SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/2366
ze dne 25. listopadu 2015
o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 a zrušuje směrnice 2007/64/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V posledních letech bylo v Unii v integraci malých plateb dosaženo výrazného pokroku, především v kontextu aktů Unie o platbách, a to zejména prostřednictvím směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES (4), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 924/2009 (5), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/110/ES (6) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 260/2012 (7). Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU (8) rozšířila právní rámec pro platební služby stanovením konkrétního limitu pro příplatky, které mohou obchodníci účtovat svým klientům za použití daného způsobu platby.
(2)
Revidovaný právní rámec Unie pro platební služby je doplněn nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/751 (9). Uvedené nařízení zavádí zejména pravidla pro účtování mezibankovních poplatků za karetní transakce a jeho účelem je ještě více urychlit vytvoření účinného integrovaného trhu karetních plateb.
(3)
Směrnice 2007/64/ES byla přijata v prosinci 2007 na základě návrhu Komise z prosince 2005. Od té doby došlo na trhu pro malé platby k významným technickým inovacím, rychlému nárůstu počtu elektronických a mobilních plateb a vzniku nových druhů platebních služeb, jež představují výzvu pro současný rámec.
(4)
Přezkum právního rámce Unie pro platební služby a zejména analýza dopadu směrnice 2007/64/ES a konzultace k zelené knize Komise ze dne 11. ledna 2012 nazvané „Na cestě k integrovanému evropskému trhu plateb prováděných kartou, přes Internet a pomocí mobilního telefonu“ prokázaly, že v návaznosti na vývoj trhu se objevily velké výzvy, pokud jde o právní úpravu. V důležitých oblastech trhu plateb, zejména u plateb kartou, přes Internet a pomocí mobilního telefonu, na různých stranách hranic mezi členskými státy stále ještě panuje značná nejednotnost. Na řadu inovativních platebních produktů nebo služeb se působnost směrnice 2007/64/ES zcela nebo z velké části nevztahuje. Kromě toho se v několika případech ukázalo, že působnost směrnice 2007/64/ES a zejména vynětí některých prvků z její působnosti, například některých činností souvisejících s platbami, je vzhledem k vývoji trhu příliš nejednoznačná, příliš obecná nebo jednoduše zastaralá. To vede v určitých oblastech k právní nejistotě, potenciálním bezpečnostním rizikům v platebním řetězci a k nedostatečné ochraně spotřebitele. Ukázalo se, že inovativní, bezpečné a snadno použitelné digitální platební služby se poskytovatelům platebních služeb obtížně zavádějí do provozu a že není snadné nabízení účinných, vhodných a bezpečných platebních metod spotřebitelům a maloobchodníkům v Unii. V tomto ohledu se nabízí široký pozitivní potenciál, který je třeba soustavněji využívat.
(5)
Další rozvoj integrovaného vnitřního trhu bezpečných elektronických plateb má zásadní význam pro podporu růstu ekonomiky Unie a pro zajištění toho, aby spotřebitelé, obchodníci a společnosti měli možnost volby a využívali transparentnosti platebních služeb, a měli tak plný přístup ke všem výhodám vnitřního trhu.
(6)
Je třeba přijmout nová pravidla, která zaplní mezery v právních předpisech a zároveň zaručí jejich větší srozumitelnost a jednotné uplatňování právního rámce v celé Unii. Měly by být zaručeny rovné podmínky pro provozování činnosti jak stávajících, tak i nových hráčů na trhu, aby tržní podíl nových způsobů platby vzrostl a zároveň byla při použití těchto platebních služeb v celé Unii zaručena vysoká úroveň ochrany spotřebitele. Tím by měl být zefektivněn celý platební systém a zajištěn větší výběr a větší transparentnost platebních služeb, přičemž by zároveň měla být posílena důvěra spotřebitelů v harmonizovaný trh plateb.
(7)
V posledních letech vzrostla bezpečnostní rizika související s elektronickými platbami. To je způsobeno tím, že elektronické platby jsou technicky složitější, jejich objem celosvětově nepřetržitě roste a také vznikají nové druhy platebních služeb. Bezpečné a zabezpečené platební služby jsou zásadní podmínkou pro dobře fungující trh platebních služeb., Uživatelé platebních služeb by proto měli být před takovými riziky přiměřeně chráněni. Platební služby mají zásadní význam pro fungování klíčových hospodářských a společenských činností.
(8)
Aby se zabránilo uplatňování různých přístupů v různých členských státech na úkor spotřebitelů, měla by se ustanovení této směrnice týkající se požadavků na poskytovatele platebních služeb, pokud jde o transparentnost a poskytování informací, a práv a povinností v souvislosti s poskytováním a užíváním platebních služeb vztahovat pokud možno také na transakce, u nichž se jeden z poskytovatelů platebních služeb nachází mimo Evropský hospodářský prostor (EHP). Působnost těchto ustanovení by ve vhodných případech měla být rozšířena na transakce probíhající v jakékoliv úřední měně mezi poskytovateli platebních služeb, kteří se nacházejí na území EHP.
(9)
Poukazování peněz je jednoduchá platební služba založená na tom, že plátce poskytne hotovost poskytovateli platebních služeb, který příslušnou částku poukáže například prostřednictvím komunikační sítě příjemci nebo jinému poskytovateli platebních služeb, jenž jedná jménem příjemce. V některých členských státech poskytují supermarkety, velkoobchodníci a maloobchodníci veřejnosti obdobnou službu umožňující platby za veřejné služby a placení dalších pravidelných účtů za domácnost. S těmito službami určenými k placení účtů by se mělo zacházet jako s poukazováním peněz, nepovažují-li příslušné orgány tuto činnost za jinou platební službu.
(10)
Touto směrnicí se zavádí neutrální definice akceptace platebních transakcí, která má zahrnout nejen tradiční modely akceptace odvíjející se od používání platebních karet, ale také různé obchodní modely, včetně modelů zahrnujících více než jednoho akceptanta. To by mělo zajistit, že obchodníci budou požívat stejné ochrany bez ohledu na použitý platební prostředek, pokud je činnost shodná s akceptací karetních transakcí. Technické služby poskytované poskytovatelům platebních služeb, jako například pouhé zpracování nebo uchovávání dat nebo provoz terminálů, by neměly být považovány za akceptaci. Jelikož se strany mohou dohodnout na jiných formách vypořádání, nemusí některé modely akceptace zajišťovat skutečný převod peněžních prostředků akceptantem příjemci.
(11)
Vynětí platebních transakcí prostřednictvím obchodního zástupce jednajícího jménem plátce či příjemce z oblasti působnosti směrnice 2007/64/ES se v jednotlivých členských státech uplatňuje velmi rozdílně. Některé členské státy umožňují, aby toto vynětí uplatňovaly platformy pro elektronické obchodování, které jednají jménem jednotlivých kupujících i jménem prodejců, aniž by reálně měly prostor k vyjednávání nebo uzavírání obchodů spočívajících v prodeji nebo nákupu zboží nebo služeb. Takové uplatňování vynětí přesahuje zamýšlený rozsah její působnosti, jak je vymezen v uvedené směrnici, a může zvýšit rizika pro spotřebitele, neboť tito poskytovatelé zůstávají mimo ochranu právního rámce. Odlišné uplatňování výjimek také narušuje hospodářskou soutěž na platebním trhu. K vyřešení těchto obav by se uvedené vynětí mělo vztahovat na situace, kdy zástupci jednají pouze jménem plátce nebo pouze jménem příjemce, bez ohledu na to, zda mají v držení peněžní prostředky klientů. Jednají-li zástupci jménem plátce i příjemce (jako například určité platformy pro elektronické obchodování), měli by být vyjmuti pouze v případě, že peněžní prostředky klientů nemají v žádném okamžiku v držení ani nad nimi nemají kontrolu.
(12)
Tato směrnice by se neměla vztahovat na činnosti společností pro přepravu hotovosti a společností pro správu hotovosti, pokud jsou předmětné činnosti omezeny na fyzickou přepravu bankovek a mincí.
(13)
Zpětná vazba z trhu ukazuje, že platební činnosti, spadajíc pod vynětí omezených sítí, často zahrnují významné objemy a hodnoty plateb a nabízejí spotřebitelům stovky nebo tisíce různých produktů a služeb. To neodpovídá účelu vynětí omezených sítí, jak ho stanoví směrnice 2007/64/ES a implikuje vyšší rizika a nulovou právní ochranu pro uživatele platebních služeb, zejména pro spotřebitele, a jasné nevýhody pro tržní subjekty podléhající této právní úpravě. S cílem pomoci tato rizika omezit by nemělo být možné tentýž prostředek použít k provádění platebních transakcí za účelem pořízení zboží nebo služeb v rámci více než jedné omezené sítě nebo za účelem pořízení neomezeného sortimentu zboží a služeb. O použití platebního prostředku v rámci takové omezené sítě by se mělo uvažovat tehdy, pokud jej lze použít pouze v následujících případech: zaprvé k nákupu zboží a služeb u konkrétního maloobchodníka či v konkrétním maloobchodním řetězci; pokud jsou zúčastněné subjekty přímo propojeny prostřednictvím obchodní dohody stanovící například použití jednotné platební značky a uvedená platební značka je používána v místech prodeje a je pokud možno vyobrazena na platebním prostředku, který v nich může být používán; zadruhé k nákupu velmi omezeného sortimentu zboží nebo služeb, například je-li rozsah použití skutečně omezen na uzavřený počet funkčně souvisejícího zboží než služeb bez ohledu na zeměpisnou oblast místa prodeje; a zatřetí, je-li platební prostředek regulován vnitrostátním nebo regionálním veřejným orgánem pro zvláštní sociální nebo daňové účely k pořízení konkrétního zboží nebo služeb.
(14)
Platební prostředky, spadající pod vynětí omezených sítí, by mohly zahrnovat zákaznické platební karty, karty pro odběr pohonných hmot, členské platební karty, karty používané ve veřejné dopravě, parkovací lístky, stravenky nebo poukazy na služby, které někdy podléhají zvláštní dani nebo pracovněprávním předpisům a jejichž účelem je podpořit používání těchto prostředků k naplnění cílů sociálněprávních předpisů. Pokud se z tohoto zvláštního prostředku stane všeobecně používaný prostředek, nemělo by se vynětí z oblasti působnosti této směrnice dále uplatňovat. Prostředky, které mohou být použity k nákupu v obchodech stanoveného okruhu prodejců, by neměly být vyňaty z oblasti působnosti této směrnice, neboť takové prostředky jsou většinou určeny pro síť poskytovatelů služeb, která průběžně roste. Vynětí omezených sítí by se mělo použít ve spojení s oznamovací povinností potenciálních poskytovatelů platebních služeb týkající se činností spadajících pod toto vynětí.
(15)
Z působnosti směrnice 2007/64/ES jsou vyňaty určité platební transakce prováděné pomocí telekomunikačních zařízení nebo informačních technologií, pokud provozovatel sítě nejen jedná jako zprostředkovatel prodeje digitálního zboží a služeb prostřednictvím daného zařízení, ale k danému zboží či službám navíc nabízí přidanou hodnotu. Toto vynětí z oblasti působnosti směrnice zejména umožňuje platby prostřednictvím mobilního telefonu hrazené v rámci vyúčtování za služby mobilního operátora, které přispívají k rozvoji nových obchodních modelů založených na prodejích digitálního obsahu nízké hodnoty a hlasových služeb, počínaje vyzváněcími tóny a službou premium SMS. Mezi tyto služby patří zábavní služby, jako například internetové diskuse, stahování dat jako jsou videonahrávky, hudba, hry, informační služby, jako například poskytování informací o počasí, zpráv, aktuálních sportovních informací, informací o akciích, informační služba o účastnických číslech, účast na televizním a rozhlasovém vysílání, jako například hlasování, přihlášky do soutěže a poskytování zpětné vazby v přímém přenosu. Zpětná vazba z trhu nijak nenaznačuje, že by se tento platební prostředek, který spotřebitelé považují za spolehlivý a vhodný pro platby nízké hodnoty, rozvinula v obecně rozšířenou službu zprostředkování plateb. Vzhledem k nejednoznačné formulaci vynětí z oblasti působnosti směrnice 2007/64/ES se však toto vynětí uplatňuje v různých členských státech různě, což vede k právní nejistotě u operátorů a spotřebitelů a v některých případech vznikají služby spočívající ve zprostředkování platby, aby bylo možné uplatnit vynětí z oblasti působnosti směrnice 2007/64/ES, které není nijak omezeno. Je proto vhodné vyjasnit a úžeji vymezit podmínky pro využití uvedeného vynětí poskytovateli služeb tím, že se vyjmenují druhy platebních transakcí, které jsou z oblasti působnosti směrnice vyňaty.
(16)
Vynětí určitých platebních transakcí prováděných pomocí telekomunikačních zařízení nebo informačních technologií by se mělo zaměřovat specificky na mikroplatby za digitální obsah a hlasové služby. Dále by měly být výslovně zmíněny platební transakce související s nákupem elektronických lístků a vstupenek, aby byl zohledněn vývoj v oblasti plateb zejména v situacích, kdy si klienti mohou prostřednictvím mobilního telefonu nebo jiného zařízení z jakéhokoli místa kdykoliv objednat, zaplatit a získat elektronické lístky či vstupenky a potvrdit jejich platnost. Elektronické lístky a vstupenky umožňují a usnadňují poskytování služeb, které by si spotřebitelé jinak mohli zakoupit v podobě papírového lístku či vstupenky, a zahrnují dopravu, zábavu, parkování a vstup do určitých míst, nezahrnují však fyzické zboží. Snižují tím tak náklady na výrobu a distribuci spojené s tradičními způsoby výdeje papírových vstupenek a zvyšují pohodlí klientů tím, že poskytují nové a jednoduché způsoby jejich zakoupení. Za účelem snížení zátěže subjektů, které shromažďují dary na dobročinné účely, by měly být rovněž vyňaty platební transakce prováděné v souvislosti s těmito dary. Navíc by měly mít členské státy v souladu s vnitrostátními právními předpisy možnost omezit vynětí na dary shromažďované ve prospěch registrovaných dobročinných organizací. Vynětí by se mělo obecně použít pouze v případě, že hodnota platební transakce nedosahuje stanovené prahové hodnoty, tak aby bylo jasně omezeno na platby s nízkým rizikovým profilem.
(17)
Jednotná oblast pro platby v eurech (dále jen „SEPA“) usnadnila vznik unijních „platebních středisek“ a „inkasních středisek“, které umožňují centralizaci platebních transakcí téže skupiny podniků. V tomto ohledu by měly být platební transakce mezi mateřským podnikem a jeho dceřiným podnikem nebo mezi dceřinými podniky téhož mateřského podniku poskytované poskytovatelem platebních služeb, který je součástí téže skupiny, vyňaty z oblasti působnosti této směrnice. Shromažďování platebních příkazů jménem skupiny, prováděné mateřským podnikem nebo jeho dceřiným podnikem za účelem následného předání poskytovateli platebních služeb by nemělo být považováno pro účely této směrnice za platební službu.
(18)
Z oblasti působnosti směrnice 2007/64/ES jsou vyňaty platební služby nabízené provozovateli bankomatů, kteří jsou samostatnými subjekty nezávislými na poskytovatelích platebních služeb, kteří vedou účty. Toto vynětí podpořilo růst nezávislých bankomatových služeb v mnoha členských státech, zejména v méně obydlených oblastech. Úplné vynětí této rychle rostoucí části bankomatového trhu z oblasti působnosti této směrnice by však mohlo vést k nejasnostem ohledně poplatků za výběr. V přeshraničních situacích by to mohlo vést k účtování dvojího poplatku za tentýž výběr poskytovatelem platebních služeb, který vede účet, a provozovatelem bankomatu. Za účelem zachování poskytování bankomatových služeb a současně zajištění přehlednosti, pokud jde o poplatky za výběr, je proto vhodné toto vynětí zachovat; je však nezbytné stanovit povinnost provozovatelů bankomatů dodržovat zvláštní ustanovení této směrnice týkající se transparentnosti. Poplatky, které si účtují provozovatelé bankomatů, by dále nemělo být dotčeno nařízení (ES) č. 924/2009.
(19)
Poskytovatelé služeb, kteří chtěli využít vynětí z oblasti působnosti směrnice 2007/64/ES, často nekonzultovali s příslušnými orgány, zda jejich činnost spadá do působnosti uvedené směrnice, či je z ní vyňata, a spoléhali na vlastní posouzení. To vedlo k odlišnému uplatňování některých vynětí v různých členských státech. Navíc se zdá, že některá vynětí mohla poskytovatele platebních služeb vést k tomu, že své obchodní modely upravili tak, aby jimi nabízené platební služby nespadaly do oblasti působnosti směrnice. To mohlo vést ke zvýšení rizika pro uživatele platebních služeb a k rozdílným podmínkám pro poskytovatele platebních služeb v rámci vnitřního trhu. Poskytovatelé služeb by proto měli mít povinnost oznamovat příslušné činnosti příslušným orgánům, tak aby tyto orgány mohly posoudit, zda jsou požadavky stanovené v příslušných předpisech splněny, a zajistit jednotný výklad pravidel na celém vnitřním trhu. Zejména by u všech vynětí založených na nepřekročení určité prahové hodnoty měl být stanoven postup pro jejich oznamování, aby byl zajištěn soulad se zvláštními požadavky.
(20)
Dále je důležité zahrnout požadavek, aby potenciální poskytovatelé platebních služeb oznamovali příslušným orgánům činnosti, které poskytují v rámci omezené sítě na základě kritérií uvedených v této směrnici, pokud hodnota platebních transakcí převyšuje určitou prahovou hodnotu. Příslušné orgány by měly posoudit, zda oznámené činnosti lze považovat za činnosti poskytované v rámci omezené sítě.
(21)
Definice platebních služeb by měla být z technologického hlediska neutrální a měla by zohledňovat vývoj nových druhů platebních služeb a zároveň zajišťovat rovné provozní podmínky pro stávající a nové poskytovatele platebních služeb.
(22)
Tato směrnice by měla vycházet ze stejného přístupu jako směrnice 2007/64/ES, která se vztahuje na všechny druhy služeb elektronických plateb. Nebylo by proto vhodné, aby se nová pravidla vztahovala na služby, při nichž se převod peněžních prostředků z plátce na příjemce nebo jejich přeprava uskutečňuje výhradně ve formě bankovek a mincí nebo při nichž jsou převody založeny na papírových šecích, papírových směnkách, dluhopisech nebo jiných prostředcích, papírových poukázkách nebo kartách vystavených na poskytovatele platebních služeb nebo jinou stranu s cílem zpřístupnit peněžní prostředky příjemci.
(23)
Tato směrnice by se neměla vztahovat na hotovostní transakce, neboť jednotný trh pro hotovostní platby již existuje. Rovněž by se neměla tato směrnice vztahovat na platební transakce prováděné na základě papírových šeků, neboť papírové šeky nelze vzhledem k jejich povaze zpracovávat tak efektivně jako jiné způsoby platby. Osvědčené postupy v této oblasti by však měly vycházet ze zásad stanovených v této směrnici.
(24)
Je nezbytné vymezit kategorie poskytovatelů platebních služeb, kteří jsou oprávněni poskytovat platební služby v celé Unii, tedy úvěrové instituce, které přijímají vklady od uživatelů, jež mohou být použity k financování platebních transakcí, a které by měly i nadále podléhat obezřetnostním požadavkům stanoveným směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (10), instituce elektronických peněz, které vydávají elektronické peníze, které mohou být použity k financování platebních transakcí, a které by měly i nadále podléhat obezřetnostním požadavkům stanoveným směrnicí 2009/110/ES, platební instituce a poštovní žirové instituce, které mají oprávnění podle vnitrostátního práva. Uplatňování tohoto právního rámce by mělo být omezeno na poskytovatele služeb, kteří poskytují platební služby jakožto pravidelnou činnost při výkonu povolání nebo podnikatelské činnosti podle této směrnice.
(25)
Tato směrnice stanoví pravidla pro provádění platebních transakcí v případě, že peněžními prostředky jsou elektronické peníze vymezené směrnicí 2009/110/ES. Neupravuje však vydávání elektronických peněz stanovené ve směrnici 2009/110/ES. Platebním institucím by proto nemělo být povoleno vydávat elektronické peníze.
(26)
Směrnicí 2007/64/ES byl stanoven obezřetnostní režim, který zavedl jednotnou licenci pro všechny poskytovatele platebních služeb, kteří nejsou spojeni s přijímáním vkladů ani vydáváním elektronických peněz. Za tím účelem zavedla směrnice 2007/64/ES novou kategorii poskytovatelů platebních služeb, a sice „platební instituce“, které jsou právnickými osobami nespadajícími do žádné ze stávajících kategorií, jimž může být při splnění celé řady přísných a komplexních podmínek uděleno povolení poskytovat platební služby v celé Unii. Na takové služby by se proto měly v celé Unii vztahovat stejné podmínky.
(27)
Od přijetí směrnice 2007/64/ES se objevily nové druhy platebních služeb, zejména v oblasti internetových plateb. Velký rozvoj zaznamenaly zejména služby iniciování platby v oblasti elektronického obchodování. Tyto platební služby plní úlohu při platbách v rámci elektronického obchodování prostřednictvím softwarového mostu mezi internetovými stránkami obchodníka a platformou pro internetové bankovnictví poskytovatele platebních služeb, který vede účet plátce, s cílem iniciovat platby po internetu na základě úhrady.
(28)
Spolu s technickým rozvojem se navíc v posledních letech objevila rovněž řada vzájemně se doplňujících služeb, například podávání informací o účtu. Tyto služby poskytují uživateli platebních služeb souhrnné informace on-line o jednom nebo více platebních účtech vedených u jednoho nebo více poskytovatelů platebních služeb, s přístupem prostřednictvím on-line rozhraní poskytovatele platebních služeb, který vede účet. To umožňuje uživateli platebních služeb získat celkový přehled o své okamžité finanční situaci v daném okamžiku. Na tyto služby by se měla směrnice rovněž vztahovat, aby byla spotřebitelům poskytnuta odpovídající ochrana ohledně údajů týkajících se jejich plateb a účtů a právní jistota, pokud jde o status poskytovatelů služeb informování o účtu.
(29)
Služby iniciování platby umožňují poskytovateli služeb iniciování platby poskytnout příjemci ujištění, že platba byla iniciována, a mohou příjemce motivovat k tomu, aby bez zbytečného prodlení uvolnil zboží nebo poskytl službu. Tyto služby nabízejí obchodníkům i spotřebitelům levný způsob placení a umožňují spotřebitelům nakupovat online i v případě, že nevlastní platební kartu. Jelikož se na služby iniciování platby směrnice 2007/64/ES v současnosti nevztahuje, nejsou tyto služby nutně pod dohledem příslušného orgánu a nemusí se řídit požadavky směrnice 2007/64/ES. To vyvolává řadu právních problémů v oblastech, jako je ochrana spotřebitele, bezpečnost, odpovědnost, jakož i hospodářská soutěž a ochrana údajů, zejména pokud jde o ochranu údajů uživatele platebních služeb podle pravidel Unie týkajících se ochrany údajů. Nová pravidla by tedy měla na tyto problémy reagovat.
(30)
Osobní bezpečnostní údaje používané pro silné ověření klienta uživatelem platebních služeb nebo poskytovatelem služeb iniciování platby jsou obvykle ty údaje, které vydali poskytovatelé platebních služeb, kteří vedou účet. Poskytovatelé služeb iniciování platby nemusejí s poskytovateli platebních služeb, kteří vedou účet, nutně uzavírat smluvní vztah; poskytovatelé platebních služeb, kteří vedou účet, by měli umožnit poskytovatelům služeb iniciování platby, bez ohledu na obchodní model, který poskytovatelé služeb iniciování platby používají, spoléhat se na postupy ověření, které poskytovatelé platebních služeb, kteří vedou účet, poskytují, za účelem iniciování konkrétní platby jménem plátce.
(31)
Poskytovatel služeb iniciování platby při poskytování výhradně služby iniciování platby nedrží v žádné fázi platebního řetězce peněžní prostředky uživatele. Pokud chce poskytovatel služeb iniciování platby poskytovat jiné platební služby, u nichž je držení peněžních prostředků uživatele v souvislosti s těmito službami zásadní, měl by pro tyto činnosti získat úplné povolení.
(32)
Služby iniciování platby jsou založeny na přímém nebo nepřímém přístupu poskytovatelů služeb iniciování platby k účtům plátců. Poskytovatel platebních služeb, který vede účet a který poskytuje mechanismus pro nepřímý přístup, by měl rovněž umožnit přímý přístup pro poskytovatele služeb iniciování platby.
(33)
Cílem této směrnice by mělo být zaručit kontinuitu na trhu, která stávajícím a novým poskytovatelům služeb umožní nabízet své služby v jasném a harmonizovaném regulačním rámci, bez ohledu na obchodní model, který tito poskytovatelé platebních služeb uplatňují. Dokud nebudou tato pravidla uplatňována a aniž je dotčena potřeba zajistit bezpečnost platebních transakcí a ochranu klientů před prokazatelným rizikem podvodu, měly by členské státy, Komise, Evropská centrální banka (ECB) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví), zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (11) (dále jen „EBA“ nebo „orgán EBA“) zaručit spravedlivou soutěž na tomto trhu, která zabrání neodůvodněné diskriminaci kteréhokoli stávajícího hráče na trhu. Služby iniciování platby by měl mít možnost nabízet každý poskytovatel platebních služeb, včetně poskytovatele platebních služeb, který vede účet uživatele platebních služeb.
(34)
Tato směrnice nemění podstatně podmínky pro udělení a zachování platnosti povolení pro platební instituce. Stejně jako podle směrnice 2007/64/ES tyto podmínky zahrnují obezřetnostní požadavky přiměřené provozním a finančním rizikům, kterým jsou tyto subjekty při své činnosti vystaveny. V této souvislosti je potřeba stanovit rozumné požadavky na počáteční kapitál v kombinaci s následnými kapitálovými požadavky, které by mohly být dále rozpracovány v závislosti na potřebách trhu. Z důvodu značné rozmanitosti panující v oblasti platebních služeb by tato směrnice měla povolovat různé metody spojené s určitým stupněm volnosti rozhodování v oblasti dohledu, aby se zajistilo, že k týmž rizikům bude u všech poskytovatelů platebních služeb přistupováno stejným způsobem. Požadavky kladené na platební instituce by měly odrážet skutečnost, že platební instituce se věnují specializovanějším a limitovanějším činnostem, a jsou tak vystaveny rizikům, která jsou užší a snáze sledovatelná a kontrolovatelná než rizika, jež vznikají v rámci širšího spektra činností úvěrových institucí. Platebním institucím by mělo být zejména zakázáno přijímat vklady od uživatelů a měly by být oprávněny využívat pouze peněžní prostředky přijaté od uživatelů za účelem provádění platebních služeb. Požadovaná obezřetnostní pravidla, včetně počátečního kapitálu, by měla být přiměřená rizikům spojeným s příslušnými platebními službami, jež platební instituce poskytuje. U poskytovatelů platebních služeb poskytujících pouze služby iniciování platby by mělo být v souvislosti s počátečním kapitálem bráno v úvahu střední riziko.
(35)
Poskytovatelé služeb iniciování platby a poskytovatelé služeb informování o účtu, pokud poskytují výhradně služby iniciování platby, nemají v držení peněžní prostředky klientů. Stanovení kapitálových požadavků pro tyto nové hráče na trhu by bylo proto nepřiměřené. Je nicméně důležité, aby byli s to plnit své závazky v souvislosti se svými činnostmi. Proto by měli mít povinně sjednáno pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelnou záruku. EBA by měl vypracovat obecné pokyny v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 týkající se kritérií, na jejichž základě členské státy určí minimální peněžní částku pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky. EBA by přitom neměl rozlišovat mezi pojištěním odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání a srovnatelnou zárukou, neboť oba tyto prvky by měly být vzájemně zaměnitelné.
(36)
Aby nedocházelo ke zneužívání práva na usazování, je nezbytné stanovit požadavek, že platební instituce žádající o povolení v určitém členském státě musí poskytovat alespoň část svých platebních služeb v daném členském státě.
(37)
Je třeba stanovit, že peněžní prostředky uživatelů platebních služeb mají být drženy odděleně od peněžních prostředků platební instituce. Požadavky týkající se ochrany peněžních prostředků jsou nezbytné, má-li platební instituce peněžní prostředky uživatelů platebních služeb v držení. Pokud táž platební instituce provádí platební transakci pro plátce i příjemce a plátci je poskytnut úvěrový rámec, může být vhodné zajistit ochranu peněžních prostředků ve prospěch příjemce, jakmile se tyto prostředky stanou pohledávkou příjemce vůči platební instituci. Na platební instituce by se rovněž měly vztahovat účinné požadavky zaměřené proti praní peněz a proti financování terorismu.
(38)
Touto směrnicí se nemění povinnosti platebních institucí týkající se účetních výkazů a účetních auditů jejich ročních a konsolidovaných účetních závěrek. Platební instituce musí sestavovat své roční a konsolidované účetní závěrky v souladu se směrnicí Rady 86/635/EHS (12) a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU (13). Roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky mají být podrobeny auditu, není-li platební instituce od této povinnosti osvobozena na základě uvedených směrnic.
(39)
Poskytovatelé platebních služeb by pro poskytování jedné nebo více platebních služeb, na něž se vztahuje tato směrnice, vždy měli mít platební účty používané výhradně pro platební transakce. Aby mohli poskytovatelé platebních služeb tyto služby poskytovat, je zcela nezbytné, aby měli možnost otevírat a vést účty u úvěrových institucí. Členské státy by měly zajistit, aby byl přístup k těmto účtům poskytován nediskriminačním způsobem a přiměřeně oprávněným cílům, pro které je poskytován. I když by se mohlo jednat pouze o základní přístup, měl by být vždy dostatečně široký pro to, aby mohla platební instituce poskytovat své služby efektivně a bez překážek.
(40)
Tato směrnice by měla upravovat poskytování úvěrů platebními institucemi, konkrétně poskytování úvěrových linek a vydávání kreditních karet, pouze v případech, kdy je úvěr úzce svázán s platebními službami. Pouze je-li úvěr poskytován za účelem umožnění platebních služeb a jedná-li se o krátkodobý úvěr poskytovaný na dobu nejvýše dvanácti měsíců, včetně revolvingového úvěru, je vhodné povolit platebním institucím, aby takový úvěr ve vztahu ke svým přeshraničním činnostem poskytly, za podmínky, že je úvěr refinancován převážně prostřednictvím kapitálu dané platební instituce, jakož i prostředků získaných z kapitálových trhů, a nikoliv z peněžních prostředků, které platební instituce drží jménem klientů za účelem poskytování platebních služeb. Těmito pravidly by neměla být dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES (14) ani jiné příslušné právo Unie nebo vnitrostátní opatření týkající se podmínek poskytování úvěrů spotřebitelům neharmonizovaných touto směrnicí.
(41)
Celkově se fungování spolupráce mezi příslušnými vnitrostátními příslušnými orgány odpovědnými za udělování povolení platebním institucím, vykonávání kontrol a za rozhodování o odnětí povolení ukázalo jako uspokojivé. Spolupráce mezi příslušnými orgány by však měla být posílena, pokud jde o výměnu informací, a také o jednotné uplatňování a výklad této směrnice v případech, kdy chce oprávněná platební instituce na základě práva na usazování nebo práva volného pohybu služeb, mimo jiné prostřednictvím internetu, poskytovat platební služby, v jiném než ve svém domovském členském státě (tzv. „passporting“). EBA by měl být příslušným orgánům nápomocen při řešení sporů mezi příslušnými orgány v rámci přeshraniční spolupráce v souladu s nařízením (EU) č. 1093/2010. Měl by rovněž vypracovat soubor návrhů regulačních technických norem týkajících se spolupráce a výměny údajů.
(42)
Za účelem posílení transparentnosti fungování platebních institucí, jimž bylo uděleno povolení příslušného orgánu domovského členského státu nebo které jsou zapsány do rejstříku tohoto orgánu, včetně jejich zástupců, a za účelem zabezpečení vysoké úrovně ochrany spotřebitele v Unii je nezbytné zajistit snadný přístup veřejnosti k seznamu subjektů poskytujících platební služby. EBA by proto měl vytvořit a provozovat centrální rejstřík, v němž zveřejní seznam názvů subjektů, které platební služby poskytují. Členské státy by měly zajistit, že údaje, které poskytují, jsou udržovány v aktuálním stavu. Tato opatření by měla rovněž přispět k lepší spolupráci mezi příslušnými orgány.
(43)
Platební instituce by měly mít povinnost informovat bez zbytečného prodlení příslušný orgán svého domovského státu o veškerých změnách týkajících se přesnosti informací a dokladů předložených v souvislosti s povolením, včetně dalších zástupců nebo subjektů poskytujících outsourcing, aby byly k dispozici přesné a aktuální informace. V případě pochybností by rovněž příslušné orgány měly ověřit, zda jsou poskytnuté informace správné.
(44)
Členské státy by měly mít možnost požadovat, aby jim platební instituce vykonávající činnost na jejich území, jejichž sídlo se nachází v jiném členském státě, podávaly pro informační nebo statistické účely pravidelné zprávy o svých činnostech na jejich území. Pokud tyto platební instituce vykonávají svou činnost na základě práva na usazování, mohou být tyto informace využívány rovněž ke sledování souladu s hlavami III a IV této směrnice; členské státy by měly mít možnost požadovat, aby tyto platební instituce určily na jejich území ústřední kontaktní místo, jehož účelem bude usnadňovat dohled příslušných orgánů nad sítěmi zástupců. EBA by měl vypracovat návrhy regulačních norem stanovících kritéria pro rozhodnutí o tom, kdy je určení ústředního kontaktního místa vhodné a jaké funkce by mělo plnit. Požadavek na určení ústředního kontaktního místa by měl být přiměřený pro dosažení cíle náležité komunikace a předkládání informací týkajících se souladu s hlavami III a IV v hostitelském členském státě.
(45)
V naléhavých situacích, kdy je třeba okamžitě zakročit za účelem vyřešení závažného rizika ohrožujícího kolektivní zájem uživatelů platebních služeb v hostitelském členském státě, například v případě podvodu velkého rozsahu, by měly mít příslušné orgány hostitelského členského státu možnost přijmout preventivní opatření, a to souběžně s přeshraniční spoluprací mezi příslušnými orgány hostitelského a domovského členského státu a dokud příslušné orgány domovského členského státu nepřijmou příslušná opatření. Tato preventivní opatření by měla být vhodná, přiměřená svému účelu, nediskriminační a dočasná. Všechna opatření by měla být řádně zdůvodněna. Příslušné orgány domovského členského státu dotčené platební instituce a další dotčené orgány, jako například Komise a EBA, by měly být informovány předem nebo, není-li to s ohledem na naléhavost situace možné, bez zbytečného prodlení.
(46)
Ačkoliv tato směrnice stanoví soubor minimálních pravomocí, jež by příslušné orgány měly mít, pokud jde o dohled nad platebními institucemi, tyto pravomoci by měly být vykonávány při současném dodržování základních práv, včetně práva na soukromí. Aniž je dotčena kontrola ze strany nezávislého orgánu (vnitrostátního orgánu pro ochranu údajů), členské státy by v souladu s Listinou základních práv Evropské unie měly mít zavedeny přiměřené a účinné záruky, pokud by mohl výkon těchto pravomocí vést k jakémukoli zneužití nebo svévolnému jednání představujícímu významný zásah do uvedených práv, v případě potřeby například ve formě povolení předem vydaného soudním orgánem dotčeného členského státu.
(47)
Je důležité zajistit, aby všechny osoby, které poskytují platební služby, splňovaly určité minimální právní a regulatorní požadavky. Je proto vhodné vyžadovat, aby se evidovala totožnost a místo pobytu všech osob poskytujících platební služby, včetně osob, které nesplňují všechny podmínky pro udělení povolení k výkonu činnosti platební instituce. Tento postup je v souladu se zásadami zvláštního doporučení VI Finančního akčního výboru pro boj proti praní peněz, které upravuje mechanismus umožňující, aby se s poskytovateli platebních služeb, kteří nejsou schopni splnit všechny podmínky v něm uvedené, přesto zacházelo jako s platebními institucemi. Za tímto účelem by členské státy měly tyto osoby, i když nemusí splňovat všechny nebo některé podmínky pro udělení povolení, zapsat do rejstříku platebních institucí. Je však nezbytné, aby tato výjimka podléhala přísným požadavkům týkajícím se hodnoty platebních transakcí. Platební instituce, na něž se tato výjimka vztahuje, by neměly mít možnost uplatňovat právo na usazování nebo volný pohyb služeb a neměly by tato práva vykonávat nepřímo, pokud jsou členem platebního systému.
(48)
S ohledem na specifickou povahu vykonávané činnosti a rizika související s poskytováním služeb informování o účtu je vhodné stanovit zvláštní obezřetnostní režim pro poskytovatele služeb informování o účtu. Poskytovatelé služeb informování o účtu by měli mít možnost poskytovat služby na přeshraniční bázi a využívat přitom pravidel upravujících „passporting“.
(49)
Je nezbytné, aby každý poskytovatel platebních služeb měl přístup ke službám v oblasti technické infrastruktury platebních systémů. Tento přístup by však měl splňovat odpovídající požadavky, aby byla zajištěna integrita a stabilita těchto systémů. Každý poskytovatel platebních služeb žádající o účast v platebním systému by měl nést riziko vlastní volby systému a platebnímu systému doložit, že jeho vnitřní mechanismy jsou dostatečně odolné vůči všem druhům rizika. Tyto platební systémy obvykle zahrnují čtyřstranné karetní systémy a hlavní systémy pro zpracování úhrad a inkas. Aby bylo možné zajistit rovné zacházení v celé Unii a stejně tak i mezi různými kategoriemi poskytovatelů platebních služeb, jimž bylo uděleno povolení, v souladu s podmínkami jejich licencí, je třeba vyjasnit pravidla týkající se přístupu k platebním systémům.
(50)
Je třeba přijmout ustanovení o nediskriminačním zacházení s platebními institucemi, jimž bylo uděleno povolení, a úvěrovými institucemi tak, aby každý poskytovatel platebních služeb účastnící se hospodářské soutěže na vnitřním trhu mohl využívat služeb technické infrastruktury těchto platebních systémů za stejných podmínek. Je vhodné stanovit odlišné zacházení s poskytovateli platebních služeb, jimž bylo uděleno povolení, a s poskytovateli platebních služeb požívajícími výjimky podle této směrnice, jakož i výjimky podle článku 3 směrnice 2009/110/ES z důvodu rozdílů v jejich obezřetnostním rámci. Rozdíly v cenových podmínkách by měly být každopádně povoleny pouze v případě, že je to odůvodněno rozdíly v nákladech vynaložených poskytovateli platebních služeb. Tím by neměla být dotčena práva členských států omezit přístup k systémově důležitým systémům v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES (15) ani pravomoci ECB a Evropského systému centrálních bank týkající se přístupu k platebním systémům.
(51)
Touto směrnicí není dotčena oblast působnosti směrnice 98/26/ES. K zajištění spravedlivé hospodářské soutěže mezi poskytovateli platebních služeb by však účastník určeného platebního systému, na kterého se vztahují podmínky směrnice 98/26/ES a který poskytuje v souvislosti s tímto systémem služby povolenému nebo registrovanému poskytovateli platebních služeb, na požádání jakémukoli jinému povolenému nebo registrovanému poskytovateli platebních služeb objektivním, přiměřeným a nediskriminačním způsobem rovněž měl poskytnout přístup k těmto službám. Poskytovatelé platebních služeb, jimž byl tento přístup udělen, by však neměli být považováni za účastníky ve smyslu směrnice 98/26/ES, a neměli by proto požívat ochrany, kterou uvedená směrnice zaručuje.
