia vrátane energeticky náročných odberateľov budú musieť v každom prípade časom splatiť deficit spôsobený nižšími sadzbami uplatňovanými v roku 2005.
(81)
Okrem toho, podľa vlády autonómnej oblasti Galícia nebol systém sadzieb platný v roku 2005 právne selektívny, keďže štát nemal v úmysle poskytnúť koncovým odberateľom výhodu, iba sa pri stanovovaní cien v roku 2004 vo svojich prognózach týkajúcich sa vývoja trhu a cien dopustil chýb. Vláda autonómnej oblasti Galícia takisto napadla záver, že tento systém mal vplyv na obchod v EÚ.
(82)
Pripomienky vlády autonómnej oblastí Astúrie sú podobné ako pripomienky, ktoré predložila španielska vláda, na ktoré odkazujú.
PRIPOMIENKY ŠPANIELSKA
(83)
Španielsko tvrdí, že systém regulovaných sadzieb nezahŕňal v roku 2005 pomoc ani pre koncových odberateľov, ani pre distribútorov.
Žiadna príčinná súvislosť medzi štátnym opatrením a deficitom, pričom deficit nemožno pripísať štátu
(84)
Španielsko tvrdí, že deficit nemožno pripísať štátu, pretože bol spôsobený nepredvídateľnými vonkajšími okolnosťami a nie úmyselnou snahou štátu dotovať určité činnosti.
(85)
Španielsko tvrdí, že právnymi predpismi EÚ sa v roku 2005 nevylučovala dodávka za regulované sadzby stanovené štátom. Regulačný zásah štátu tak bol právne platný, pretože bol vyjadrením národnej suverenity. Jedna z týchto štátnych právomocí spočíva v určovaní sadzieb tak, aby očakávané náklady zodpovedali predpokladanému dopytu.
(86)
Španielsko tvrdí, že deficit z roku 2005 bol spôsobený rozdielom medzi prognózami vlády týkajúcimi sa veľkoobchodných cien za elektrickú energiu a skutočnými cenami zaznamenanými na burze. Mimoriadne vysoké ceny z roku 2005 boli vyvolané nepredvídateľnými príčinami vyššej moci.
(87)
Vzhľadom na to, že táto udalosť, ktorá viedla k údajnej pomoci, predstavovala vyšší nárast veľkoobchodných cien, než sa predpokladalo, údajná výhoda nemohla byť prisúdená žiadnemu právnemu aktu. Aj za predpokladu, že táto výhoda existovala (čo nie je tento prípad), bola by vyvolaná okolnosťami, ktoré nesúviseli so zámermi štátu. Existencia vyššej moci porušuje podľa Španielska príčinnú súvislosť medzi administratívnym rozhodnutím o stanovení úrovne sadzieb, a konkurenčnou výhodou, ktorá viedla k vzniku štátnej pomoci. Aj za predpokladu (čo nie je tento prípad), že objektívna podmienka príčinnej súvislosti bola splnená, chýbala by subjektívna podmienka zámernosti (pripísateľnosti) štátu.
Žiadne štátne zdroje
(88)
Španielsko tvrdí, že sadzby nezahŕňali verejné prostriedky. Po prvé, Španielsko v tejto súvislosti tvrdí, že príplatok nie je „poplatok“ v zmysle judikatúry Európskeho súdneho dvora o parafiškálnych poplatkoch, pretože ho nevyberá štát a nezodpovedá fiškálnemu poplatku. Podľa Španielska je príplatok neoddeliteľnou súčasťou sadzby a v podstate slúži ako samotná sadzba. Sadzba je preto súkromná cena.