(52)
Ustanovení týkající se přístupu k platebním systémům by se neměla používat na systémy zřízené a provozované jediným poskytovatelem platebních služeb. Tyto platební systémy mohou fungovat buď v přímé konkurenci s platebními systémy, nebo, což je častější, zaplňují mezeru na trhu, která není platebními systémy odpovídajícím způsobem pokryta. Mezi tyto systémy patří trojstranné systémy, například trojstranné karetní systémy, pokud nikdy nefungují jako fakticky čtyřstranné karetní systémy, například tím, že se opírají o držitele licence, zástupce nebo partnery v rámci společného označování („co-branding“). Tyto systémy obvykle rovněž zahrnují platební služby nabízené poskytovateli telekomunikačních služeb, přičemž provozovatel systému působí jako poskytovatel platebních služeb pro plátce a příjemce i pro vnitřní systémy bankovních skupin. Pro podporu hospodářské soutěže, kterou mohou tyto uzavřené platební systémy do prostředí zavedených tradičních platebních systémů přinést, by nebylo vhodné udělit přístup k těmto uzavřeným soukromým platebním systémům třetím stranám. Tyto uzavřené systémy by však měly vždy podléhat právním předpisům Unie a členských států v oblasti hospodářské soutěže, které mohou vyžadovat udělení přístupu k těmto systémům za účelem zachování účinné hospodářské soutěže na trzích plateb.
(53)
Jelikož se spotřebitelé a podniky nenacházejí ve stejném postavení, nepotřebují stejnou úroveň ochrany. Zatímco je důležité zaručit práva spotřebitelů prostřednictvím ustanovení, od nichž se nelze smluvně odchýlit, je vhodné ponechat podnikům a organizacím v případech, kdy nejednají se spotřebiteli, možnost dohodnout se jinak. Členské státy by však měly mít možnost stanovit, že s mikropodniky, jak jsou definovány v doporučení Komise 2003/361/ES (16), se zachází stejně jako se spotřebiteli. Některá zásadní ustanovení této směrnice by se v každém případě měla uplatňovat vždy bez ohledu na status uživatele.
(54)
Tato směrnice by měla blíže určit povinnosti poskytovatelů platebních služeb ohledně poskytování informací uživatelům platebních služeb, kteří by měli o platebních službách vždy obdržet stejně kvalitní srozumitelné informace, aby na jejich základě mohli učinit informované rozhodnutí a mohli se svobodně rozhodnout kdekoli v Unii. V zájmu transparentnosti by měla tato směrnice stanovit harmonizované požadavky, které mají uživatelům platebních služeb zajistit nezbytné, dostatečné a srozumitelné informace týkající se jak smlouvy o platebních službách, tak platebních transakcí. Na podporu hladkého fungování jednotného trhu platebních služeb by měly členské státy přijmout pouze ustanovení o informacích, která jsou stanovena v této směrnici.
(55)
Spotřebitelé by měli být chráněni proti nepoctivým a klamavým praktikám v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES (17), jakož i směrnicemi Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES (18), 2002/65/ES (19), 2008/48/ES, 2011/83/EU (20) a 2014/92/EU (21). Ustanovení těchto směrnic se použijí i nadále. Měl by však být vyjasněn zejména vztah mezi požadavky na informace v předsmluvní fázi stanovenými touto směrnicí a požadavky stanovenými směrnicí 2002/65/ES.
(56)
Ke zvýšení efektivity by požadované informace měly být přiměřené potřebám uživatelů a měly by být sdělovány ve standardním formátu. Požadavky na informace v případě jednorázové platební transakce by se však měly lišit od požadavků v případě rámcové smlouvy, která zahrnuje řadu platebních transakcí.
(57)
V praxi jsou rámcové smlouvy a platební transakce jimi upravené mnohem běžnější a ekonomicky důležitější než jednorázové platební transakce. V případě platebního účtu nebo zvláštního platebního prostředku se požaduje rámcová smlouva. Proto by požadavky na předběžné informace o rámcových smlouvách měly být poměrně komplexní a informace by měly být vždy poskytovány na papíře nebo na jiném trvalém nosiči, jako jsou například výpisy vytištěné z terminálu pro tisk výpisů z účtu, CD-ROM, DVD a pevné disky osobních počítačů, na nichž lze ukládat elektronickou poštu, a internetové stránky, jsou-li tyto stránky přístupné pro budoucí využití a po dostatečně dlouhou dobu přiměřenou účelu přístupu k informacím a umožňují-li kopírování uložených informací v nezměněném formátu. Způsob, jakým jsou následné informace o provedených platebních transakcích předávány, by však mělo být možné dohodnout v rámcové smlouvě mezi poskytovatelem a uživatelem platebních služeb, například tak, že v internetovém bankovnictví budou všechny informace o platebním účtu k dispozici on-line.
(58)
V případě jednorázových platebních transakcí by měly být z podnětu poskytovatele platebních služeb vždy poskytovány pouze zásadní informace. Jelikož plátce je obvykle při zadávání platebního příkazu přítomen, není nutné stanovit povinnost, aby byly informace v každém případě poskytnuty na papíře nebo na jiném trvalém nosiči. Poskytovatel platebních služeb by měl mít možnost poskytnout informace ústně na přepážce nebo je zpřístupnit jiným způsobem, například zveřejněním podmínek na vývěsní desce v provozovně. Měly by být rovněž poskytnuty informace o tom, kde jsou k dispozici podrobnější informace, jako například na internetových stránkách. Pokud však o to spotřebitel požádá, měly by být nejdůležitější informace poskytnuty na papíře nebo na jiném trvalém nosiči.
(59)
Tato směrnice by měla stanovit právo spotřebitele obdržet zdarma relevantní informace před tím, než bude zavázán jakoukoli smlouvou o platebních službách. Spotřebitel by měl mít možnost vyžádat si předběžné informace i rámcovou smlouvu zdarma na papíře kdykoliv po dobu trvání smluvního vztahu, aby mohl porovnat služby poskytovatelů platebních služeb a jejich podmínky a v případě jakéhokoliv sporu si ověřit svá smluvní práva a povinnosti, čímž by byla zachována vysoká úroveň ochrany spotřebitele. Tato ustanovení by měla být v souladu se směrnicí 2002/65/ES. Zvláštní ustanovení této směrnice týkající se bezplatných informací, by neměla znamenat, že lze zpoplatnit poskytování informací spotřebitelům na základě jiných použitelných směrnic.
(60)
Způsob, jakým by měl poskytovatel platebních služeb požadované informace uživateli platebních služeb předat, by měl přihlédnout k potřebám uživatele platebních služeb i k praktickým technickým otázkám a nákladové efektivnosti v závislosti na dané situaci, s ohledem na ustanovení v příslušné smlouvě o platebních službách. Tato směrnice by proto měla rozlišovat dva způsoby, jakými by poskytovatel platebních služeb měl informace předávat: informace by měly být buď poskytnuty, tj. poskytovatel platebních služeb by je měl ve vhodný okamžik v souladu s požadavky této směrnice aktivně sdělit, bez dalšího upomínání ze strany uživatele platebních služeb, nebo by informace měly být uživateli platebních služeb zpřístupněny na základě žádosti o další informace. V tomto druhém případě by uživatel platebních služeb měl učinit určité aktivní kroky, aby informace získal, například vyžádat si je výslovně od poskytovatele platebních služeb, přihlásit se do e-mailové schránky k bankovnímu účtu nebo vložit platební kartu do terminálu pro tisk výpisů z účtu. Pro tyto účely by poskytovatel platebních služeb měl zajistit, aby přístup k informacím byl možný a aby informace byly uživateli platebních služeb k dispozici.
(61)
Spotřebitel by měl obdržet základní informace o provedených platebních transakcích bez dalšího poplatku. V případě jednorázové platební transakce by si poskytovatel platebních služeb neměl poskytnutí těchto informací účtovat samostatně. Stejně tak by měly být bezplatně poskytnuty každý měsíc informace o platebních transakcích podle rámcové smlouvy. S přihlédnutím k významu transparentnosti při stanovení cen a k odlišným potřebám klientů by však strany měly mít možnost dohodnout se na poplatcích za častější nebo doplňující informace. Aby se náležitě zohlednily různé vnitrostátní praxe, měly by mít členské státy možnost stanovit pravidla požadující, aby měsíční výpisy z platebních účtů na papíře nebo na jiném trvalém nosiči byly vždy poskytovány bezplatně.
(62)
Pro usnadnění mobility klientů by spotřebitelé měli mít možnost rámcovou smlouvu bezplatně ukončit. V případě smluv, které spotřebitel ukončí do šesti měsíců od jejich vstupu v platnost, by však poskytovatelé platebních služeb měli mít možnost uplatnit poplatky odpovídající nákladům, které jim v důsledku ukončení rámcové smlouvy ze strany spotřebitele vznikly. Dohodnutá výpovědní lhůta by neměla být pro spotřebitele delší než jeden měsíc a pro poskytovatele platebních služeb kratší než dva měsíce. Touto směrnicí by neměla být dotčena povinnost poskytovatele platebních služeb vypovědět smlouvu o platebních službách za výjimečných okolností vyplývajících z jiných příslušných unijních nebo vnitrostátních právních předpisů, jako jsou například právní předpisy o praní peněz a financování terorismu, jakákoli opatření zaměřená na zmrazení peněžních prostředků ani veškerá konkrétní opatření související s prevencí a vyšetřováním trestné činnosti.
(63)
Za účelem zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitele by členské státy měly mít možnost v zájmu spotřebitele zachovat nebo zavést omezení či zákazy týkající se jednostranných změn podmínek rámcové smlouvy, například pokud neexistuje oprávněný důvod k této změně.
(64)
Cílem ani účinkem ustanovení smluv by neměla být diskriminace spotřebitelů, kteří legálně pobývají v Unii, z důvodu jejich státní příslušnosti nebo místa pobytu. Například pokud rámcová smlouva stanoví právo zablokovat platební prostředek z objektivně opodstatněných důvodů, neměl by mít poskytovatel platebních služeb možnost uplatnit toto právo jen z toho důvodu, že uživatel platebních služeb změnil místo svého pobytu v rámci Unie.
(65)
Pokud jde o poplatky, ze zkušeností vyplývá, že nejefektivnějším systémem je sdílení poplatků mezi plátcem a příjemcem, neboť usnadňuje přímé zpracování plateb. Je proto třeba stanovit, že poplatky budou obvykle vybírány přímo od plátce a příjemce prostřednictvím jejich poskytovatelů platebních služeb. Výše jakýchkoli účtovaných poplatků může být rovněž nulová, neboť ustanovení této směrnice by se neměla dotýkat praxe, kdy poskytovatel platebních služeb nezpoplatňuje připsání částky na účet spotřebitele. V závislosti na smluvních podmínkách může poskytovatel platebních služeb obdobně zpoplatňovat využití platební služby pouze příjemci (obchodníkovi), což vede k tomu, že plátci nejsou účtovány žádné poplatky. Poplatky účtované platebními systémy mohou mít podobu paušálního poplatku za určité období. Ustanovení o převáděné částce ani o jakýchkoli účtovaných poplatcích nemají přímý vliv na stanovení cen mezi poskytovateli platebních služeb nebo jakýmikoli zprostředkovateli.
(66)
Různá praxe jednotlivých států týkající se poplatků za použití určitého platebního prostředku (příplatků) vedla v Unii ke vzniku extrémně heterogenního trhu plateb a pro spotřebitele se stala zdrojem nejasností, zejména v oblasti elektronického obchodování a přeshraničních operací. Obchodníci z členských států, kde jsou příplatky povoleny, nabízí produkty a služby v členských státech, kde jsou zakázány, a přesto spotřebiteli příplatek účtují. Existují rovněž četné případy obchodníků, kteří účtují spotřebitelům příplatek, který je mnohem vyšší než náklady, jež obchodník v souvislosti s použitím konkrétního platebního prostředku nese. Dalším závažným důvodem pro revizi praxe účtování příplatků je skutečnost, že nařízení (EU) 2015/751 zavádí pravidla pro mezibankovní poplatky za karetní platby. Mezibankovní poplatky představují hlavní základní prvek poplatků obchodníků za karty a karetní platby. Příplatky jsou jednou z cest, kterou obchodníci někdy využívají ke kompenzaci dodatečných nákladů na karetní platby. Nařízením (EU) 2015/751 se stanoví omezení výše mezibankovních poplatků. Tato omezení se budou uplatňovat dříve, než bude zaveden zákaz stanovený v této směrnici. Členské státy by proto měly zvážit možnost zabránit příjemcům v tom, aby požadovali poplatky za používání platebních prostředků, u nichž jsou mezibankovní poplatky upraveny v kapitole II nařízení (EU) 2015/751.
(67)
Přestože tato směrnice uznává význam platebních institucí, hlavní branou spotřebitelů pro získání platebních prostředků zůstávají úvěrové instituce. Vydávání karetního platebního prostředku poskytovatelem platebních služeb, ať již úvěrovou institucí nebo platební institucí, jiným než poskytovatelem, který vede účet klienta, by zajistilo větší hospodářskou soutěž na trhu, a tím i lepší výběr a větší nabídku pro spotřebitele. Přestože se v současné době většina plateb v místě prodeje uskutečňuje pomocí karty, stávající míra inovací v oblasti plateb by v nadcházejících letech mohla vést k rychlému rozvoji nových způsobů platby. Je proto vhodné, aby Komise v rámci přezkumu směrnice tomuto vývoji věnovala zvláštní pozornost, zejména pokud jde o případnou nutnost revidovat ustanovení o potvrzení disponibility peněžních prostředků. V případě poskytovatele platebních služeb vydávajícího karetní platební prostředek, zejména debetní karty, by získání potvrzení o disponibilitě peněžních prostředků na účtu klienta od poskytovatele platebních služeb, který vede účet, umožnilo vydavateli lépe řídit a snižovat své úvěrové riziko. Současně s tím by nemělo vydané potvrzení poskytovateli platebních služeb, který vede účet, umožnit zablokovat peněžní prostředky na platebním účtu plátce.
(68)
Použití karty nebo karetního platebního prostředku k provedení platby často povede k vytvoření zprávy potvrzující disponibilitu peněžních prostředků a ke dvěma následným platebním transakcím. První transakce se uskuteční mezi vydavatelem a poskytovatelem platebních služeb, který vede účet obchodníka, zatímco druhá transakce, obvykle inkaso, se uskuteční mezi poskytovatelem platebních služeb, který vede účet plátce, a vydavatelem. S oběma transakcemi by mělo být zacházeno stejným způsobem jako se všemi jinými rovnocennými transakcemi. Poskytovatelé platebních služeb vydávající karetní platební prostředky by měli požívat stejných práv a měly by se na ně vztahovat stejné povinnosti podle této směrnice, bez ohledu na to, zda se jedná o poskytovatele platebních služeb, který vede účet plátce, zejména z hlediska povinností (například ověření) a odpovědnosti vůči jednotlivým aktérům v platebním řetězci. Jelikož žádost poskytovatele platebních služeb a potvrzení o disponibilitě peněžních prostředků lze provést prostřednictvím existujících bezpečných komunikačních kanálů, technických postupů a infrastruktury pro komunikaci mezi poskytovateli služeb iniciování platby nebo poskytovateli služeb informování o účtu a poskytovateli platebních služeb, kteří vedou účet, při současném dodržení potřebných bezpečnostních opatření, neměly by poskytovatelům platebních služeb ani držitelům karet vznikat žádné další náklady. Mimoto, bez ohledu na to, zda se platební transakce uskutečňuje v internetovém prostředí, to znamená na internetových stránkách obchodníka, nebo obchodním místě, by poskytovatel platebních služeb, který vede účet, navíc měl mít povinnost poskytnout potvrzení vyžádané vydavatelem pouze v případě, že účty poskytovatelů platebních služeb, kteří vedou účet, jsou pro účely tohoto potvrzení elektronicky přístupné alespoň prostřednictvím on-line bankovnictví. Vzhledem ke specifické povaze elektronických peněz nemělo by být možné uplatňovat tento mechanismus na platební transakce iniciované prostřednictvím karetních platebních prostředků, na nichž jsou uloženy elektronické peníze ve smyslu směrnice 2009/110/ES.
(69)
Povinnost bezpečně uchovávat osobní bezpečnostní údaje je nanejvýš důležitá k zajištění ochrany peněžních prostředků uživatele platebních služeb a k omezení rizik souvisejících s podvody a neoprávněným přístupem k platebnímu účtu. Podmínky a další povinnosti, které poskytovatelé platebních služeb v souvislosti s bezpečným uchováváním osobních bezpečnostních údajů uživatelům platebních služeb ukládají, by však neměly být formulovány způsobem, který uživatelům platebních služeb brání ve využívání služeb nabízených jinými poskytovateli platebních služeb, včetně služeb iniciování platby a služeb informování o účtu. Dále by tyto podmínky neměly obsahovat žádné ustanovení, které by jakkoli znesnadňovalo využívání platebních služeb jiných poskytovatelů platebních služeb, jimž bylo uděleno povolení nebo kteří jsou zapsáni do rejstříku podle této směrnice.
(70)
V zájmu snížení rizik a důsledků neautorizovaných nebo nesprávně provedených platebních transakcí by uživatel platebních služeb měl poskytovatele platebních služeb co nejdříve informovat o veškerých sporech týkajících se údajně neautorizovaných nebo nesprávně provedených platebních transakcí za předpokladu, že poskytovatel platebních služeb splnil své informační povinnosti podle této směrnice. Pokud uživatel platebních služeb dodrží lhůtu pro oznámení, měl by mít možnost uplatnit své nároky v rámci vnitrostátních promlčecích lhůt. Touto směrnicí by nemělo být dotčeno uplatňování dalších nároků ve vztazích mezi uživateli platebních služeb a poskytovateli platebních služeb.
(71)
V případě neautorizované platební transakce by měl poskytovatel platebních služeb částku této transakce plátci okamžitě vrátit. Pokud však existuje závažné podezření, že k neautorizované transakci došlo v důsledku podvodného jednání uživatele platebních služeb, a pokud je toto podezření založeno na objektivních důvodech sdělených relevantnímu vnitrostátnímu orgánu, měl by mít poskytovatel platebních služeb před vrácením částky plátci možnost provést v přiměřené lhůtě šetření. V zájmu ochrany plátce před jakýmkoliv znevýhodněním by den valuty připsání vrácené částky neměl být pozdější než den, kdy byla částka z jeho účtu odepsána. Aby byl uživatel platebních služeb motivován k nahlášení každé krádeže nebo ztráty platebního prostředku bez zbytečného odkladu svému poskytovateli platebních služeb a aby se tak snížilo riziko neautorizovaných platebních transakcí, měl by uživatel nést odpovědnost pouze za velmi omezenou částku, s výjimkou případů, kdy se uživatel platebních služeb dopustil podvodného jednání nebo hrubé nedbalosti. V tomto kontextu se k zajištění jednotné a vysoké úrovně ochrany uživatele v rámci Unie jeví jako adekvátní částka 50 EUR. V případě, že se plátce o ztrátě, odcizení nebo zneužití platebního prostředku nemohl dozvědět, nemělo by to zakládat jakoukoli jeho odpovědnost. Jakmile navíc uživatel poskytovateli platebních služeb oznámí, že jeho platební prostředek mohl být zneužit, neměla by být na uživateli platebních služeb požadována úhrada žádných dalších ztrát vyplývajících z neautorizovaného použití daného prostředku. Touto směrnicí není dotčena odpovědnost poskytovatelů platebních služeb za technické zabezpečení jejich vlastních produktů.
(72)
Při posuzování možné nedbalosti nebo hrubé nedbalosti na straně uživatele platebních služeb by se mělo přihlédnout ke všem okolnostem. Důkazy a stupeň údajné nedbalosti by se obecně měly hodnotit podle vnitrostátních právních předpisů. Zatímco pojem nedbalost znamená porušení povinnosti péče, hrubá nedbalost však musí znamenat více než pouhou nedbalost a musí být spojena s jednáním vykazujícím značnou míru neopatrnosti, jako například uchovávání osobních údajů používaných k autorizaci platební transakce vedle platebního prostředku v otevřené formě snadno rozpoznatelné pro třetí osoby. Smluvní podmínky a podmínky týkající se poskytování a používání platebního prostředku, jejichž důsledkem by bylo zvýšení důkazního břemene spotřebitele nebo snížení důkazního břemene vydavatele, by se měly považovat za neplatné od samého počátku. Kromě toho ve zvláštních případech, a zejména pokud se platební prostředek nenachází v místě prodeje, jako například v případě platby přes Internet, je vhodné, aby povinnost předložit důkazy o údajné nedbalosti byla na straně poskytovatele platebních služeb, neboť možnosti plátce tak učinit jsou v takových případech velmi omezené.
(73)
Je třeba přijmout ustanovení týkající se podílu na ztrátách v případě neautorizovaných platebních transakcí. Na uživatele platebních služeb, kteří nejsou spotřebiteli, se mohou vztahovat odlišná ustanovení, neboť takoví uživatelé jsou obvykle lépe schopni posoudit riziko podvodu a učinit protiopatření. Za účelem zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitele by měl být plátce vždy oprávněn požadovat vrácení prostředků od svého poskytovatele platebních služeb, který vede účet, a to i v případě, že je do platební transakce zapojen poskytovatel služeb iniciování platby. Tím není dotčeno rozdělení odpovědnosti mezi poskytovatele platebních služeb.
(74)
V případě služeb iniciování platby by měly být práva a povinnosti uživatelů platebních služeb a poskytovatelů platebních služeb přiměřené poskytované službě. Především rozdělení odpovědnosti mezi poskytovatele platebních služeb, který vede účet, a poskytovatele služeb iniciování platby, který se na transakci podílí, by mělo tyto subjekty motivovat k tomu, aby přijaly odpovědnost za příslušné části transakce, které jsou pod jejich kontrolou.
(75)
Tato směrnice usiluje o zvýšení ochrany spotřebitele v případě karetních platebních transakcí, u nichž v okamžiku, kdy plátce dává souhlas s provedením platební transakce, není známa přesná částka této transakce, například u bezobslužných čerpacích stanic, smluv o pronájmu vozidla nebo při provádění hotelových rezervací. Poskytovatel platebních služeb plátce by měl mít možnost peněžní prostředky na platebním účtu plátce zablokovat pouze tehdy, jestliže plátce dal souhlas s přesnou částkou, která má být zablokována, přičemž tyto peněžní prostředky by měly být bez zbytečného prodlení po obdržení informace o přesné částce platební transakce a nejpozději okamžitě po obdržení platebního příkazu uvolněny.
(76)
Cílem projektu SEPA je dále rozvíjet společné celounijní platební služby, jimiž mají být nahrazeny stávající vnitrostátní platební služby, pokud jde o platby denominované v eurech. Za účelem zajištění úplného přechodu na celounijní úhrady a inkasa stanoví nařízení (EU) č. 260/2012 technické a obchodní požadavky pro úhrady a inkasa v eurech. Ve vztahu k inkasům uvedené nařízení stanoví, že plátce dává souhlas jak příjemci, tak poskytovateli platebních služeb plátce (přímo nebo nepřímo prostřednictvím příjemce), a že zmocnění k inkasu spolu s jejich pozdějšími změnami či dokladem o jejich zrušení se uchovávají u příjemce nebo u jím pověřené třetí osoby. Stávající a doposud jediné celoevropské schéma pro spotřebitelské inkasní platby v eurech, vytvořené Evropskou radou pro platební styk, je založeno na zásadě, že zmocnění k provedení inkasa uděluje plátce příjemci a toto zmocnění se spolu s jeho pozdějšími změnami či dokladem o jeho zrušení uchovává u příjemce. Zmocnění může být rovněž uchováváno u třetí osoby pověřené příjemcem. Za účelem získání široké podpory veřejnosti pro SEPA a zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitele v rámci SEPA stanoví stávající celoevropské schéma inkasních plateb nepodmíněné právo na vrácení prostředků v případě povolených transakcí. S ohledem na tuto skutečnost má tato směrnice za cíl stanovit nepodmíněné právo na vrácení prostředků, a to coby obecný požadavek pro všechny inkasní transakce v Unii denominované v eurech.
Souběžně se SEPA však v členských státech, jejichž měnou není euro, nadále existují starší inkasní schémata pro platby v jiné měně než v eurech. Tato schémata prokazují svoji účinnost a zajišťují plátci stejně vysokou úroveň ochrany pomocí jiných ochranných mechanismů, jež nejsou vždy založeny na nepodmíněném právu na vrácení prostředků. V takovém případě by měl být plátce obecným pravidlem týkajícím se vrácení prostředků chráněn, pokud provedená platební transakce převyšuje částku, kterou bylo možné rozumně předpokládat. Kromě toho by měly mít členské státy možnost stanovit pravidla upravující práva na vrácení prostředků, jež jsou pro plátce příznivější. Jak dokazuje přetrvávající existence určitých starších platebních služeb v eurech v některých členských státech, existuje v rámci SEPA skutečná poptávka po zvláštních inkasních produktech denominovaných v eurech. Bylo by vhodné umožnit, aby se plátce a jeho poskytovatel platebních služeb v rámcové smlouvě dohodli, že plátce nemá právo na vrácení peněžních prostředků, pokud je chráněn na základě toho, že dá souhlas s provedením transakce přímo svému poskytovateli platebních služeb, včetně případů, kdy tento poskytovatel platebních služeb jedná jménem příjemce, anebo pokud informace o budoucí platební transakci byly plátci poskytovatelem platebních služeb nebo příjemcem poskytnuty nebo zpřístupněny dohodnutým způsobem nejméně čtyři týdny přede dnem splatnosti. V případě neautorizovaných nebo nesprávně provedených platebních transakcí by měl být plátce v každém případě chráněn obecným pravidlem týkajícím se vrácení peněžních prostředků.
(77)
V zájmu finančního plánování a včasného plnění platebních závazků potřebují spotřebitelé i podniky s určitostí vědět, jak dlouho provedení platebního příkazu trvá. Proto by tato směrnice měla stanovit, odkdy práva a povinnosti nabývají účinku, zejména okamžik, kdy se má za to, že poskytovatel platebních služeb obdržel platební příkaz, včetně okamžiku, kdy mohl poskytovatel platebních služeb daný platební příkaz obdržet prostřednictvím komunikačních prostředků dohodnutých ve smlouvě o platebních službách, bez ohledu na jakékoli předchozí zapojení do procesu vedoucího k vytvoření a předání platebního příkazu, například bezpečnostní kontrolu a kontrolu disponibility peněžních prostředků, informace o použití osobního identifikačního čísla nebo vydání platebního příslibu. Dále by přijetí platebního příkazu mělo nastat v okamžiku, kdy poskytovatel platebních služeb plátce obdrží platební příkaz, na jehož základě má dojít k odepsání peněžních prostředků z účtu plátce. Den nebo okamžik, kdy příjemce předá svému poskytovateli platebních služeb platební příkazy k provedení platby, například ve vztahu k platební kartě nebo inkasům, nebo kdy poskytovatel platebních služeb poskytne příjemci předběžné financování k souvisejícím částkám prostřednictvím podmíněného úvěru k jeho účtu, by v tomto ohledu neměly být důležité. Uživatelé by měli mít možnost spolehnout se na řádné provedení úplného a platného platebního příkazu, pokud poskytovatel platebních služeb nemá žádné smluvní nebo zákonné důvody pro jeho odmítnutí. Pokud poskytovatel platebních služeb platební příkaz odmítne, toto odmítnutí by spolu s jeho odůvodněním mělo být uživateli platebních služeb sděleno při nejbližší příležitosti v souladu s požadavky unijních a vnitrostátních právních předpisů. V případě, že rámcová smlouva obsahuje ustanovení, podle nějž může poskytovatel platebních služeb účtovat poplatek za odmítnutí provedení příkazu, měl by být tento poplatek objektivně opodstatněn a měl by být co nejnižší.
(78)
Vzhledem k rychlosti, s jakou moderní plně automatizované platební systémy zpracovávají platební transakce, což znamená, že po určitém okamžiku již nelze platební příkaz zrušit, aniž by nevznikly vysoké náklady v důsledku osobního zásahu, je nezbytné stanovit jasnou lhůtu pro odvolání příkazu. V závislosti na druhu platební služby a platebního příkazu by však mělo být možné na základě dohody stran danou lhůtu vymezit odlišně. Zrušení by se v této souvislosti mělo vztahovat pouze na vztah mezi uživatelem platebních služeb a poskytovatelem platebních služeb, a nedotýkat se tedy neodvolatelnosti platebních transakcí a jejich zúčtování v platebních systémech.
(79)
Touto neodvolatelností by neměla být dotčena práva nebo povinnosti poskytovatele platebních služeb podle právních předpisů některých členských států, na základě rámcové smlouvy plátce nebo vnitrostátních právních nebo správních předpisů nebo pokynů vrátit plátci částku provedené platební transakce v případě sporu mezi plátcem a příjemcem. Tato náhrada by se měla považovat za nový platební příkaz. S výjimkou uvedených případů by právní spory vyplývající ze vztahu, na jehož základě byl platební příkaz podán, měly být řešeny výhradně mezi plátcem a příjemcem.
(80)
V zájmu plně integrovaného, přímého zpracování plateb a v zájmu právní jistoty, pokud jde o plnění veškerých souvisejících povinností mezi uživateli platebních služeb, je nezbytné, aby byla na účet příjemce připsána celá částka převedená plátcem. V souladu s tím by nemělo být možné, aby kterýkoli ze zprostředkovatelů, jenž se na uskutečnění platební transakce podílí, mohl provádět odpočty z převáděné částky. Je však zapotřebí umožnit dohodu mezi příjemcem platby a jeho poskytovatelem platebních služeb, která umožní poskytovateli odečítat vlastní poplatky. Aby si však příjemce mohl ověřit, že splatná částka byla řádně uhrazena, měly by poskytnuté následné informace o platební transakci uvádět nejen plnou výši převedených peněžních prostředků, ale také výši veškerých odečtených poplatků.
(81)
Platební prostředky pro platby malých částek by měly sloužit jako levná a snadno použitelná alternativa v případě levného zboží a služeb a neměly by být nadměrně zatíženy přílišnými požadavky. Příslušné požadavky na informace a jejich prováděcí pravidla by proto měly být omezeny na podstatné informace a měly by se rovněž zohlednit technické možnosti, které lze oprávněně očekávat u platebních prostředků určených pro platby velmi malých částek. I přes mírnější režim by uživatelé platebních služeb měli požívat přiměřené ochrany s ohledem na omezená rizika představovaná těmito platebními prostředky, zejména pokud jde o předplacené platební prostředky.
(82)
Pro zvýšení efektivity plateb v rámci celé Unie by lhůta pro provedení všech platebních příkazů z podnětu plátce v eurech nebo měně členského státu, jehož měnou není euro, včetně úhrad a poukázání peněz, měla být nejvýše jeden den. Pro všechny ostatní platby, jako například pro platby z podnětu nebo prostřednictvím příjemce, včetně inkasa a plateb kartou, by shodná jednodenní lhůta pro provedení měla platit v případě, že neexistuje výslovná dohoda mezi poskytovatelem platebních služeb a plátcem, jež by pro provedení stanovila delší lhůtu. Výše uvedené lhůty by mělo být možné prodloužit o jeden pracovní den, pokud je platební příkaz podán na papíře. To umožňuje poskytovat i nadále platební služby těm spotřebitelům, kteří jsou zvyklí pouze na papírové doklady. V případě použití inkasního schématu by poskytovatel by poskytovatel platebních služeb příjemce měl inkasní příkaz předat ve lhůtách dohodnutých mezi příjemcem a jeho poskytovatelem platebních služeb, aby bylo možné provést zúčtování v dohodnutý den splatnosti. Vzhledem ke skutečnosti, že vnitrostátní platební infrastruktury jsou často vysoce efektivní, a s cílem zabránit jakémukoliv zhoršení současné úrovně služeb, by členské státy měly mít možnost zachovat nebo zavést pravidla, jež případně stanoví lhůtu pro provedení platby kratší než jeden pracovní den.
(83)
Ustanovení o převodu částky v plné výši a o lhůtě pro provedení platby by měla představovat osvědčený postup v případě, že se jeden z poskytovatelů platebních služeb nenachází v Unii.
(84)
Pro posílení důvěry spotřebitelů v harmonizovaný platební trh je zcela zásadní, aby uživatelé platebních služeb byli obeznámeni se skutečnými náklady a poplatky spojenými s platebními službami, a mohli se tak řádně rozhodovat. Používání netransparentních metod tvorby cen by proto mělo být zakázáno, neboť se všeobecně uznává, že tyto metody uživatelům velmi znesnadňují zjištění skutečné ceny platební služby. Zejména je třeba zamezit valutování v neprospěch uživatele.
(85)
Hladký a účinný chod platebního systému závisí na tom, zda se uživatel může spolehnout, že poskytovatel platebních služeb provede platební transakci správně a v dohodnutém čase. Poskytovatel platebních služeb je obvykle schopen vyhodnotit rizika spojená s platební transakcí. Je to právě poskytovatel platebních služeb, kdo poskytuje platební systém, zařizuje zpětné vyžádání nesprávně umístěných nebo nesprávně přidělených peněžních prostředků a ve většině případů rozhoduje o zprostředkovatelích, kteří se provedení platební transakce účastní. Vzhledem ke všem těmto skutečnostem je namístě, s výjimkou neobvyklých a nepředvídatelných okolností, aby poskytovatel platebních služeb nesl odpovědnost za provedení platební transakce, kterou přijal od uživatele, kromě takových jednání a opomenutí na straně poskytovatele platebních služeb příjemce, kterého si vybral výhradně příjemce. Aby však plátce nezůstal zcela bez ochrany v případě nepravděpodobných situací, kdy není jasné, zda poskytovatel platebních služeb příjemce danou částku platby řádně obdržel či nikoliv, měl by příslušné důkazní břemeno nést poskytovatel platebních služeb plátce. Zpravidla lze očekávat, že zprostředkovatelská instituce, obvykle „neutrální“ subjekt jako například centrální banka nebo clearingová instituce, převádějící částku platby od odesílajícího poskytovatele platebních služeb k přijímajícímu poskytovateli platebních služeb, bude údaje o účtu ukládat a bude schopna je v případě potřeby poskytnout přijímajícímu poskytovateli platebních služeb. Jakmile je částka platby připsána na účet přijímajícího poskytovatele platebních služeb, příjemci vůči jeho poskytovateli platebních služeb okamžitě vzniká nárok na připsání částky na jeho účet.
(86)
Poskytovatel platebních služeb plátce, který je poskytovatelem platebních služeb, který vede účet, nebo případně poskytovatelem služeb iniciování platby, by měl nést odpovědnost za správné provedení platby, mimo jiné zejména odpovědnost za celou částku platební transakce a lhůtu pro její provedení, jakož i plnou odpovědnost za jakékoli selhání dalších stran v platebním řetězci až po účet příjemce. V důsledku této odpovědnosti by poskytovatel platebních služeb plátce měl v případě, že poskytovateli platebních služeb příjemce nebyla částka v plné výši připsána nebo byla připsána pozdě, opravit příslušnou platební transakci nebo vrátit bez zbytečného odkladu příslušnou částku transakce plátci, aniž jsou dotčeny jakékoli jiné nároky, které lze uplatnit v souladu s vnitrostátním právem. Vzhledem k odpovědnosti poskytovatele platebních služeb by plátce ani příjemce neměli nést žádné náklady související s nesprávnou platbou. Členské státy by měly zajistit, aby v případě neprovedení nebo nesprávného či opožděného provedení platebních transakcí byl den valuty opravných plateb prováděných poskytovateli platebních služeb vždy stejný jako den valuty v případě správně provedené platby.
(87)
Tato směrnice by se měla týkat pouze smluvních závazků a odpovědnosti mezi uživatelem platebních služeb a poskytovatelem platebních služeb. Řádné fungování úhrad a jiných platebních služeb však vyžaduje, aby poskytovatelé platebních služeb a jejich zprostředkovatelé, například zpracovatelé, měli uzavřeny smlouvy, v nichž jsou stanoveny jejich vzájemná práva a povinnosti. Otázky týkající se odpovědnosti představují podstatnou část těchto jednotných smluv. K zajištění toho, aby se poskytovatelé platebních služeb a zprostředkovatelé podílející se na platební transakci mohli na sebe navzájem spolehnout, je nezbytné mít právní jistotu, že poskytovatel platebních služeb, který nenese odpovědnost, získá náhradu za vzniklé ztráty nebo částky uhrazené podle ustanovení této směrnice o odpovědnosti. Další práva a podrobnosti týkající se náhrady škody a způsobu vyřizování nároků vůči poskytovateli platebních služeb nebo zprostředkovateli vyplývajících z nesprávného provedení platební transakce tak mohou být upraveny smluvně.
(88)
Je třeba umožnit poskytovateli platebních služeb, aby jednoznačně stanovil údaje potřebné pro správné provedení platebního příkazu. Na druhé straně však, aby se zabránilo roztříštěnosti a nebylo ohroženo zavádění integrovaných platebních systémů v Unii, by nemělo být členským státům dovoleno vyžadovat u platebních transakcí používání konkrétního identifikátoru. To by ovšem členským státům nemělo bránit v tom, aby od poskytovatele platebních služeb plátce vyžadovaly jednání s náležitou péčí a ověřování shody jedinečného identifikátoru, je-li to technicky možné bez nutnosti osobního zásahu, jakož i odmítnutí platebního příkazu v případě, že je zjištěna neshoda jedinečného identifikátoru, a informování plátce o této skutečnosti. Odpovědnost poskytovatele platebních služeb by měla být omezena na správné provedení platební transakce v souladu s platebním příkazem uživatele platební služby. Pokud by se peněžní prostředky, jež byly předmětem platební transakce, dostaly k nesprávnému příjemci z důvodu nesprávného jedinečného identifikátoru poskytnutého plátcem, neměli by za to nést odpovědnost poskytovatelé platebních služeb plátce ani příjemce, avšak měli by být povinni vynaložením přiměřeného úsilí spolupracovat na vrácení těchto peněžních prostředků, a to i sdělením příslušných informací.
(89)
Poskytování platebních služeb poskytovateli platebních služeb může zahrnovat zpracování osobních údajů. Pro účely této směrnice se na zpracování osobních údajů vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (22), vnitrostátní předpisy, kterými se provádí směrnice 95/46/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (23). Konkrétně dochází-li pro účely této směrnice ke zpracování osobních údajů, měl by být stanoven přesný účel, uveden příslušný právní základ a měly by být dodržovány příslušné požadavky na bezpečnost stanovené ve směrnici 95/46/ES a současně by měly být respektovány zásady nutnosti, proporcionality, účelového omezení a přiměřené doby uchovávání údajů. Součástí všech systémů zpracovávání osobních údajů, které jsou v rámci této směrnice vytvořeny a používány, by měla být rovněž ochrana údajů již od návrhu a standardní nastavení ochrany údajů.
(90)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznané Listinou základních práv Evropské unie, včetně práva na respektování soukromého a rodinného života, práva na ochranu osobních údajů, svobodu podnikání, práva na účinné prostředky nápravy a práva nebýt dvakrát trestně stíhán nebo trestán za stejný trestný čin. Tato směrnice musí být provedena v souladu s těmito právy a zásadami.
(91)
Poskytovatelé platebních služeb jsou odpovědní za bezpečnostní opatření. Tato opatření musí být úměrná příslušným bezpečnostním rizikům. Poskytovatelé platebních služeb by měli vytvořit rámec pro zmírnění rizik a zachování účinných postupů pro řízení incidentů. Měl by být zřízen mechanismus pravidelného podávání zpráv, který zajistí, že budou poskytovatelé platebních služeb příslušným orgánům pravidelně poskytovat aktuální hodnocení svých bezpečnostních rizik a informace o opatřeních přijatých v reakci na tato rizika. Aby se zajistilo, že škody vzniklé uživatelům, jiným poskytovatelům platebních služeb nebo platebním systémům, jako je vážné narušení platebního systému, budou minimální, je zásadní, aby poskytovatelé platebních služeb měli dále povinnost oznámit jakýkoliv závažný bezpečnostní incident bez zbytečného odkladu příslušným orgánům. Měla by být stanovena koordinační úloha orgánu EBA.
(92)
Povinnostmi oznamování bezpečnostních incidentů by neměly být dotčeny povinnosti oznamování jiných incidentů stanovené v jiných právních aktech Unie a veškeré požadavky podle této směrnice by měly být uvedeny do souladu s oznamovacími povinnostmi, které ukládá jiné právo Unie, a měly by být těmto oznamovacím povinnostem přiměřené.
(93)
Je nezbytné vytvořit jasný právní rámec, který stanoví podmínky, za nichž mohou poskytovatelé služeb iniciování platby a poskytovatelé služeb informování o účtu poskytovat své služby se souhlasem majitele účtu, aniž by byli poskytovatelem platebních služeb, který vede účet, žádáni o to, aby pro poskytování těchto druhů služeb používali konkrétní obchodní model, ať již na základě přímého nebo nepřímého přístupu. Poskytovatelé služeb iniciování platby a poskytovatelé služeb informování o účtu na jedné straně a poskytovatel platebních služeb, který vede účet, na straně druhé by měli dodržovat nezbytné požadavky na ochranu údajů a bezpečnostní požadavky stanovené nebo uvedené v této směrnici nebo obsažené v návrzích regulačních technických norem vypracovaných orgánem EBA. Tyto regulační technické normy by měly být slučitelné s jednotlivými technologickými řešeními, která jsou k dispozici. Za účelem zajištění bezpečné komunikace mezi příslušnými aktéry v souvislosti s těmito službami by měl EBA rovněž určit požadavky na společné a otevřené standardy komunikace, jež by měli zavést všichni poskytovatelé platebních služeb, kteří vedou účet a kteří umožňují poskytování platebních služeb online. Tyto společné a otevřené standardy by měly zajistit interoperabilitu různých technologických řešení komunikace. Tyto společné a otevřené standardy by dále měly zajistit, aby si byl poskytovatel platebních služeb, který vede účet, vědom toho, že je kontaktován poskytovatelem služeb iniciování platby nebo poskytovatelem služeb informování o účtu, a nikoliv samotným klientem. Tyto standardy by dále měly zajistit, aby poskytovatelé služeb iniciování platby a poskytovatelé služeb informování o účtu komunikovali s poskytovatelem platebních služeb, který vede účet, a se zúčastněnými klienty bezpečným způsobem. Při vypracovávání těchto požadavků by měl EBA věnovat zvláštní pozornost skutečnosti, že uvedené standardy, které mají být uplatňovány, mají umožňovat používání všech běžných druhů zařízení (například počítačů, tabletů a mobilních telefonů) k provádění různých platebních služeb.
(94)
Při vypracovávání regulačních technických norem týkajících se ověřování a komunikace by měl EBA systematicky posuzovat a zohledňovat rozměr ochrany soukromí, aby mohl určit rizika spojená s každým dostupným technickým řešením a opravné prostředky, jež by mohly být zavedeny k minimalizaci hrozeb v oblasti ochrany údajů.
(95)
Bezpečnost elektronických plateb je zásadní pro zajištění ochrany uživatelů a rozvoj stabilního prostředí pro elektronické obchodování. Všechny platební služby nabízené elektronicky by měly být prováděny bezpečným způsobem, s přijetím technologií, které jsou schopny zaručit bezpečné ověření uživatele a v maximální možné míře snížit riziko podvodu. Podle všeho není nutné zaručit tutéž úroveň ochrany pro platební transakce iniciované a provedené jinými metodami než s použitím elektronických platforem nebo zařízení, jako jsou například papírové platební transakce, objednávky přes Internet nebo po telefonu. Stabilní růst plateb přes Internet a pomocí mobilního telefonu je doprovázen všeobecným posílením bezpečnostních opatření. Platební služby nabízené prostřednictvím internetu nebo přes jiné kanály komunikace na dálku, jejichž fungování nezávisí na tom, kde se zařízení použité k iniciování platební transakce a použitý platební prostředek fyzicky nacházejí, by proto měly zahrnovat ověřování transakcí prostřednictvím dynamických kódů, aby si byl uživatel vždy vědom částky a příjemce transakce, kterou právě autorizuje.
(96)
Tato bezpečnostní opatření by měla být slučitelná s mírou rizika spojeného s danou platební službou. Proto by měly být v regulačních technických normách uvedeny výjimky z uplatňování bezpečnostních požadavků, aby byl možný rozvoj uživatelsky vstřícných a dostupných způsobů platby pro platby s nízkým rizikem, jako jsou například bezkontaktní platby velmi malých částek v místě prodeje, ať již s použitím mobilního telefonu či jinak. K omezení rizik souvisejících s phishingem a dalšími podvodnými činnostmi je nezbytné zajistit bezpečné používání osobních bezpečnostních údajů. V tomto ohledu by měl mít uživatel možnost spolehnout se na přijetí opatření, která chrání důvěrnost a integritu jeho osobních bezpečnostních údajů. Mezi tato opatření obvykle patří šifrovací systémy, které jsou založeny na osobních zařízeních plátce, včetně čteček karet nebo mobilních telefonů, nebo které plátci prostřednictvím jiného kanálu, jako například SMS nebo e-mailu, poskytuje poskytovatel platebních služeb, který vede účet. Uvedená opatření, obvykle včetně šifrovacích systémů, které mohou vést ke vzniku ověřovacích kódů, například jednorázových hesel, mohou bezpečnost platebních transakcí posílit. Používání těchto ověřovacích kódů ze strany uživatelů platebních služeb by mělo být považováno za slučitelné s jejich povinnostmi v souvislosti s platebními prostředky a osobními bezpečnostními údaji i v případě zapojení poskytovatelů služeb iniciování platby nebo poskytovatelů služeb informování o účtu.
(97)
Členské státy by měly stanovit, zda příslušné orgány určené pro udělování povolení platebním institucím mohou být rovněž příslušnými orgány, pokud jde o postupy pro alternativní řešení sporů.
(98)
Aniž je dotčeno právo klientů podat žalobu k soudu, měly by členské státy zajistit snadno přístupné, přiměřené, nezávislé, nestranné, transparentní a účinné postupy pro alternativní řešení sporů mezi poskytovateli platebních služeb a uživateli platebních služeb, jež vyplývají z práv a povinností stanovených v této směrnici. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 (24) stanoví, že ochranu spotřebitele, kterou mu poskytují kogentní ustanovení právních předpisů země, v níž má spotřebitel obvyklé bydliště, nemá narušovat žádné smluvní podmínky týkající se práva rozhodného pro smlouvu. V zájmu účinného a efektivního způsobu řešení sporů by členské státy měly zajistit, aby poskytovatelé platebních služeb zavedli účinný postup pro podávání a řešení stížností, který by jejich uživatelé platebních služeb mohli použít před tím, než bude spor postoupen k soudnímu řízení či k alternativnímu řešení sporu. V rámci postupu pro podávání stížností by měly být stanoveny krátké a jasně vymezené lhůty pro zaslání odpovědi poskytovatele platebních služeb na stížnost spotřebitele. Členské státy by měly zajistit, aby subjekty zabývající se alternativním řešením sporů měly dostatečnou kapacitu, která jim umožní zapojit se náležitým a efektivním způsobem do přeshraniční spolupráce, pokud jde o spory týkající se práv a povinností podle této směrnice.
(99)
Je nezbytné zajistit účinné uplatňování ustanovení vnitrostátních právních předpisů přijatých podle této směrnice. Měly by být proto stanoveny vhodné postupy, podle kterých bude možné řešit stížnosti na poskytovatele platebních služeb, kteří nedodržují tato ustanovení, a jež zajistí, že v případě potřeby budou uloženy účinné, přiměřené a odrazující sankce. V zájmu zajištění účinného souladu s touto směrnicí by členské státy měly určit příslušné orgány, které splňují podmínky podle nařízení (EU) č. 1093/2010 a které jsou nezávislé na poskytovatelích platebních služeb. Z důvodů transparentnosti by členské státy měly Komisi oznámit, které orgány byly určeny, a podat jasný popis jejich povinností podle této směrnice.
(100)
Aniž je dotčeno právo podat žalobu k soudu za účelem zajištění dodržování této směrnice, měly by členské státy zabezpečit, že příslušným orgánům budou rovněž svěřeny nezbytné pravomoci, včetně pravomoci ukládat sankce, pokud poskytovatel platebních služeb nedodržuje práva a povinnosti stanovené v této směrnici, zejména pokud hrozí riziko opakování porušení nebo jiné obavy týkající se kolektivních zájmů spotřebitelů.
(101)
Je důležité, aby byli spotřebitelé jasně a srozumitelně informováni o svých právech a povinnostech vyplývajících z této směrnice. Komise by proto měla vytvořit informační leták o těchto právech a povinnostech.
(102)
Touto směrnicí nejsou dotčena ustanovení vnitrostátních právních předpisů, pokud jde o odpovědnost za škodu způsobenou nepřesností při vyjádření nebo šíření prohlášení.
(103)
Touto směrnicí by neměla být dotčena ustanovení týkající se uplatňování DPH na platební služby podle směrnice Rady 2006/112/ES (25).
(104)
Uvádí-li tato směrnice částky v eurech, je třeba těmito částkami rozumět ekvivalent v národní měně členského státu, jehož měnou není euro.
(105)
V zájmu právní jistoty je vhodné přijmout přechodná ustanovení, podle nichž by bylo osobám, které zahájily svou činnost jako platební instituce v souladu s vnitrostátními právními předpisy provádějícími směrnici 2007/64/ES a platnými před vstupem této směrnice v platnost, umožněno pokračovat v jejich činnosti v daném členském státu po určité období.
(106)
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o změnu odkazu na doporučení 2003/361/ES, pokud se změní, a pokud jde o úpravu, s ohledem na inflaci, průměrné částky platebních transakcí prováděných poskytovatelem platebních služeb, kterou členské státy, jež upouštějí od uplatňování (části) požadavků na povolení u menších platebních institucí, používají jako prahovou hodnotu. Je obzvláště důležité, aby Komise během přípravných prací vedla náležité konzultace, včetně konzultací na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(107)
Při zajišťování jednotného uplatňování této směrnice by se Komise měla moci spolehnout na odborné znalosti a podporu orgánu EBA, jehož úkolem by mělo být vypracovávat obecné pokyny a připravovat návrhy regulačních technických norem pro bezpečnostní aspekty platebních služeb, zejména pokud jde o silné ověření klienta, a na spolupráci mezi členskými státy v oblasti poskytování služeb a usazování platebních institucí, jimž bylo uděleno povolení, v jiných členských státech. Komisi by měla být svěřena pravomoc přijímat tyto návrhy regulačních technických norem. Tyto konkrétní úkoly jsou plně v souladu s úlohou a povinnostmi orgánu EBA stanovenými v nařízení (EU) č. 1093/2010.
(108)
Při vypracovávání obecných pokynů, návrhů regulačních technických norem a návrhů prováděcích technických norem podle této směrnice a v souladu s nařízením (EU) č. 1093/2010 by měl EBA zajistit, že povede konzultace se všemi zúčastněnými stranami, a to i na trhu platebních služeb, a zohlední všechny relevantní zájmy. Je-li to nezbytné k náležitému vyslechnutí všech názorů, měl by EBA vyvinout zvláštní úsilí, aby získal názory příslušných nebankovních aktérů.
(109)
Jelikož cíle této směrnice, totiž hlubší integrace vnitřního trhu platebních služeb, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, jelikož je k tomu zapotřebí harmonizace celé řady různých pravidel, která v současnosti existují v rámci právních systémů jednotlivých členských států, ale spíše jej z důvodu rozsahu a účinků této směrnice může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(110)
V souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech (26) se členské státy zavázaly v odůvodněných případech přikládat k oznámení svých prováděcích opatření jeden či více dokumentů vysvětlujících vztah mezi prvky směrnice a odpovídajícími částmi vnitrostátních prováděcích nástrojů. V případě této směrnice považuje zákonodárce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(111)
Evropský ochránce údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 45/2001 a dne 5. prosince 2013 vydal stanovisko (27).
(112)
Směrnice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(113)
Vzhledem k počtu změn, které je třeba ve směrnici 2007/64/ES provést, je vhodné ji zrušit a nahradit,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
1. Tato směrnice stanoví pravidla, podle nichž členské státy rozlišují tyto kategorie poskytovatelů platebních služeb:
a)
úvěrové instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (28), včetně jejich poboček ve smyslu bodu 17 uvedeného článku, pokud se tyto pobočky nacházejí v Unii, bez ohledu na to, zda se jedná o pobočky úvěrových institucí se sídlem v Unii, nebo o pobočky úvěrových institucí se sídlem mimo Unii podle článku 47 směrnice 2013/36/EU a vnitrostátních právních předpisů;
b)
instituce elektronických peněz ve smyslu čl. 2 bodu 1 směrnice 2009/110/ES, včetně jejich poboček podle článku 8 uvedené směrnice a vnitrostátních právních předpisů, pokud se takové pobočky se nacházejí v Unii a jejich sídlo se nachází mimo Unii, a v případě, že platební služby poskytované těmito pobočkami jsou spojeny s vydáváním elektronických peněz;
c)
poštovní žirové instituce, jež jsou v souladu s vnitrostátními právními předpisy oprávněny poskytovat platební služby;
d)
platební instituce;
e)
ECB a národní centrální banky, pokud nejednají jako měnový orgán nebo jako jiné veřejné orgány;
f)
členské státy a jejich regionální a místní orgány, pokud nejednají jako veřejné orgány.
2. Tato směrnice rovněž stanoví pravidla týkající se:
a)
transparentnosti podmínek a požadavků na informace o platebních službách;
b)
příslušných práv a povinností uživatelů platebních služeb a poskytovatelů platebních služeb v souvislosti s poskytováním platebních služeb jakožto pravidelnou činností při výkonu povolání nebo podnikatelské činnosti.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na platební služby poskytované v Unii.
2. Hlavy III a IV se vztahují na platební transakce v měně některého z členských států, kdy se jak poskytovatel platebních služeb plátce, tak i poskytovatel platebních služeb příjemce, nebo jediný poskytovatel platebních služeb v dané platební transakci nacházejí v Unii.
3. Hlava III, s výjimkou čl. 45 odst. 1 písm. b), čl. 52 bodu 2 písm. e) a čl. 56 písm. a), a hlava IV, s výjimkou článků 81 až 86, se vztahují na platební transakce v měně, která není měnou některého členského státu, kdy se jak poskytovatel platebních služeb plátce, tak i poskytovatel platebních služeb příjemce, nebo jediný poskytovatel platebních služeb v dané platební transakci nacházejí v Unii, ve vztahu k těm částem dané platební transakce, které jsou prováděny v Unii.
4. Hlava III, s výjimkou čl. 45 odst. 1 písm. b), čl. 52 bodu 2 písm. e), čl. 52 bodu 5 písm. g) a čl. 56 písm. a), a hlava IV IV, s výjimkou čl. 62 odst. 2 a 4, článků 76, 77 a 81, čl. 83 odst. 1 a článků 89 a 92, se vztahují na platební transakce ve všech měnách, kdy se na území Unie nachází pouze jeden z poskytovatelů platebních služeb, ve vztahu k těm částem dané platební transakce, které jsou prováděny v Unii.
5. Členské státy mohou upustit od uplatňování všech ustanovení nebo části ustanovení této směrnice na instituce uvedené v čl. 2 odst. 5 bodech 4 až 23 směrnice 2013/36/EU.
Článek 3
Vynětí z oblasti působnosti
Tato směrnice se nevztahuje na:
a)
platební transakce uskutečněné výhradně v hotovosti přímo od plátce k příjemci, bez jakéhokoli zásahu zprostředkovatele;
b)
platební transakce od plátce k příjemci uskutečněné prostřednictvím obchodního zástupce oprávněného na základě dohody ke sjednávání nebo uzavírání obchodů spočívajících v prodeji nebo nákupu zboží nebo služeb jménem buď pouze plátce, či pouze příjemce;
c)
profesionální fyzickou přepravu bankovek a mincí, včetně jejich shromažďování, zpracování a doručování;
d)
platební transakce spočívající v neprofesionálním shromažďování a doručování hotovosti v rámci neziskové nebo charitativní činnosti;
e)
služby, kdy příjemce poskytuje hotovost plátci jako součást platební transakce na výslovnou žádost uživatele platebních služeb těsně před provedením platební transakce prostřednictvím platby za koupi zboží nebo služeb;
f)
směnu hotovosti za hotovost v jiné měně, při níž prostředky nejsou uloženy na platebním účtu;
g)
platební transakce založené na některém z následujících dokladů vystavených na poskytovatele platebních služeb s cílem dát peněžní prostředky k dispozici příjemci:
i)
papírové šeky podle úmluvy ze dne 19. března 1931 podepsané v Ženevě, která stanoví jednotný zákon šekový,
ii)
papírové šeky podobné šekům uvedeným v bodu i) upravené právními předpisy členských států, jež nejsou stranami úmluvy ze dne 19. března 1931 podepsané v Ženevě, která stanoví jednotný zákon šekový,
iii)
papírové směnky v souladu s úmluvou ze dne 7. června 1930 podepsanou v Ženevě, která stanoví jednotný zákon směnečný,
iv)
papírové směnky podobné směnkám uvedeným v bodu iii) upravené právními předpisy členských států, jež nejsou stranami úmluvy ze dne 7. června 1930 podepsané v Ženevě, která stanoví jednotný zákon směnečný,
v)
papírové poukázky,
vi)
papírové cestovní šeky,
vii)
papírové poštovní peněžní poukázky podle definice Světové poštovní unie;
h)
platební transakce prováděné v rámci platebního systému nebo systému pro vypořádání obchodů s cennými papíry mezi zúčtovateli, centrálními protistranami, clearingovými institucemi nebo centrálními bankami a jinými účastníky systému a poskytovateli platebních služeb, aniž je dotčen článek 35;
i)
platební transakce související se správou cenných papírů, včetně dividend, výnosů nebo jiných příjmů, nebo s odkoupením nebo prodejem, prováděné osobami uvedenými v písmenu h) nebo investičními podniky, úvěrovými institucemi, subjekty kolektivního investování nebo společnostmi pro správu aktiv poskytujícími investiční služby a jakýmikoli jinými subjekty, které mají povolení provádět úschovu a správu finančních nástrojů;
j)
služby poskytované poskytovateli technických služeb, kteří podporují poskytování platebních služeb, aniž by v kterémkoli okamžiku převáděné peněžní prostředky přecházely do jejich držby, včetně zpracování a uchovávání údajů, svěřenských služeb a služeb na ochranu soukromí, ověřování údajů a totožnosti, poskytování informačních technologií a komunikačních sítí a poskytování a údržby terminálů a zařízení využívaných v oblasti platebních služeb, s výjimkou služeb iniciování platby a služeb informování o účtu;
k)
služby založené na specifických platebních prostředcích, které lze použít pouze omezeným způsobem a které splňují některou z těchto podmínek:
i)
prostředky umožňující držiteli pořizovat zboží nebo služby pouze v prostorách jejich vydavatele nebo v rámci omezené sítě poskytovatelů služeb na základě přímé obchodní smlouvy s profesionálním vydavatelem,
ii)
prostředky, které lze používat pouze k pořízení určitého velmi omezeného sortimentu zboží a služeb,
iii)
prostředky poskytnuté na žádost podniku nebo subjektu veřejného sektoru, jež jsou platné pouze v jednom členském státě a jsou regulované vnitrostátním nebo regionálním veřejným orgánem pro zvláštní sociální nebo daňové účely za účelem pořízení konkrétního zboží nebo služeb od dodavatelů, kteří mají obchodní smlouvu s vydavatelem;
l)
platební transakce ze strany poskytovatele sítí nebo služeb elektronických komunikací poskytované vedle služeb elektronických komunikací pro účastníky sítě nebo služby:
i)
za účelem nákupu digitálního obsahu a hlasových služeb, a to bez ohledu na zařízení, které se k nákupu nebo spotřebě digitálního obsahu použije, vyúčtované na souvisejícím účtu; nebo
ii)
prováděné z elektronického zařízení nebo jeho prostřednictvím a vyúčtované na souvisejícím účtu v rámci charitativní činnosti nebo za účelem nákupu lístků či vstupenek;
za předpokladu, že hodnota každé jednotlivé platební transakce uvedené v bodech i) a ii) nepřesahuje 50 EUR a:
-
souhrnná hodnota platebních transakcí u každého jednotlivého účastníka nepřesahuje 300 EUR měsíčně; nebo
-
v případě, že si účastník předplatí u poskytovatele sítí nebo služeb elektronických komunikací účet, souhrnná hodnota platebních transakcí nepřesahuje 300 EUR měsíčně;
m)
platební transakce prováděné mezi poskytovateli platebních služeb, jakož i mezi jejich zástupci nebo pobočkami, na jejich vlastní účet;
n)
platební transakce a související služby mezi mateřským podnikem a jeho dceřiným podnikem, nebo mezi dceřinými podniky téhož mateřského podniku, bez jakéhokoli zásahu prostřednictvím poskytovatele platebních služeb, který není podnikem patřícím do téže skupiny;
o)
služby pro výběr hotovosti pomocí bankomatů ze strany poskytovatelů jednajících jménem jednoho nebo více vydavatelů karet, kteří nejsou jednou ze stran rámcové smlouvy s klientem vybírajícím peníze z platebního účtu, za podmínky, že tito poskytovatelé neprovádějí jiné platební služby uvedené v příloze I. Avšak informace o veškerých poplatcích za výběr stanovené v článcích 45, 48, 49 a 59 musí být klientovi poskytnuty před provedením výběru i na stvrzence na závěr transakce po uskutečnění výběru hotovosti.
Článek 4
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„domovským členským státem“:
a)
členský stát, na jehož území se nachází sídlo poskytovatele platebních služeb, nebo
b)
členský stát, na jehož území se nachází ústředí poskytovatele platebních služeb, pokud poskytovatel platebních služeb nemá podle vnitrostátního práva sídlo;
2)
„hostitelským členským státem“ členský stát jiný než domovský členský stát, v němž má poskytovatel platebních služeb zástupce nebo pobočku nebo v němž poskytuje platební služby;
3)
„platební službou“ jedna nebo více podnikatelských činností uvedených v příloze I;
4)
„platební institucí“ právnická osoba, jíž bylo v souladu s článkem 11 uděleno povolení poskytovat a provádět platební služby v celé Unii;
5)
„platební transakcí“ úkon uložení, převodu nebo výběru peněžních prostředků, ať už z podnětu plátce nebo jeho jménem, nebo z podnětu příjemce, bez ohledu na jakékoli související povinnosti mezi plátcem a příjemcem;
6)
„platební transakcí na dálku“ platební transakce iniciovaná po internetu nebo prostřednictvím zařízení, které lze použít k dálkové komunikaci;
7)
„platebním systémem“ systém sloužící k převodu peněžních prostředků, s formálními a standardizovanými postupy a společnými pravidly pro zpracování, zúčtování nebo vypořádání platebních transakcí;
8)
„plátcem“ fyzická nebo právnická osoba, která je majitelem platebního účtu a umožní platební příkaz z tohoto platebního účtu, nebo v případě neexistence platebního účtu plátce fyzická nebo právnická osoba, která zadá platební příkaz;
9)
„příjemcem“ fyzická nebo právnická osoba, která je zamýšleným příjemcem peněžních prostředků, jež jsou předmětem platební transakce;
10)
„uživatelem platebních služeb“ fyzická nebo právnická osoba, která využívá platební službu jakožto plátce, příjemce nebo obojí;
11)
„poskytovatelem platebních služeb“ subjekt uvedený v čl. 1 odst. 1 nebo fyzická či právnická osoba požívající výjimky podle článků 32 nebo 33;
12)
„platebním účtem“ účet vedený na jméno jednoho nebo více uživatelů platebních služeb, který je využíván k provádění platebních transakcí;
13)
„platebním příkazem“ jakýkoli pokyn vydaný plátcem nebo příjemcem jejich poskytovateli platebních služeb, jímž žádá o provedení platební transakce;
14)
„platebním prostředkem“ jakékoli personalizované zařízení nebo soubor postupů sjednaný mezi uživatelem platebních služeb a poskytovatelem platebních služeb, které jsou používány k iniciování platebního příkazu;
15)
„službou iniciování platby“ služba k iniciování platebního příkazu na žádost uživatele platebních služeb ve vztahu k platebnímu účtu vedenému u jiného poskytovatele platebních služeb;
16)
„službou informování o účtu“ služba on-line, jejímž cílem je poskytnout konsolidované informace o jednom nebo více platebních účtech uživatele platebních služeb vedených buď u jiného poskytovatele platebních služeb, nebo u více než jednoho poskytovatele platebních služeb;
17)
„poskytovatelem platebních služeb, který vede účet,“ poskytovatel platebních služeb, který pro plátce poskytuje a vede platební účty;
18)
„poskytovatelem služeb iniciování platby“ poskytovatel platebních služeb vykonávající podnikatelskou činnost uvedenou v bodě 7 přílohy I;
19)
„poskytovatelem služeb informování o účtu“ poskytovatel platebních služeb vykonávající podnikatelskou činnost uvedenou v bodě 8 přílohy I;
20)
„spotřebitelem“ fyzická osoba, která na základě smluv o platebních službách, na něž se vztahuje tato směrnice, jedná za účelem, který nespadá do její obchodní, podnikatelské nebo profesní činnosti;
21)
„rámcovou smlouvou“ smlouva o platebních službách, kterou se řídí budoucí provádění jednotlivých a navazujících platebních transakcí a která může obsahovat povinnosti a podmínky pro zřízení platebního účtu;
22)
„poukazováním peněz“ platební služba, při které dochází k přijetí peněžních prostředků od plátce, bez vytvoření jakéhokoliv platebního účtu na jméno plátce nebo příjemce, výhradně za účelem převodu příslušné částky příjemci nebo jinému poskytovateli platebních služeb jednajícímu jménem příjemce nebo při níž dochází k přijetí těchto peněžních prostředků jménem příjemce a jejich zpřístupnění příjemci;
23)
„inkasem“ platební služba pro odepsání částky transakce z účtu plátce, při níž podnět k platební transakci dává příjemce na základě souhlasu, který plátce udělil příjemci, poskytovateli platebních služeb příjemce nebo svému vlastnímu poskytovateli platebních služeb;
24)
„úhradou“ platební služba za účelem připsání částky na platební účet příjemce prostřednictvím platební transakce nebo řady platebních transakcí z platebního účtu plátce provedených na základě pokynů plátce poskytovatelem platebních služeb, u něhož má plátce veden platební účet;
25)
„peněžními prostředky“ bankovky a mince, bezhotovostní peníze a elektronické peníze ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice 2009/110/ES;
26)
„dnem valuty“ referenční čas, který poskytovatel platebních služeb používá při výpočtu úroků z peněžních prostředků odepsaných z platebního účtu nebo připsaných na platební účet;
27)
„referenčním směnným kurzem“ směnný kurz, jenž se použije jako základ pro výpočet jakékoli směny měny a jenž je zpřístupněn poskytovatelem platebních služeb nebo pochází z veřejně přístupného zdroje;
28)
„referenční úrokovou sazbou“ úroková sazba, jež se použije jako základ pro výpočet jakéhokoli úroku, který má být uplatněn, a jež pochází z veřejně přístupného zdroje, který mohou strany smlouvy o platební službě ověřit;
29)
„ověřením“ postup, který poskytovateli platebních služeb umožňuje ověřit totožnost uživatele platebních služeb nebo platnost použití konkrétního platebního prostředku, včetně využití osobních bezpečnostních údajů uživatele;
30)
„silným ověřením klienta“ ověření založené na použití dvou nebo více navzájem nezávislých prvků z kategorie znalost (to, co ví pouze uživatel), držení (to, co drží pouze uživatel) a inherence (to, čím uživatel je), kdy nesplněním jednoho z nich není ovlivněna spolehlivost ostatních; postup je navržen tak, aby byla chráněna důvěrnost ověřovacích údajů;
31)
„osobními bezpečnostními údaji“ osobní prvky, které poskytovatel platebních služeb poskytl uživateli platebních služeb pro účely ověření;
32)
„citlivými údaji o platbách“ údaje, včetně osobních bezpečnostních údajů, které by mohly být použity k podvodu. Pro činnosti poskytovatelů služeb iniciování platby a poskytovatelů služeb informování o účtu nepředstavují jméno majitele účtu a číslo účtu citlivé údaje o platbách;
33)
„jedinečným identifikátorem“ kombinace písmen, číslic nebo symbolů, kterou uživateli platebních služeb určí poskytovatel platebních služeb a kterou uživatel platebních služeb musí uvést za účelem jednoznačné identifikace jiného uživatele platebních služeb anebo jeho platebního účtu pro platební transakci;
34)
„prostředky dálkové komunikace“ způsob, který může vést k uzavření smlouvy o platebních službách mezi poskytovatelem platebních služeb a uživatelem platebních služeb, aniž by byli současně fyzicky přítomni;
35)
„trvalým nosičem“ nástroj, který uživateli platebních služeb umožňuje ukládat informace určené jemu osobně, a to způsobem vhodným pro jejich budoucí využití po dobu přiměřenou jejich účelu, a který umožňuje kopírování uložených informací beze změny;
36)
„mikropodnikem“ podnik, který v okamžiku uzavření smlouvy o platebních službách odpovídá definici podle článku 1 a čl. 2 odst. 1 a 3 přílohy doporučení 2003/361/ES;
37)
„pracovním dnem“ den, kdy má příslušný poskytovatel platebních služeb plátce nebo poskytovatel platebních služeb příjemce zapojený do provedení platební transakce otevřeno pro obchody potřebné pro provedení platební transakce;
38)
„zástupcem“ fyzická nebo právnická osoba, která jménem platební instituce poskytuje platební služby;
39)
„pobočkou“ provozovna jiná než ústředí, která je součástí platební instituce, nemá právní subjektivitu a přímo provádí některé nebo všechny operace tvořící podstatu činností platební instituce; má-li platební instituce ústředí v jednom členském státě a více provozoven v jiném členském státě, považují se všechny tyto provozovny za jedinou pobočku;
40)
„skupinou“ skupina podniků, které jsou vzájemně propojeny vztahem uvedeným v čl. 22 odst. 1, 2 nebo 7 směrnice 2013/34/EU, nebo podniků ve smyslu článků 4, 5, 6 a 7 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014 (29), které jsou vzájemně propojeny vztahem uvedeným v čl. 10 odst. 1, čl. 113 odst. 6 nebo 7 nařízení (EU) č. 575/2013;
41)
„sítí elektronických komunikací“ síť ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (30);
42)
„službou elektronických komunikací“ služba ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice 2002/21/ES;
43)
„digitálním obsahem“ zboží nebo služby, které jsou vytvořeny a dodány v digitální podobě, jejichž použití nebo spotřeba jsou omezeny na technické zařízení a jejichž součástí žádným způsobem není použití nebo spotřeba fyzického zboží či služeb;
44)
„akceptací platebních transakcí“ platební služba poskytovaná poskytovatelem platebních služeb, který s příjemcem uzavřel smlouvu ohledně přijetí a zpracování platebních transakcí, jež vede k převodu peněžních prostředků příjemci;
45)
„vydáváním platebních prostředků“ platební služba, při níž se poskytovatel platebních služeb smluvně zavazuje poskytovat plátci platební prostředek za účelem iniciování a zpracování jeho platebních transakcí;
46)
„kapitálem“ kapitál vymezený v čl. 4 odst. 1 bodě 118 nařízení (EU) č. 575/2013, přičemž nejméně 75 % kapitálu tier 1 má podobu kmenového kapitálu tier 1 podle článku 50 uvedeného nařízení a kapitál tier 2 je roven nejvýše jedné třetině kapitálu tier 1;
47)
„platební značkou“ jakýkoli fyzický nebo digitální název, pojem, označení, symbol nebo jejich kombinace, jejichž pomocí lze označit, v rámci jakého schématu platebních karet jsou karetní platební transakce uskutečňovány;
48)
„umisťováním několika značek“ („co-badging“) umístění dvou či více platebních značek nebo platebních aplikací téže platební značky na tentýž platební prostředek.
HLAVA II
POSKYTOVATELÉ PLATEBNÍCH SLUŽEB
KAPITOLA 1
Platební instituce
Oddíl 1
Obecná pravidla
Článek 5
Žádosti o povolení
1. Pro získání povolení působit jako platební instituce je třeba předložit příslušným orgánům domovského členského státu žádost společně s těmito podklady:
a)
plán činností uvádějící zejména druh plánovaných platebních služeb;
b)
obchodní plán včetně kalkulace předpokládaného rozpočtu na první tři účetní období, který prokazuje, že žadatel je schopen používat vhodné a přiměřené systémy, zdroje a postupy nutné pro řádnou činnost;
c)
doklad o tom, že platební instituce má počáteční kapitál stanovený v článku 7;
d)
u platebních institucí uvedených v čl. 10 odst. 1 popis opatření přijatých za účelem ochrany peněžních prostředků uživatelů platebních služeb v souladu s článkem 10;
e)
popis mechanismů pro správu a řízení a vnitřních kontrolních mechanismů žadatele, včetně správních postupů, postupů řízení rizik a účetních postupů, který ukazuje, že tyto mechanismy pro správu a řízení, kontrolní mechanismy a postupy jsou přiměřené, vhodné, řádné a adekvátní;
f)
popis postupu pro sledování a řešení bezpečnostních incidentů a stížností klientů souvisejících s bezpečností a přijímání opatření v návaznosti na takové incidenty a stížnosti, včetně mechanismu pro oznamování incidentů zohledňujícího oznamovací povinnost platebních institucí podle článku 96;
g)
popis postupu pro podávání, sledování a zaznamenávání citlivých údajů o platbách a omezování přístupu k nim;
h)
popis opatření k zajištění kontinuity činnosti včetně jasné identifikace nejdůležitějších operací, efektivních pohotovostních plánů a postupu pro pravidelné přezkušování a přehodnocování přiměřenosti a účinnosti těchto plánů;
i)
popis zásad a definic používaných pro sběr statistických dat ohledně výkonnosti, transakcí a podvodů;
j)
bezpečnostní předpis, včetně podrobného posouzení rizik ve vztahu k poskytovaným platebním službám a popisu bezpečnostních kontrol a opatření určených k minimalizaci rizik zavedených v zájmu odpovídající ochrany uživatelů platebních služeb před zjištěnými riziky včetně podvodného a nezákonného použití citlivých a osobních údajů;
k)
v případě platebních institucí, na které se vztahují povinnosti související s praním peněz a financováním terorismu podle směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849/ES (31) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/847 (32), popis vnitřních kontrolních mechanismů, které žadatel zavedl ke splnění těchto povinností;
l)
popis organizačního uspořádání žadatele včetně případného popisu zamýšleného využívání zástupců a poboček a kontrol na dálku a kontrol na místě, které se žadatel zavazuje u těchto zástupců a poboček provádět alespoň jednou ročně, a dále popis opatření pro zajišťování činnosti externími subjekty (dále jen „outsourcing“), a dále popis účasti žadatele ve vnitrostátních nebo mezinárodních platebních systémech;
m)
totožnost osob, které drží, přímo nebo nepřímo, kvalifikovanou účast v subjektu žadatele podle čl. 4 odst. 1 bodu 36 nařízení (EU) č. 575/2013, velikost jejich účastí a důkaz o tom, že jsou osobami vhodnými z hlediska potřeby zajistit řádné a obezřetné řízení platební instituce;
n)
totožnost vedoucích pracovníků a osob odpovědných za řízení platební instituce a případně osob odpovědných za řízení činností v oblasti platebních služeb platební instituce, jakož i důkazy, že tyto osoby se těší dobré pověsti a mají vhodné znalosti a zkušenosti pro provádění platebních služeb, jak je stanoví domovský členský stát platební instituce;
o)
případně totožnost statutárních auditorů a auditorských společností vymezených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES (33);
p)
právní status žadatele a stanovy;
q)
adresa ústředí žadatele.
Pro účely prvního pododstavce písm. d), e), f) a l) poskytne žadatel popis svých pravidel auditu a organizačních opatření, která zavedl s cílem učinit veškeré přiměřené kroky na ochranu zájmů uživatelů a pro zajištění nepřetržitého a spolehlivého provádění platebních služeb.
V popisu bezpečnostních kontrol a opatření za účelem zmírnění rizik uvedeném v prvním pododstavci písm. j) musí být uvedeno, jakým způsobem tyto kontroly a opatření zajišťují vysokou úroveň technického zabezpečení a ochrany údajů, včetně toho, jaký software a systémy informačních technologií žadatel nebo externí subjekty, které žadatel využívá pro své operace nebo jejich část, používají. Tato opatření zahrnují rovněž bezpečnostní opatření uvedená v čl. 95 odst. 1. Tato opatření musí zohledňovat obecné pokyny k bezpečnostním opatřením orgánu EBA podle čl. 95 odst. 3, jakmile budou vydány.
2. Členské státy vyžadují, aby podniky, které požádají o povolení pro účely poskytování platebních služeb podle bodu 7 přílohy I, měly coby jednu z podmínek jejich povolení sjednáno pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání na územích, kde nabízejí služby, nebo jinou srovnatelnou záruku odpovědnosti, aby mohly splnit své závazky uvedené v článcích 73, 89, 90 a 92.
3. Členské státy vyžadují, aby podniky, které požádají o registraci pro účely poskytování platebních služeb podle bodu 8 přílohy I, měly coby jednu z podmínek jejich registrace sjednáno pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání na územích, kde nabízejí služby, nebo jinou srovnatelnou záruku týkající se odpovědnosti vůči poskytovateli platebních služeb, který vede účet, nebo uživateli platebních služeb za neoprávněný nebo podvodný přístup k informacím o platebním účtu či za jejich neoprávněné nebo podvodné použití.
4. Do 13. ledna 2017 vypracuje orgán EBA po konzultaci se všemi zúčastněnými stranami, a to i se stranami na trhu platebních služeb, a s přihlédnutím ke všem relevantním zájmům obecné pokyny určené příslušným orgánům v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 týkající se kritérií, podle nichž se stanoví minimální peněžní částka pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo jiné srovnatelné záruky podle odstavců 2 a 3.
Při vypracovávání obecných pokynů uvedených v prvním pododstavci EBA vezme v úvahu:
a)
rizikový profil podniku;
b)
zda podnik poskytuje i jiné platební služby uvedené v příloze I nebo se zabývá jinými obchodními činnostmi;
c)
objem činnosti:
i)
u podniků, které požádají o povolení poskytovat platební služby podle bodu 7 přílohy I, hodnotu iniciovaných transakcí,
ii)
u podniků, které požádají o registraci k poskytování platebních služeb podle bodu 8 přílohy I, počet klientů využívajících služeb informování o účtu;
d)
konkrétní parametry srovnatelných záruk a kritéria pro jejich uplatnění.
EBA provádí pravidelný přezkum těchto obecných pokynů.
5. Do 13. července 2017 vypracuje EBA po konzultaci se všemi zúčastněnými stranami, a to i se stranami na trhu platebních služeb, a s přihlédnutím ke všem relevantním zájmům obecné pokyny v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 týkající se informací, které mají být příslušným orgánům poskytnuty v žádosti o povolení platební instituce, včetně požadavků stanovených v odst. 1 prvním pododstavci písm. a), b), c), e), g), h), i) a j) tohoto článku.