(89)
Po druhé, prostriedky nevyberá štát a nie sú platené do fondu určeného štátom. Sadzby vyberajú distribútori, nie štát, a preto ide o súkromné ceny, ktoré zaisťujú spravodlivé odmeňovanie subjektov (ako je stanovené v LSE). Nejde ani o dane, ani o verejné ceny. Štát neodmeňuje nič, keďže ide o systém, v ktorom sa poskytovala odmena na základe trhových síl za neregulované činnosti a na základe prístupových sadzieb, ktoré stanovil štát v súvislosti s regulovanými činnosťami. Keďže v takomto systéme neexistuje pre štát žiadna záťaž, podľa judikatúry Sloman Neptune nie sú použité štátne zdroje (21). Tieto prostriedky okrem toho nikdy neprúdia do štátnej pokladnice, nie sú uvedené v zákonoch o rozpočte, nepodliehajú kontrole Dvora audítorov a nemožno ich od dlžníkov vymáhať prostredníctvom administratívnych postupov vymáhania. Na pohľadávky voči elektrizačnej sústave sa nevzťahuje úroková sadzba vzťahujúca sa na dlhy voči štátu.
(90)
Španielsko opakuje, že s týmito prostriedkami narába španielsky regulačný orgán CNE, ktorý pôsobí len ako účtovný sprostredkovateľ. Španielsko vo svojom rozhodnutí o španielskych uviaznutých nákladoch (SA NN 49/99) z roku 2001 zdôrazňuje, že Komisia už stanovila, že „prevod prostriedkov prostredníctvom CNE je v zásade účtovnej povahy. Prostriedky prevedené na účet v mene CNE neboli nikdy vlastníctvom tohto orgánu a boli okamžite vyplatené príjemcom v súlade s vopred stanovenou sumou, ktorú CNE nemôže nijakým spôsobom zmeniť“. Na základe tejto úvahy dospela Komisia k záveru, že „nebolo možné určiť, či príjmy z poplatkov stanovené v rámci režimu uviaznutých nákladov predstavujú štátne zdroje“.
Žiadna výhoda
(91)
Španielsko nesúhlasí s názorom Komisie, že regulovanými sadzbami sa priznáva koncovým odberateľom (alebo distribútorom) hospodárska výhoda.
(92)
Pokiaľ ide o koncových odberateľov, potom, ako Španielsko zopakovalo, že deficit je výsledkom vyššej moci, tvrdí, že deficit nemal kladný vplyv na veľkoodberateľov, pretože bol presunutý do sadzieb na nasledujúce roky s úrokom. Údajná hospodárska výhoda, ktorá vznikla z dôvodu nižšej ceny za elektrickú energiu, je preto len zdanlivá, keďže rozdiel od cien na voľnom trhu splatia s úrokmi odberatelia.
Dodávka za regulované sadzby je služba všeobecného hospodárskeho záujmu
(93)
Španielsko uviedlo, že v roku 2005 nebola existencia regulovaných sadzieb v rozpore s právom EÚ, keďže lehota na otvorenie trhu všetkým odberateľom vrátane domácností bola 1. júl 2007.
(94)
Konkrétne, podľa španielskych orgánov je dodávka elektrickej energie služba všeobecného záujmu a štát musí zakročiť, aby sa predišlo zneužívaniu dominantného postavenia vyplývajúceho z existencie jednej siete (prirodzený monopol).
(95)
Parametre na stanovenie sadzieb boli stanovené objektívnym a transparentným spôsobom. Komplexný regulačný rámec pre stanovenie sadzieb a postup vyrovnania podľa Španielska preukazuje, že systém sadzieb bol založený na dôkladnej analýze nákladov a výnosov systému, ako aj na analýze dopytu po elektrickej energii.
Záväzok Španielska
(96)
Ako je uvedené v odôvodneniach 25 a 26, deficit, ktorý vznikol v roku 2005, sa spláca v ročných splátkach s úrokovou sadzbou stanovenou na základe sadzby EURIBOR bez akejkoľvek marže. Bez toho, aby boli dotknuté pripomienky Španielska, sa Španielsko zaviazalo spätne zvýšiť úrokovú sadzbu účtovanú podnikovým odberateľom s pripojením viac ako 1 kV. Toto zvýšenie bude stanovené podľa toho, akým dielom podnikoví odberatelia, na ktorých sa vzťahuje toto konanie, prispeli k deficitu z roku 2005, a ktorým boli poskytované dodávky za integrované regulované sadzby. Bude vyplývať z uplatňovania marže 65 bázických bodov nad referenčnou sadzbou EURIBOR, čím sa do veľkej miery zosúladí so sadzbou uplatňovanou na deficit v nasledujúcich rokoch.