Orgán EBA tyto obecné pokyny pravidelně a alespoň jednou za tři roky přezkoumává.
6. S ohledem na případné zkušenosti získané při uplatňování těchto obecných pokynů uvedených v odstavci 5 může EBA vypracovat návrhy regulačních technických norem ke stanovení informací, které mají být příslušným orgánům poskytnuty v žádosti o povolení platební instituce, včetně požadavků stanovených v odst. 1 písm. a), b), c), e) a písm. g) až j).
Komisi je svěřena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. Informace uvedené v odstavci 4 se příslušným orgánům oznamují v souladu s odstavcem 1.
Článek 6
Kontrola majetkových účastí
1. Každá fyzická nebo právnická osoba, která se rozhodla přímo nebo nepřímo nabýt nebo dále zvýšit kvalifikovanou účast ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 36 nařízení (EU) č. 575/2013 v platební instituci, čímž by její podíl na kapitálu nebo na hlasovacích právech dosáhl nebo překročil hranici 20 %, 30 % nebo 50 %, anebo by se tím platební instituce stala jejím dceřiným podnikem, informuje příslušné orgány platební instituce předem písemně o svém záměru. Totéž platí pro každou fyzickou nebo právnickou osobu, která se rozhodla přímo nebo nepřímo zcizit kvalifikovanou účast nebo snížit svoji kvalifikovanou účast, čímž by její podíl na kapitálu nebo na hlasovacích právech klesl pod hranici 20 %, 30 % nebo 50 %, anebo by tím platební instituce přestala být jejím dceřiným podnikem.
2. Navržený nabyvatel kvalifikované účasti poskytne příslušnému orgánu informace o výši zamýšlené účasti a příslušné informace uvedené v čl. 23 odst. 4 směrnice 2013/36/EU.
3. Členské státy vyžadují, aby v případě, kdy je pravděpodobné, že vliv navrženého nabyvatele uvedeného v odstavci 2 bude mít nepříznivý dopad na řádné a obezřetné řízení platební instituce, příslušné orgány vyjádřily nesouhlas nebo učinily jiná vhodná opatření nezbytná k ukončení tohoto stavu. Tato opatření mohou zahrnovat soudní příkazy, sankce proti vedoucím pracovníkům nebo osobám odpovědný za řízení platební instituce nebo pozastavení hlasovacích práv spojených s podíly drženými dotčenými společníky nebo členy platební instituce.
Podobná opatření se uplatní na fyzické nebo právnické osoby, které nesplní povinnost předem poskytnout informace stanovené v tomto článku.
4. Pokud je podíl nabyt přes nesouhlas příslušných orgánů, přijmou členské státy bez ohledu na jakékoli další přijaté sankce opatření, kterými se buď pozastaví výkon příslušných hlasovacích práv, nebo zajistí neplatnost hlasování nebo se hlasování zruší.
Článek 7
Počáteční kapitál
Členské státy vyžadují, aby platební instituce měly v okamžiku udělení povolení počáteční kapitál složený z jedné nebo více položek vymezených v čl. 26 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013 v této výši:
a)
poskytuje-li platební instituce pouze platební službu uvedenou v bodě 6 přílohy I, její kapitál musí být vždy nejméně 20 000 EUR;
b)
poskytuje-li platební instituce platební službu uvedenou v bodě 7 přílohy I, její kapitál musí být vždy nejméně 50 000 EUR;
c)
poskytuje-li platební instituce některou z platebních služeb uvedených v bodech 1 až 5 přílohy I, její kapitál musí být vždy nejméně 125 000 EUR.
Článek 8
Kapitál
1. Kapitál platební instituce nesmí klesnout pod částku počátečního kapitálu podle článku 7 nebo pod částku kapitálu vypočteného podle článku 9 podle toho, která z nich je vyšší.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby se předešlo vícenásobnému použití prvků způsobilých pro výpočet kapitálu, pokud platební instituce patří do stejné skupiny jako jiná platební instituce, úvěrová instituce, investiční podnik, společnost pro správu aktiv nebo pojišťovna. Tento odstavec se použije také v případě, že je platební instituce hybridní povahy a vykonává činnosti jiné, než je poskytování platebních služeb.
3. Jsou-li splněny podmínky stanovené v článku 7 nařízení (EU) č. 575/2013, mohou se členské státy nebo jejich příslušné orgány rozhodnout neuplatňovat článek 9 této směrnice na platební instituce, které jsou součástí konsolidovaného dohledu nad mateřskou úvěrovou institucí podle směrnice 2013/36/EU.
Článek 9
Výpočet výše kapitálu
1. Bez ohledu na požadavky na počáteční kapitál uvedené v článku 7 členské státy vyžadují, aby platební instituce s výjimkou těch, které nabízejí pouze služby uvedené v bodech 7 nebo 8 přílohy I, měly vždy kapitál, jehož výše se vypočítá v souladu s jednou z níže uvedených tří metod, kterou určí příslušné orgány v souladu s vnitrostátními právními předpisy:
Metoda A
Kapitál platební instituce musí dosahovat výše odpovídající nejméně 10 % fixních režijních nákladů této platební instituce za předcházející rok. Příslušné orgány mohou tento požadavek upravit v případě, že v obchodech platební instituce došlo od předchozího roku k podstatné změně. V případě platební instituce, která ke dni výpočtu podniká méně než jeden rok, musí kapitál dosahovat výše odpovídající nejméně 10 % odpovídajících fixních režijních nákladů předpokládaných v obchodním plánu tohoto podniku, pokud příslušné orgány nevyžadují úpravu tohoto plánu.
Metoda B
Kapitál platební instituce musí dosahovat výše odpovídající nejméně součtu níže uvedených prvků vynásobenému faktorem navýšení k podle odstavce 2, kde objem plateb (OP) představuje jednu dvanáctinu celkové částky platebních transakcí provedených platební institucí v předcházejícím roce:
a)
4,0 % z části OP do výše 5 milionů EUR
plus
b)
2,5 % z části OP převyšující 5 milionů EUR a nepřesahující 10 milionů EUR
plus
c)
1 % z části OP převyšující 10 milionů EUR a nepřesahující 100 milionů EUR
plus
d)
0,5 % z části OP převyšující 100 milionů EUR a nepřesahující 250 milionů EUR
plus
e)
0,25 % z části OP převyšující 250 milionů EUR.
Metoda C
Kapitál platební instituce musí dosahovat výše odpovídající nejméně příslušnému ukazateli vymezenému v písmenu a), vynásobenému koeficientem násobení podle písmene b) a znovu vynásobenému faktorem navýšení (k) podle odstavce 2.
a)
Příslušný ukazatel je součtem těchto položek:
i)
úrokové výnosy,
ii)
úrokové náklady,
iii)
výnosy z poplatků a provizí a
iv)
ostatní provozní výnosy.
Každá položka je do součtu zahrnuta s příslušným kladným nebo záporným znaménkem. Mimořádné a nepravidelné výnosy nesmějí být ve výpočtu příslušného ukazatele použity. Výdaje na outsourcing služeb poskytovaných třetími stranami mohou příslušný ukazatel snížit, pokud dané výdaje vznikly u podniku, který podléhá dohledu podle této směrnice. Příslušný ukazatel se vypočítá ke konci předchozího účetního období na základě dvanáctiměsíčního sledování. Příslušný ukazatel se vypočte za předchozí účetní období. Nicméně kapitál vypočtený podle metody C nesmí klesnout pod 80 % průměrné hodnoty příslušného ukazatele za předchozí tři účetní období. Nejsou-li k dispozici auditované údaje, lze použít obchodní odhady.
b)
Koeficient násobení činí:
i)
10 % z části příslušného ukazatele do výše 2,5 milionů EUR,
ii)
8 % z části příslušného ukazatele v rozpětí od 2,5 milionů EUR do 5 milionů EUR,
iii)
6 % z části příslušného ukazatele v rozpětí od 5 milionů EUR do 25 milionů EUR,
iv)
3 % z části příslušného ukazatele v rozpětí od 25 milionů EUR do 50 milionů EUR,
v)
1,5 % z části příslušného ukazatele nad 50 milionů EUR.
2. Faktor navýšení k, který se používá v metodách B a C, činí:
a)
0,5, poskytuje-li platební instituce pouze platební službu uvedenou v bodě 6 přílohy I;
b)
1, poskytuje-li platební instituce některou z platebních služeb uvedených v jakémkoliv z bodů 1 až 5 přílohy I.
3. Příslušné orgány mohou na základě vyhodnocení procesů řízení rizik, databáze ztrát z rizik a vnitřních kontrolních mechanismů platební instituce vyžadovat, aby platební instituce měla kapitál, který je až o 20 % vyšší než částka, jež by byla výsledkem uplatnění metody zvolené podle odstavce 1, nebo platební instituci povolit, aby měla kapitál, který je až o 20 % nižší než částka, jež by byla výsledkem uplatnění metody zvolené podle odstavce 1.
Článek 10
Požadavky týkající se ochrany peněžních prostředků
1. Členské státy nebo příslušné orgány vyžadují, aby platební instituce, která poskytuje platební služby uvedené v bodech 1 až 6 přílohy I, chránila peněžní prostředky, které obdržela od uživatelů platebních služeb nebo prostřednictvím jiného poskytovatele platebních služeb za účelem provedení platebních transakcí, některým z těchto způsobů:
a)
tyto peněžní prostředky nesmějí být nikdy směšovány s peněžními prostředky jakékoli fyzické nebo právnické osoby jiné, než jsou uživatelé platebních služeb, jejichž jménem jsou peněžní prostředky drženy, a pokud tyto peněžní prostředky platební instituce stále drží a na konci pracovního dne následujícího po dni, kdy byly tyto prostředky přijaty, dosud nebyly doručeny příjemci nebo převedeny jinému poskytovateli platebních služeb, uloží se tyto peněžní prostředky na samostatný účet vedený u úvěrové instituce nebo se investují do bezpečných, likvidních aktiv s nízkým rizikem určených příslušnými orgány domovského členského státu, a dále tyto peněžní prostředky musejí být v souladu s vnitrostátním právem a v zájmu daných uživatelů platebních služeb chráněny před nároky jiných věřitelů platební instituce, zejména v případě platební neschopnosti;
b)
tyto peněžní prostředky musí být kryty pojištěním nebo jinou srovnatelnou zárukou poskytnutou pojišťovnou nebo úvěrovou institucí, která nepatří do stejné skupiny jako samotná platební instituce, ve výši rovnající se částce, která by byla oddělena v případě neexistence pojištění nebo jiné srovnatelné záruky a která je splatná v případě, že bankovní instituce není schopna dostát svým finančním závazkům.
2. Má-li platební instituce povinnost chránit peněžní prostředky podle odstavce 1 a část těchto peněžních prostředků má být použita na budoucí platební transakce a zbývající částka má být použita na jiné než platební služby, vztahují se na danou část peněžních prostředků, která se má použít pro účely budoucích platebních transakcí, rovněž požadavky podle odstavce 1. Je-li tato část variabilní nebo není-li předem známa, členské státy povolí, aby platební instituce tento odstavec uplatnily na reprezentativní část, která bude podle předpokladů použita na platební služby, pokud tuto reprezentativní část lze ke spokojenosti příslušných orgánů přiměřeně odhadnout na základě historických údajů.
Článek 11
Udělení povolení
1. Členské státy vyžadují, aby podniky neuvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), b), c), e) a f) a které nejsou fyzickými nebo právnickými osobami požívajícími výjimky podle článků 32 nebo 33, které mají v úmyslu poskytovat platební služby, získaly před zahájením poskytování platebních služeb povolení pro platební instituce. Povolení lze udělit pouze právnické osobě usazené v členském státě.
2. Příslušné orgány povolení udělí, pokud údaje a doklady doprovázející žádost vyhovují všem požadavkům stanoveným v článku 5 a pokud příslušné orgány po přezkoumání žádosti dospějí k příznivému celkovému hodnocení. Před udělením povolení mohou příslušné orgány případně konzultovat národní centrální banku nebo dotčené veřejné orgány.
3. Platební instituce, jež musí mít podle vnitrostátních právních předpisů svého domovského členského státu sídlo, musí mít své ústředí v tomtéž členském státě, v němž má své sídlo, a musí v něm provozovat alespoň část své obchodní činnosti týkající se platebních služeb.
4. Příslušné orgány s ohledem na potřebu zajistit řádné a obezřetné řízení platební instituce udělí povolení pouze v případě, že platební instituce má zavedeny spolehlivé mechanismy pro správu a řízení svého podnikání v oblasti poskytování platebních služeb, které zahrnují jasnou organizační strukturu s jednoznačně vymezenými, transparentními a konzistentně rozdělenými úkoly, účinnými postupy pro identifikaci, řízení, sledování a ohlašování rizik, kterým platební instituce je nebo může být vystavena, a odpovídající vnitřní kontrolní mechanismy, včetně řádných správních a účetních postupů; tyto opatření, postupy a mechanismy jsou ucelené a přiměřené povaze, rozsahu a komplexnosti platebních služeb poskytovaných danou platební institucí.
5. Poskytuje-li platební instituce jakoukoli z platebních služeb uvedených v bodech 1 až 7 přílohy I a současně se zabývá jinými podnikatelskými činnostmi, mohou příslušné orgány vyžadovat založení samostatného subjektu pro podnikání v oblasti platebních služeb, jestliže činnosti této platební instituce mimo oblast platebních služeb zhoršují nebo by mohly zhoršit finanční zdraví platební instituce nebo schopnost příslušných orgánů sledovat dodržování všech povinností stanovených touto směrnicí ze strany platební instituce.
6. Příslušné orgány odmítnou udělit povolení, nejsou-li s ohledem na potřebu zajistit řádné a obezřetné řízení platební instituce přesvědčeny, že akcionáři nebo osoby s kvalifikovanou účastí jsou k tomu způsobilí.
7. Existuje-li mezi platební institucí a jinými fyzickými nebo právnickými osobami úzké propojení ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 38 nařízení (EU) 575/2013, udělí příslušné orgány povolení pouze tehdy, nebrání-li toto propojení účinnému výkonu dohledu ze strany příslušných orgánů.
8. Příslušné orgány udělí povolení pouze v případě, že účinnému výkonu jejich dohledových funkcí nebrání právní nebo správní předpisy třetí země, jimiž se řídí jedna či více fyzických nebo právnických osob, s nimiž je platební instituce úzce propojena, anebo obtíže související s uplatňováním těchto právních nebo správních předpisů.
9. Povolení je platné ve všech členských státech a umožňuje dotčené platební instituci poskytovat platební služby, které jsou předmětem povolení, v celé Unii v souladu s volným pohybem služeb nebo svobodou usazování.
Článek 12
Sdělení rozhodnutí
Příslušné orgány uvědomí žadatele o tom, zda jeho žádosti bylo vyhověno, nebo zda byla zamítnuta, do tří měsíců od obdržení žádosti, nebo v případě neúplné žádosti do tří měsíců od obdržení všech údajů, jež jsou k rozhodnutí požadovány. Zamítnutí žádosti musí být příslušným orgánem odůvodněno.
Článek 13
Odnětí povolení
1. Příslušné orgány mohou odejmout povolení vydané platební instituci pouze tehdy, pokud tato instituce:
a)
nevyužije své povolení do dvanácti měsíců, výslovně se jej zřekne nebo neprovozuje činnost po dobu více než šesti měsíců, nestanoví-li daný členský stát, že v takových případech povolení zaniká;
b)
získala povolení na základě nepravdivých prohlášení nebo jinými nedovolenými prostředky;
c)
již nesplňuje podmínky pro udělení povolení nebo neinformuje příslušný orgán o významných změnách, k nimž v tomto ohledu došlo;
d)
při pokračování svého podnikání v oblasti platebních služeb by představovala hrozbu pro stabilitu platebního systému nebo ohrožovala důvěru v něj nebo
e)
spadá pod jeden z dalších případů, pro které vnitrostátní právní předpisy stanoví odnětí povolení.
2. Každé odnětí povolení musí být příslušným orgánem odůvodněno a dotčené osoby o něm musí být informovány.
3. Odnětí povolení musí být příslušným orgánem zveřejněno, mimo jiné v rejstřících uvedených v článcích 14 a 15.
Článek 14
Registrace v domovském členském státě
1. Členské státy zřídí veřejný rejstřík, v němž jsou zapsány:
a)
všechny platební instituce, jimž bylo uděleno povolení, a jejich zástupci;
b)
fyzické a právnické osoby, jimž byla udělena výjimka podle článků 32 nebo 33, a jejich zástupci a
c)
instituce uvedené v čl. 2 odst. 5, jež jsou v souladu s vnitrostátním právem oprávněny poskytovat platební služby.
Pobočky platebních institucí se zapisují do rejstříku domovského členského státu, pokud tyto pobočky poskytují služby v jiném členském státě než ve svém domovském členském státě.
2. Ve veřejném rejstříku se uvádějí platební služby, k nimž bylo platební instituci uděleno povolení nebo k nimž byla fyzická nebo právnická osoba zapsána do rejstříku. Platební instituce, jimž bylo uděleno povolení, se v rejstříku vedou odděleně od fyzických a právnických osob, jimž byla udělena výjimka podle článku 32 nebo 33. Rejstřík je veřejně dostupný k nahlédnutí, přístupný on-line a neprodleně se aktualizuje.
3. Příslušné orgány do veřejného rejstříku zapíší každé odnětí povolení a každé zrušení výjimky podle článku 32 nebo 33.
4. Příslušné orgány oznámí orgánu EBA odůvodnění každého odnětí povolení a každého zrušení výjimky podle článku 32 nebo 33.
Článek 15
Rejstřík orgánu EBA
1. EBA vytvoří, provozuje a udržuje elektronický centrální rejstřík obsahující informace oznámené příslušnými orgány v souladu s odstavcem 2. Odpovídá za přesné uvedení zmíněných informací.
EBA zajistí, aby byl rejstřík veřejně a bezplatně dostupný na jeho internetových stránkách, a umožní snadný přístup k informacím v něm uloženým a snadné vyhledávání v nich.
2. Příslušné orgány orgánu EBA neprodleně oznámí informace zapsané v jejich veřejných rejstřících v souladu s článkem 14 v některém z jazyků obvyklých v oblasti financí.
3. Příslušné orgány odpovídají za přesnost informací uvedených v odstavci 2 a za jejich aktualizaci.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, které stanoví technické požadavky na vytvoření, provozování a údržbu elektronického centrálního rejstříku a na přístup k informacím v něm obsaženým. Tyto technické požadavky zajistí, aby úpravu informací mohl provádět pouze příslušný orgán a orgán EBA.
Tyto návrhy regulačních technických norem předloží EBA Komisi do 13. ledna 2018.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem, pokud jde o podrobnosti a strukturu informací, jež mají být oznamovány podle odstavce 1, včetně společného formátu a vzoru, ve kterém mají být tyto informace poskytovány.
Tyto návrhy prováděcích technických norem předloží EBA Komisi do 13. července 2017.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 16
Zachování platnosti povolení
Dojde-li k jakékoli změně v údajích či doprovodných podkladech poskytnutých podle článku 5, platební instituce o tom neprodleně uvědomí příslušné orgány svého domovského členského státu.
Článek 17
Účetnictví a povinný audit
1. Na platební instituce se obdobně vztahují směrnice 86/635/EHS a 2013/34/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 (34).
2. Roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky platebních institucí ověřují statutární auditoři nebo auditorské společnosti ve smyslu směrnice 2006/43/ES, ledaže by byly od tohoto ověření osvobozeny podle směrnice 2013/34/EU, případně směrnice 86/635/EHS.
3. Pro účely dohledu členské státy vyžadují, aby platební instituce poskytovaly odděleně účetní údaje pro platební služby a činnosti uvedené v čl. 18 odst. 1, které podléhají kontrole v rámci zprávy auditora. Tuto zprávu případně vypracují statutární auditoři nebo auditorská společnost.
4. Povinnosti stanovené v článku 63 směrnice 2013/36/EU se použijí obdobně na statutární auditory nebo auditorské společnosti platebních institucí ve vztahu k činnostem v oblasti poskytování platebních služeb.
Článek 18
Činnosti
1. Kromě poskytování platebních služeb jsou platební instituce oprávněny vykonávat tyto činnosti:
a)
poskytování provozních a úzce souvisejících doplňkových služeb, jako jsou zajištění provedení platebních transakcí, směnárenské služby, úschova a dále zpracování a uchovávání dat;
b)
provozování platebních systémů, aniž je dotčen článek 35;
c)
podnikatelské činnosti jiné než poskytování platebních služeb s ohledem na použitelné unijní a vnitrostátní právo.
2. Zabývají-li se platební instituce poskytováním jedné nebo více platebních služeb, mohou mít pouze platební účty používané výhradně pro platební transakce.
3. Jakékoli peněžní prostředky, které platební instituce obdržely od uživatelů platebních služeb za účelem poskytnutí platebních služeb, nesmí představovat vklad ani jiné splatné prostředky ve smyslu článku 9 směrnice 2013/36/EU ani elektronické peníze ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice 2009/110/ES.
4. Platební instituce mohou poskytnout úvěr související s platebními službami uvedenými v bodech 4 nebo 5 přílohy I pouze tehdy, jsou-li splněny všechny tyto požadavky:
a)
úvěr je doplňkový a je poskytován výhradně v souvislosti s provedením platební transakce;
b)
aniž jsou dotčeny vnitrostátní předpisy o poskytování úvěru prostřednictvím kreditních karet, úvěr poskytnutý v souvislosti s platbou a uskutečněný v souladu s čl. 11 odst. 9 a článkem 28 musí být splacen v krátké lhůtě, která nesmí v žádném případě překročit 12 měsíců;
c)
tento úvěr se neposkytuje z peněžních prostředků přijatých nebo držených za účelem provedení platební transakce;
d)
kapitál platební instituce je v souladu s požadavky orgánů dohledu vždy přiměřený k celkové částce poskytnutého úvěru.
5. Platební instituce nesmí vykonávat činnost přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků ve smyslu článku 9 směrnice 2013/36/EU.
6. Touto směrnicí není dotčena směrnice 2008/48/ES ani jiné příslušné právo Unie nebo vnitrostátní opatření týkající se podmínek poskytování úvěru spotřebitelům neharmonizovaných touto směrnicí, které jsou v souladu s právem Unie.
Oddíl 2
Další požadavky
Článek 19
Využívání zástupců, poboček nebo subjektů poskytujících outsourcing
1. Má-li platební instituce v úmyslu poskytovat platební služby prostřednictvím zástupce, sdělí příslušným orgánům ve svém domovském členském státě tyto informace:
a)
jméno a adresu zástupce;
b)
popis vnitřních kontrolních mechanismů, které bude zástupce uplatňovat s cílem splnit povinnosti související s praním peněz a financováním terorismu podle směrnice (EU) 2015/849; tento popis musí být neprodleně aktualizován, dojde-li k podstatným změnám údajů, jež byly sděleny při prvotním oznámení;
c)
totožnost vedoucích pracovníků a osob odpovědných za řízení zástupce, který bude při poskytování platebních služeb využíván, a v případě jiných zástupců než poskytovatelů platebních služeb doklad o tom, že jsou vhodnými a správnými osobami;
d)
platební služby platební instituce, jejichž poskytováním bude zástupce pověřen, a
e)
případně jedinečný identifikátor nebo číslo zástupce.
2. Do dvou měsíců od obdržení informací uvedených v odstavci 1 vyrozumí příslušný orgán domovského členského státu platební instituci o tom, zda zástupce byl či nebyl zapsán do rejstříku podle článku 14. Po zápisu do rejstříku může zástupce zahájit poskytování platebních služeb.
3. Před zápisem zástupce do rejstříku příslušné orgány přijmou další kroky za účelem ověření informací, pokud se domnívají, že informace, které jim byly poskytnuty, jsou nepravdivé.
4. Pokud po ověření informací nejsou příslušné orgány přesvědčeny, že informace, které jim byly poskytnuty podle odstavce 1, jsou pravdivé, odmítnou zapsat daného zástupce do rejstříku podle článku 14 a vyrozumí o této skutečnosti bez zbytečného odkladu platební instituci.
5. Pokud chce platební instituce poskytovat platební služby v jiném členském státě prostřednictvím zástupce nebo založením pobočky, musí dodržet postupy stanovené v článku 28.
6. Má-li platební instituce v úmyslu svěřit provozní funkce platebních služeb externím subjektům (outsourcing), uvědomí o tom příslušné orgány svého domovského členského státu.
Outsourcing důležitých provozních funkcí včetně systémů informačních technologií nesmí být proveden způsobem, který by podstatně zhoršil kvalitu vnitřní kontroly platební instituce a schopnost příslušných orgánů sledovat a zpětně dohledat, zda platební instituce dodržuje všechny povinnosti stanovené touto směrnicí.
Pro účely druhého pododstavce se provozní funkce považuje za důležitou, pokud by její nesprávné provedení nebo neprovedení podstatně narušilo soustavné plnění požadavků ze strany platební instituce vyplývajících z jejího povolení podle této hlavy nebo dalších jejích povinností podle této směrnice, nebo její finanční výkonnost nebo řádnost či kontinuitu jejích platebních služeb. Členské státy zajistí, aby platební instituce v případě, že svěří důležité provozní úkoly externím subjektům, splnily tyto podmínky:
a)
outsourcing nesmí vést k delegování vlastní odpovědnosti vyššího managementu;
b)
nesmí dojít ke změně vztahů a závazků platební instituce vůči uživatelům platebních služeb podle této směrnice;
c)
podmínky, které musí platební instituce splnit, aby jí bylo uděleno povolení a aby si toto povolení udržela i nadále v souladu s ustanoveními této hlavy, nesmějí být narušeny;
d)
žádná z ostatních podmínek, na jejichž základě bylo povolení platební instituci uděleno, nesmí být zrušena nebo změněna.
7. Platební instituce zajistí, aby zástupci nebo pobočky jednající jejich jménem uvědomili o této skutečnosti uživatele platebních služeb.
8. Platební instituce bez zbytečného odkladu sdělí příslušným orgánům svého domovského členského státu jakékoli změny týkající se využívání subjektů poskytujících outsourcing v souladu s odstavci 2, 3 a 4 a zástupců, včetně dalších zástupců.
Článek 20
Odpovědnost
1. Členské státy zajistí, aby v případě, že platební instituce svěří provádění svých provozních funkcí třetí osobě, tyto platební instituce přijaly přiměřená opatření s cílem zajistit dodržování ustanovení této směrnice.
2. Členské státy vyžadují, aby platební instituce nesly i nadále plnou odpovědnost za veškeré jednání svých zaměstnanců nebo veškerých zástupců, poboček nebo subjektů poskytujících outsourcing.
Článek 21
Uchovávání záznamů
Aniž je dotčena směrnice (EU) 2015/849 nebo jiné příslušné právo Unie, členské státy vyžadují, aby platební instituce uchovávaly veškeré příslušné záznamy pro účely této hlavy po dobu alespoň pěti let.
Oddíl 3
Příslušné orgány a dohled
Článek 22
Určení příslušných orgánů
1. Členské státy určí příslušné orgány odpovědné za udělování povolení platebním institucím a obezřetnostní dohled nad platebními institucemi, které mají vykonávat povinnosti podle této hlavy. Těmito orgány jsou buď veřejné orgány, nebo subjekty uznané vnitrostátními právními předpisy, případně veřejné orgány, jež jsou pro tento účel vnitrostátními právními předpisy výslovně zmocněny, včetně národních centrálních bank.
Příslušné orgány musí být nezávislé na hospodářských subjektech a předcházet střetu zájmů. Aniž je dotčen první pododstavec, nesmí být platební instituce, úvěrové instituce, instituce elektronických peněz ani poštovní žirové instituce určeny jako příslušné orgány.
Členské státy v této věci informují Komisi.
2. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány určené podle odstavce 1 měly veškeré pravomoci nezbytné pro plnění svých úkolů.
3. Členské státy, na jejichž území je více než jeden příslušný orgán pro záležitosti spadající do této hlavy, zajistí úzkou spolupráci mezi těmito orgány, která jim umožní účinně plnit své úkoly. Totéž platí v případech, kdy orgány příslušné pro záležitosti spadající do této hlavy nejsou příslušnými orgány odpovědnými za dohled nad úvěrovými institucemi.
4. Plnění úkolů příslušných orgánů určených podle odstavce 1 kontrolují příslušné orgány domovského členského státu.
5. Odstavec 1 neznamená, že by od příslušných orgánů bylo vyžadováno provádění dohledu nad jinými obchodními činnostmi platebních institucí, než je poskytování platebních služeb a činnosti uvedené v čl. 18 odst. 1 písm. a).
Článek 23
Dohled
1. Členské státy zajistí, aby kontroly dodržování této hlavy prováděné příslušnými orgány byly přiměřené, dostačující a aby odpovídaly rizikům, jimž jsou platební instituce vystaveny.
Za účelem kontroly dodržování této hlavy jsou příslušné orgány oprávněny přijímat zejména tato opatření:
a)
požadovat po platební instituci, aby poskytla veškeré údaje potřebné pro tuto kontrolu, případně s uvedením účelu žádosti a lhůty pro poskytnutí údajů;
b)
provádět kontroly na místě v platební instituci, u všech zástupců a ve všech pobočkách, které poskytují platební služby a za které platební instituce odpovídá, nebo ve všech subjektech poskytujících outsourcing;
c)
vydávat doporučení a pokyny a případně závazné správní předpisy;
d)
pozastavit nebo odejmout povolení podle článku 13.
2. Aniž jsou dotčeny postupy pro odnětí povolení a ustanovení trestního práva, členské státy stanoví, že jejich příslušné orgány mohou, poruší-li platební instituce právní nebo správní předpisy v oblasti dohledu a poskytování platebních služeb, přijmout opatření nebo uplatnit sankce vůči platebním institucím nebo osobám, které je ve skutečnosti řídí, s cílem především ukončit zjištěné protiprávní jednání nebo jeho příčiny.
3. Bez ohledu na požadavky stanovené v článku 7, čl. 8 odst. 1 a 2 a článku 9 členské státy zajistí, aby příslušné orgány byly oprávněny přijímat opatření podle odstavce 1 tohoto článku k zajištění dostatečného kapitálu pro platební služby, zejména v případě, kdy činnosti platební instituce mimo oblast platebních služeb zhoršují nebo by pravděpodobně zhoršily finanční zdraví platební instituce.
Článek 24
Služební tajemství
1. Aniž jsou dotčeny případy v působnosti trestního práva, členské státy zajistí, aby veškeré osoby, které pracují nebo pracovaly pro příslušné orgány, jakož i odborníci jednající jménem příslušných orgánů, byli vázáni služebním tajemstvím.
2. Výměna informací podle článku 26 podléhá přísnému dodržování služebního tajemství, jehož cílem je zajistit ochranu práv jednotlivců a podnikatelských subjektů.
3. Členské státy mohou tento článek používat přiměřeně s přihlédnutím k článkům 53 až 61 směrnice 2013/36/EU.
Článek 25
Právo obrátit se na soud
1. Členské státy zajistí, aby rozhodnutí, která se týkají platební instituce, učiněná příslušnými orgány podle právních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí, byla soudně přezkoumatelná.
2. Odstavec 1 se použije i v případě nečinnosti.
Článek 26
Výměna informací
1. Příslušné orgány jednotlivých členských států spolupracují mezi sebou navzájem a případně s ECB a národními centrálními bankami členských států, orgánem EBA a dalšími relevantními příslušnými orgány určenými podle práva Unie nebo vnitrostátních právních předpisů, jež se vztahují na poskytovatele platebních služeb.
2. Kromě toho členské státy umožní výměnu informací mezi příslušnými orgány a těmito subjekty:
a)
příslušnými orgány dalších členských států, které jsou odpovědné za udělování povolení a dohled nad platebními institucemi;
b)
ECB a národními centrálními bankami členských států jakožto měnovými orgány a orgány dohledu a případně jinými veřejnými orgány, které jsou odpovědné za dohled nad platebními a vypořádacími systémy;
c)
jinými relevantními orgány určenými podle této směrnice, směrnice (EU) 2015/849 a dalšího práva Unie, jež se vztahují na poskytovatele platebních služeb, jako například práva týkajícího se praní peněz a financování terorismu;
d)
orgánem EBA při výkonu jeho funkce spočívající v podílení se na jednotném a provázaném fungování mechanismů dohledu uvedených v čl. 1 odst. 5 písm. a) nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 27
Urovnávání sporů mezi příslušnými orgány různých členských států
1. Pokud se příslušný orgán členského státu domnívá, že přeshraniční spolupráce s příslušnými orgány jiného členského státu podle článků 26, 28, 29, 30 nebo 31 této směrnice v konkrétní záležitosti není v souladu s příslušnými podmínkami stanovenými v uvedených ustanoveních, může záležitost postoupit orgánu EBA a požádat ho o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010.
2. Pokud byla orgánu EBA podána žádost o pomoc podle odstavce 1 tohoto článku, přijme orgán EBA rozhodnutí v souladu s čl. 19 odst. 3 nařízení (EU) č. 1093/2010 bez zbytečného prodlení. Orgán EBA může příslušným orgánům pomoci při dosahování dohody rovněž z vlastní iniciativy v souladu s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení. Dotčené příslušné orgány v obou případech odloží přijetí rozhodnutí, dokud nebude spor podle článku 19 uvedeného nařízení vyřešen.
Článek 28
Žádost o výkon práva na usazování a volného pohybu služeb
1. Každá platební instituce, jíž bylo uděleno povolení a jež si na základě práva na usazování nebo volného pohybu služeb přeje poprvé poskytovat platební služby v členském státě jiném než ve svém domovském členském státě, sdělí příslušným orgánům svého domovského členského státu tyto informace:
a)
název, adresu a případně číslo povolení platební instituce;
b)
členský stát nebo členské státy, v nichž hodlá působit;
c)
platební službu nebo služby, které hodlá poskytovat;
d)
pokud platební instituce hodlá využívat zástupce, informace uvedené v čl. 19 odst. 1;
e)
pokud platební instituce hodlá využívat pobočku, informace uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. b) a e) ohledně činnosti poskytování platebních služeb na území hostitelského členského státu, popis organizační struktury pobočky a totožnost osob odpovědných za její řízení.
Má-li platební instituce v úmyslu svěřit provozní funkce platebních služeb externím subjektům na území hostitelského členského státu, uvědomí o tom příslušné orgány svého domovského členského státu.
2. Do jednoho měsíce od obdržení všech informací podle odstavce 1 postoupí příslušné orgány domovského členského státu tyto informace příslušným orgánům hostitelského členského státu.
Příslušné orgány hostitelského členského státu tyto informace do jednoho měsíce od jejich obdržení od příslušných orgánů domovského členského státu posoudí a příslušným orgánům domovského členského státu poskytnou příslušné informace v souvislosti se zamýšleným poskytováním platebních služeb dotčenou platební institucí při výkonu práva na usazování nebo volného pohybu služeb. Příslušné orgány hostitelského členského státu informují příslušné orgány domovského členského státu zejména o veškerých oprávněných důvodech k obavám v souvislosti se zamýšleným využíváním zástupce nebo zřízením pobočky, pokud jde o praní peněz nebo financování terorismu ve smyslu směrnice (EU) 2015/849.
Pokud příslušné orgány domovského členského státu nesouhlasí s posouzením, které provedly příslušné orgány hostitelského členského státu, poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu důvody svého rozhodnutí.
Není-li posouzení provedené příslušnými orgány domovského členského státu příznivé, zejména s ohledem na informace, jež obdržely od příslušných orgánů hostitelského členského státu, odmítnou příslušné orgány domovského členského státu zástupce nebo pobočku zapsat do rejstříku nebo zápis, byl-li již proveden, zruší.
3. Do tří měsíců od obdržení informací podle odstavce 1 sdělí příslušné orgány domovského členského státu své rozhodnutí příslušným orgánům hostitelského členského státu a dané platební instituci.
Po zápisu do rejstříku podle článku 14 může zástupce nebo pobočka začít vykonávat svoji činnost v příslušném hostitelském členském státě.
Platební instituce oznámí příslušným orgánům domovského členského státu datum, od kterého zahajuje svou činnost prostřednictvím zástupce nebo pobočky v příslušném hostitelském členském státě. Příslušné orgány domovského členského státu o této skutečnosti uvědomí příslušné orgány hostitelského členského státu.
4. Platební instituce bez zbytečného odkladu sdělí příslušným orgánům domovského členského státu jakékoli významné změny týkající se informací sdělených podle odstavce 1, včetně dalších zástupců, poboček nebo subjektů poskytujících outsourcing v členských státech, v nichž platební instituce působí. Použije se postup stanovený v odstavcích 2 a 3.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem vymezujících rámec pro spolupráci a výměnu informací mezi příslušnými orgány domovského členského státu a příslušnými orgány hostitelského členského státu podle tohoto článku. Návrhy těchto regulačních technických norem stanoví způsob, prostředky a podrobnosti spolupráce při oznamování platebních institucí s přeshraniční působností, a zejména rozsah a způsob zpracování informací, které mají být předloženy, včetně společné terminologie a standardního vzoru oznámení pro jednotný a účinný oznamovací proces.
Tyto návrhy regulačních technických norem orgán EBA předloží Komisi do 13. ledna 2018.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 29
Dohled nad platebními institucemi využívajícími práva na usazování a volného pohybu služeb
1. Za účelem provedení kontrol a přijetí nezbytných opatření uvedených v této hlavě a ve vnitrostátních právních předpisech provádějících ustanovení hlav III a IV v souladu s čl. 100 odst. 4 vůči zástupci nebo pobočce platební instituce nacházejícím se na území jiného členského státu, spolupracují příslušné orgány domovského členského státu s příslušnými orgány hostitelského členského státu.
Na základě spolupráce podle prvního pododstavce uvědomí příslušné orgány domovského členského státu příslušné orgány hostitelského členského státu, kdykoli mají v úmyslu provést kontrolu na místě na území hostitelského členského státu.
Příslušné orgány domovského členského státu však mohou provedení kontroly na místě u dotčené instituce delegovat na příslušné orgány hostitelského členského státu.
2. Příslušné orgány hostitelských členských států mohou vyžadovat, aby jim platební instituce, které mají zástupce nebo pobočky na jejich území, podávaly pravidelně zprávy o své činnosti na jejich území.
Tyto zprávy lze vyžadovat pouze pro informační nebo statistické účely, a poskytují-li zástupci a pobočky platební služby na základě svobody usazování, pro účely sledování souladu s vnitrostátními právními předpisy provádějícími ustanovení hlav III a IV. Na tyto zástupce a pobočky se vztahují požadavky služebního tajemství alespoň rovnocenné těm, které jsou uvedeny v článku 24.
3. Příslušné orgány si navzájem poskytují všechny podstatné nebo relevantní informace, zejména v případě porušení nebo podezření na porušení právních předpisů ze strany zástupce nebo pobočky, a to i došlo-li k němu v souvislosti s výkonem svobody poskytování služeb. V tomto ohledu sdělí příslušné orgány na žádost veškeré relevantní informace a z vlastní iniciativy veškeré podstatné informace, včetně informací týkajících se toho, zda platební instituce splňují podmínky podle čl. 11 odst. 3.
4. Členské státy mohou vyžadovat, aby platební instituce, jež působí na jejich území prostřednictvím zástupců na základě práva na usazování a jejichž ústředí se nachází v jiném členském státě, určily na jejich území ústřední kontaktní místo, které bude zajišťovat náležitou komunikaci a předkládání informací týkajících se souladu s hlavami III a IV, aniž jsou dotčeny předpisy o praní peněz a boji proti financování terorismu, a které bude usnadňovat dohled prováděný příslušnými orgány domovského členského státu a hostitelského členského státu, mimo jiné tím, že bude příslušným orgánům na požádání poskytovat dokumenty a informace.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem stanovující kritéria, která mají být použita při stanovení, v souladu se zásadou proporcionality, okolností, za kterých je vhodné určit ústřední kontaktní místo, a jeho funkce, v souladu s odstavcem 4.
Tyto návrhy regulačních technických norem zohlední zejména:
a)
celkový objem a hodnotu transakcí uskutečňovaných platební institucí v hostitelských členských státech;
b)
druhy poskytovaných platebních služeb a
c)
celkový počet zástupců usazených v hostitelském členském státě.
Tyto návrhy regulačních technických norem předloží EBA Komisi do 13. ledna 2017.
6. Orgán EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem definujících rámec pro spolupráci a výměnu informací mezi příslušnými orgány domovského členského státu a příslušnými orgány hostitelského členského státu v souladu s touto hlavou a za účelem sledování souladu s vnitrostátními právními předpisy provádějícími ustanovení hlav III a IV. Tyto návrhy regulačních technických norem stanoví způsob, prostředky a podrobnosti spolupráce při výkonu dohledu nad platebními institucemi s přeshraniční působností, a zejména rozsah a způsob zpracování informací, které mají být sdíleny v zájmu zajištění jednotného a účinného dohledu nad platebními institucemi poskytujícími přeshraniční platební služby.
Tyto návrhy regulačních technických norem rovněž stanoví prostředky a podrobnosti k jakýmkoli podávaným informacím, které hostitelské členské státy v souladu s odstavcem 2 požadují od platebních institucí ohledně činností v oblasti platebních služeb vykonávaných na jejich území, včetně frekvence podávání těchto informací.
Tyto návrhy regulačních technických norem předloží EBA Komisi do 13. ledna 2018.
7. Komisi je svěřena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v odstavcích 5 a 6 postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 30
Opatření v případě nedodržování předpisů, včetně preventivních opatření
1. Aniž je dotčena odpovědnost příslušných orgánů domovského členského státu, pokud příslušný orgán hostitelského členského státu zjistí, že platební instituce, která má zástupce nebo pobočky na jeho území, nedodržuje ustanovení této hlavy nebo vnitrostátních právních předpisů provádějících ustanovení hlavy III nebo IV, informuje o tom neprodleně příslušný orgán domovského členského státu.
Příslušný orgán domovského členského státu po vyhodnocení informací obdržených podle prvního pododstavce přijme bez zbytečného prodlení veškerá vhodná opatření k zajištění toho, že dotčená platební instituce tuto protiprávní situaci ukončí. Příslušný orgán domovského členského státu tato opatření neprodleně oznámí příslušnému orgánu hostitelského členského státu a příslušným orgánům všech ostatních dotčených členských států.
2. V naléhavých situacích, kdy je třeba okamžitě zakročit za účelem vyřešení závažného rizika ohrožujícího kolektivní zájmy uživatelů platebních služeb v hostitelském členském státě, mohou příslušné orgány hostitelského členského státu přijmout předběžná opatření, a to souběžně s přeshraniční spoluprací mezi příslušnými orgány, dokud příslušné orgány domovského členského státu nepřijmou opatření uvedená v článku 29.
3. Předběžná opatření podle odstavce 2 musí být vhodná a přiměřená svému účelu, kterým je chránit před závažným rizikem ohrožujícím kolektivní zájmy uživatelů platebních služeb v hostitelském členském státě. Nesmí vést k upřednostňování uživatelů platebních služeb platební instituce v hostitelském členském státě před uživateli platebních služeb dané platební instituce v jiných členských státech.
Předběžná opatření jsou dočasná a musejí být ukončena, jakmile jsou zjištěná závažná rizika vyřešena, mimo jiné s pomocí příslušných orgánů domovského členského státu ve spolupráci s nimi nebo s pomocí orgánu EBA podle čl. 27 odst. 1.
4. Příslušné orgány domovského členského státu a příslušné orgány všech ostatních dotčených členských států, jakož i Komise a EBA, jsou o předběžných opatřeních přijatých podle odstavce 2 a o jejich odůvodnění vyrozuměny předem, je-li to slučitelné s naléhavostí situace, kterou musí příslušné orgány hostitelského členského státu řešit, a v každém případě bez zbytečného odkladu.
Článek 31
Odůvodnění a oznámení opatření
1. Opatření přijatá příslušnými orgány podle článků 23, 28, 29 nebo 30, obsahující sankce nebo omezení svobody poskytování služeb či svobody usazování, musí být řádně odůvodněna a oznámena dotčené platební instituci.
2. Články 28, 29 a 30 není dotčena povinnost příslušných orgánů podle směrnice (EU) 2015/849 a nařízení (EU) 2015/847, zejména podle čl. 48 odst. 1 směrnice (EU) 2015/849 a čl. 22 odst. 1 nařízení (EU) 2015/847, provádět dohled nebo sledovat dodržování požadavků stanovených v uvedených aktech.
Oddíl 4
Výjimky
Článek 32
Podmínky
1. Členské státy mohou upustit, nebo povolit příslušným orgánům, aby upustily od uplatňování všech nebo některých částí postupu a podmínek, uvedených v oddílech 1, 2 a 3 s výjimkou článků 14, 15, 22, 24, 25 a 26, na fyzické nebo právnické osoby poskytující platební služby uvedené v bodech 1 až 6 přílohy I, pokud:
a)
průměrná měsíční celková hodnota platebních transakcí provedených dotčenou osobou, včetně všech zástupců, za něž tato osoba nese plnou odpovědnost, za předchozích dvanáct měsíců nepřesahuje limit stanovený daným členským státem a v každém případě činí nejvýše 3 miliony EUR za měsíc. Tento požadavek se posoudí na základě celkové částky platebních transakcí předpokládaných v obchodním plánu této osoby, pokud příslušné orgány nevyžadují úpravu tohoto plánu, a
b)
žádná z fyzických osob odpovědných za řízení nebo provoz podniku nebyla odsouzena za trestné činy související s praním peněz nebo financováním terorismu nebo jiné finanční trestné činy.
2. Každá fyzická nebo právnická osoba zapsaná v rejstříku podle odstavce 1 je povinna mít své ústředí nebo místo pobytu v tom členském státě, ve kterém svou činnost skutečně vykonává.
3. Na osoby uvedené v odstavci 1 tohoto článku se pohlíží jako na platební instituce, ustanovení čl. 11 odst. 9 a článků 28, 29 a 30 se však na tyto osoby nepoužijí.
4. Členské státy mohou rovněž stanovit, že každá fyzická nebo právnická osoba zapsaná do rejstříku podle odstavce 1 tohoto článku se může zabývat pouze některými činnostmi uvedenými v článku 18.
5. Osoby uvedené v odstavci 1 tohoto článku oznámí příslušným orgánům jakékoliv změny své situace, jež mají vliv na podmínky stanovené v uvedeném odstavci. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby v případě, že podmínky stanovené v odstavci 1, 2 nebo 4 tohoto článku přestanou být splňovány, dotčené osoby požádaly o povolení do 30 kalendářních dnů podle článku 11.
6. Odstavce 1 až 5 tohoto článku se nepoužijí na ustanovení směrnice (EU) 2015/849 ani na vnitrostátní právo týkající se praní peněz.
Článek 33
Poskytovatelé služeb informování o účtu
1. Na fyzické nebo právnické osoby poskytující pouze platební služby uvedené v bodě 8 přílohy I se nepoužijí postupy a podmínky uvedené v oddílech 1 a 2, s výjimkou čl. 5 odst. 1 písm. a), b), e) až h), j), l), n), p) a q), čl. 5 odst. 3 a článků 14 a 15. Oddíl 3 se použije s výjimkou čl. 23 odst. 3.
2. Na osoby uvedené v odstavci 1 tohoto článku se pohlíží jako na platební instituce, avšak nepoužijí se na ně ustanovení hlav III a IV, případně s výjimkou článků 41, 45 a 52, a článků 67, 69 a 95 až 98.
Článek 34
Oznámení a informace
Jestliže členský stát využije výjimku podle článku 32, oznámí své rozhodnutí Komisi do 13. ledna 2018 a neprodleně jí oznámí veškeré následné změny. Kromě toho členský stát sdělí Komisi počet dotčených fyzických a právnických osob a informuje ji každoročně o celkové hodnotě platebních transakcí provedených k 31. prosinci každého kalendářního roku podle čl. 32 odst. 1 písm. a).
KAPITOLA 2
Společná ustanovení
Článek 35
Přístup k platebním systémům
1. Členské státy zajistí, aby pravidla týkající se přístupu povolených nebo registrovaných poskytovatelů platebních služeb, kteří jsou právnickými osobami, k platebním systémům byla objektivní, nediskriminační a přiměřená a aby tato pravidla nebránila přístupu více, než je nezbytně nutné pro zabezpečení proti konkrétním rizikům, například vypořádacímu riziku, operačnímu riziku a obchodnímu riziku, a pro ochranu finanční a operační stability platebního systému.
Platební systémy nesmí poskytovatelům platebních služeb, uživatelům platebních služeb ani jiným platebním systémům uložit žádný z těchto požadavků:
a)
omezující pravidlo týkající se skutečné účasti v jiných platebních systémech;
b)
pravidlo, které činí rozdíly mezi povolenými poskytovateli platebních služeb, nebo mezi registrovanými poskytovateli platebních služeb, pokud jde o práva, povinnosti a oprávnění účastníků;
c)
omezení na základě statusu organizace.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na:
a)
platební systémy určené podle směrnice 98/26/ES;
b)
platební systémy složené výlučně z poskytovatelů platebních služeb patřících do téže skupiny.
Pro účely písmene a) prvního pododstavce členské státy zajistí, aby v případě, že účastník určeného systému umožňuje povolenému nebo registrovanému poskytovateli platebních služeb, jenž není účastníkem tohoto systému, předávat prostřednictvím tohoto systému příkazy k úhradě, poskytl na požádání stejnou možnost objektivním, přiměřeným a nediskriminačním způsobem dalším povoleným nebo registrovaným poskytovatelům platebních služeb v souladu s odstavcem 1.
Jakékoli odmítnutí daný účastník žádajícímu poskytovateli platebních služeb plně zdůvodní.
Článek 36
Přístup k účtům vedeným v úvěrové instituci
Členské státy zajistí, aby měly platební instituce na objektivním, nediskriminačním a přiměřeném základě přístup ke službám platebních účtů v úvěrových institucích. Tento přístup musí být dostatečně rozsáhlý, aby platebním institucím umožňoval poskytovat platební služby efektivně a bez překážek.
Jakékoli odmítnutí úvěrová instituce řádně zdůvodní příslušnému orgánu.
Článek 37
Zákaz poskytování platebních služeb osobami, které nejsou poskytovateli platebních služeb, a oznamovací povinnost
1. Členské státy zakáží fyzickým a právnickým osobám, které nejsou ani poskytovateli platebních služeb, ani nejsou výslovně vyňaty z oblasti působnosti této směrnice, poskytovat platební služby.
2. Členské státy vyžadují, aby poskytovatelé služeb vykonávající některou z činností uvedených v čl. 3 písm. k) bodě i) nebo ii) nebo vykonávající obě činnosti, u nichž celková hodnota platebních transakcí provedených za předchozích 12 měsíců přesahuje částku 1 milion EUR, zaslali příslušným orgánům oznámení obsahující popis nabízených služeb, s uvedením toho, na základě kterého vynětí z oblasti působnosti podle čl. 3 písm. k) bodů i) a ii) má být tato činnost vykonávána.
Na základě tohoto oznámení přijme příslušný orgán řádně odůvodněné rozhodnutí podle kritérií uvedených v čl. 3 písm. k) v případě, že daná činnost nesplňuje parametry omezené sítě, a uvědomí o tom poskytovatele služeb.
3. Členské státy vyžadují, aby poskytovatelé platebních služeb vykonávající činnost uvedenou v čl. 3 písm. l) zaslali příslušným orgánům oznámení a předkládali příslušným orgánům výroční výrok auditora dosvědčující, že činnost splňuje limity stanovené v čl. 3 písm. l).
4. Bez ohledu na odstavec 1 příslušné orgány informují orgán EBA o službách oznámených podle odstavců 2 a 3 a uvedou, na základě kterého vynětí z oblasti působnosti jsou tyto činnosti vykonávány.
5. Popis činností oznámených podle odstavců 2 a 3 tohoto článku se zveřejňuje v rejstřících podle článků 14 a 15.
HLAVA III
TRANSPARENTNOST PODMÍNEK PLATEBNÍCH SLUŽEB A POŽADAVKY NA INFORMACE O PLATEBNÍCH SLUŽBÁCH
KAPITOLA 1
Obecná pravidla
Článek 38
Oblast působnosti
1. Tato hlava se použije na jednorázové platební transakce, rámcové smlouvy a platební transakce jimi upravené. Není-li uživatelem platebních služeb spotřebitel, mohou se strany dohodnout, že se tato hlava celá nebo zčásti nepoužije.
2. Členské státy mohou použít ustanovení této hlavy na mikropodniky stejným způsobem jako na spotřebitele.
3. Touto směrnicí není dotčena směrnice 2008/48/ES, jiné příslušné právo Unie nebo vnitrostátní opatření týkající se podmínek poskytování úvěru spotřebitelům neharmonizovaných touto směrnicí, které jsou v souladu s právem Unie.
Článek 39
Ostatní ustanovení práva Unie
Ustanoveními této hlavy není dotčeno žádné právo Unie obsahující další požadavky týkající se předem poskytovaných informací.
Pokud se však použije rovněž směrnice 2002/65/ES, požadavky na poskytování informací stanovené v čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice, s výjimkou bodu 2 písm. c) až g), bodu 3 písm. a), d) a e) a bodu 4 písm. b) uvedeného odstavce, se nahrazují články 44, 45, 51 a 52 této směrnice.
Článek 40
Poplatky za poskytnutí informací
1. Poskytovatel platebních služeb nesmí uživateli platebních služeb účtovat žádné poplatky za poskytování informací podle této hlavy.
2. Poskytovatel platebních služeb a uživatel platebních služeb se mohou dohodnout na poplatcích za doplňující nebo častější informace poskytované na žádost uživatele platebních služeb nebo za předávání informací na žádost uživatele platebních služeb jinými komunikačními prostředky, než jsou prostředky uvedené v rámcové smlouvě.
3. Pokud si poskytovatel platebních služeb může účtovat poplatky za poskytování informací v souladu s odstavcem 2, musí být tyto poplatky přiměřené a odpovídat skutečným nákladům poskytovatele platebních služeb.
Článek 41
Důkazní břemeno týkající se požadavků na informace
Členské státy stanoví, že důkazní břemeno nese poskytovatel platebních služeb, který musí prokázat, že splnil požadavky na informace stanovené v této hlavě.
Článek 42
Výjimka z požadavků na informace v případě platebních prostředků pro platby malých částek a elektronických peněz
1. V případě platebních prostředků, u kterých podle příslušné rámcové smlouvy jednotlivé platební transakce nepřekračují 30 EUR nebo které buď mají výdajový limit 150 EUR, nebo uchovávají peněžní prostředky, které nikdy nepřekračují částku 150 EUR:
a)
odchylně od článků 51, 52 a 56 poskytovatel platebních služeb poskytne plátci pouze informace o hlavních charakteristikách dané platební služby, včetně způsobu, jakým lze platební prostředek používat, odpovědnosti, účtovaných poplatků a jiných faktických informací nutných pro informované rozhodování, jakož i údaje o tom, kde jsou snadno přístupné jakékoli jiné informace a podmínky vymezené v článku 52;
b)
může být dohodnuto, že odchylně od článku 54 poskytovatel platebních služeb není povinen navrhovat změny podmínek rámcové smlouvy způsobem stanoveným v čl. 51 odst. 1;
c)
může být dohodnuto, že odchylně od článků 57 a 58 po provedení platební transakce:
i)
poskytovatel platebních služeb poskytne nebo zpřístupní pouze referenční údaje umožňující uživateli platební služby identifikovat platební transakci, její částku, jakékoli poplatky za ni nebo, v případě několika platebních transakcí téhož druhu provedených ve prospěch téhož příjemce, pouze informace o celkové částce a poplatcích za tyto platební transakce,
ii)
poskytovatel platebních služeb není povinen poskytnout nebo zpřístupnit informace uvedené v bodu i), pokud je platební prostředek použit anonymně nebo pokud poskytovatel platebních služeb takové informace nemůže z technického hlediska poskytnout. Poskytovatel platebních služeb však plátci poskytne možnost ověřit částku uložených peněžních prostředků.
2. U vnitrostátních platebních transakcí mohou členské státy nebo jejich příslušné orgány snížit nebo zdvojnásobit částky uvedené v odstavci 1. U předplacených platebních prostředků mohou členské státy částky zvýšit až na 500 EUR.
KAPITOLA 2
Jednorázové platební transakce
Článek 43
Oblast působnosti
1. Tato kapitola se použije na jednorázové platební transakce, které nejsou upraveny rámcovou smlouvou.
2. Je-li platební příkaz k jednorázové platební transakci předán platebním prostředkem upraveným rámcovou smlouvou, není poskytovatel platebních služeb povinen poskytnout ani zpřístupnit informace, které již byly uživateli platebních služeb předány na základě rámcové smlouvy s jiným poskytovatelem platebních služeb nebo které mu budou předány podle uvedené rámcové smlouvy.
Článek 44
Předem poskytované všeobecné informace
1. Členské státy vyžadují, aby před tím, než je uživatel platebních služeb vázán smlouvou nebo nabídkou upravující jednorázovou platební službu, poskytovatel platebních služeb poskytl uživateli platebních služeb snadný přístup k informacím a podmínkám uvedeným v článku 45 ohledně svých vlastních služeb. Na žádost uživatele platebních služeb poskytne poskytovatel platebních služeb informace a podmínky na papíře nebo jiném trvalém nosiči. Tyto informace a podmínky musí být formulovány jasně a srozumitelně pomocí snadno pochopitelných slov v úředním jazyce členského státu, ve kterém je platební služba nabízena, nebo v jiném jazyce, na němž se strany dohodnou.
2. Byla-li smlouva o jednorázové platební službě uzavřena na žádost uživatele platebních služeb pomocí prostředku dálkové komunikace, který poskytovateli platebních služeb neumožňuje dodržet ustanovení odstavce 1, splní poskytovatel platebních služeb své povinnosti podle uvedeného odstavce neprodleně po provedení platební transakce.
3. Povinnosti podle odstavce 1 lze rovněž splnit poskytnutím kopie návrhu smlouvy o jednorázové platební službě nebo návrhu platebního příkazu obsahujícího informace a podmínky uvedené v článku 45.
Článek 45
Informace a podmínky
1. Členské státy zajistí, aby poskytovatel platebních služeb poskytl nebo zpřístupnil uživateli platebních služeb tyto informace a podmínky:
a)
uvedení informací nebo jedinečného identifikátoru, které musí uživatel platebních služeb poskytnout, aby mohl náležitě iniciovat nebo provést platební příkaz;
b)
maximální lhůta pro provedení platební služby, která má být poskytnuta;
c)
veškeré poplatky, které má uživatel platebních služeb zaplatit svému poskytovateli platebních služeb a tam, kde to připadá v úvahu, rozpis těchto poplatků;
d)
tam, kde to připadá v úvahu, skutečný nebo referenční směnný kurz, který bude při platební transakci použit.
2. Členské státy dále zajistí, aby poskytovatelé služeb iniciování platby poskytli nebo zpřístupnili plátci před iniciováním tyto jasné a úplné informace:
a)
název poskytovatele služeb iniciování platby usazeného v členském státě, ve kterém je platební služba nabízena, fyzickou adresu jeho ústředí a případně adresu jeho zástupce nebo pobočky a jakékoli jiné kontaktní údaje, včetně adresy elektronické pošty, které jsou důležité pro komunikaci s poskytovatelem služby iniciování platby, a
b)
kontaktní údaje příslušného orgánu.
3. Tam, kde to připadá v úvahu, musí být veškeré další relevantní informace a podmínky uvedené v článku 52 uživateli platebních služeb snadno přístupné.
Článek 46
Informace pro plátce a příjemce po iniciování platebního příkazu
V případě, že je platební příkaz iniciován prostřednictvím poskytovatele služeb iniciování platby, poskytne nebo zpřístupní tento poskytovatel služeb iniciování platby okamžitě po iniciování plátci, a v příslušných případech příjemci, kromě informací a podmínek uvedených v článku 45 i všechny tyto údaje:
a)
potvrzení úspěšného iniciování platebního příkazu u poskytovatele platebních služeb, který vede účet plátce;
b)
referenční údaje umožňující plátci a příjemci identifikovat platební transakci a případně i příjemci identifikovat plátce a dále veškeré údaje předané spolu s platební transakcí;
c)
částku platební transakce;
d)
připadá-li to v úvahu, částku veškerých poplatků, které mají být za transakci zaplaceny poskytovateli služeb iniciování platby, případně včetně rozpisu těchto poplatků.
Článek 47
Informace pro poskytovatele platebních služeb, který vede účet plátce, v případě služby iniciování platby
Je-li platební příkaz iniciován prostřednictvím poskytovatele služeb iniciování platby, zpřístupní poskytovateli platebních služeb, který vede účet plátce, referenční údaje platební transakce.
Článek 48
Informace pro plátce po přijetí platebního příkazu
Ihned po přijetí platebního příkazu poskytovatel platebních služeb plátce způsobem stanoveným v čl. 44 odst. 1 poskytne nebo zpřístupní plátci ve vztahu ke svým službám všechny tyto údaje:
a)
referenční údaje umožňující plátci identifikovat platební transakci, případně údaje týkající se příjemce;
b)
částku platební transakce v měně použité v platebním příkazu;
c)
částku veškerých poplatků za platební transakci, které má plátce zaplatit, případně rozpis těchto poplatků;
d)
případný směnný kurz použitý při platební transakci poskytovatelem platebních služeb plátce nebo odkaz na něj, jestliže je odlišný od kurzu stanoveného podle čl. 45 odst. 1 písm. d), a částku platební transakce po této konverzi měny;
e)
datum přijetí platebního příkazu.
Článek 49
Informace pro příjemce po provedení transakce
Ihned po provedení platební transakce poskytovatel platebních služeb příjemce způsobem stanoveným v čl. 44 odst. 1 poskytne nebo zpřístupní příjemci ve vztahu ke svým službám všechny tyto údaje:
a)
referenční údaje umožňující příjemci identifikovat platební transakci a případně plátce, a veškeré údaje předané spolu s platební transakcí;
b)
částku platební transakce v měně, v níž jsou peněžní prostředky k dispozici příjemci;
c)
částku veškerých poplatků za platební transakci, které má příjemce zaplatit, a případně rozpis těchto poplatků;
d)
připadá-li to v úvahu, směnný kurz použitý při platební transakci poskytovatelem platebních služeb příjemce a částku platební transakce před touto konverzí měny;
e)
den valuty částky připsané na účet.
KAPITOLA 3
Rámcové smlouvy
Článek 50
Oblast působnosti
Tato kapitola se použije na platební transakce upravené rámcovou smlouvou.
Článek 51
Předem poskytované všeobecné informace
1. Členské státy požadují, aby dříve, než se uživatel platebních služeb zaváže jakoukoli rámcovou smlouvou nebo nabídkou, poskytl poskytovatel platebních služeb uživateli platebních služeb na papíře nebo jiném trvalém nosiči informace a podmínky uvedené v článku 52. Tyto informace a podmínky musí být formulovány jasně a srozumitelně pomocí snadno pochopitelných slov v úředním jazyce členského státu, ve kterém je platební služba nabízena, nebo v jiném jazyce, na němž se strany dohodnou.
2. Jestliže byla rámcová smlouva uzavřena na žádost uživatele platebních služeb pomocí prostředku dálkové komunikace, který poskytovateli platebních služeb neumožňuje dodržet ustanovení odstavce 1, splní poskytovatel platebních služeb své povinnosti podle uvedeného odstavce neprodleně po uzavření rámcové smlouvy.
3. Povinnosti podle odstavce 1 lze rovněž splnit poskytnutím kopie návrhu rámcové smlouvy včetně informací a podmínek uvedených v článku 52.
Článek 52
Informace a podmínky
Členské státy zajistí, aby uživateli platebních služeb byly poskytnuty tyto informace a podmínky:
1)
týkající se poskytovatele platebních služeb:
a)
název poskytovatele platebních služeb usazeného v členském státě, ve kterém je platební služba nabízena, adresa jeho ústředí a případně adresa jeho zástupce nebo pobočky a jakákoli jiná adresa, včetně adresy elektronické pošty, která je důležitá pro komunikaci s poskytovatelem platebních služeb;
b)
údaje o příslušných orgánech dohledu a o rejstříku stanoveném v článku 14 nebo o jakémkoli jiném veřejném rejstříku obsahujícím povolení udělená poskytovateli platebních služeb a registrační číslo, nebo rovnocenný prostředek identifikace v daném rejstříku;
2)
týkající se použití platební služby:
a)
popis hlavních vlastností platební služby, která má být poskytnuta;
b)
uvedení informací nebo jedinečného identifikátoru, které musí uživatel platebních služeb poskytnout, aby mohl náležitě iniciovat nebo provést platební příkaz;
c)
forma a postup udělení souhlasu s iniciováním platebního příkazu nebo provedením platební transakce a odvolání tohoto souhlasu podle článků 64 a 80;
d)
referenční údaje o okamžiku přijetí platebního příkazu v souladu s článkem 78, a případná uzávěrka stanovená poskytovatelem platebních služeb;
e)
maximální lhůta pro provedení platebních služeb, které mají být poskytnuty;
f)
zda existuje možnost dohodnout výdajové limity pro použití platebního prostředku podle čl. 68 odst. 1;
g)
v případě karetních platebních prostředků, na nichž je umístěno několik značek, práva uživatele platebních služeb podle článku 8 nařízení (EU) 2015/751;
3)
týkající se poplatků, úrokových sazeb a směnných kurzů:
a)
veškeré poplatky, které má uživatel platebních služeb zaplatit poskytovateli platebních služeb, včetně poplatků spojených se způsobem a frekvencí poskytování nebo zpřístupňování informací podle této směrnice, a připadá-li to v úvahu, rozpis těchto poplatků;
b)
připadá-li to v úvahu, úrokové sazby a směnné kurzy, které mají být použity, nebo v případě použití referenční úrokové sazby a referenčního směnného kurzu způsob výpočtu skutečného úroku a příslušný den a index nebo základ pro určení této referenční úrokové sazby nebo referenčního směnného kurzu;
c)
bylo-li tak dohodnuto, okamžité uplatnění změn referenční úrokové sazby nebo směnného kurzu a požadavky na informace související se změnami podle čl. 54 odst. 2;
4)
týkající se komunikace:
a)
připadá-li to v úvahu, komunikační prostředky, včetně technických požadavků na vybavení a software uživatele platebních služeb, na nichž se strany dohodly pro účely předávání informací nebo oznámení podle této směrnice;
b)
způsob a četnost poskytování nebo zpřístupňování informací podle této směrnice;
c)
jazyk nebo jazyky, v nichž se rámcová smlouva uzavírá a v nichž v rámci tohoto smluvního vztahu probíhá komunikace;
d)
právo uživatele platebních služeb obdržet smluvní podmínky rámcové smlouvy a informace a podmínky podle článku 53;
5)
týkající se ochranných a nápravných opatření:
a)
připadá-li to v úvahu, popis opatření, která musí uživatel platebních služeb přijmout za účelem zabezpečení platebního prostředku, a způsobu, jakým je třeba uvědomit poskytovatele platebních služeb pro účely čl. 69 odst. 1 písm. b);
b)
popis zabezpečeného postupu uvědomování uživatele platebních služeb poskytovatelem platebních služeb v případě podezření na podvod či ohrožení bezpečnosti nebo v případě skutečného podvodu či ohrožení bezpečnosti;
c)
bylo-li tak dohodnuto, podmínky, za nichž si poskytovatel platebních služeb vyhrazuje právo zablokovat platební prostředek v souladu s článkem 68;
d)
odpovědnost plátce podle článku 74, včetně informací o příslušné částce;
e)
způsob, jakým musí uživatel platebních služeb poskytovateli platebních služeb oznámit jakoukoli neautorizovanou nebo nesprávně iniciovanou či provedenou platební transakci podle článku 71, a lhůta, v jaké tak musí učinit, jakož i odpovědnost poskytovatele platebních služeb za neautorizované platební transakce podle článku 73;
f)
odpovědnost poskytovatele platebních služeb za iniciování nebo provedení platebních transakcí podle článku 89;
g)
podmínky pro vrácení peněžních prostředků podle článků 76 a 77;
6)
týkající se změn a vypovězení rámcové smlouvy:
a)
bylo-li tak dohodnuto, informace o tom, že změny podmínek podle článku 54 se považují uživatelem platebních služeb za přijaté, pokud uživatel platebních služeb poskytovateli platebních služeb před navrhovaným dnem jejich účinnosti neoznámí, že tyto změny nepřijímá;
b)
doba trvání rámcové smlouvy;
c)
právo uživatele platebních služeb vypovědět rámcovou smlouvu a všechny dohody týkající se vypovězení podle čl. 54 odst. 1 a článku 55;
7)
týkající se opravných prostředků:
a)
jakákoli smluvní doložka o rozhodném právu, kterým se rámcová smlouva řídí, nebo o příslušných soudech;
b)
postupy alternativního řešení sporů, které má uživatel platebních služeb k dispozici podle článků 99 až 102.
Článek 53
Dostupnost informací a podmínek rámcové smlouvy
Kdykoliv v průběhu smluvního vztahu má uživatel platebních služeb právo na vlastní žádost obdržet smluvní podmínky rámcové smlouvy, jakož i informace a podmínky uvedené v článku 52, a to na papíře nebo jiném trvalém nosiči.
Článek 54
Změny podmínek rámcové smlouvy
1. Veškeré změny rámcové smlouvy, jakož i informací a podmínek uvedených v článku 52 navrhne poskytovatel platebních služeb způsobem stanoveným v čl. 51 odst. 1, a to nejpozději dva měsíce před navrhovaným dnem použitelnosti těchto změn. Uživatel platebních služeb může tyto změny rámcové smlouvy před navrhovaným dnem jejich vstupu v platnost přijmout, nebo odmítnout.
Připadá-li to v úvahu podle čl. 52 bodu 6 písm. a), informuje poskytovatel platebních služeb uživatele platebních služeb o tom, že změny podmínek se považují uživatelem platebních služeb za přijaté, pokud uživatel platebních služeb poskytovateli platebních služeb před navrhovaným dnem jejich vstupu v platnost neoznámí, že tyto změny nepřijímá. Poskytovatel platebních služeb rovněž informuje uživatele platebních služeb, že pokud uživatel platebních služeb uvedené změny odmítne, má právo kdykoli do dne uplatnění změn rámcovou smlouvu bezplatně ukončit.
2. Změny úrokových sazeb nebo směnných kurzů mohou být uplatněny okamžitě a bez oznámení za předpokladu, že toto právo bylo dohodnuto v rámcové smlouvě a že tyto změny úrokových sazeb nebo směnných kurzů jsou založeny na referenčních úrokových sazbách nebo směnných kurzech dohodnutých podle čl. 52 bodu 3 písm. b) a c). Uživatel platebních služeb musí být o jakékoli změně úrokové sazby informován při nejbližší příležitosti způsobem stanoveným v čl. 51 odst. 1, pokud se strany nedohodly na zvláštní četnosti nebo způsobu poskytování nebo zpřístupňování informací. Změny úrokových sazeb nebo směnných kurzů, které jsou pro uživatele platebních služeb příznivější, však mohou být uplatněny i bez oznámení.
3. Změny úrokových sazeb nebo směnných kurzů používaných při platebních transakcích se provádějí a počítají neutrálním způsobem, který nediskriminuje uživatele platebních služeb.
Článek 55
Vypovězení smlouvy
1. Uživatel platebních služeb může rámcovou smlouvu kdykoliv vypovědět, pokud se strany nedohodly na výpovědní lhůtě. Tato doba nesmí překročit jeden měsíc.
2. Vypovězení rámcové smlouvy nepodléhá na straně uživatele platebních služeb žádným poplatkům, s výjimkou případů, kdy byla smlouva v platnosti po dobu kratší než šest měsíců. Případné poplatky za vypovězení rámcové smlouvy musí být přiměřené a odpovídat nákladům.
3. Je-li tak dohodnuto v rámcové smlouvě, poskytovatel platebních služeb může rámcovou smlouvu uzavřenou na dobu neurčitou vypovědět s nejméně dvouměsíční výpovědní lhůtou způsobem stanoveným v čl. 51 odst. 1.
4. U poplatků za platební služby, jež jsou účtovány pravidelně, platí uživatel platebních služeb pouze jejich poměrnou část za dobu do okamžiku vypovězení smlouvy. Pokud se poplatky platí předem, jejich poměrná část se vrátí.
5. Ustanoveními tohoto článku nejsou dotčeny právní předpisy členských států upravující právo stran prohlásit rámcovou smlouvu za nevymahatelnou nebo od počátku neplatnou.
6. Členské státy mohou přijmout ustanovení, která jsou pro uživatele platebních služeb příznivější.
Článek 56
Informace před provedením jednotlivých platebních transakcí
V případě jednotlivé platební transakce podle rámcové smlouvy iniciované plátcem poskytovatel platebních služeb u této konkrétní platební transakce na žádost plátce poskytne jasné informace o všech těchto skutečnostech:
a)
maximální lhůtě pro provedení;
b)
poplatcích, které musí plátce zaplatit;
c)
případně rozpis veškerých poplatků.
Článek 57
Informace pro plátce o jednotlivých platebních transakcích
1. Po odepsání částky jednotlivé platební transakce z účtu plátce nebo v případě, že plátce platební účet nevyužívá, po obdržení platebního příkazu poskytne poskytovatel platebních služeb plátce způsobem stanoveným v čl. 51 odst. 1 a bez zbytečného odkladu danému plátci všechny tyto informace:
a)
referenční údaje umožňující plátci identifikovat každou platební transakci, a je-li to vhodné, údaje týkající se příjemce;
b)
částku platební transakce v měně, v jaké byla odepsána z platebního účtu plátce, nebo v měně použité pro platební příkaz;
c)
částku veškerých poplatků za platební transakci a případně rozpis těchto poplatků nebo úrok, který má plátce zaplatit;
d)
připadá-li to v úvahu, směnný kurz použitý při platební transakci poskytovatelem platebních služeb plátce a částku platební transakce po této konverzi měny;
e)
den valuty částky odepsané z účtu nebo datum přijetí platebního příkazu.
2. Rámcová smlouva musí obsahovat podmínku, že plátce může vyžadovat, aby byly informace uvedené v odstavci 1 poskytovány nebo zpřístupňovány pravidelně nejméně jednou měsíčně, a to bezplatně a dohodnutým způsobem, který plátci umožňuje dané informace ukládat a kopírovat v nezměněném stavu.
3. Členské státy však mohou vyžadovat, aby poskytovatelé platebních služeb informace poskytovali nejméně jednou měsíčně a bezplatně na papíře nebo na jiném trvalém nosiči.
Článek 58
Informace pro příjemce o jednotlivých platebních transakcích
1. Po provedení jednotlivé platební transakce poskytne poskytovatel platebních služeb příjemce způsobem stanoveným v čl. 51 odst. 1 danému příjemci bez zbytečného odkladu všechny tyto informace:
a)
referenční údaje umožňující příjemci identifikovat platební transakci a plátce a veškeré údaje předané spolu s platební transakcí;
b)
částku platební transakce v měně, v níž je částka připsána na platební účet příjemce;
c)
částku veškerých poplatků za platební transakci a případně rozpis těchto poplatků nebo úrok, který má příjemce zaplatit;
d)
připadá-li to v úvahu, směnný kurz použitý při platební transakci poskytovatelem platebních služeb příjemce a částku platební transakce před touto konverzí měny;
e)
den valuty částky připsané na účet.
2. Rámcová smlouva může obsahovat podmínku, že informace uvedené v odstavci 1 se poskytují nebo zpřístupňují pravidelně nejméně jednou měsíčně a dohodnutým způsobem, který příjemci umožňuje dané informace ukládat a kopírovat v nezměněném stavu.
3. Členské státy však mohou vyžadovat, aby poskytovatelé platebních služeb informace poskytovali nejméně jednou měsíčně a bezplatně na papíře nebo na jiném trvalém nosiči.
KAPITOLA 4
Společná ustanovení
Článek 59
Měna transakce a konverze měny
1. Platby se uskutečňují v měně, na které se strany dohodnou.
2. Je-li služba konverze měny nabídnuta před iniciováním platební transakce a je-li tato služba konverze měny nabídnuta v bankomatu, místě prodeje nebo příjemcem, strana, jež plátci službu konverze měny nabízí, sdělí plátci veškeré poplatky, jakož i směnný kurz, který bude při konverzi u platební transakce použit.
Plátce musí se službou konverze měny na tomto základě souhlasit.
Článek 60
Informace o dalších poplatcích nebo slevách
1. Pokud příjemce za použití určitého platebního prostředku požaduje poplatek nebo nabízí slevu, příjemce o tom informuje plátce před iniciováním platební transakce.
2. Pokud poskytovatel platebních služeb nebo jiná osoba podílející se na transakci požaduje za použití určitého platebního prostředku poplatek, informuje o tom uživatele platebních služeb před iniciováním platební transakce.
3. Povinnost uhradit poplatky stanovené v odstavcích 1 a 2 má plátce pouze tehdy, pokud byl s jejich plnou výší seznámen před iniciováním platební transakce.
HLAVA IV
PRÁVA A POVINNOSTI V SOUVISLOSTI S POSKYTOVÁNÍM A UŽÍVÁNÍM PLATEBNÍCH SLUŽEB
KAPITOLA 1
Společná ustanovení
Článek 61
Oblast působnosti
1. Není-li uživatel platebních služeb spotřebitelem, mohou se uživatel platebních služeb a poskytovatel platebních služeb dohodnout, že se zcela nebo zčásti nepoužijí ustanovení čl. 62 odst. 1, čl. 64 odst. 3 a článků 72, 74, 76, 77, 80 a 89. Uživatel platebních služeb a poskytovatel platebních služeb se rovněž mohou dohodnout na jiných lhůtách, než jaké jsou stanoveny v článku 71.
2. Členské státy mohou stanovit, že se článek 102 nepoužije, pokud uživatel platebních služeb není spotřebitelem.
3. Členské státy mohou stanovit, že se ustanovení této hlavy použijí stejným způsobem na spotřebitele i na mikropodniky.
4. Touto směrnicí není dotčena směrnice 2008/48/ES ani jiné příslušné právo Unie nebo vnitrostátní opatření týkající se podmínek poskytování úvěru spotřebitelům neharmonizovaných touto směrnicí, které jsou v souladu s právem Unie.
Článek 62
Příslušné poplatky
1. Poskytovatel platebních služeb neúčtuje uživateli platebních služeb žádné poplatky za plnění svých informačních povinností ani za nápravná a preventivní opatření podle této hlavy, není-li v čl. 79 odst. 1, čl. 80 odst. 5 a čl. 88 odst. 2 stanoveno jinak. Na těchto poplatcích se uživatel platebních služeb a poskytovatel platebních služeb dohodnou s tím, že tyto poplatky musí být přiměřené a odpovídat skutečným nákladům poskytovatele platebních služeb.
2. Členské státy vyžadují, aby za platební transakce poskytované v Unii, u nichž se poskytovatel platebních služeb plátce i poskytovatel platebních služeb příjemce, nebo jediný poskytovatel platebních služeb v dané platební transakci nacházejí v Unii, příjemce platil poplatky účtované jeho poskytovatelem platebních služeb a plátce platil poplatky účtované jeho poskytovatelem platebních služeb.