(97)
Príslušná suma bude podnikovým odberateľom účtovaná takto: pokiaľ ide o ročné splátky časti deficitu z roku 2005, ktorý už bol splatený, uplatní sa jednorazové zvýšenie prístupových sadzieb; pokiaľ ide o sumy, ktoré sa ešte majú preplatiť, vyššia úroková sadzba sa bude uplatňovať priamo na každú ročnú sumu, a to znovu vo forme vyšších prístupových sadzieb.
5. POSÚDENIE OPATRENIA
EXISTENCIA ŠTÁTNEJ POMOCI PODĽA ČLÁNKU 107 ODS. 1 ZFEÚ
(98)
Opatrenie predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ak sú splnené tieto podmienky: opatrenie a) poskytuje príjemcovi hospodársku výhodu; b) je poskytované štátom alebo zo štátnych zdrojov; c) je selektívne; d) má vplyv na obchod v rámci Spoločenstva a môže narušiť hospodársku súťaž v EÚ. Keďže musia byť splnené všetky podmienky, Komisia obmedzí svoje posúdenie na existenciu hospodárskej výhody poskytnutej príjemcom.
Existencia hospodárskej výhody
(99)
Podniky sú zvýhodnené v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ak sa im poskytne hospodárska výhoda, ktorú by inak za trhových podmienok nemohli získať. V tomto prípade sa na základe hodnotenia musí aj so zreteľom na splatenie deficitu elektrizačnej sústavy z roku 2005 preukázať, či bol medzi regulovanými sadzbami stanovenými v roku 2005 a trhovými cenami, ktoré by potenciálni príjemcovia museli platiť za nakúpenú elektrickú energiu a služby poskytované v rámci ich režimu sadzieb, kladný rozdiel. Akákoľvek výhoda vzhľadom na trhové podmienky musí byť stanovená vzhľadom na skutočné trhové ceny. Obe záležitosti, t. j. existencia kladných rozdielov - alebo ich neexistencia - medzi burzovými cenami za elektrickú energiu, trhovými cenami a regulovanými sadzbami a splatenie deficitu, sú preskúmané ďalej.
Porovnanie s priemernými burzovými cenami elektrickej energie
(100)
Priemerné ceny na burze elektrickej energie sú ukazovateľom všeobecnej cenovej úrovne na veľkoobchodnom trhu. Táto priemerná referenčná cena bola 59,47 EUR/MWh po celý rok 2005. Ako bolo uvedené a znázornené v odôvodnení 19 (graf 1), počas siedmich nenásledných mesiacov v roku 2005 boli priemerné veľkoobchodné ceny výrazne vyššie ako ceny za elektrickú energiu zahrnuté do integrovaných regulovaných sadzieb vzťahujúcich sa na všetkých koncových odberateľov. Z tohto dôvodu sa zdá, že priemerná úroveň sadzieb stanovená dekrétom 2392/2004 spôsobila kladný rozdiel v prospech všetkých koncových odberateľov, ktorí sa rozhodli pre regulované sadzby, aspoň počas väčšiny mesiacov v roku 2005.