3. Poskytovatel platebních služeb nebrání příjemci v tom, aby od plátce požadoval poplatek, nabídl mu slevu nebo jej jiným způsobem motivoval k tomu, aby daný platební prostředek použil. Účtované poplatky nepřekročí přímé náklady příjemce na používání konkrétního platebního prostředku.
4. Členské státy v každém případě zajistí, aby příjemce nepožadoval poplatky za používání platebních prostředků, u nichž jsou mezibankovní poplatky upraveny v kapitole II nařízení (EU) 2015/751, a za platební služby, na které se vztahuje nařízení (EU) č. 260/2012.
5. Členské státy mohou zakázat nebo omezit právo příjemce požadovat poplatky s přihlédnutím k nutnosti povzbuzovat hospodářskou soutěž a podporovat používání účinných platebních prostředků.
Článek 63
Výjimka pro platební prostředky pro platby malých částek a elektronické peníze
1. V případě platebních prostředků, které se podle rámcové smlouvy týkají výlučně jednotlivých platebních transakcí nepřekračujících 30 EUR nebo které buď mají výdajový limit 150 EUR, nebo uchovávají peněžní prostředky, jež nikdy nepřekročí částku 150 EUR, se poskytovatelé platebních služeb mohou se svými uživateli platebních služeb dohodnout, že:
a)
ustanovení čl. 69 odst. 1 písm. b), čl. 70 odst. 1 písm. c) a d), jakož i čl. 74 odst. 3 se nepoužijí, pokud platební prostředek nemůže být zablokován nebo nelze zabránit jeho dalšímu použití;
b)
ustanovení článků 72 a 73 a čl. 74 odst. 1 a 3 se nepoužijí, pokud se platební prostředek používá anonymně nebo pokud poskytovatel platebních služeb není z jiných důvodů, které jsou dány povahou platebního prostředku, schopen prokázat, zda platební transakce byla autorizována;
c)
odchylně od čl. 79 odst. 1 není od poskytovatele platebních služeb požadováno, aby uživateli platebních služeb oznámil zamítnutí platebního příkazu, pokud je neprovedení služby zřejmé ze souvislostí;
d)
odchylně od článku 80 nemůže plátce odvolat platební příkaz poté, co platební příkaz předá nebo dá svůj souhlas s provedením platební transakce příjemci;
e)
odchylně od článků 83 a 84 se použijí jiné lhůty pro provedení.
2. U vnitrostátních platebních transakcí mohou členské státy nebo jejich příslušné orgány snížit nebo zdvojnásobit částky uvedené v odstavci 1. U předplacených platebních prostředků je mohou zvýšit až na 500 EUR.
3. Články 73 a 74 této směrnice se použijí rovněž na elektronické peníze ve smyslu čl. 2 bodu 2 směrnice 2009/110/ES s výjimkou případů, kdy poskytovatel platebních služeb plátce není schopen zmrazit platební účet, na němž jsou elektronické peníze uloženy, nebo zablokovat platební prostředek. Členské státy mohou tuto výjimku omezit na platební účty, na nichž jsou elektronické peníze uloženy, nebo platební prostředky určité hodnoty.
KAPITOLA 2
Autorizace platebních transakcí
Článek 64
Souhlas a odvolání souhlasu
1. Členské státy zajistí, aby se platební transakce považovala za autorizovanou pouze v případě, že plátce dal k provedení platební transakce souhlas. Platební transakce může být plátcem autorizována před tím, než je provedena, nebo až poté, co je provedena, pokud se tak plátce a poskytovatel platebních služeb dohodnou.
2. Souhlas s provedením platební transakce nebo řady platebních transakcí se uděluje formou dohodnutou mezi plátcem a poskytovatelem platebních služeb. Souhlas s provedením platební transakce může být rovněž udělen prostřednictvím příjemce nebo poskytovatele služeb iniciování platby.
Pokud souhlas schází, platební transakce se považuje za neautorizovanou.
3. Plátce může svůj souhlas kdykoli odvolat, avšak pouze do okamžiku neodvolatelnosti podle článku 80. Souhlas s provedením řady platebních transakcí může být rovněž odvolán s tím, že každá budoucí platební transakce bude považována za neautorizovanou.
4. Na postupu udělování souhlasu s provedením platební transakce se dohodne plátce s příslušným poskytovatelem nebo příslušnými poskytovateli platebních služeb.
Článek 65
Potvrzení disponibility peněžních prostředků
1. Členské státy zajistí, aby poskytovatel platebních služeb, který vede účet, neprodleně potvrdil na žádost poskytovatele platebních služeb vydávajícího karetní platební prostředky, zda je na platebním účtu plátce k dispozici částka potřebná k provedení karetní platební transakce, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
platební účet plátce je v okamžiku žádosti přístupný prostřednictvím internetu;
b)
plátce udělil poskytovateli platebních služeb, který vede účet, výslovný souhlas k tomu, aby odpovídal na žádosti konkrétního poskytovatele platebních služeb o potvrzení toho, že na platebním účtu plátce je k dispozici částka odpovídající určité karetní platební transakci;
c)
souhlas podle písmene b) byl udělen před podáním první žádosti o potvrzení.
2. Poskytovatel platebních služeb může o potvrzení podle odstavce 1 požádat, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
plátce mu udělil výslovný souhlas k tomu, aby žádal o potvrzení podle odstavce 1;
b)
plátce inicioval karetní platební transakci na příslušnou částku prostřednictvím karetního platebního prostředku, který daný poskytovatel platebních služeb vydal;
c)
poskytovatel platebních služeb prokáže před každou žádostí o potvrzení poskytovateli platebních služeb, který vede účet, svoji totožnost a komunikuje s ním bezpečným způsobem v souladu s čl. 98 odst. 1 písm. d).
3. V souladu se směrnicí 95/46/ES spočívá potvrzení uvedené v odstavci 1 pouze v odpovědi „ano“ či „ne“, nikoliv ve výpisu s informacemi o zůstatku na účtu. Odpověď nesmí být uchovávána nebo používána k jiným účelům než k provedení karetní platební transakce.
4. Potvrzení uvedené v odstavci 1 nesmí poskytovateli platebních služeb, který vede účet, umožnit zablokovat peněžní prostředky na platebním účtu plátce.
5. Plátce může poskytovatele platebních služeb, který vede účet, požádat, aby mu sdělil totožnost poskytovatele platebních služeb a poskytnutou odpověď.
6. Tento článek se nevztahuje na platební transakce iniciované prostřednictvím karetních platebních prostředků, na nichž jsou uloženy elektronické peníze vymezené v čl. 2 odst. 2 směrnice 2009/110/ES.
Článek 66
Pravidla pro přístup k platebnímu účtu v případě služeb iniciování platby
1. Členské státy zajistí, aby plátce měl právo využít poskytovatele služeb iniciování platby k získání platebních služeb uvedených v bodě 7 přílohy I. Právo využívat poskytovatele služeb iniciování platby se nevztahuje na případy, kdy platební účet není přístupný on-line.
2. Udělí-li plátce výslovný souhlas s provedením platby v souladu s článkem 64, učiní poskytovatel platebních služeb, který vede účet, kroky uvedené v odstavci 4 tohoto článku, aby zajistil právo plátce využívat služby iniciování platby.
3. Poskytovatel služeb iniciování platby:
a)
se zdrží toho, aby v kterýkoli okamžik v souvislosti s poskytnutím služby iniciování platby držel peněžní prostředky plátce;
b)
zajistí, aby osobní bezpečnostní údaje uživatele platebních služeb nebyly přístupné jiným stranám než tomuto uživateli a vydavateli osobních bezpečnostních údajů a aby je poskytovatel služeb iniciování platby předával bezpečnými a efektivními kanály;
c)
zajistí, aby jakékoli další informace o uživateli platebních služeb, získané při poskytování služeb iniciování platby, byly poskytnuty pouze příjemci a pouze s výslovným souhlasem uživatele platebních služeb;
d)
při každém iniciování platby prokáže svoji totožnost poskytovateli platebních služeb, který vede účet plátce, a komunikuje s poskytovatelem platebních služeb, který vede účet, plátcem a příjemcem bezpečným způsobem v souladu s čl. 98 odst. 1 písm. d);
e)
neuchovává citlivé údaje o platbách uživatele platebních služeb;
f)
nepožaduje od uživatele platebních služeb žádné jiné údaje než ty, které jsou nezbytné k poskytnutí služby iniciování platby;
g)
nepoužívá a neuchovává žádné údaje a nevyužívá přístupu k nim pro jiné účely než k poskytnutí služby iniciování platby podle výslovné žádosti plátce;
h)
nemění částku, příjemce ani jiné prvky transakce.
4. Poskytovatel platebních služeb, který vede účet:
a)
komunikuje bezpečně s poskytovateli služeb iniciování platby v souladu s čl. 98 odst. 1 písm. d);
b)
okamžitě po obdržení platebního příkazu od poskytovatele služeb iniciování platby poskytne nebo zpřístupní poskytovateli služeb iniciování platby veškeré informace o iniciování platební transakce a veškeré informace, které má k dispozici, pokud jde o provedení platební transakce;
c)
s platebními příkazy předanými prostřednictvím služeb poskytovatele služeb iniciování platby zachází bez jakéhokoli rozdílu, nejsou-li k tomu objektivní důvody, zejména z hlediska doby provedení, priority nebo poplatků za platební příkazy, které mu předal sám plátce.
5. Poskytování služeb iniciování platby nesmí být závislé na existenci smluvního vztahu za tímto účelem mezi poskytovateli služeb iniciování platby a poskytovateli platebních služeb, kteří vedou účet.
Článek 67
Pravidla pro přístup k informacím o platebním účtu a jejich používání v případě služeb informování o účtu
1. Členské státy zajistí, aby uživatel platebních služeb měl právo využít služeb umožňujících přístup k informacím o účtu podle bodu 8 přílohy I. Toto právo se nevztahuje na případy, kdy platební účet není přístupný on-line.
2. Poskytovatel služeb informování o účtu:
a)
poskytuje služby pouze na základě výslovného souhlasu uživatele platebních služeb;
b)
zajistí, aby osobní bezpečnostní údaje uživatele platebních služeb nebyly přístupné jiným stranám než tomuto uživateli a vydavateli osobních bezpečnostních údajů a aby jejich předávání poskytovatelem služeb informování o účtu probíhalo bezpečnými a efektivními kanály;
c)
při každé komunikaci prokáže svoji totožnost poskytovateli či poskytovatelům platebních služeb, kteří vedou účet uživatele platebních služeb, a komunikuje s poskytovatelem platebních služeb, který vede účet, a s uživatelem platebních služeb bezpečným způsobem v souladu s čl. 98 odst. 1 písm. d);
d)
využívá přístupu pouze k informacím z určených platebních účtů a souvisejícím platebním transakcím;
e)
nepožaduje citlivé údaje o platbách související s platebními účty;
f)
nepoužívá a neuchovává žádné údaje a nevyužívá přístupu k nim pro jiné účely než k poskytnutí služby informování o účtu podle výslovné žádosti uživatele platebních služeb v souladu s pravidly pro ochranu údajů.
3. Poskytovatel služeb, který vede účet, ve vztahu k platebním účtům:
a)
bezpečně komunikuje s poskytovateli služeb informování o účtu v souladu s čl. 98 odst. 1 písm. d) a
b)
zachází s žádostmi o údaje předanými prostřednictvím služeb poskytovatele služeb informování o účtu bez jakéhokoli rozdílu, nejsou-li k tomu objektivní důvody.
4. Poskytování služeb informování o účtu nesmí být závislé na existenci smluvního vztahu za tímto účelem mezi poskytovateli služeb informování o účtu a poskytovateli platebních služeb, kteří vedou účet.
Článek 68
Limity pro používání platebního prostředku a pro přístup poskytovatelů platebních služeb k platebním účtům
1. Pokud je pro účely udělení souhlasu použit specifický platební prostředek, plátce a poskytovatel platebních služeb plátce se mohou u platebních transakcí provedených tímto platebním prostředkem dohodnout na výdajových limitech.
2. Je-li tak dohodnuto v rámcové smlouvě, může si poskytovatel platebních služeb vyhradit právo zablokovat platební prostředek z objektivně opodstatněných důvodů souvisejících s bezpečností platebního prostředku, podezřením na neautorizované nebo podvodné použití platebního prostředku nebo, v případě platebního prostředku s úvěrovým rámcem, se značným zvýšením rizika, že plátce možná nebude schopen splnit svůj platební závazek.
3. Poskytovatel platebních služeb v těchto případech plátce dohodnutým způsobem informuje o zablokování platebního prostředku a jeho důvodech, a to pokud možno před zablokováním platebního prostředku a nejpozději okamžitě po jeho zablokování, s výjimkou případů, kdy by poskytnutí těchto informací ohrozilo objektivně opodstatněné bezpečnostní důvody nebo kdy je zakázáno jinými příslušnými unijními nebo vnitrostátními právními předpisy.
4. Jakmile důvody pro zablokování platebního prostředku pominou, poskytovatel platebních služeb platební prostředek odblokuje nebo ho vymění za nový platební prostředek.
5. Poskytovatel platebních služeb, který vede účet, může poskytovateli služeb informování o účtu nebo poskytovateli služeb iniciování platby zamítnout přístup k platebnímu účtu, existují-li k tomu objektivní a řádně doložené důvody související s neoprávněným nebo podvodným přístupem k platebnímu účtu ze strany poskytovatele služeb informování o účtu nebo poskytovatele služeb iniciování platby, včetně neoprávněného nebo podvodného iniciování platební transakce. Poskytovatel platebních služeb, který vede účet, v těchto případech plátce dohodnutým způsobem informuje o odepření přístupu k platebnímu účtu a jeho důvodech. Tuto informaci poskytne plátci pokud možno před odepřením tohoto přístupu a nejpozději okamžitě poté, co přístup odepře, s výjimkou případů, kdy by poskytnutí těchto informací ohrozilo objektivně opodstatněné bezpečnostní důvody nebo kdy je zakázáno jinými příslušnými unijními nebo vnitrostátními právními předpisy.
Poskytovatel platebních služeb, který vede účet, umožní přístup k platebnímu účtu, jakmile důvody pro odepření přístupu pominou.
6. V případech uvedených v odstavci 5 ohlásí poskytovatel platebních služeb, který vede účet, incident týkající se poskytovatele služeb informování o účtu nebo poskytovatele služeb iniciování platby neprodleně příslušnému orgánu. Součástí těchto informací jsou relevantní podrobnosti o daném případu a důvody k přijetí opatření. Příslušný orgán případ posoudí a v případě potřeby přijme vhodná opatření.
Článek 69
Povinnosti uživatele platebních služeb v souvislosti s platebními prostředky a osobními bezpečnostními údaji
1. Uživatel platebních služeb, který je oprávněn používat platební prostředek:
a)
používá platební prostředek v souladu s podmínkami, které upravují vydávání a používání daného platebního prostředku, které musejí být objektivní, nediskriminační a přiměřené;
b)
oznámí poskytovateli platebních služeb nebo subjektu jím určenému ztrátu, odcizení, zneužití nebo neautorizované použití platebního prostředku, a to neprodleně po zjištění této skutečnosti.
2. Pro účely odst. 1 písm. a) učiní uživatel platebních služeb, jakmile obdrží platební prostředek, zejména veškerá přiměřená opatření na ochranu osobních bezpečnostních údajů.
Článek 70
Povinnosti poskytovatele platebních služeb v souvislosti s platebními prostředky
1. Poskytovatel platebních služeb vydávající platební prostředek:
a)
zajistí, aby osobní bezpečnostní údaje nebyly přístupné nikomu jinému než uživateli platebních služeb, který je oprávněn daný platební prostředek používat, aniž jsou tím dotčeny povinnosti uživatele platebních služeb stanovené v článku 69;
b)
zdrží se zasílání nevyžádaných platebních prostředků s výjimkou případů, kdy je třeba vyměnit platební prostředek, který byl uživateli platebních služeb poskytnut již dříve;
c)
zajistí dostupnost vhodných prostředků umožňujících uživateli platebních služeb kdykoli učinit oznámení podle čl. 69 odst. 1 písm. b) nebo požádat o odblokování platebního prostředku podle čl. 68 odst. 4; na žádost poskytne poskytovatel platebních služeb uživateli platebních služeb prostředky, kterými může uživatel platebních služeb po dobu 18 měsíců po oznámení prokázat, že takové oznámení učinil;
d)
poskytne uživateli platebních služeb možnost učinit bezplatně oznámení podle čl. 69 odst. 1 písm. b) a případně účtuje pouze náklady přímo související s výměnou platebního prostředku;
e)
zabrání veškerému použití platebního prostředku, jakmile bylo podáno oznámení podle čl. 69 odst. 1 písm. b).
2. Poskytovatel platebních služeb nese riziko spojené se zasláním platebního prostředku nebo se zasláním jakýchkoli osobních bezpečnostních údajů týkajících se tohoto prostředku uživateli platebních služeb.
Článek 71
Oznámení a náprava neautorizovaných nebo nesprávně provedených transakcí
1. Uživatel platebních služeb získá od poskytovatele platebních služeb nápravu neautorizované nebo nesprávně provedené platební transakce pouze v případě, že uživatel platebních služeb poskytovateli platebních služeb neprodleně po zjištění a nejpozději do třinácti měsíců ode dne odepsání částky z účtu oznámí tuto transakci vedoucí ke vzniku nároku, včetně nároku podle článku 89.
Lhůta pro oznámení stanovená v prvním pododstavci se nepoužije v případě, kdy poskytovatel platebních služeb neposkytl nebo nezpřístupnil informace o dané platební transakci podle hlavy III.
2. Pokud je do transakce zapojen poskytovatel služeb iniciování platby, získá uživatel platebních služeb nápravu od poskytovatele platebních služeb, který vede účet, podle odstavce 1 tohoto článku, aniž jsou dotčena ustanovení čl. 73 odst. 2 a čl. 89 odst. 1.
Článek 72
Doklad o ověření a provedení platebních transakcí
1. Členské státy vyžadují, aby v případě, že uživatel platebních služeb popírá, že provedenou platební transakci autorizoval, nebo tvrdí, že platební transakce nebyla provedena správně, musel poskytovatel platebních služeb poskytnout doklad o tom, že platební transakce byla ověřena, přesně zaznamenána, zanesena do účetnictví a že nebyla ovlivněna technickým selháním nebo jiným nedostatkem služby poskytnuté poskytovatelem platebních služeb.
Pokud je platební transakce iniciována prostřednictvím poskytovatele služeb iniciování platby, nese tento poskytovatel důkazní břemeno k prokázání toho, že platební transakce byla v mezích jeho působnosti ověřena, přesně zaznamenána a nebyla ovlivněna technickým selháním ani jinými nedostatky spojenými s platební službou, za niž odpovídá.
2. Pokud uživatel platební služby popírá autorizaci provedené platební transakce, použití platebního prostředku zaznamenané poskytovatelem platebních služeb, včetně případně poskytovatele služeb iniciování platby, nemusí být samo o sobě postačující pro prokázání, zda daná platební transakce byla plátcem autorizována nebo zda se plátce dopustil podvodu nebo zda z důvodu hrubé nedbalosti nebo úmyslně nesplnil jednu nebo více povinností podle článku 69. Poskytovatel platebních služeb nebo případně poskytovatel služeb iniciování platby předloží podpůrné doklady k prokázání podvodu nebo hrubé nedbalosti na straně uživatele platebních služeb.
Článek 73
Odpovědnost poskytovatele platebních služeb za neautorizované platební transakce
1. Aniž je dotčen článek 71, členské státy zajistí, aby v případě neautorizované platební transakce poskytovatel platebních služeb plátce vrátil plátci částku ve výši neautorizované platební transakce, a to okamžitě a v každém případě nejpozději do konce následujícího pracovního dne poté, co transakci zjistil nebo mu byla oznámena, s výjimkou případů, kdy má důvodné podezření, že došlo k podvodu, a tyto důvody písemně sdělí příslušnému vnitrostátními orgánu. Poskytovatel platebních služeb plátce v příslušných případech uvede platební účet, z nějž byla částka odepsána, zpět do stavu, v jakém by byl, kdyby k neautorizované platební transakci nedošlo. Tím se rovněž zajistí, aby dnem valuty částky připsané na platební účet plátce byl nejpozději den, kdy byla tato částka odepsána z účtu.
2. Je-li platební transakce iniciována prostřednictvím poskytovatele služeb iniciování platby, poskytovatel platebních služeb, který vede účet, částku neautorizované platební transakce okamžitě a v každém případě nejpozději do konce následujícího pracovního dne vrátí a případně uvede platební účet, z nějž byla částka odepsána, zpět do stavu, v jakém by byl, kdyby k neautorizované platební transakci nedošlo.
Pokud poskytovatel služeb iniciování platby nese odpovědnost za neautorizovanou platební transakci, okamžitě poskytne poskytovateli platebních služeb, který vede účet, na jeho žádost náhradu za vzniklou ztrátu nebo za částky zaplacené v důsledku vrácení částky plátci, včetně částky neautorizované platební transakce. V souladu s čl. 72 odst. 1 nese poskytovatel služeb iniciování platby důkazní břemeno k prokázání toho, že platební transakce byla v mezích jeho působnosti ověřena, přesně zaznamenána a nebyla ovlivněna technickým selháním ani jinými nedostatky spojenými s platební službou, za niž odpovídá.
3. Další finanční náhrada může být stanovena v souladu s právními předpisy, které se vztahují na smlouvu uzavřenou mezi plátcem a poskytovatelem platebních služeb nebo případně na smlouvu uzavřenou mezi plátcem a poskytovatelem služeb iniciování platby.
Článek 74
Odpovědnost plátce za neautorizované platební transakce
1. Odchylně od článku 73 může mít plátce povinnost nést ztrátu do výše 50 EUR plynoucí z veškerých neautorizovaných platebních transakcí, která vyplývá z použití ztraceného nebo odcizeného platebního prostředku nebo ze zneužití platebního prostředku.
První pododstavec se nepoužije, pokud:
a)
ztrátu, odcizení nebo zneužití platebního prostředku plátce nemohl zjistit před provedením platby, a to s výjimkou případů, kdy podvodně jednal on sám; nebo
b)
ztráta byla způsobena jednáním či opomenutím zaměstnance, zástupce nebo pobočky poskytovatele platebních služeb nebo subjektu poskytujícího outsourcing.
Plátce nese všechny ztráty plynoucí z neautorizovaných platebních transakcí, pokud mu vznikly v důsledku toho, že jednal podvodně nebo nesplnil úmyslně či z důvodu hrubé nedbalosti jednu nebo více povinností uvedených v článku 69. V těchto případech se maximální částka uvedená v prvním pododstavci tohoto odstavce nepoužije.
Pokud plátce nejednal podvodně nebo s úmyslem nesplnit své povinnosti podle článku 69, mohou členské státy snížit odpovědnost podle tohoto odstavce s přihlédnutím zejména k povaze osobních bezpečnostních údajů a ke konkrétním okolnostem, za nichž k jeho ztrátě, odcizení nebo zneužití došlo.
2. Pokud poskytovatel platebních služeb plátce nepožaduje silné ověření klienta, nese plátce finanční následky pouze v případě svého podvodného jednání. Pokud příjemce nebo poskytovatel platebních služeb příjemce silné ověření klienta nepřijmou, vrátí peněžní prostředky ve výši způsobené finanční škody poskytovateli platebních služeb plátce.
3. Plátce nenese žádné finanční následky vyplývající z použití ztraceného, odcizeného nebo zneužitého platebního prostředku poté, co učiní oznámení podle čl. 69 odst. 1 písm. b), s výjimkou případů, kdy jednal podvodně.
Pokud poskytovatel platebních služeb neposkytne vhodné prostředky, aby bylo možno ztrátu, odcizení nebo zneužití platebního prostředku kdykoli oznámit, jak požaduje čl. 70 odst. 1 písm. c), nenese plátce za finanční následky vyplývající z použití tohoto platebního prostředku odpovědnost, s výjimkou případů, kdy jednal podvodně.
Článek 75
Platební transakce, jejichž výše není předem známa
1. Je-li platební transakce iniciována příjemcem nebo jeho prostřednictvím v souvislosti s karetní platební transakcí a její přesná částka není v okamžiku, kdy plátce uděluje souhlas s provedením platební transakce, známa, může poskytovatel platebních služeb plátce peněžní prostředky na jeho platebním účtu zablokovat pouze v případě, že plátce udělil souhlas s přesnou výší peněžních prostředků, jež mají být zablokovány.
2. Bez zbytečného prodlení po obdržení informací o přesné částce platební transakce a nejpozději okamžitě po obdržení platebního příkazu poskytovatel platebních služeb plátce peněžní prostředky zablokované na jeho platebním účtu podle odstavce 1 uvolní.
Článek 76
Vrácení peněžních prostředků z platební transakce iniciované příjemcem nebo jeho prostřednictvím
1. Členské státy zajistí, aby plátce měl u poskytovatele platebních služeb nárok na vrácení peněžních prostředků z autorizované platební transakce iniciované příjemcem nebo jeho prostřednictvím, která již byla provedena, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
a)
v okamžiku autorizace nebyla stanovena přesná částka platební transakce;
b)
částka platební transakce převyšuje částku, kterou by plátce mohl rozumně očekávat s ohledem na předchozí výdajový model, podmínky rámcové smlouvy a příslušné okolnosti případu.
Na žádost poskytovatele platebních služeb nese důkazní břemeno k prokázání toho, že tyto podmínky byly splněny, plátce.
Vrácené peněžní prostředky odpovídají částce provedené platební transakce v plné výši. Dnem valuty částky připsané na platební účet plátce je nejpozději den, kdy byla tato částka odepsána z účtu.
Aniž je dotčen odstavec 3, členské státy zajistí, aby kromě práva uvedeného v odstavci 1 měl plátce v případě inkasa podle článku 1 nařízení (EU) č. 260/2012 bezpodmínečné právo na vrácení peněžních prostředků ve lhůtách stanovených v článku 77 této směrnice.
2. Pro účely odst. 1 prvního pododstavce písm. b) však plátce nemůže spoléhat na důvody, jež souvisejí se směnou měny, pokud byl použit referenční směnný kurz dohodnutý s jeho poskytovatelem platebních služeb v souladu s čl. 45 odst. 1 písm. d) a čl. 52 bodem 3 písm. b).
3. V rámcové smlouvě mezi plátcem a poskytovatelem platebních služeb lze dohodnout, že plátce nemá právo na vrácení peněžních prostředků, pokud:
a)
plátce dal souhlas s provedením platební transakce přímo poskytovateli platebních služeb; a
b)
případně pokud informace o budoucí platební transakci byly plátci poskytnuty nebo zpřístupněny dohodnutým způsobem nejméně čtyři týdny přede dnem splatnosti poskytovatelem platebních služeb nebo příjemcem.
4. Pro inkasa v jiných měnách než euru mohou členské státy poskytovatelům platebních služeb umožnit, aby nabízeli příznivější podmínky pro vrácení peněžních prostředků v souladu se svými inkasními schématy za podmínky, že jsou pro plátce výhodnější.
Článek 77
Žádosti o vrácení peněžních prostředků z platební transakce iniciované příjemcem nebo jeho prostřednictvím
1. Členské státy zajistí, aby plátce mohl požádat o vrácení peněžních prostředků autorizované platební transakce iniciované příjemcem nebo jeho prostřednictvím podle článku 76, a to ve lhůtě osmi týdnů ode dne, kdy byly peněžní prostředky odepsány z účtu.
2. Do deseti pracovních dnů od obdržení žádosti o vrácení peněžních prostředků poskytovatel platebních služeb buď peněžní prostředky z platební transakce vrátí v plné výši, nebo sdělí plátci důvody, proč vrácení peněžních prostředků odmítá, a uvede orgány, na které se plátce může v dané záležitosti obrátit v souladu s články 99 až 102, pokud s uvedenými důvody nesouhlasí.
Právo poskytovatele platebních služeb odmítnout vrácení peněžních prostředků podle prvního pododstavce tohoto odstavce se neuplatní v případě uvedeném v čl. 76 odst. 1 čtvrtém pododstavci.
KAPITOLA 3
Provádění platebních transakcí
Oddíl 1
Platební příkazy a převáděné částky
Článek 78
Přijetí platebního příkazu
1. Členské státy zajistí, aby okamžikem přijetí byl okamžik, kdy poskytovatel platebních služeb plátce obdrží platební příkaz.
Peněžní prostředky nesmějí být z účtu plátce odepsány dříve, než je platební příkaz přijat. Připadne-li okamžik přijetí na den, který není pro poskytovatele platebních služeb plátce dnem pracovním, má se za to, že platební příkaz byl přijat následující pracovní den. Poskytovatel platebních služeb může stanovit uzávěrku ke konci pracovního dne, po jejímž uplynutí se všechny přijaté platební příkazy považují za platební příkazy přijaté následující pracovní den.
2. Pokud se uživatel platebních služeb iniciující platební příkaz a poskytovatel platebních služeb dohodnou, že provedení platebního příkazu má být zahájeno v určitý den nebo na konci určitého období nebo v den, kdy dá plátce poskytovateli platebních služeb k dispozici peněžní prostředky, považuje se takto dohodnutý den za okamžik přijetí pro účely článku 83. Není-li dohodnutý den pro poskytovatele platebních služeb dnem pracovním, má se za to, že přijatý platební příkaz byl přijat následující pracovní den.
Článek 79
Odmítnutí platebního příkazu
1. Pokud poskytovatel platebních služeb odmítne provést platební příkaz nebo iniciovat platební transakci, toto odmítnutí, a pokud možno důvody tohoto odmítnutí a postup pro opravu jakýchkoli faktických chyb, které k tomuto odmítnutí vedly, se oznamují uživateli platebních služeb, nezakazují-li to jiné příslušné unijní nebo vnitrostátní právní předpisy.
Poskytovatel platebních služeb toto oznámení zašle nebo zpřístupní dohodnutým způsobem při nejbližší možné příležitosti a v každém případě ve lhůtách podle článku 83.
Rámcová smlouva může obsahovat podmínku, že poskytovatel platebních služeb si za toto odmítnutí může účtovat přiměřený poplatek, je-li toto odmítnutí objektivně opodstatněno.
2. Jsou-li splněny všechny podmínky stanovené v rámcové smlouvě plátce, nesmí poskytovatel platebních služeb, který vede účet plátce, odmítnout provedení autorizovaného platebního příkazu bez ohledu na to, zda byl tento platební příkaz iniciován plátcem nebo prostřednictvím poskytovatelem platebních služeb iniciování platby anebo příjemcem či jeho prostřednictvím, nezakazují-li to jiné příslušné unijní nebo vnitrostátní právní předpisy.
3. Pro účely článků 83 a 89 se platební příkaz, jehož provedení bylo odmítnuto, nepovažuje za přijatý.
Článek 80
Neodvolatelnost platebního příkazu
1. Členské státy zajistí, aby uživatel platebních služeb nemohl platební příkaz odvolat, jakmile tento příkaz přijal poskytovatel platebních služeb plátce, není-li v tomto článku stanoveno jinak.
2. Pokud je platební transakce iniciována poskytovatelem služeb iniciování platby nebo příjemcem či jeho prostřednictvím, nesmí plátce odvolat platební příkaz poté, co poskytovateli služeb iniciování platby udělil k iniciování platební transakce souhlas, nebo poté, co souhlas s provedením platební transakce udělil příjemci.
3. V případě inkasa, a aniž jsou dotčena práva na vrácení peněžních prostředků, však může plátce platební příkaz odvolat nejpozději do konce pracovního dne předcházejícího dni dohodnutému pro odepsání peněžních prostředků z účtu.
4. V případě uvedeném v čl. 78 odst. 2 může uživatel platebních služeb odvolat platební příkaz nejpozději do konce pracovního dne předcházejícího dohodnutému dni.
5. Po uplynutí lhůt stanovených v odstavcích 1 až 4 může být platební příkaz odvolán, pouze pokud se tak uživatel platebních služeb a příslušní poskytovatelé platebních služeb dohodnou. V případě uvedeném v odstavcích 2 a 3 je rovněž nutný souhlas příjemce. Je-li tak dohodnuto v rámcové smlouvě, může příslušný poskytovatel platebních služeb za odvolání účtovat poplatek.
Článek 81
Převáděné a obdržené částky
1. Členské státy požadují, aby poskytovatel či poskytovatelé platebních služeb plátce, poskytovatel či poskytovatelé platebních služeb příjemce a všichni zprostředkovatelé poskytovatelů platebních služeb převedli částku platební transakce v plné výši a nestrhávali z převáděné částky žádné poplatky.
2. Příjemce a poskytovatel platebních služeb se však mohou dohodnout, že příslušný poskytovatel platebních služeb si své poplatky z převáděné částky strhne před jejím připsáním na účet příjemce. V tomto případě se v informacích poskytovaných příjemci oddělí částka platební transakce v plné výši od poplatků.
3. Pokud se z převáděné částky strhávají jakékoli jiné poplatky, než jaké jsou uvedeny v odstavci 2, poskytovatel platebních služeb plátce zajistí, aby příjemce obdržel částku platební transakce iniciované plátcem v plné výši. Pokud je platební transakce iniciována příjemcem nebo jeho prostřednictvím, poskytovatel platebních služeb příjemce zajistí, aby příjemce obdržel částku platební transakce v plné výši.
Oddíl 2
Lhůta pro provedení a den valuty
Článek 82
Oblast působnosti
1. Tento oddíl se vztahuje na:
a)
platební transakce v eurech;
b)
vnitrostátní platební transakce v měně členského státu, který není členem eurozóny;
c)
platební transakce zahrnující pouze jednu konverzi měny mezi eurem a měnou členského státu, jehož měnou není euro, provádí-li se požadovaná konverze měny v tomto členském státě, a v případě přeshraničních platebních transakcí, uskutečňuje-li se přeshraniční převod v eurech.
2. Tento oddíl se vztahuje i na platební transakce neuvedené v odstavci 1, pokud se uživatel platebních služeb a poskytovatel platebních služeb nedohodou jinak, s výjimkou článku 87, který není dispozitivní povahy. Pokud se však uživatel platebních služeb a poskytovatel platebních služeb dohodnou na delší lhůtě, než jaká je stanovena v článku 83, nesmí tato lhůta pro platební transakce v Unii překročit čtyři pracovní dny od okamžiku přijetí podle článku 78.
Článek 83
Platební transakce na platební účet
1. Členské státy po poskytovateli platebních služeb plátce požadují, aby zajistil, že od okamžiku přijetí podle článku 78 je částka platební transakce připsána na účet poskytovatele platebních služeb příjemce nejpozději do konce následujícího pracovního dne. U platebních transakcí iniciovaných na papíře může být tato lhůta prodloužena o další pracovní den.
2. Členské státy požadují, aby poskytovatel platebních služeb příjemce použil den valuty a dal částku platební transakce k dispozici na platební účet příjemce poté, co tyto peněžní prostředky obdržel podle článku 87.
3. Členské státy po poskytovateli platebních služeb příjemce požadují, aby předal platební příkaz iniciovaný příjemcem nebo jeho prostřednictvím poskytovateli platebních služeb plátce ve lhůtách dohodnutých mezi příjemcem a poskytovatelem platebních služeb tak, aby bylo možno zúčtovat inkaso v dohodnutý den splatnosti.
Článek 84
Neexistence platebního účtu příjemce u poskytovatele platebních služeb
Nemá-li příjemce u poskytovatele platebních služeb platební účet, dá poskytovatel platebních služeb, který pro příjemce obdržel peněžní prostředky, tyto peněžní prostředky k dispozici příjemci ve lhůtě stanovené v článku 83.
Článek 85
Hotovost vložená na platební účet
Vloží-li spotřebitel hotovost na platební účet vedený u poskytovatele platebních služeb v měně daného platebního účtu, tento poskytovatel platebních služeb zajistí, aby částka byla dána k dispozici a její den valuty nastal neprodleně po přijetí peněžních prostředků. Není-li uživatel platebních služeb spotřebitelem, je částka dána k dispozici a její den valuty nastává nejpozději první pracovní den následující po přijetí peněžních prostředků.
Článek 86
Vnitrostátní platební transakce
V případě vnitrostátních platebních transakcí mohou členské státy stanovit kratší maximální lhůty pro provedení než lhůty stanovené v tomto oddílu.
Článek 87
Den valuty a disponibilita peněžních prostředků
1. Členské státy zajistí, aby dnem valuty částky připsané na platební účet příjemce byl nejpozději pracovní den, kdy je částka platební transakce připsána na účet poskytovatele platebních služeb příjemce.
2. Poskytovatel platebních služeb příjemce zajistí, aby příjemce měl částku platební transakce k dispozici okamžitě poté, co je tato částka připsána na účet poskytovatele platebních služeb příjemce, jestliže na straně poskytovatele platebních služeb příjemce:
a)
nedochází ke konverzi měny; nebo
b)
dochází ke konverzi měny mezi eurem a měnou členského státu či mezi měnami dvou členských států.
Povinnost stanovená v tomto odstavci se rovněž vztahuje na platby v rámci jednoho poskytovatele platebních služeb.
3. Členské státy zajistí, aby dnem valuty částky odepsané z platebního účtu plátce byl nejdříve okamžik, kdy je částka platební transakce z tohoto platebního účtu odepsána.
Oddíl 3
Odpovědnost
Článek 88
Nesprávné jedinečné identifikátory
1. Pokud je platební příkaz proveden v souladu s jedinečným identifikátorem, považuje se tento příkaz za správně provedený, pokud jde o příjemce uvedeného v jedinečném identifikátoru.
2. Pokud je jedinečný identifikátor, který uživatel platebních služeb uvedl, nesprávný, nenese poskytovatel platebních služeb odpovědnost podle článku 89 za neprovedení nebo nesprávné provedení platební transakce.
3. Poskytovatel platebních služeb plátce však vynaloží přiměřené úsilí, aby peněžní prostředky, jež byly předmětem transakce, byly získány zpět. Poskytovatel platebních služeb příjemce při tomto úsilí spolupracuje, mimo jiné tím, že poskytovateli platebních služeb plátce sdělí veškeré příslušné informace pro řádné vrácení peněžních prostředků.
Není-li vrácení peněžních prostředků podle prvního pododstavce možné, poskytne poskytovatel platebních služeb plátce na písemnou žádost plátce veškeré informace, které má poskytovatel platebních služeb plátce k dispozici a které jsou pro plátce relevantní, aby mohl uplatnit právní nárok na vrácení peněžních prostředků.
4. Je-li tak dohodnuto v rámcové smlouvě, může si poskytovatel platebních služeb za zpětné získání peněžních prostředků účtovat poplatek.
5. Poskytne-li uživatel platebních služeb vedle informací uvedených v čl. 45 odst. 1 písm. a) nebo čl. 52 bodu 2 písm. b) informace dodatečné, nese poskytovatel platebních služeb odpovědnost pouze za provedení platebních transakcí podle jedinečného identifikátoru, který uživatel platebních služeb uvedl.
Článek 89
Odpovědnost poskytovatelů platebních služeb za neprovedení nebo nesprávné či pozdní provedení platební transakce
1. Je-li platební příkaz iniciován přímo plátcem, pak aniž jsou dotčena ustanovení článku 71, čl. 88 odst. 2 a 3 a článku 93, nese poskytovatel platebních služeb vůči tomuto plátci odpovědnost za správné provedení platební transakce, ledaže může plátci a případně poskytovateli platebních služeb příjemce prokázat, že poskytovatel platebních služeb příjemce obdržel částku platební transakce v souladu s čl. 83 odst. 1. V tomto případě nese odpovědnost vůči příjemci za správné provedení platební transakce poskytovatel platebních služeb příjemce.
Pokud nese odpovědnost podle prvního pododstavce poskytovatel platebních služeb plátce, vrátí bez zbytečného odkladu částku neprovedené nebo nesprávně provedené platební transakce plátci a uvede, kde to přichází v úvahu, platební účet, z nějž byla částka odepsána, do stavu, v jakém byl, kdyby k nesprávně provedené platební transakci nedošlo.
Dnem valuty částky připsané na platební účet plátce je nejpozději den, kdy byla tato částka odepsána z účtu.
Pokud nese odpovědnost podle prvního pododstavce poskytovatel platebních služeb příjemce, dá částku platební transakce okamžitě k dispozici příjemci a případně připíše příslušnou částku ve prospěch platebního účtu příjemce.
Den valuty částky připsané na platební účet příjemce nastává nejpozději dnem, kdy měl den valuty této částky nastat, pokud by transakce byla provedena správně v souladu s článkem 87.
Je-li platební transakce provedena pozdě, zajistí poskytovatel platebních služeb příjemce na žádost poskytovatele platebních služeb plátce jednajícího jménem plátce, aby dnem valuty částky připsané na platební účet příjemce byl nejpozději den, kdy měl den valuty této částky nastat, pokud by transakce byla provedena správně.
Pokud byl platební příkaz iniciován plátcem, vynaloží poskytovatel platebních služeb plátce v případě neprovedené nebo nesprávně provedené platební transakce bez ohledu na odpovědnost podle tohoto odstavce na požádání okamžité úsilí ke zpětnému vysledování platební transakce a informuje plátce o výsledku. Tato služba je plátci poskytnuta zdarma.
2. Je-li platební příkaz iniciován příjemcem nebo jeho prostřednictvím, pak aniž jsou dotčena ustanovení článku 71, čl. 88 odst. 2 a 3 a článku 93, nese poskytovatel platebních služeb příjemce vůči tomuto příjemci odpovědnost za správné předání platebního příkazu poskytovateli platebních služeb plátce v souladu s čl. 83 odst. 3. Pokud odpovědnost podle tohoto pododstavce nese poskytovatel platebních služeb příjemce, předá neprodleně dotčený platební příkaz znovu poskytovateli platebních služeb plátce.
V případě opožděného předání platebního příkazu nastává den valuty příslušné částky připsané na platební účet příjemce nejpozději dnem, kdy měl den valuty této částky nastat, pokud by transakce byla provedena správně.
Aniž jsou dotčena ustanovení článku 71, čl. 88 odst. 2 a 3 a článku 93, nese poskytovatel platebních služeb příjemce navíc vůči tomuto příjemci odpovědnost za zpracování platební transakce v souladu se svými povinnostmi podle článku 87. Pokud poskytovatel platebních služeb příjemce nese odpovědnost podle tohoto pododstavce, zajistí, aby částka platební transakce byla příjemci k dispozici neprodleně poté, co byla připsána na účet poskytovatele platebních služeb příjemce. Den valuty částky připsané na platební účet příjemce nastává nejpozději dnem, kdy měl den valuty této částky nastat, pokud by transakce byla provedena správně.
V případě neprovedené nebo nesprávně provedené platební transakce, za niž poskytovatel platebních služeb příjemce nenese odpovědnost podle prvního a druhého pododstavce, nese odpovědnost vůči plátci poskytovatel platebních služeb plátce. Pokud odpovědnost v tomto smyslu nese poskytovatel platebních služeb plátce, vrátí řádně a bez zbytečného odkladu částku neprovedené nebo nesprávně provedené platební transakce příjemci a platební účet, z nějž byla tato částka odepsána, uvede zpět do stavu, v jakém by byl, kdyby k nesprávně provedené platební transakci nedošlo. Dnem valuty částky připsané na platební účet plátce je nejpozději den, kdy byla tato částka odepsána z účtu.
Poskytovatel platebních služeb plátce povinnost uvedenou ve čtvrtém pododstavci nemá, pokud může prokázat, že poskytovatel platebních služeb příjemce částku platební transakce obdržel, i když byla platební transakce provedena s malým zpožděním. V takovém případě poskytovatel platebních služeb příjemce zajistí, aby dnem valuty částky připsané na platební účet příjemce byl nejpozději den, kdy měl den valuty této částky nastat v případě správného provedení.
Pokud byl platební příkaz iniciován příjemcem nebo jeho prostřednictvím, vynaloží poskytovatel platebních služeb příjemce v případě neprovedené nebo nesprávně provedené platební transakce bez ohledu na odpovědnost podle tohoto odstavce na požádání okamžité úsilí ke zpětnému vysledování platební transakce a informuje příjemce o výsledku. Tato služba je příjemci poskytnuta zdarma.
3. Poskytovatelé platebních služeb navíc nesou vůči svým příslušným uživatelům platebních služeb odpovědnost za veškeré poplatky, které vybírají, a veškeré úroky, které jsou vůči uživatelům platebních služeb uplatňovány v důsledku neprovedení nebo nesprávného, jakož i opožděného provedení platební transakce.
Článek 90
Odpovědnost za neprovedení nebo nesprávné či pozdní provedení platební transakce v případě služeb iniciování platby
1. Je-li platební příkaz iniciován plátcem prostřednictvím poskytovatele služeb iniciování platby, poskytovatel platebních služeb, který vede účet, částku neprovedené nebo nesprávně provedené platební transakce vrátí plátci, aniž jsou dotčena ustanovení článku 71 a čl. 88 odst. 2 a 3, a případně uvede platební účet, z nějž byla částka odepsána, zpět do stavu, v jakém by byl, kdyby k nesprávně provedené platební transakci nedošlo.
Důkazní břemeno k prokázání toho, že poskytovatel platebních služeb, který vede účet plátce, obdržel platební příkaz v souladu s článkem 78 a že platební transakce byla v mezích působnosti poskytovatele služeb iniciování platby ověřena, přesně zaznamenána a nebyla ovlivněna technickým selháním ani jinými nedostatky spojenými s neprovedením transakce nebo s chybným či pozdním provedením transakce, nese poskytovatel služeb iniciování platby.
2. Pokud poskytovatel služeb iniciování platby nese odpovědnost za neprovedení platební transakce nebo chybné či pozdní provedení platební transakce, okamžitě poskytne poskytovateli platebních služeb, který vede účet, na jeho žádost náhradu za vzniklou ztrátu nebo za částky zaplacené v důsledku vrácení částky plátci.
Článek 91
Dodatečná finanční náhrada
V souladu s rozhodným právem, jímž se řídí smlouva uzavřená mezi uživatelem platebních služeb a poskytovatelem platebních služeb, lze k finanční náhradě stanovené v tomto oddílu určit jakoukoli finanční náhradu dodatečnou.
Článek 92
Právo na postih
1. Lze-li odpovědnost poskytovatele platebních služeb podle článků 73 a 89 přičíst jinému poskytovateli platebních služeb nebo zprostředkovateli, odškodní tento poskytovatel platebních služeb nebo zprostředkovatel prvně jmenovaného poskytovatele platebních služeb za všechny ztráty nebo částky uhrazené podle článků 73 a 89. Toto odškodnění se vztahuje i na případy, kdy některý z poskytovatelů platebních služeb nepoužije silné ověření klienta.
2. V souladu s dohodami mezi poskytovateli platebních služeb nebo zprostředkovateli a s rozhodným právem, jímž se jimi uzavřené dohody řídí, lze určit další finanční náhradu.
Článek 93
Neobvyklé a nepředvídatelné okolnosti
Odpovědnost podle kapitol 2 nebo 3 se nepoužije v případech neobvyklých a nepředvídatelných okolností, nezávislých na vůli strany, jež se těchto okolností dovolává, tj. okolností, jejichž následkům by nebylo možné přes veškeré úsilí zabránit, nebo v případech, kdy je poskytovatel platebních služeb vázán jinými právními závazky, na něž se vztahují unijní nebo vnitrostátní právní předpisy.
KAPITOLA 4
Ochrana údajů
Článek 94
Ochrana údajů
1. Členské státy umožní zpracování osobních údajů platebními systémy a poskytovateli platebních služeb, je-li to nezbytné z důvodu předcházení platebním podvodům, jejich vyšetřování a odhalování. Poskytování informací fyzickým osobám o zpracovávání osobních údajů a zpracování těchto osobních údajů a veškeré jiné zpracování osobních údajů pro účely této směrnice se provádí v souladu se směrnicí 95/46/ES, s vnitrostátními předpisy, jimiž se směrnice 95/46/ES provádí ve vnitrostátním právu, a s nařízením (ES) č. 45/2001.
2. Poskytovatelé platebních služeb mají přístup, k osobním údajům nezbytným k poskytování platebních služeb a tyto údaje zpracovávají a uchovávají pouze s výslovným souhlasem uživatele platebních služeb.
KAPITOLA 5
Operační a bezpečnostní rizika a ověření
Článek 95
Řízení operačních a bezpečnostních rizik
1. Členské státy zajistí, aby poskytovatelé platebních služeb měli zaveden rámec s příslušnými opatřeními určenými ke zmírnění rizik a kontrolními mechanismy s cílem řídit operační a bezpečnostní rizika související s platebními službami, které poskytují. Jako součást tohoto rámce poskytovatelé platebních služeb stanoví a zachovávají účinné postupy řízení incidentů, a to i pro odhalování a klasifikaci závažných operačních a bezpečnostních incidentů.
2. Členské státy zajistí, aby poskytovatelé platebních služeb předložili příslušnému orgánu jednou ročně nebo v kratších intervalech stanovených tímto příslušným orgánem aktualizované a komplexní posouzení operačních a bezpečnostních rizik spojených s platebními službami, které poskytují, a přiměřenosti opatření ke zmírnění těchto rizik a kontrolních mechanismů zavedených v reakci na tato rizika.
3. Do 13. července 2017 vypracuje EBA v úzké spolupráci s ECB a po konzultaci se všemi zúčastněnými stranami, a to i na trhu platebních služeb a s přihlédnutím ke všem relevantním zájmům, obecné pokyny v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 ke stanovení, provádění a sledování bezpečnostních opatření, a v případě potřeby včetně procesů osvědčování.
EBA v úzké spolupráci s ECB tyto obecné pokyny uvedené v prvním pododstavci pravidelně, nejméně však jednou za dva roky přezkoumává.
4. S ohledem na zkušenosti získané při uplatňování obecných pokynů uvedených v odstavci 3 vypracuje EBA případně na žádost Komise návrhy regulačních technických norem pro kritéria a podmínky pro stanovování a sledování bezpečnostních opatření.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. EBA podporuje spolupráci včetně sdílení informací v oblasti operačních a bezpečnostních rizik spojených s platebními službami mezi příslušnými orgány navzájem a mezi příslušnými orgány a ECB a případně Agenturou Evropské unie pro bezpečnost sítí a informací.
Článek 96
Oznamování incidentů
1. V případě významného operačního nebo bezpečnostního incidentu je poskytovatelé platebních služeb bez zbytečného odkladu oznámí příslušnému orgánu v domovském členském státě poskytovatele platebních služeb.
Pokud má nebo může mít incident dopad na finanční zájmy jeho uživatelů platebních služeb, je poskytovatel platebních služeb povinen své uživatele platebních služeb bez zbytečného odkladu informovat o daném incidentu a o veškerých dostupných opatřeních, která mohou ke zmírnění nepříznivých účinků incidentu na své straně přijmout.
2. Po obdržení oznámení uvedeného v odstavci 1 poskytne příslušný orgán v domovském členském státě bez zbytečného prodlení příslušné podrobné informace o incidentu orgánu EBA a ECB. Po posouzení závažnosti incidentu pro relevantní orgány daného členského státu příslušný orgán je oznámí i těmto orgánům.
EBA a ECB posoudí ve spolupráci s příslušným orgánem v domovském členském státě závažnost incidentu pro další relevantní orgány na unijní úrovni a vnitrostátní úrovni a oznámí je těmto orgánům. ECB oznámí členům Evropského systému centrálních bank veškeré otázky, které jsou významné pro platební systém.
Na základě oznámení přijmou příslušné orgány případně veškerá opatření nezbytná k ochraně bezprostřední bezpečnosti finančního systému.
3. Do 13. ledna 2018 vydá EBA v úzké spolupráci s ECB v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 a po konzultaci se všemi zúčastněnými stranami, a to i na trhu platebních služeb a s přihlédnutím ke všem relevantním zájmům obecné pokyny určené:
a)
poskytovatelům platebních služeb, pokud jde o klasifikaci významných incidentů podle odstavce 1 a obsah, formát, včetně standardních vzorů oznámení, a postupy pro oznamování těchto incidentů, a
b)
příslušným orgánům, pokud jde o kritéria, podle nichž se posuzuje závažnost incidentů, a podrobné informace ve zprávách o incidentech, které budou sdíleny s ostatními vnitrostátními orgány.
4. EBA v úzké spolupráci s ECB přezkoumává obecné pokyny uvedené v odstavci 3 pravidelně, alespoň však jednou za dva roky.
5. Při vydávání a přezkumu pokynů uvedených v odstavci 3 přihlédne EBA k normám nebo specifikacím, které pro sektory vykonávající jiné činnosti než poskytování platebních služeb vypracovala a zveřejnila Agentura Evropské unie pro bezpečnost sítí a informací.
6. Členské státy zajistí, aby poskytovatelé platebních služeb poskytli svým příslušným orgánům alespoň jednou za rok statistické údaje o podvodech souvisejících s různými způsoby platby. Tyto příslušné orgány tyto údaje poskytnou v souhrnné podobě orgánu EBA a ECB.
Článek 97
Ověření
1. Členské státy zajistí, aby poskytovatelé platebních služeb používali silné ověření klienta, pokud plátce:
a)
využívá on-line přístupu ke svému platebnímu účtu;
b)
iniciuje elektronickou platební transakci;
c)
prostřednictvím prostředků komunikace na dálku provede jakýkoli úkon, který by mohl vést k riziku platebního podvodu nebo jiných zneužití.
2. Pokud jde o iniciaci elektronické platební transakce uvedenou v odst. 1 písm. b) členské státy zajistí, aby u elektronických platebních transakcí na dálku poskytovatelé platebních služeb uplatňovali silné ověření klienta, jež zahrnuje prvky dynamicky propojující transakci s konkrétní částkou a konkrétním příjemcem.
3. Pokud jde o odstavec 1, členské státy zajistí, aby poskytovatelé platebních služeb měli zavedena přiměřená bezpečnostní opatření za účelem ochrany důvěrnosti a integrity osobních bezpečnostních údajů uživatelů platebních služeb.
4. Odstavce 2 a 3 se použijí rovněž v případě, kdy jsou platby iniciovány prostřednictvím poskytovatele služeb iniciování platby. Odstavce 1 a 3 se použijí rovněž v případě, kdy jsou informace vyžádány prostřednictvím poskytovatele služeb informování o účtu.
5. Členské státy zajistí, aby poskytovatelé platebních služeb, kteří vedou účet, umožnili poskytovateli služeb iniciování platby a poskytovateli služeb informování o účtu spoléhat se na postupy ověření, které poskytovatel platebních služeb, který vede účet, poskytl uživateli platebních služeb v souladu s odstavci 1 a 3 a případně, je-li zapojen poskytovatel služeb iniciování platby, v souladu s odstavci 1, 2 a 3.
Článek 98
Regulační technické normy týkající se ověřování a komunikace
1. V souladu s článkem 10 nařízení (EU) č. 1093/2010 vypracuje EBA v úzké spolupráci s ECB a po konzultaci se všemi zúčastněnými stranami, a to i na trhu platebních služeb a s přihlédnutím ke všem relevantním zájmům, návrhy regulačních technických norem pro poskytovatele platebních služeb uvedené v čl. 1 odst. 1 této směrnice, které stanoví:
a)
požadavky na silné ověření klienta podle čl. 97 odst. 1 a 2;
b)
výjimky z uplatňování čl. 97 odst. 1, 2 a 3 na základě kritérií stanovených v odstavci 3 tohoto článku;
c)
požadavky, které musejí v souladu s čl. 97 odst. 3 splňovat bezpečnostní opatření za účelem ochrany důvěrnosti a integrity osobních bezpečnostních údajů uživatelů platebních služeb, a
d)
požadavky na společné a bezpečné otevřené standardy komunikace pro účely identifikace, ověřování, oznamování a poskytování informací, jakož i provádění bezpečnostních opatření mezi poskytovateli platebních služeb, kteří vedou účet, poskytovateli služeb iniciování platby, poskytovateli služeb informování o účtu, plátci, příjemci a dalšími poskytovateli platebních služeb.
2. Návrhy regulačních technických norem uvedené v odstavci 1 vypracuje EBA v souladu s těmito cíli:
a)
zajistit přijetím účinných požadavků založených na posuzování rizik vhodnou úroveň bezpečnosti pro uživatele platebních služeb a poskytovatele platebních služeb;
b)
zajistit bezpečnost peněžních prostředků a osobních údajů uživatelů platebních služeb;
c)
zabezpečit a udržet spravedlivou hospodářskou soutěž všech poskytovatelů platebních služeb;
d)
zajistit neutralitu obchodních modelů a technologií;
e)
umožnit rozvoj uživatelsky přívětivých, dostupných a inovativních způsobů platby.
3. Výjimky uvedené v odst. 1 písm. b) jsou založeny na těchto kritériích:
a)
míra rizika spojeného s poskytovanou službou;
b)
částka nebo opakování transakce;
c)
způsob platby použitý k provedení transakce.
4. Návrhy regulačních technických norem uvedené v odstavci 1 předloží EBA Komisi do 13. ledna 2017.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat tyto regulační technické normy postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. EBA v souladu s článkem 10 nařízení (EU) č. 1093/2010 regulační technické normy pravidelně přezkoumává a v případě potřeby aktualizuje s ohledem na mimo jiné inovace a technologický rozvoj.
KAPITOLA 6
Postupy pro alternativní řešení sporů za účelem urovnání sporů
Oddíl 1
Postupy pro vyřizování stížností
Článek 99
Stížnosti
1. Členské státy zajistí, aby byly zavedeny postupy, které uživatelům platebních služeb a jiným zúčastněným stranám, včetně sdružení spotřebitelů, umožní podávat příslušným orgánům stížnosti na údajné porušení této směrnice ze strany poskytovatelů platebních služeb.
2. Je-li to vhodné a aniž je dotčeno právo na podání žaloby k soudu podle vnitrostátního procesního práva, obsahuje odpověď příslušných orgánů stěžovateli informaci o existenci postupů pro alternativní řešení sporů zavedených podle článku 102.
Článek 100
Příslušné orgány
1. Členské státy určí příslušné orgány pro zajištění a sledování účinného souladu s touto směrnicí. Tyto příslušné orgány přijmou pro zajištění tohoto souladu veškerá vhodná opatření.
Jedná se buď o:
a)
příslušné orgány ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení (EU) č. 1093/2010, nebo o
b)
subjekty uznané vnitrostátním právem nebo veřejné orgány, kterým vnitrostátní právo tuto pravomoc výslovně svěřuje.
Nesmějí jimi být poskytovatelé platebních služeb s výjimkou národních centrálních bank.
2. Orgány uvedené v odstavci 1 musí mít veškeré pravomoci a být vybaveny přiměřenými zdroji nezbytnými pro plnění svých povinností. Pokud je zajištěním a sledováním účinného souladu s touto směrnicí pověřen více než jeden příslušný orgán, členské státy zajistí, aby tyto orgány za účelem efektivního výkonu svých příslušných povinností úzce spolupracovaly.
3. Svou pravomoc příslušné orgány vykonávají v souladu s vnitrostátním právem buď
a)
přímo v rámci vlastní pravomoci nebo pod soudním dohledem, nebo
b)
prostřednictvím podání k soudům příslušným k přijetí nezbytného rozhodnutí, a to i v řízení o opravném prostředku, není-li návrhu na přijetí nezbytného rozhodnutí vyhověno.
4. V případě porušení nebo podezření na porušení ustanovení vnitrostátních právních předpisů provádějících ustanovení hlav III a IV jsou příslušnými orgány podle odstavce 1 tohoto článku příslušné orgány domovského členského státu poskytovatele platebních služeb, s výjimkou zástupců činných a poboček provozovaných podle práva na usazování, u nichž těmito příslušnými orgány jsou příslušné orgány hostitelského členského státu.
5. O určených příslušných orgánech uvedených v odstavci 1 členské státy uvědomí Komisi co nejdříve a v každém případě do 13. ledna 2018. Komisi informují i o jakémkoli rozdělení povinností těchto orgánů. Neprodleně Komisi uvědomí o každé následné změně týkající se určení těchto orgánů a jejich příslušných pravomocích
6. EBA po konzultaci s ECB vydá v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 obecné pokyny určené příslušným orgánům o postupech podávání stížností, které je třeba zohlednit za účelem zajištění souladu s odstavcem 1 tohoto článku. Tyto obecné pokyny musí být vydány do 13. ledna 2018 a podle potřeby se pravidelně aktualizují.
Oddíl 2
Postupy pro alternativní řešení sporů a sankce
Článek 101
Řešení sporů
1. Členské státy zajistí, aby poskytovatelé platebních služeb zavedli a uplatňovali přiměřené a účinné postupy pro řešení stížností za účelem vyřizování stížností uživatelů platebních služeb, které se týkají práv a povinností vyplývajících z hlav III a IV této směrnice, a monitorují jejich fungování v tomto směru.
Tyto postupy se uplatňují v každém členském státě, kde poskytovatel platebních služeb platební služby nabízí, a jsou k dispozici v úředním jazyce příslušného členského státu nebo v jiném jazyce, pokud se na tom poskytovatel platebních služeb a uživatel platebních služeb dohodli.
2. Členské státy požadují, aby poskytovatelé platebních služeb vynaložili veškeré možné úsilí k tomu, aby v tištěné podobě nebo, pokud se na tom poskytovatel platebních služeb a uživatel platebních služeb dohodli, na jiném trvalém nosiči odpověděli na stížnosti uživatelů platebních služeb. Tato odpověď musí obsahovat vyjádření ke všem vzneseným bodům a musí být poskytnuta v přiměřené lhůtě, nejpozději však do patnácti pracovních dnů od obdržení stížnosti. Ve výjimečných situacích, kdy nelze odpověď poskytnout do patnácti pracovních dnů z důvodů, které jsou mimo kontrolu poskytovatele platebních služeb, je poskytovatel platebních služeb povinen zaslat předběžnou odpověď, v níž podá jasné důvody prodlení s odpovědí na stížnost a uvede lhůtu, do kdy uživatel platebních služeb obdrží odpověď konečnou. Lhůta pro obdržení konečné odpovědi však nesmí přesáhnout 35 pracovních dní.
Členské státy mohou zavést nebo zachovat pravidla pro řešení sporů, která jsou pro uživatele platebních služeb výhodnější než pravidla uvedená v prvním pododstavci. Pokud jsou k dispozici, použijí se tato pravidla.
3. Poskytovatel platebních služeb informuje uživatele platebních služeb o alespoň jednom subjektu alternativního řešení sporů příslušném k řešení sporů, které se týkají práv a povinností vyplývajících z hlav III a IV.
4. Informace podle odstavce 3 musí být uvedeny v jasné, srozumitelné a snadno přístupné formě na internetových stránkách poskytovatele platebních služeb, pokud tyto stránky existují, na pobočce a ve všeobecných obchodních podmínkách smlouvy mezi poskytovatelem platebních služeb a uživatelem platebních služeb. V těchto informacích je dále uvedeno, jakým způsobem lze získat další informace o subjektu alternativního řešení sporů a o podmínkách jeho využití.
Článek 102
Postupy pro alternativní řešení sporů
1. Členské státy zajistí, aby v souladu s příslušným vnitrostátním a unijním právem na základě směrnice Evropského parlamentu a rady 2013/11/EU (35), a je-li to vhodné, za využití stávajících příslušných orgánů byly zavedeny přiměřené, nezávislé, nestranné, transparentní a účinné postupy pro alternativní řešení sporů za účelem mimosoudního urovnání sporů mezi uživateli platebních služeb a poskytovateli platebních služeb, které se týkají práv a povinností vyplývajících z hlav III a IV této směrnice. Členské státy zajistí, aby tyto postupy pro alternativní řešení sporů byly použitelné na poskytovatele platebních služeb a aby se rovněž vztahovaly na činnosti jmenovaných zástupců.
2. Členské státy požadují, aby orgány uvedené v odstavci 1 tohoto článku účinně spolupracovaly při řešení přeshraničních sporů, které se týkají práv a povinností vyplývajících z hlav III a IV.
Článek 103
Sankce
1. Členské státy stanoví sankce za porušování vnitrostátních právních předpisů, jimiž se provádí tato směrnice, a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán mohl zveřejnit jakoukoli správní sankci, která bude uložena za nedodržení předpisů přijatých k provedení této směrnice, ledaže by toto zveřejnění vážně ohrozilo finanční trhy nebo způsobilo neúměrnou škodu dotčeným osobám.
HLAVA V
AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI A REGULAČNÍ TECHNICKÉ NORMY
Článek 104
Akty v přenesené pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 105, pokud jde o:
a)
přizpůsobení odkazu na doporučení 2003/361/ES uvedeného v čl. 4 bodu 36 této směrnice, dojde-li ke změně tohoto doporučení;
b)
aktualizaci částek uvedených v čl. 32 odst. 1 a čl. 74 odst. 1 za účelem zohlednění inflace.
Článek 105
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 104 je svěřena Komisi na dobu neurčitou od 12. ledna 2016.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 104 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 104 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
Článek 106
Povinnost informovat spotřebitele o jejich právech
1. Do 13. ledna 2018 Komise vytvoří uživatelsky vstřícný elektronický informační leták, v němž jsou jasně a srozumitelně vyjmenována práva spotřebitelů podle této směrnice a souvisejícího práva Unie.
2. O zveřejnění informačního letáku podle odstavce 1 informuje Komise členské státy, evropská sdružení poskytovatelů platebních služeb a evropská sdružení spotřebitelů.
Komise, EBA a příslušné orgány musí každý tento informační leták snadným způsobem zpřístupnit na svých internetových stránkách.
3. Poskytovatelé platebních služeb zajistí, aby byl informační leták snadno přístupný na jejich internetových stránkách, pokud existují, a v tištěné podobě na jejich pobočkách, u jejich zástupců a subjektů poskytujících pro ně outsourcing.
4. Poskytovatelé platebních služeb neúčtují svým klientům za zpřístupňování informací podle tohoto článku žádné poplatky.
5. Ve vztahu k osobám se zdravotním postižením se ustanovení tohoto článku použijí pomocí jiných vhodných prostředků umožňujících, aby byly tyto informace k dispozici v přístupném formátu.
HLAVA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 107
Úplná harmonizace
1. Pokud tato směrnice obsahuje harmonizovaná ustanovení, nesmí členské státy ponechat v platnosti ani zavádět ustanovení odchylující se od ustanovení této směrnice; tím nejsou dotčeny článek 2, čl. 8 odst. 3, článek 32, čl. 38 odst. 2, čl. 42 odst. 2, čl. 55 odst. 6, čl. 57 odst. 3, čl. 58 odst. 3, čl. 61 odst. 2 a 3, čl. 62 odst. 5, čl. 63 odst. 2 a 3, čl. 74 odst. 1 druhý pododstavec a článek 86.
2. Pokud členský stát využije kteroukoli z možností uvedených v odstavci 1, informuje o tom, jakož i o jakýchkoli následných změnách, Komisi. Komise zveřejní informace prostřednictvím internetových stránek nebo jiným snadno dostupným způsobem.
3. Členské státy zajistí, aby se poskytovatelé platebních služeb neodchylovali na úkor uživatelů platebních služeb od ustanovení vnitrostátního práva, kterými se provádějí ustanovení této směrnice, není-li to v nich výslovně uvedeno.
Poskytovatelé platebních služeb se však mohou rozhodnout poskytnout uživatelům platebních služeb výhodnější podmínky.
Článek 108
Doložka o přezkumu
Do 13. ledna 2021 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě, ECB a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování a dopadech této směrnice, a zejména o:
a)
vhodnosti a dopadu pravidel o poplatcích stanovených v čl. 62 odst. 3, 4 a 5;
b)
uplatňování čl. 2 odst. 3 a 4 včetně posouzení toho, zda hlavy III a IV mohou, je-li to technicky proveditelné, být v plném rozsahu uplatňovány na platební transakce uvedené ve zmíněných odstavcích;
c)
přístupu k platebním systémům, zejména s ohledem na úroveň hospodářské soutěže;
d)
vhodnosti a dopadu prahových hodnot pro platební transakce podle čl. 3 písm. l);
e)
vhodnosti a dopadu prahových hodnot pro výjimku podle čl. 32 odst. 1 písm. a);
f)
zda by s ohledem na vývoj bylo žádoucí jako doplněk k ustanovení článku 75 v souvislosti s platebními transakcemi, u kterých není předem známa částka a u nichž dochází k blokování peněžních prostředků, zavést maximální limity pro částku, kterou lze v těchto případech na platebním účtu plátce blokovat.
Spolu se zprávou může Komise předložit příslušný legislativní návrh.
Článek 109
Přechodná ustanovení
1. Členské státy povolí platebním institucím, které v souladu s vnitrostátními právními předpisy, jimiž byla ve vnitrostátním právu provedena směrnice 2007/64/ES, zahájily činnost do 13. ledna 2018, aby v této činnosti pokračovaly v souladu s požadavky stanovenými ve směrnici 2007/64/ES, aniž by byly povinny žádat o povolení podle článku 5 této směrnice nebo splnit do 13. července 2018 ostatní ustanovení uvedená v hlavě II této směrnice nebo ustanovení, na něž uvedená hlava odkazuje.
Členské státy požadují, aby tyto platební instituce předložily příslušným orgánům veškeré příslušné informace, které těmto orgánům umožní do 13. července 2018 posoudit, zda tyto platební instituce splňují požadavky stanovené v hlavě II, a pokud ne, jaká opatření musí být přijata, aby bylo jejich splnění zajištěno, nebo zda je vhodné odejmout povolení.
Platební instituce, u nichž příslušné orgány ověří, že splňují požadavky stanovené v hlavě II, získají povolení a jsou zapsány rejstříků uvedených v článcích 14 a 15. Pokud tyto platební instituce nesplní požadavky stanovené v hlavě II do 13. července 2018, je jim v souladu s článkem 37 této směrnice zakázáno poskytovat platební služby.
2. Členské státy mohou stanovit, že platební instituce uvedené v odstavci 1 tohoto článku automaticky získají povolení a zapíší se do rejstříků uvedených v článcích 14 a 15, pokud příslušné orgány již mají doklad o tom, že tyto osoby splňují požadavky stanovené v článcích 5 a 11. Příslušné orgány informují dotčené platební instituce před udělením povolení.
3. Tento odstavec se vztahuje na fyzické nebo právnické osoby, kterým byla udělena výjimka podle článku 26 směrnice 2007/64/ES před 13. lednem 2018 a které zahájily činnost poskytování platebních služeb ve smyslu směrnice 2007/64/ES.
Členské státy umožní těmto osobám, aby v této činnosti pokračovaly v daném členském státě v souladu se směrnicí 2007/64/ES do 13. ledna 2019, aniž jsou povinny žádat o povolení podle článku 5 této směrnice nebo získat výjimku podle článku 32 této směrnice nebo splňovat ostatní ustanovení uvedená v hlavě II této směrnice nebo ustanovení, na něž uvedená hlava odkazuje.
Všem osobám uvedeným v prvním pododstavci, kterým do 13. ledna 2019 není uděleno povolení nebo výjimka podle této směrnice, je v souladu s článkem 37 této směrnice zakázáno poskytovat platební služby.
4. Členské státy mohou stanovit, že u fyzických a právnických osob, na které se vztahuje výjimka podle odstavce 3 tohoto článku se má za to, že jim byla udělena výjimka a jsou automaticky zapsány do rejstříků uvedených v článcích 14 a 15, pokud příslušné orgány již mají doklad o tom, že jsou splněny požadavky stanovené v článku 32. Příslušné orgány vyrozumí dotčené platební instituce.
5. Bez ohledu na odstavec 1 tohoto článku se u platebních institucí, jimž bylo uděleno povolení k poskytování platebních služeb uvedených v bodě 7 přílohy směrnice 2007/64/ES, ponechává v platnosti dané povolení k poskytování těchto platebních služeb, které se považují za platební služby uvedené v bodě 3 přílohy I této směrnice, pokud příslušné orgány nejpozději do 13. ledna 2020 mají doklad o tom, že jsou splněny požadavky stanovené v čl. 7 písm. c) a článku 9 této směrnice.
Článek 110
Změna směrnice 2002/65/ES
V článku 4 směrnice 2002/65/ES se odstavec 5 nahrazuje tímto:
„5. Pokud se použije rovněž směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2366 (36), ustanovení o poskytování informací podle čl. 3 odst. 1 této směrnice, s výjimkou bodu 2 písm. c) až g), bodu 3 písm. a), d) a e) a bodu 4 písm. b), se nahrazují články 44, 45, 51 a 52 směrnice (EU) 2015/2366.
Článek 111
Změna směrnice 2009/110/ES
Směrnice 2009/110/ES se mění takto:
1)
Článek 3 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. „Aniž je dotčena tato směrnice, použijí se článek 5, články 11 až 17, čl. 19 odst. 5 a 6 a články 20 až 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2366 (37), včetně aktů v přenesené pravomoci přijatých podle čl. 15 odst. 4, čl. 28 odst. 5 a čl. 29 odst. 7 uvedené směrnice obdobně na instituce elektronických peněz.
(37) Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2366 ze dne 25. listopadu 2015 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 2002/65/ES, 2009/110/ES, 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 a zrušuje směrnice 2007/64/ES (Úř. věst. L 337, 23.12.2015, s. 35).“;" 						
b)
odstavce 4 a 5 se nahrazují tímto:
„4. Členské státy umožní institucím elektronických peněz, aby distribuovaly elektronické peníze a prováděly jejich zpětnou výměnu prostřednictvím fyzických nebo právnických osob, které jednají jejich jménem. Jestliže instituce elektronických peněz distribuuje elektronické peníze v jiném členském státě a využívá přitom takovéto fyzické nebo právnické osoby, použijí se na tyto instituce elektronických peněz obdobně články 27 až 31 s výjimkou čl. 29 odst. 4 a 5 směrnice (EU) 2015/2366, včetně aktů v přenesené pravomoci přijatých podle čl. 28 odst. 5 a čl. 29 odst. 7 uvedené směrnice.
5. Bez ohledu na odstavec 4 tohoto článku nesmějí instituce elektronických peněz vydávat elektronické peníze prostřednictvím zástupců. Instituce elektronických peněz mohou poskytovat platební služby uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. a) této směrnice prostřednictvím zástupců pouze tehdy, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 19 směrnice (EU) 2015/2366.“
2)
V článku 18 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„4. Členské státy povolí institucím elektronických peněz, které před 13. lednem 2018 zahájily činnost v souladu s touto směrnicí a směrnicí 2007/64/ES v členském státě, ve kterém mají ústředí, aby v této činnosti pokračovaly v daném členském státě nebo v jiném členském státě, aniž jsou povinny žádat o povolení podle článku 3 této směrnice nebo splnit do 13. července 2018 ostatní požadavky stanovené v hlavě II této směrnice nebo požadavky, na něž uvedená hlava odkazuje.
Členské státy požadují, aby instituce elektronických peněz uvedené v prvním pododstavci předložily příslušným orgánům veškeré potřebné informace, které těmto orgánům umožní do 13. července 2018 posoudit, zda tyto instituce elektronických peněz splňují požadavky stanovené v hlavě II této směrnice, a pokud ne, jaká opatření musí být přijata, aby bylo jejich splnění zajištěno, nebo zda je vhodné povolení odejmout.
Instituce elektronických peněz uvedené v prvním pododstavci, u nichž příslušné orgány ověří, že splňují požadavky stanovené v hlavě II, získají povolení a zapíší se do rejstříku. Pokud tyto instituce elektronických peněz požadavky stanovené v hlavě II nesplní do 13. července 2018, je jim zakázáno vydávat elektronické peníze.“
Článek 112
Změny nařízení (EU) č. 1093/2010
Nařízení (EU) č. 1093/2010 se mění takto:
1)
V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Orgán pro bankovnictví jedná v rámci pravomocí, které mu byly svěřeny tímto nařízením, a v rozsahu působnosti směrnice 2002/87/ES, směrnice 2009/110/ES, nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (38), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (39), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/49/EU (40), nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/847 (41), směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2366 (42) a relevantních částí směrnice 2002/65/ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 (43), pokud se tyto akty použijí na úvěrové a finanční instituce a příslušné orgány, které nad nimi vykonávají dohled, včetně všech směrnic, nařízení a rozhodnutí vycházejících z uvedených aktů, a v rozsahu působnosti dalších právně závazných aktů Unie, které stanoví úkoly orgánu pro bankovnictví. Orgán pro bankovnictví rovněž jedná v souladu s nařízením Rady (EU) č. 1024/2013 (44).
(38) Nařízení Evropského parlamentu a rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 1)." 						
(39) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338)." 						
(40) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/49/EU ze dne 16. dubna 2014 o systémech pojištění vkladů (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 149)." 						
(41) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/847 ze dne 20. května 2015 o informacích doprovázejících převody peněžních prostředků a o zrušení nařízení (ES) č. 1781/2006 (Úř. věst. L 141, 5.6.2015, s. 1)." 						
(42) Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2366 ze dne 25. listopadu 2015 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 2002/65/ES, 2009/110/ES, 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 a zrušuje směrnice 2007/64/ES (Úř. věst. L 337, 23.12.2015, s. 35)." 						
(43) Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES (Úř. věst. L 141, 5.6.2015, s. 73)." 						
(44) Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63).“" 						
2)
V článku 4 se bod 1 nahrazuje tímto:
„1) „finančními institucemi“ rozumí úvěrové instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 nařízení (EU) č. 575/2013, „investiční podniky“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 2 nařízení (EU) č. 575/2013, „finanční konglomeráty“ ve smyslu čl. 2 bodu 14 směrnice 2002/87/ES, poskytovatelé platebních služeb ve smyslu čl. 4 bodu 11 směrnice (EU) 2015/2366 a „instituce elektronických peněz“ ve smyslu čl. 2 bodu 1 směrnice 2009/110/ES a kromě toho, v souladu se směrnicí (EU) 2015/849, se „finančními institucemi“ rozumí úvěrové instituce a finanční instituce ve smyslu čl. 3 bodů 1 a 2 směrnice (EU) 2015/849;“.
Článek 113
Změna směrnice 2013/36/EU
V příloze I směrnice 2013/36/EU se bod 4 nahrazuje tímto:
„4.
Platební služby ve smyslu čl. 4 bodu 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2366 (45).
Článek 114
Zrušení
Směrnice 2007/64/ES se zrušuje s účinkem od 13. ledna 2018.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II této směrnice.
Článek 115
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 13. ledna 2018. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 13. ledna 2018.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
4. Odchylně od odstavce 2 zajistí členské státy uplatňování bezpečnostních opatření uvedených v článcích 65, 66, 67 a 97 s účinností začínající 18 měsíců ode dne vstupu regulačních technických norem podle článku 98 v platnost.
5. Členské státy nezakážou právnickým osobám, které přede dnem 12. ledna 2016 vykonávají na jejich území činnosti poskytovatelů služeb iniciování platby a poskytovatelů služeb informování o účtu ve smyslu této směrnice, aby v těchto činnostech na jejich území pokračovaly po dobu přechodného období podle odstavců 2 a 4 v souladu s dosavadním regulačním rámcem.