(101)
V mesačných obdobiach trvajúcich menej ako rok však tento rozdiel nevznikol počas piatich mesiacov od januára do mája 2005. Celý systém regulovaných sadzieb tak nezískal žiadnu výhodu. Okrem toho, ak sa porovnávajú obdobia dlhšie ako jeden rok, napr. do 30. decembra 2007, možná kumulovaná výhoda od júna 2005 sa viac ako vyváži poklesom priemerných burzových cien, ktoré v marci 2007 zaznamenali prudký pokles na 37 EUR/MWh, zatiaľ čo ceny zahrnuté v integrovaných regulovaných sadzbách dosahovali počas toho istého obdobia približne 68 EUR/MWh. Od októbra 2006 boli ceny elektrickej energie zahrnuté v integrovaných sadzbách oveľa vyššie ako veľkoobchodné ceny dodávky (pozri graf 1). V dôsledku toho prínosy a hospodárske výhody pre odberateľov, ktorí boli zásobovaní za regulované sadzby, v rámci ktorých sú burzové ceny vyššie ako náklady na elektrickú energiu zahrnuté do regulovaných sadzieb, sa môžu vzájomne zrušiť, ak sú burzové ceny nižšie ako implicitné náklady na elektrickú energiu.
(102)
Z toho vyplýva, že v mesačných obdobiach trvajúcich menej ako jeden rok v roku 2005 a v dvojročných obdobiach zahŕňajúcich časť roka 2005 nepredstavovali ceny elektrickej energie zahrnuté do regulovaných sadzieb uplatňovaných v roku 2005 výhodu pre skupinu odberateľov zásobovaných za regulované sadzby v porovnaní s veľkoobchodnými cenami na burze elektrickej energie. Faktom však je, že príjmy z poplatkov za prístup a regulovaných sadzieb uhradených v rámci celej elektrizačnej sústavy neboli dostatočné na pokrytie regulovaných nákladov sústavy v roku 2005. Z tohto dôvodu treba zvážiť, či je zavedený mechanizmus dostatočný na zaručenie splatenia deficitu.
Splatenie deficitu elektrizačnej sústavy z roku 2005
(103)
Ako je uvedené v odôvodneniach 15 a 20 - 22, účty za elektrizačnú sústavu v roku 2005 zahŕňali všetky regulované náklady a regulované príjmy sústavy bez priradenia konkrétnych príjmov ku konkrétnym nákladom. Napríklad náklady na prepravu a distribúciu (4 410 miliónov EUR) alebo náklady na kogeneráciu a podporu energie z obnoviteľných zdrojov (2 701 miliónov EUR) neboli rozdelené na regulované príjmy z integrovaných sadzieb na regulovanom trhu a/alebo príjmy z regulovaných poplatkov za prístup na voľnom trhu a neboli financované na základe rozlišovania medzi týmito dvoma typmi príjmov. V skutočnosti všetci odberatelia sústavy z nej profitujú, pričom možno očakávať, že pokryje náklady na podporu efektívnych foriem kogenerácie a energie z obnoviteľných zdrojov alebo na služby v oblasti prepravy a distribúcie. V tomto systéme nekumulatívnych nákladov pre každú sadzbu nie je možné ex post objektívne prideliť rozdelenie nákladov odberateľom voľného trhu a odberateľom za regulované sadzby a v rámci tejto kategórie 25 rôznym stupňom sadzieb platným v roku 2005. Z toho vyplýva, že je vhodné preskúmať možné výhody deficitu z roku 2005 alebo ich neexistenciu pre elektrizačnú sústavu ako celok.
(104)
Španielsko v tejto súvislosti zaviedlo mechanizmus na vyrovnanie celého deficitu z roku 2005. Tento mechanizmus zodpovedá univerzálnosti účtov systému uplatňovaného v uvedenom období. Schodok regulovaných príjmov elektrizačnej sústavy na pokrytie nákladov sústavy sa riešil prostredníctvom dotácie zdrojov vybraných pomocou „osobitne vyčleneného príspevku“ stanoveného v kráľovskom dekréte 809/2006. Od polovice roka 2006 sa začalo vyrovnanie uplatnením príplatku vo výške 1,378 % k integrovaným regulovaným sadzbám a 3,975 % k poplatkom za prístup, a následne príplatkami potrebnými na zabezpečenie toho, aby sa počas obdobia 14,5 roka končiaceho v roku 2020 získalo späť 3,8 miliardy EUR plus úroky (pozri odôvodnenia 25 a 26).
(105)
Z toho vyplýva, že príjmy z osobitného príspevku vyčleneného na financovanie deficitu z roku 2005 umožňujú používateľom sústavy platiť účty za elektrickú energiu s nárastom potrebným na vyrovnanie účtov sústavy z roku 2005 ex post s výrazným časovým oneskorením.
(106)
Za týchto okolností by jediným sporným bodom zvolenej metódy v roku 2006 na vyrovnanie deficitu elektrizačnej sústavy z roku 2005 a vyrovnanie účtov bola nízka úroková sadzba, ktorá by sa od začiatku uplatňovala na ročné splátky, konkrétne referenčná sadzba EURIBOR bez akejkoľvek marže. Ako už bolo podrobnejšie opísané v odôvodneniach 96 a 97, Španielsko zvýšilo úrokovú sadzbu vzťahujúcu sa na podnikových odberateľov, ktorí sú predmetom súčasného konania. Španielsko sa zaväzuje uplatniť maržu 65 bázických bodov nad referenčnou úrokovou sadzbou.
(107)
Uplatňovaním tejto zmeny opatrenia, ktoré sa spočiatku uplatňovalo na vyrovnanie deficitu z roku 2005 a ktoré nezahŕňa domácnosti a malé podniky, ktoré v rámci opravného mechanizmu platili najvyššie regulované sadzby, sa ruší akákoľvek hypotetická výhoda, ktorú mohli spoločnosti získať z odloženia platieb od roku 2006. Okrem toho, uplatňovanie príplatku k sadzbe znamená, že celková suma získaná späť je pre každú spoločnosť priamo úmerná jej spotrebe energie. Čím viac elektrickej energie spotrebúva, tým je príplatok vyšší.
Porovnanie s trhovými cenami elektrickej energie
(108)
Po druhé, ako už poznamenali niektoré zainteresované strany, ceny zaznamenané na burze elektrickej energie nie sú primeranou referenčnou hodnotou na porovnanie cien elektrickej energie, ktoré platia veľkoodberatelia podľa regulovaných sadzieb, s trhovými cenami. Na základe dôkazov uvedených v správe prevádzkovateľa trhu s elektrickou energiou OMEL z roku 2005 len sedem koncových odberateľov, ktorí predstavovali 5 % dopytu, získavalo elektrickú energiu priamo z burzy, v porovnaní so stovkami priemyselných a podnikových veľkoodberateľov. Priemyselní a ostatní veľkoodberatelia, najmä energeticky nároční odberatelia, v prípade ktorých predstavuje energia značnú časť ich výrobných nákladov (obvykle 30 - 40 % v prípade výroby hliníka) požadujú a získavajú predvídateľné cenové a dodávateľské podmienky. Tieto podmienky sú zakotvené v zmluvách s dlhodobejšími podmienkami než na deň vopred. Tieto ceny, uvádzané každú hodinu na dennom trhu, ako je burza elektrickej energie, sú iba orientačnými priemernými trhovými cenami pre dodávateľov, ktorí slúžia rozmanitému portfóliu odberateľov vrátane domácností. Nie sú však primeranými referenčnými hodnotami pre stanovovanie cien, ktoré by energeticky nároční odberatelia mali platiť na voľnom trhu na základe zmlúv s dlhodobejšími podmienkami než na deň vopred. Vyšetrovaním sa na rozdiel od stanoviska uvedeného v rozhodnutí o začatí konania preukázalo, že regulované sadzby nižšie ako priemerné burzové ceny nemusia nevyhnutne predstavovať výhodu v porovnaní s trhovými podmienkami pre priemyselných odberateľov, keďže burzové ceny nie sú pre väčšinu týchto odberateľov trhovými cenami. Tým sa vyvracajú pochybnosti, ktoré vznikli v tejto súvislosti.
(109)
Okrem toho v Španielsku nebola možnosť prechodu na voľný trh v roku 2005 nezvratná. Odberatelia mali stále možnosť vybrať si medzi najatraktívnejšími ponukami na regulovanom a voľnom trhu, čo viedlo k istej cenovej konvergencii. Zvrátiteľnosť možností dodávok má nevyhnutne tendenciu tlačiť na ceny na maloobchodnom trhu v situáciách prudkej zmeny veľkoobchodných cien, ako v prípade Španielska od apríla 2005, zatiaľ čo v opačnej situácii dochádza k protichodnému stimulu na zvýšenie cien na voľnom trhu s cieľom priblížiť ich najvyšším úrovniam regulovaných sadzieb.
(110)
Ako už potvrdilo združenie nezávislých dodávateľov (odôvodnenia 42 - 49), dodávatelia na voľnom trhu v roku 2005 museli dodržať svoje zmluvy alebo ich v prípade možnosti jednostranne ukončiť, alebo prerokovať svoje ceny a upraviť ich smerom nahor a riskovať tak, že ich odberatelia môžu prejsť na regulovaný trh. Prevádzkové straty, ktoré vykázali dodávatelia na voľnom trhu, znamenajú, že ceny na voľnom trhu v roku 2005, najmä v prípade jednoročných zmlúv, ktoré boli dodržané, zostali podobné ako úrovne regulovaných sadzieb, takže regulovanými sadzbami sa de facto neposkytla hospodárska výhoda v porovnaní so skutočnými cenami na voľnom trhu.
(111)
To znamená, že dvaja hypoteticky konkurenční priemyselní odberatelia, pričom jeden pôsobil na základe jednoročnej zmluvy o dodávke elektrickej energie na voľnom trhu od januára do decembra 2005 a druhý získaval v rovnakom období dodávky za regulované sadzby, čelili podobným nákladom na elektrickú energiu, pričom ostatné aspekty boli rovnaké. V skutočnosti jediný účinok, ktorý mala úroveň regulovaných sadzieb v roku 2005 na ceny na voľnom trhu, bolo zabezpečiť odberateľom na voľnom trhu nepriamy prínos z obmedzenia nárastu cien aj za predpokladu, že tento nárast bol v priebehu roka zmluvne podložený, prípadne z dlhodobejšieho hľadiska počas celého roka 2005. Skutočná alebo potenciálna hospodárska súťaž medzi priemyselnými odberateľmi získavajúcimi elektrickú energiu na voľnom trhu a regulovanom trhu nemohla narušiť regulované sadzby.
(112)
Po tretie, Komisia vo svojom rozhodnutí o začatí konania poukázala najmä na nízke regulované sadzby na úrovni 23,9 EUR/MWh a 27,0 EUR/MWh, ktoré sa v roku 2005 uplatňovali na priemyselných veľkoodberateľov (sadzba G4) a na priemyselných veľkoodberateľov s prerušiteľnou dodávkou (napr. sadzba 3.4), ako je znázornené v tabuľke 3 v odôvodnení 30. Ako zdôraznili niektoré tretie strany, úrovne regulovaných sadzieb, proti ktorým sa namieta v rozhodnutí o začatí konania, nie sú sadzby, ale priemerné ceny so zľavami. Bez zliav úrovne základnej sadzby stanovené v dekréte 2392/2004, znázornené v tabuľke 1, predstavovali 56,12 EUR/MWh (sadzba 3.4) a 25,44 EUR/MWh (sadzba G4).
(113)
Formálnym zisťovaním boli v tejto súvislosti poskytnuté dôkazy o tom, že regulované sadzby vzťahujúce sa na priemyselných odberateľov uvedené v rozhodnutí o začatí konania boli na úrovni trhových cien vzťahujúcich sa na celé obdobie od januára do decembra 2005, ako je znázornené ďalej:
(114)
Po prvé, bol predložený dôkaz o bilaterálnych trhových cenách vo výške 34,45 EUR/MWh, ktoré sa v roku 2005 uplatňovali na energeticky náročných odberateľov na voľnom trhu (odôvodnenia 55 - 57). Keďže predajná marža bola nižšia ako priemerná marža vo výške 10 EUR, ktorá bola doplnená do rozhodnutia o začatí konania vo veci formálneho zisťovania, táto trhová cena vykazuje náklady na dodávku takmer 25,44 EUR/MWh najnižšej (G4) regulovanej sadzby (23,9 EUR/MWh priemerná cena ex post). Ak sa zohľadnia objektívne rozdiely týkajúce sa dodávky za regulovanú sadzbu, ako je dodávka s 9,7-krát vyšším objemom, investície do kontrolného vybavenia a platobné lehoty, zdá sa, že skutočnosť, že regulovaná sadzba bola nižšia, nepredstavovala pre príjemcov žiadnu neprimeranú hospodársku výhodu.
(115)
Po druhé, z dostupných dôkazov vyplýva, že v decembri 2004 mohli byť na dodávku medzi januárom a decembrom 2005 uzatvorené jednoročné zmluvy o trvalej dodávke, založené na trhových cenách forwardov vo výške 31,05 EUR/MWh. Konečná trhová cena (s ďalšími službami a prístupovou sadzbou) vo výške 36,67 EUR/MWh, ktorá je nižšia ako príslušná úroveň základnej sadzby (sadzba 3.4), bola dostupná pre priemyselných odberateľov s prerušiteľnou dodávkou so silnou zmenou záťaže (pozri odôvodnenia 16, 18 a 58).
(116)
Ďalšie zľavy dostupné v rámci regulovaných sadzieb za riadenie dopytu (napr. zmena záťaže, prerušiteľnosť dodávky) umožnili nižšie priemerné ceny na regulovanom trhu pre odberateľov poskytujúcich tieto služby (22). Tieto zľavy, ktorými sa rozhodnutie o začatí konania konkrétne nezaoberalo, boli odmenou za cenné služby v sieti na strane dopytu, ktoré vyžadovali úpravy, investície alebo obmedzenia komerčných alebo priemyselných procesov. Pre zmenu záťaže je potrebné vykonávať energeticky náročné priemyselné alebo komerčné procesy skôr v obdobiach mimo špičky, a nie v špičke, s cieľom znížiť spotrebu a napätie v elektrickej sieti. Služby prerušiteľnosti poskytované sieti sú takisto ekonomicky výhodné, keďže v prípade daného priemyselného odberateľa umožňujú prevádzkovateľovi sústavy prerušiť dodávku bezprostredne na základe oznámenia (od niekoľkých sekúnd do dvoch hodín) a na dlhé obdobie (od jednej hodiny do dvanásť hodín), ako to bolo v prípade príslušných regulovaných sadzieb v Španielsku.
(117)
Výhody týchto služieb z hľadiska zaistenia kontinuity dodávky elektrickej energie sú stanovené v právnych predpisoch EÚ. V smernici Európskeho parlamentu a rady 2005/89/ES o opatreniach na zabezpečenie bezpečnosti dodávok elektrickej energie a investícií do infraštruktúry (23) sa požaduje, aby členské štáty zohľadnili technológie riadenia dopytu a prijali opatrenia na odstránenie prekážok, ktoré bránia využívať zmluvy o prerušiteľnej dodávke s cieľom dosiahnuť rovnováhu medzi dodávkou a dopytom. Tieto služby dopĺňajú a môžu dokonca nahradiť iné spôsoby regulácie, ktoré používa prevádzkovateľ siete na zaručenie toho, že dopyt po elektrickej energii zo siete bude v súlade s dodávkou, čím sa predchádza prerušeniam a výpadkom, ktoré sú zo spoločenského a ekonomického hľadiska nákladné a môžu viesť k sankciám alebo vyvodeniu zodpovednosti.
(118)
Konkrétne v prípade Španielska sú tieto služby z dôvodu absencie výraznej kapacity prepojenia s ostatnými členskými štátmi a významného prenikania prerušovanej dodávky elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov v roku 2005 mimoriadne cenné. Rozsah ich hospodárskej hodnoty a náklady, ktorým možno v elektrizačnej sústave predchádzať, možno znázorniť z hľadiska nákladov, ktoré znáša španielsky prevádzkovateľ siete Red Eléctrica de España pri nákupe vyvažovacích služieb. V roku 2005 zaplatila spoločnosť Red Eléctrica de España v priemere 65 EUR/MWh za sekundárne regulačné služby na zvýšenie energie (dodávanie ďalšej energie online od 15 sekúnd do 15 minút na vyváženie siete); pre terciárnu reguláciu zvýšenia energie (pridanie dodatočnej energie online od 15 minút do 2 hodín na obnovenie sekundárnej regulácie energetickej rezervy), bola priemerná cena v roku 2005 78 EUR/MWh, pričom dosahovala až 600 EUR/MWh (24). Na základe vyrovnania dopytu a jeho obmedzenia v čase špičky (zmena záťaže) alebo zabezpečenia kapacity na jeho zníženie v kritických situáciách (služby prerušiteľnej dodávky) sa javia zľavy z príslušných regulovaných sadzieb (napr. približne 32 EUR/MWh zo sadzby 3.4) z ekonomického hľadiska ako opodstatnené.
(119)
Bez týchto zliav pre opatrenia na riadenie dopytu by dosahovali regulované sadzby pre odberateľov pripojených do vysokonapäťovej siete (sadzby 1.4 a 2.4) oveľa vyššiu úroveň, a to od 58 EUR do 61 EUR/MWh pre základnú sadzbu a 76,2 EUR/MWh pre skutočnú priemernú cenu. Pri porovnaní s trhovými cenami forwardov vo výške 31,05 EUR/MWh dostupnými v čase od januára do decembra 2005 sa nemožno domnievať, že trhové ceny sú vyššie ako regulované sadzby vzťahujúce sa na prevažnú väčšinu priemyselných a komerčných odberateľov s vysokou spotrebou.
(120)
Z toho vyplýva, že aj keď ceny zaznamenané na burze elektrickej energie nie sú vhodným referenčným rámcom pre porovnanie s cenami za elektrickú energiu, ktoré platia priemyselní a obchodní veľkoodberatelia, skutočné trhové ceny uplatňované na dodávky elektrickej energie koncovým odberateľom, ktorým bola v roku 2005 zabezpečená dodávka za regulované sadzby, boli v súlade s príslušnými úrovňami regulovaných sadzieb.
6. ZÁVERY TÝKAJÚCE SA OPATRENIA
(121)
Vzhľadom na uvedené skutočnosti sa Komisia domnieva, že bolo preukázané, že, po prvé, spoločnostiam, ktoré získavali elektrickú energiu za integrované regulované sadzby, neboli priznané žiadne výhody z úrovne týchto sadzieb, a po druhé, so zreteľom na záväzok Španielska zmeniť opatrenie sa bude uvedený úrok účtovať s primeranou sadzbou za oneskorenie určitých spoločností v platení časti svojich účtov za elektrinu v roku 2005.
(122)
Toto opatrenia preto nepredstavuje hospodársku výhodu v prospech podnikových odberateľov. Keďže kritériá článku 107 ods. 1 ZFEÚ sú kumulatívne, nie je potrebné skúmať, či boli splnené ostatné kritériá.
(123)
Komisia preto dospela k záveru, že vzhľadom na opatrenia, ktoré zaviedlo Španielsko na vyrovnanie dlhu koncových odberateľov voči elektrizačnej sústave, systém regulovaných sadzieb zavedený v roku 2005 neviedol k poskytnutiu štátnej pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Tento záver sa týka situácie a obdobia uvedených v sťažnosti bez toho, aby tým bolo dotknuté akékoľvek posúdenie, ktoré Komisia môže uplatniť na opatrenia, ktoré prijalo Španielsko po roku 2005,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Systém regulovaných sadzieb, ktorý v roku 2005 uplatňovalo Španielske kráľovstvo, nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
Článok 2
Toto rozhodnutie je určené Španielskemu kráľovstvu.
V Bruseli 4. februára 2014