6. Členské státy zajistí, aby jednotliví poskytovatelé platebních služeb, kteří vedou účet, pokud nesplňují regulační technické normy uvedené v odstavci 4, nesměli tohoto neplnění zneužívat k tomu, aby blokovali využívání služeb iniciování platby a informování o účtu ve vztahu k účtům, které vedou, nebo ve využívání těchto služeb bránili.
Článek 116
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 117
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 25. listopadu 2015.
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) 2015/2366
z 25. novembra 2015
o platobných službách na vnútornom trhu, ktorou sa menia smernice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EÚ a nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 a ktorou sa zrušuje smernica 2007/64/ES
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 114,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky (1),
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (3),
keďže:
(1)
V posledných rokoch sa v Únii dosiahol významný pokrok, pokiaľ ide o integráciu v oblasti maloobchodných platieb, a to najmä v súvislosti s aktmi Únie o platbách, najmä prostredníctvom smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/64/ES (4), nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 924/2009 (5), smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/110/ES (6) a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 260/2012 (7). Smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2011/83/EÚ (8) sa ďalej doplnil právny rámec týkajúci sa platobných služieb tým, že sa v nej stanovilo konkrétne obmedzenie možnosti maloobchodníkov účtovať ich zákazníkom príplatky za používanie daných spôsobov platby.
(2)
Revidovaný právny rámec Únie týkajúci sa platobných služieb je doplnený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/751 (9). Uvedeným nariadením sa zavádzajú najmä pravidlá týkajúce sa účtovania výmenných poplatkov za transakcie viazané na kartu a jeho cieľom je ďalšie urýchlenie vytvorenia efektívneho integrovaného trhu pre platby viazané na kartu.
(3)
Smernica 2007/64/ES bola prijatá v decembri 2007 na základe návrhu Komisie z decembra 2005. Odvtedy zažil retailový platobný trh značné technické inovácie a rýchly nárast počtu elektronických a mobilných platieb, ako aj príchod nových druhov platobných služieb na trh, čo predstavuje výzvy pre súčasný rámec.
(4)
Preskúmanie právneho rámca Únie týkajúceho sa platobných služieb a najmä analýza vplyvu smernice 2007/64/ES, ako aj konzultácia o zelenej knihe Komisie z 11. januára 2012 s názvom Smerom k integrovanému európskemu trhu s kartovými, internetovými a mobilnými platbami poukázali na skutočnosť, že ďalší vývoj je z regulačného hľadiska spojený s významnými výzvami. Významné oblasti platobného trhu, a to najmä platby kartou, internetové a mobilné platby zostávajú naďalej roztrieštené pozdĺž hraníc jednotlivých štátov. Mnohé inovačné platobné produkty alebo služby nepatria, či celkovo alebo do veľkej miery, do rozsahu pôsobnosti smernice 2007/64/ES. Rozsah pôsobnosti smernice 2007/64/ES a najmä prvky vylúčené z jej rozsahu pôsobnosti, ako napríklad určité činnosti súvisiace s platbami, sa navyše ukázali v niektorých prípadoch ako príliš nejednoznačné, veľmi všeobecné alebo jednoducho zastarané, keď sa vezme do úvahy vývoj na trhu. V dôsledku toho vznikla právna neistota, potenciálne bezpečnostné riziko v platobnom reťazci a nedostatočná ochrana spotrebiteľa v niektorých oblastiach. Ukázalo sa, že zavádzanie inovačných, bezpečných a na používanie jednoduchých digitálnych platobných služieb, ako aj poskytovanie efektívnych, pohodlných a bezpečných platobných metód v Únii je pre poskytovateľov platobných služieb náročné. V uvedenom kontexte existuje veľký pozitívny potenciál, ktorý je nutné konzistentnejšie využívať.
(5)
Pokračujúci rozvoj integrovaného vnútorného trhu bezpečných elektronických platieb má zásadný význam pre podporu rastu hospodárstva v Únii a zabezpečenie toho, aby spotrebitelia, obchodníci a podniky využívali výhody plynúce z výberu a transparentnosti platobných služieb a tak v plnej miere získavali úžitok z vnútorného trhu.
(6)
Na vyplnenie regulačných medzier a zároveň na zabezpečenie väčšej právnej istoty a jednotného uplatňovania legislatívneho rámca v celej Únii by sa mali stanoviť nové pravidlá. Súčasným a novým hráčom na trhu by sa mali zaručiť rovnocenné prevádzkové podmienky, čím sa umožní, aby nové spôsoby platby oslovili širší trh, a zabezpečí sa vyššia úroveň ochrany spotrebiteľa pri využívaní uvedených platobných služieb v rámci celej Únie. Malo by to vytvoriť efektívnosť platobného systému ako celku a viesť k širšiemu výberu a väčšej transparentnosti platobných služieb, pričom by sa mala zároveň posilniť dôvera spotrebiteľov v harmonizovaný trh s platbami.
(7)
V posledných rokoch vzrástli bezpečnostné riziká spojené s elektronickými platbami. Je to dôsledok rastúcej technickej zložitosti elektronických platieb, neustále narastajúceho objemu elektronických platieb v celosvetovom meradle a novovznikajúcich druhov platobných služieb. Spoľahlivé a bezpečné platobné služby predstavujú základnú podmienku pre riadne fungujúci trh s platobnými službami. Používatelia platobných služieb by preto mali byť primerane chránení pred takýmito rizikami. Platobné služby sú nevyhnutné pre fungovanie životne dôležitých hospodárskych a sociálnych činností.
(8)
V záujme toho, aby sa predišlo odlišným prístupom v jednotlivých členských štátoch, čo by bolo nevýhodné pre spotrebiteľov, by sa ustanovenia tejto smernice o požiadavkách na transparentnosť a informácie pre poskytovateľov platobných služieb a o právach a povinnostiach týkajúcich sa poskytovania a používania platobných služieb mali uplatňovať, ak je to vhodné, aj na transakcie, pri ktorých sa jeden z poskytovateľov platobných služieb nachádza mimo Európskeho hospodárskeho priestoru (ďalej len „EHP“). V relevantných prípadoch by sa uvedené ustanovenia mali rozšíriť na transakcie uskutočnené vo všetkých oficiálnych menách medzi poskytovateľmi platobných služieb, ktorí sa nachádzajú v rámci EHP.
(9)
Poukázanie peňazí je jednoduchou platobnou službou, ktorá je obyčajne založená na tom, že platiteľ poskytne hotovosť poskytovateľovi platobných služieb, ktorý poukáže zodpovedajúcu sumu napríklad prostredníctvom komunikačnej siete príjemcovi platby alebo inému poskytovateľovi platobných služieb, ktorý koná v mene príjemcu platby. V niektorých členských štátoch poskytujú supermarkety, obchodníci a iní maloobchodní predajcovia podobnú službu verejnosti, ktorá umožňuje uskutočňovanie platieb za komunálne služby a platenie iných pravidelných účtov domácností. Uvedené služby uhrádzania účtov by sa mali považovať za poukázanie peňazí, ak podľa príslušných orgánov táto činnosť nie je inou platobnou službou.
(10)
Táto smernica zavádza neutrálne vymedzenie pojmu „prijímanie platobných transakcií“ s cieľom podchytiť nielen tradičné modely prijímania štruktúrované na základe používania platobných kariet, ale aj odlišné obchodné modely, vrátane tých, v prípade ktorých vystupuje viac ako jeden prijímateľ. Týmto by sa malo zabezpečiť, aby sa obchodníkom poskytovala rovnaká ochrana bez ohľadu na použitý platobný nástroj, ak je táto činnosť rovnaká ako prijímanie transakcií uskutočnených kartami. Technické služby, ktoré sa poskytujú poskytovateľom platobných služieb, ako napríklad len samotné spracúvanie a uchovávanie údajov alebo prevádzkovanie terminálov, by sa nemali považovať za predstavujúce prijímanie. Okrem toho niektoré modely prijímania neposkytujú skutočný prevod finančných prostriedkov zo strany prijímateľa príjemcovi platby, pretože zúčastnené strany sa môžu dohodnúť na iných formách vyrovnania.
(11)
Vyňatie z rozsahu pôsobnosti smernice 2007/64/ES týkajúce sa platobných transakcií uskutočňovaných prostredníctvom agenta v mene platiteľa alebo príjemcu platby sa v jednotlivých členských štátoch uplatňuje veľmi rôzne. Niektoré členské štáty umožňujú, aby toto vyňatie využívali platformy elektronického obchodu konajúce ako sprostredkovateľ v mene individuálnych kupujúcich, ako aj v mene predajcov bez skutočného priestoru na rokovanie alebo dohodnutie predaja alebo nákupu tovaru alebo služieb. Takéto uplatňovanie vyňatia ide nad zamýšľaný rámec stanovený v uvedenej smernici a má potenciál zvýšiť riziká pre spotrebiteľov, keďže uvedení poskytovatelia zostávajú mimo ochrany právneho rámca. Odlišné postupy uplatňovania narúšajú aj hospodársku súťaž na platobnom trhu. Aby sa uvedené nedostatky odstránili, vyňatie by sa malo uplatňovať, ak agenti konajú len v mene platiteľa alebo len v mene príjemcu platby, bez ohľadu na to, či majú alebo nemajú v držbe finančné prostriedky prijaté od klientov. Ak agenti konajú v mene platiteľa aj príjemcu platby (akou je napríklad niektorá platforma elektronického obchodu), mali by byť vyňatí, len ak v žiadnom okamihu nemajú v držbe alebo pod kontrolou finančné prostriedky prijaté od klientov.
(12)
Táto smernica by sa nemala uplatňovať na činnosti spoločností prepravujúcich hotovosť (Cash-in-Transit - CIT) a spoločností pre manažment hotovosti (Cash Management Companies - CMC), ak sa príslušné činnosti obmedzujú na fyzickú prepravu bankoviek a mincí.
(13)
Spätná väzba z trhu potvrdzuje, že platobné činnosti, na ktoré sa vzťahuje vyňatie pre obmedzenú sieť, často zahŕňajú významné objemy a hodnoty platieb a spotrebiteľom sa v rámci nich ponúkajú stovky alebo tisíce rôznych výrobkov a služieb. To nezodpovedá účelu vyňatia obmedzenej siete, ako sa stanovuje v smernici 2007/64/ES a pre používateľov platobných služieb, a predovšetkým pre spotrebiteľov, predstavuje väčšie riziká a žiadnu právnu ochranu a jasné nevýhody pre aktérov na trhu podliehajúcich regulácii. S cieľom pomôcť obmedziť uvedené riziká by nemalo byť možné použiť ten istý nástroj na vykonávanie platobných transakcií s cieľom nakupovať tovar a služby v rámci viac ako jednej obmedzenej siete alebo nakupovať neobmedzenú škálu tovaru a služieb. Platobný nástroj by sa mal považovať za použitý v rámci takejto obmedzenej siete, len ak sa môže používať za týchto okolností: po prvé, na kúpu tovaru a služieb v konkrétnom maloobchode alebo konkrétnom maloobchodnom reťazci, ak sú zúčastnené subjekty priamo prepojené obchodnou dohodou, ktorá napríklad ustanovuje používanie jedinej platobnej značky, a táto platobná značka sa používa v miestach predaja a uvádza sa - ak je to uskutočniteľné - na platobnom nástroji, ktorý sa tam môže používať; po druhé, na kúpu veľmi obmedzenej škály tovaru alebo služieb, napríklad ak je rozsah použitia efektívne obmedzený na uzavretý počet funkčne súvisiacich tovaru alebo služieb bez ohľadu na zemepisnú polohu miesta predaja; alebo po tretie, ak je platobný nástroj predmetom regulácie zo strany národného alebo regionálneho orgánu verejnej moci na osobitné sociálne alebo daňové účely s cieľom nakúpiť konkrétny tovar alebo služby.
(14)
Medzi platobné nástroje, na ktoré sa vzťahuje vyňatie obmedzenej siete, by mohli patriť karty jednotlivých predajní, palivové karty, členské karty, karty na verejnú dopravu, parkovacie karty, stravné lístky alebo poukazy na osobitné služby, na ktoré sa niekedy vzťahuje osobitná daň alebo pracovnoprávny rámec určený na podporu používania takýchto nástrojov s cieľom splniť ciele stanovené v právnych predpisoch v sociálnej oblasti. Ak sa z takéhoto nástroja na osobitný účel vyvinie nástroj na všeobecný účel, nemalo by sa naďalej uplatňovať vyňatie z rozsahu pôsobnosti tejto smernice. Nástroje, ktoré sa môžu používať na nakupovanie v obchodoch uvedených obchodníkov, by nemali byť vyňaté z rozsahu pôsobnosti tejto smernice, pretože takéto nástroje sú zvyčajne určené pre sieť poskytovateľov služieb, ktorá sa stále rozširuje. Vyňatie obmedzenej siete by sa malo uplatňovať spolu s povinnosťou potenciálnych poskytovateľov platobných služieb oznámiť činnosti, ktoré patria do jej rozsahu.
(15)
Z rozsahu pôsobnosti smernice 2007/64/ES sú vyňaté niektoré platobné transakcie uskutočňované prostredníctvom telekomunikačných alebo informačno-technologických zariadení, ak prevádzkovateľ siete nekoná len ako sprostredkovateľ na dodanie digitálneho tovaru a služieb prostredníctvom predmetného zariadenia, ale tomuto tovaru alebo službám aj pridá hodnotu. Uvedeným vyňatím sa najmä umožňujú takzvané platby účtované zo strany operátora alebo nákupy účtované priamo na telefónny účet, počínajúc zvoneniami a prémiovými SMS službami, čo prispieva k rozvoju nových obchodných modelov založených na predaji digitálneho obsahu a hlasových služieb nízkej hodnoty. Uvedené služby zahŕňajú zábavu, ako napríklad konverzáciu (chat) a sťahovanie ako napríklad videí, hudby a hier, informácie ako napríklad počasie, správy, športové aktuality, akciové trhy a priame dopyty, účasť na aktivitách televízií a rádií ako napríklad hlasovanie, súťaže a poskytnutie spätnej väzby naživo. Spätná väzba z trhu neobsahuje žiadne dôkazy o tom, že by sa takéto platobné transakcie, ktorým spotrebitelia dôverujú ako pohodlnému spôsobu platby za služby či tovar nízkej hodnoty, rozvinul na všeobecnú sprostredkovateľskú platobnú službu. Keďže je však formulácia príslušného vyňatia nejednoznačná, v jednotlivých členských štátoch sa implementovalo rôznymi spôsobmi, čo vedie k nedostatočnej právnej istote pre operátorov a spotrebiteľov a príležitostne to umožňuje vydávať sprostredkovateľské platobné služby za oprávnené na neobmedzené vyňatie z rozsahu pôsobnosti smernice 2007/64/ES. Je preto vhodné, aby sa objasnil a zúžil rozsah oprávnenosti na uvedené vyňatie pre takýchto poskytovateľov služieb prostredníctvom uvedenia druhov platobných transakcií, na ktoré sa vzťahuje.
(16)
Vyňatie týkajúce sa niektorých platobných transakcií uskutočňovaných prostredníctvom telekomunikačných alebo informačno-technologických zariadení by sa malo konkrétne zamerať na mikroplatby za digitálny obsah a hlasové služby. Mal by sa zaviesť jasný odkaz na platobné transakcie v prípade nákupu elektronických lístkov, aby sa zohľadniť rozvoj v oblasti platieb, najmä v prípadoch, keď si zákazníci môžu objednať, zaplatiť, získať a validovať elektronické lístky z akéhokoľvek miesta a v akomkoľvek čase s použitím mobilných telefónov alebo iných zariadení. Elektronické lístky umožňujú a uľahčujú poskytovanie služieb, ktoré by si zákazníci inak mohli kúpiť vo forme papierových lístkov, a zahŕňajú dopravu, zábavu, parkovanie áut a vstup do priestorov, ale nezahŕňajú fyzický tovar. Elektronické lístky tým znižujú výrobné a distribučné náklady spojené s tradičnými spôsobmi predaja papierových lístkov a zvyšujú pohodlie zákazníka poskytovaním nových a jednoduchých spôsobov kúpy lístkov. S cieľom zmierniť zaťaženie subjektov, ktoré zbierajú charitatívne donácie, mali by sa vyňať aj platobné transakcie týkajúce sa takýchto donácií. Členské štáty by v súlade s vnútroštátnym právom mali môcť obmedziť vyňatie na donácie vyzbierané v prospech registrovaných charitatívnych organizácií. Vyňatie ako celok by sa malo uplatňovať, len ak je hodnota platobnej transakcie nižšia ako stanovený limit s cieľom obmedziť vyňatie jednoznačne na platby s nízkym rizikovým profilom.
(17)
Jednotná oblasť platieb v eurách (Single Euro Payments Area - SEPA) uľahčila vytvorenie celounijných „platobných fabrík“ a „zberových fabrík“, čo umožňuje centralizáciu platobných transakcií tej istej skupiny. V uvedenej súvislosti by sa platobné transakcie medzi materskou spoločnosťou a jej dcérskou spoločnosťou alebo medzi dcérskymi spoločnosťami tej istej materskej spoločnosti uskutočňované poskytovateľom platobných služieb, ktorý patrí do rovnakej skupiny, mali vyňať z rozsahu pôsobnosti tejto smernice. Zber platobných príkazov v mene skupiny materskou spoločnosťou alebo jej dcérskou spoločnosťou na účely ďalšieho prevodu v prospech poskytovateľa platobných služieb by sa na účely tejto smernice nemal považovať za platobnú službu.
(18)
Z rozsahu pôsobnosti smernice 2007/64/ES sú vyňaté platobné služby ponúkané subjektmi prevádzkujúcimi bankomaty (ATM) nezávislými od poskytovateľov platobných služieb spravujúcich účet. Uvedeným vyňatím sa stimulovalo zvyšovanie nezávislosti bankomatových služieb v mnohých členských štátoch, najmä v menej obývaných oblastiach. Úplné vyňatie tejto rýchlo rastúcej časti trhu s bankomatovými službami z rozsahu pôsobnosti tejto smernice by však mohlo viesť k nejasnostiam týkajúcim sa poplatkov za výbery. V cezhraničných situáciách by to mohlo viesť k dvojitému účtovaniu poplatkov zo strany poskytovateľa platobných služieb spravujúceho účet a zo strany prevádzkovateľa bankomatu za ten istý výber. V záujme zachovania poskytovania bankomatových služieb pri súčasnom zabezpečení jasnosti v súvislosti s poplatkami za výber je preto vhodné ponechať vyňatie, ale zároveň od prevádzkovateľov bankomatov vyžadovať, aby dodržiavali konkrétne ustanovenia o transparentnosti uvedené v tejto smernici. Poplatkami uplatňovanými prevádzkovateľmi bankomatov by navyše nemalo byť dotknuté nariadenie (ES) č. 924/2009.
(19)
Poskytovatelia služieb, ktorí chceli využiť vyňatie z rozsahu pôsobnosti smernice 2007/64/ES, často nekonzultovali s orgánmi, či sa na ich činnosti uvedená smernica vzťahuje alebo či sú vyňaté z rozsahu jej pôsobnosti, ale spoliehali sa na svoje vlastné posúdenie. To viedlo k veľmi rozdielnemu uplatňovaniu niektorých vyňatí v jednotlivých členských štátoch. Zdá sa tiež, že niektoré vyňatia mohli poskytovatelia platobných služieb použiť na zmenu svojich obchodných modelov tak, aby ich činnosti ponúkané v oblasti platieb nepatrili do pôsobnosti uvedenej smernice. Môže to mať za následok zvýšené riziká pre používateľov platobných služieb a rozdielne podmienky pre poskytovateľov platobných služieb na vnútornom trhu. Poskytovatelia služieb by preto mali byť povinní oznamovať relevantné činnosti príslušným orgánom, aby príslušné orgány mohli posúdiť, či sú požiadavky stanovené v relevantných ustanoveniach splnené, a zabezpečovať rovnaký výklad predpisov v rámci celého vnútorného trhu. Konkrétne, pre všetky vyňatia založené na dodržiavaní určitého limitu by sa mal ustanoviť postup oznamovania s cieľom zabezpečiť súlad s konkrétnymi požiadavkami.
(20)
Okrem toho je dôležité, aby bola zahrnutá požiadavka na potenciálnych poskytovateľov platobných služieb oznamovať príslušným orgánom činnosti, ktoré poskytujú v rámci obmedzenej siete na základe kritérií stanovených v tejto smernici, ak hodnota platobných transakcií presahuje určitý limit. Príslušné orgány by mali posúdiť, či sa tak oznámené činnosti môžu považovať za činnosti poskytované v rámci obmedzenej siete.
(21)
Vymedzenie platobných služieb by malo byť technologicky neutrálne a malo by umožňovať rozvoj nových druhov platobných služieb, pričom by sa mali zabezpečiť rovnocenné prevádzkové podmienky pre už existujúcich, ako aj nových poskytovateľov platobných služieb.
(22)
Táto smernica by mala byť v súlade s prístupom zaujatým v smernici 2007/64/ES, ktorá sa vzťahuje na všetky druhy elektronických platobných služieb. Nebolo by preto vhodné, aby sa nové pravidlá vzťahovali na služby, pri ktorých sa prevod finančných prostriedkov od platiteľa k príjemcovi platby alebo ich preprava uskutočňuje výhradne v bankovkách a minciach, alebo ak sa prevod zakladá na šeku v papierovej forme, zmenke v papierovej forme, vlastnej zmenke alebo inom nástroji, kupónoch v papierovej forme alebo kartách vystavených na poskytovateľa platobných služieb alebo na inú osobu s cieľom dať finančné prostriedky k dispozícii príjemcovi platby.
(23)
Táto smernica by sa nemala vzťahovať na hotovostné platobné transakcie, pretože pre hotovostné transakcie už existuje jednotný platobný trh. Táto smernica by sa nemala vzťahovať ani na tie platobné transakcie, ktoré sa vykonávajú prostredníctvom šekov v papierovej forme, pretože z hľadiska svojej povahy šeky v papierovej forme nemôžu byť spracúvané rovnako efektívne ako ostatné platobné prostriedky. Osvedčené postupy v uvedenej oblasti by sa však mali opierať o zásady ustanovené v tejto smernici.
(24)
Je potrebné stanoviť kategórie poskytovateľov platobných služieb, ktorí môžu platobné služby legitímne poskytovať v celej Únii, konkrétne úverové inštitúcie, ktoré prijímajú od používateľov vklady, ktoré sa môžu použiť na financovanie platobných transakcií a ktoré by mali naďalej podliehať prudenciálnym požiadavkám stanoveným v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ (10), inštitúcie elektronických peňazí vydávajúce elektronické peniaze, ktoré sa môžu použiť na financovanie platobných transakcií a ktoré by mali naďalej podliehať prudenciálnym požiadavkám stanoveným v smernici 2009/110/ES, platobné inštitúcie a poštové podniky, ktoré sú oprávnené poskytovať platobné služby podľa vnútroštátnych právnych predpisov. Uplatňovanie uvedeného právneho rámca by sa malo obmedziť na poskytovateľov služieb, ktorí poskytujú platobné služby ako riadne zamestnanie alebo podnikateľskú činnosť v súlade s touto smernicou.
(25)
Táto smernica stanovuje pravidlá pre vykonávanie platobných transakcií, ak sú finančnými prostriedkami elektronické peniaze vymedzené v smernici 2009/110/ES. Táto smernica však neupravuje vydávanie elektronických peňazí stanovené v smernici 2009/110/ES. Preto by platobné inštitúcie nemali byť oprávnené vydávať elektronické peniaze.
(26)
Smernicou 2007/64/ES sa ustanovil prudenciálny režim, ktorým sa zaviedlo jednotné povolenie pre všetkých poskytovateľov platobných služieb, ktorí nie sú spojení s prijímaním vkladov, ani nevydávajú elektronické peniaze. Na uvedený účel sa smernicou 2007/64/ES zaviedla nová kategória poskytovateľov platobných služieb, konkrétne „platobné inštitúcie“, a to zavedením povolenia, ktoré podlieha súboru prísnych a komplexných podmienok a ktoré oprávňuje právnické osoby, ktoré nepatria do existujúcich kategórií, poskytovať platobné služby v celej Únii. Na takéto služby by sa teda v rámci celej Únie mali vzťahovať rovnaké podmienky.
(27)
Od prijatia smernice 2007/64/ES vznikli nové druhy platobných služieb, predovšetkým v oblasti internetových platieb. Rozvinuli sa najmä platobné iniciačné služby v oblasti elektronického obchodu. Uvedené platobné služby zohrávajú úlohu pri platbách v elektronickom obchode tým, že vytvárajú softvérové premostenie medzi webovým sídlom obchodníka a platformou pre online bankovníctvo poskytovateľa platobných služieb spravujúceho účet platiteľa s cieľom iniciovať internetové platby na základe úhrady.
(28)
Okrem toho v dôsledku technologického vývoja vznikol v uplynulých rokoch aj rad doplnkových služieb, ako napríklad služby informovania o účte. Uvedené služby poskytujú používateľovi platobných služieb súhrnné online informácie o jednom alebo viacerých platobných účtoch, ktoré vedie jeden alebo viacerí iní poskytovatelia platobných služieb, a ku ktorým existuje prístup prostredníctvom online rozhraní poskytovateľa platobných služieb spravujúceho účet. Používateľovi platobných služieb sa tým umožňuje, aby mal ihneď v danom akomkoľvek okamihu celkový prehľad o svojej finančnej situácii. Táto smernica by sa preto mala vzťahovať aj na uvedené služby, aby sa spotrebiteľom poskytla primeraná ochrana údajov o ich platbách a účtoch, ako aj právna istota v súvislosti s postavením poskytovateľov služieb informovania o účte.
(29)
Platobné iniciačné služby umožňujú poskytovateľovi platobných iniciačných služieb poskytovať uistenie príjemcovi platby, že platba bola iniciovaná, aby stimulovala príjemcu platby na to, aby bez zbytočného odkladu uvoľnil tovar alebo poskytol službu. Takéto služby ponúkajú nízkonákladové riešenie obchodníkom aj spotrebiteľom, pričom spotrebiteľom umožňujú nakupovať online aj vtedy, ak nie sú držiteľmi platobných kariet. Keďže sa ale na platobné iniciačné služby smernica 2007/64/ES v súčasnosti nevzťahuje, nemusia byť nevyhnutne pod dohľadom príslušného orgánu a nevyžaduje sa od nich súlad so smernicou 2007/64/ES. To vyvoláva celý rad právnych otázok, ako je ochrana spotrebiteľa, bezpečnosť a zodpovednosť, ako aj hospodárska súťaž a otázky týkajúce sa ochrany údajov, najmä pokiaľ ide o ochranu údajov používateľa platobných služieb v súlade s pravidlami Únie na ochranu údajov. Nové pravidlá by preto mali na uvedené otázky reagovať.
(30)
Personalizované bezpečnostné prvky, ktoré používa na bezpečnú autentifikáciu zákazníka používateľ platobných služieb alebo poskytovateľ platobných iniciačných služieb, sú obvykle tie, ktoré vydávajú poskytovatelia platobných služieb spravujúci účet. Poskytovatelia platobných iniciačných služieb nevstupujú nevyhnutne do zmluvného vzťahu s poskytovateľmi platobných služieb spravujúcimi účty a bez ohľadu na obchodný model využívaný poskytovateľmi platobných iniciačných služieb poskytovatelia platobných služieb spravujúci účet by mali umožniť, aby sa poskytovatelia platobných iniciačných služieb spoliehali na postupy autentifikácie, ktoré poskytujú poskytovatelia platobných služieb spravujúci účet na iniciovanie špecifickej platby v mene platiteľa.
(31)
Keď poskytovateľ platobných iniciačných služieb poskytuje výlučne platobné iniciačné služby, nemá v žiadnom štádiu platobného reťazca v držbe finančné prostriedky používateľa. Ak chce poskytovateľ platobných iniciačných služieb poskytovať platobné služby, v súvislosti s ktorými má držba finančných prostriedkov používateľa zásadný význam, mal by pre tieto služby získať úplné povolenie.
(32)
Platobné iniciačné služby sú založené na priamom alebo nepriamom prístupe poskytovateľa platobných iniciačných služieb k účtu platiteľa. Poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet, ktorý poskytuje mechanizmus na nepriamy prístup, by mal poskytovateľom platobných iniciačných služieb umožniť aj priamy prístup.
(33)
Cieľom tejto smernice by malo byť zabezpečenie kontinuity na trhu, umožnenie existujúcim a novým poskytovateľom služieb, bez ohľadu na obchodný model, ktorý používajú, ponúkať svoje služby v jasnom a harmonizovanom regulačnom rámci. Do začatia uplatňovania uvedených pravidiel a bez toho, aby bola dotknutá potreba zaistiť bezpečnosť platobných transakcií a ochranu zákazníka proti preukázateľnému riziku podvodu, by členské štáty, Komisia, Európska centrálna banka (ECB) a Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo), zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 (11) (EBA), mali zaručiť spravodlivú hospodársku súťaž na uvedenom trhu zabraňujúcu neodôvodnenej diskriminácii voči akémukoľvek existujúcemu aktérovi na trhu. Každý poskytovateľ platobných služieb vrátane poskytovateľa platobných služieb spravujúceho účet používateľa platobných služieb by mal mať možnosť ponúkať platobné iniciačné služby.
(34)
Táto smernica podstatne nemení podmienky udeľovania povolenia na činnosť platobných inštitúcií, ako aj zachovania platnosti tohto povolenia. Rovnako ako v smernici 2007/64/ES tieto podmienky zahŕňajú prudenciálne požiadavky primerané prevádzkovým a finančným rizikám, ktorým tieto inštitúcie čelia pri vykonávaní svojich podnikateľských činností. V uvedenej súvislosti existuje potreba riadneho režimu počiatočného kapitálu kombinovaného spolu s prevádzkovým kapitálom, ktorý by sa mohol časom upraviť tak, aby fungoval dokonalejšie v závislosti od potrieb trhu. V dôsledku rozmanitosti v oblasti platobných služieb by táto smernica mala umožniť, aby sa prostredníctvom rôznych metód kombinovaných spolu s určitým rozsahom kompetencií pri vykonávaní dohľadu zaobchádzalo s rovnakými rizikami rovnakým spôsobom u všetkých poskytovateľov platobných služieb. Požiadavky na platobné inštitúcie by mali odrážať skutočnosť, že platobné inštitúcie vykonávajú špecializovanejšie a obmedzenejšie činnosti, a preto sa vystavujú rizikám, ktoré sú oveľa užšie a ktoré je možné oveľa ľahšie kontrolovať a dohliadať na ne než tie, ktoré vznikajú v širšom spektre činností úverových inštitúcií. Platobným inštitúciám by sa malo predovšetkým zakázať prijímať vklady od používateľov a malo by sa povoliť používať finančné prostriedky prijaté od používateľov iba na poskytovanie platobných služieb. Požadované prudenciálne pravidlá vrátane počiatočného kapitálu by mali byť primerané riziku súvisiacemu s príslušnou platobnou službou poskytovanou platobnou inštitúciou. Poskytovatelia platobných služieb, ktorí poskytujú len platobné iniciačné služby, by sa mali považovať za stredne rizikových, pokiaľ ide o počiatočný kapitál.
(35)
Keď poskytovatelia platobných iniciačných služieb a poskytovatelia služieb informovania o účte poskytujú výlučne uvedené služby, nemajú v držbe finančné prostriedky klienta. Preto by bolo neprimerané ukladať uvedeným novým účastníkom trhu požiadavky na vlastné zdroje. Napriek tomu je dôležité, aby dokázali plniť svoje záväzky v súvislosti so svojou činnosťou. Preto by sa od nich malo vyžadovať, aby mali poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone činnosti alebo porovnateľnú záruku. EBA by mal vypracovať usmernenia v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 týkajúce sa kritérií, ktoré majú používať členské štáty na stanovenie minimálnej peňažnej výšky poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone činnosti alebo porovnateľnej záruky. EBA by nemal rozlišovať medzi poistením zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone činnosti a porovnateľnou zárukou, keďže by mali byť vzájomne zameniteľné.
(36)
S cieľom zabrániť zneužívaniu práva usadiť sa je potrebné vyžadovať, aby platobná inštitúcia, ktorá žiada o udelenie povolenia v členskom štáte, vykonávala aspoň časť svojej podnikateľskej činnosti v oblasti platobných služieb v danom členskom štáte.
(37)
Malo by sa prijať ustanovenie, podľa ktorého by boli finančné prostriedky používateľa platobnej služby vedené oddelene od finančných prostriedkov platobnej inštitúcie. Požiadavky na ochranu finančných prostriedkov sú nevyhnutné, ak má platobná inštitúcia v držbe finančné prostriedky používateľa platobnej služby. Ak tá istá platobná inštitúcia vykonáva platobnú transakciu pre platiteľa aj príjemcu platby a platiteľovi sa poskytne úverový rámec, mohlo by byť vhodné zabezpečiť finančné prostriedky v prospech príjemcu platby, hneď ako začnú predstavovať pohľadávku príjemcu platby voči platobnej inštitúcii. Na platobné inštitúcie by sa mali vzťahovať aj požiadavky na účinný boj proti praniu špinavých peňazí a financovaniu teroristickej činnosti.
(38)
Touto smernicou sa nemenia povinnosti platobných inštitúcií, pokiaľ ide o povinnosti predkladania účtovných výkazov alebo pokiaľ ide o ich povinnosť vykonať audit ich ročných a konsolidovaných účtovných závierok. Platobné inštitúcie majú vypracovať svoje ročné a konsolidované účtovné závierky v súlade so smernicou Rady 86/635/EHS (12) a smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2013/34/EÚ (13). Ročnú účtovnú závierku a konsolidovanú účtovnú závierku má overiť audítor, pokiaľ platobná inštitúcia nie je oslobodená od uvedenej povinnosti podľa uvedených smerníc.
(39)
Keď poskytovatelia platobných služieb poskytujú jednu alebo viac platobných služieb, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, mali by vždy viesť platobné účty, ktoré sa používajú výlučne na platobné transakcie. S cieľom umožniť poskytovateľom platobných služieb poskytovať platobné služby, je nevyhnutné, aby mali možnosť zakladať a viesť účty v úverových inštitúciách. Členské štáty by mali zabezpečiť, aby sa prístup k takýmto účtom poskytoval nediskriminačne a primerane legitímnemu účelu, ktorý sa má dosiahnuť. Prístup síce môže byť základný, mal by však byť vždy dostatočne rozsiahly, aby platobná inštitúcia mohla svoje služby poskytovať bez prekážok a efektívne.
(40)
Touto smernicou by sa malo upravovať poskytovanie úverov platobnými inštitúciami, konkrétne poskytovanie úverových liniek a vydávanie kreditných kariet, iba ak je to úzko spojené s platobnými službami. Poskytovanie úveru je vhodné povoliť platobným inštitúciám so zreteľom na ich cezhraničné činnosti iba vtedy, ak sa poskytne s cieľom uľahčiť platobné služby, pričom takýto úver má povahu krátkodobého úveru a poskytuje sa na obdobie nepresahujúce 12 mesiacov vrátane prípadného revolvingu, a pod podmienkou, že je refinancovaný hlavne z vlastných zdrojov platobnej inštitúcie, ako aj z iných finančných prostriedkov z kapitálových trhov, a nie z finančných prostriedkov držaných v mene klientov na účel platobných služieb. Takéto pravidlá by sa mali uplatňovať bez toho, aby bola dotknutá smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/48/ES (14) alebo iné príslušné právo Únie alebo vnútroštátne opatrenia týkajúce sa podmienok poskytovania úverov spotrebiteľom, ktoré neboli harmonizované touto smernicou.
(41)
Celkovo sa fungovanie spolupráce medzi príslušnými vnútroštátnymi orgánmi zodpovednými za udeľovanie povolení platobným inštitúciám, za vykonávanie kontrol a za rozhodovanie o odňatí akýchkoľvek udelených povolení ukázalo ako uspokojivé. Spolupráca medzi príslušnými orgánmi by sa však mala zlepšiť, pokiaľ ide o výmenu informácií, ako aj o jednotné uplatňovanie a výklad tejto smernice, ak by platobná inštitúcia, ktorej bolo udelené povolenie, chcela poskytovať platobné služby v inom členskom štáte než v jej domovskom členskom štáte pri uplatňovaní práva usadiť sa alebo slobody poskytovať služby (v rámci režimu povolenia na činnosť v zahraničí, tzv. passporting), a to aj prostredníctvom internetu. EBA by mal pomáhať riešiť spory medzi príslušnými orgánmi v kontexte cezhraničnej spolupráce v súlade s nariadením (EÚ) č. 1093/2010. Mal by pripraviť aj súbor návrhov regulačných technických predpisov o spolupráci a výmene údajov.
(42)
S cieľom zvýšiť transparentnosť fungovania platobných inštitúcií, ktorým príslušné orgány domovského členského štátu udelili povolenie alebo ktoré tieto príslušné orgány zaregistrovali, a to vrátane ich agentov, a zabezpečiť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľov v Únii je potrebné zabezpečiť ľahký prístup verejnosti k zoznamu subjektov poskytujúcich platobné služby. EBA by preto mal vytvoriť a prevádzkovať centrálny register, v ktorom by zverejňoval zoznam mien subjektov poskytujúcich platobné služby. Členské štáty by mali zabezpečiť, aby údaje, ktoré poskytujú, boli aktualizované. Uvedené opatrenia by zároveň mali prispieť k zlepšeniu spolupráce medzi príslušnými orgánmi.
(43)
Dostupnosť presných, aktualizovaných informácií by sa mala zlepšiť tak, že sa od platobných inštitúcií bude vyžadovať, aby bez zbytočného odkladu informovali príslušné orgány svojho domovského členského štátu o všetkých zmenách ovplyvňujúcich presnosť poskytnutých informácií a dôkazov s prihliadnutím na povolenie, a to vrátane dodatočných agentov alebo subjektov externe vykonávajúcich príslušné činnosti. V prípade pochybností by príslušné orgány mali aj overovať správnosť oznámených informácií.
(44)
Členské štáty by mali mať možnosť vyžadovať, aby im platobné inštitúcie pôsobiace na ich území, ktorých sídlo sa nachádza v inom členskom štáte, pravidelne podávali správy o svojej činnosti na ich územiach na informačné alebo štatistické účely. Ak uvedené platobné inštitúcie vykonávajú činnosť na základe práva usadiť sa, malo by byť umožnené, aby sa uvedené informácie použili aj na monitorovanie dodržiavania hláv III a IV tejto smernice, a členské štáty by mali mať možnosť vyžadovať od týchto platobných inštitúcií, aby na ich území stanovili ústredný kontaktný bod s cieľom uľahčiť dohľad zo strany príslušných orgánov nad sieťami agentov. EBA by mal vypracovať návrh regulačných predpisov, v ktorých uvedie kritériá na určenie toho, či je stanovenie ústredného kontaktného bodu vhodné a aké by mali byť jeho funkcie. Požiadavka stanoviť ústredný kontaktný bod by mala byť primeraná na dosiahnutie cieľa spočívajúceho v zodpovedajúcej komunikácii a podávaní informácií o dodržiavaní hláv III a IV v hostiteľskom členskom štáte.
(45)
V naliehavých situáciách, ak sú na riešenie závažného ohrozenia kolektívnych záujmov používateľov platobných služieb v hostiteľskom členskom štáte, akým je napríklad rozsiahly podvod, potrebné okamžité opatrenia, príslušné orgány hostiteľského členského štátu by mali mať možnosť prijať preventívne opatrenia súbežne s cezhraničnou spoluprácou medzi príslušnými orgánmi hostiteľského a domovského členského štátu a kým príslušný orgán domovského členského štátu neprijme opatrenia. Uvedené opatrenia by mali byť vhodné, primerané účelu, nediskriminačné a dočasné. Akékoľvek opatrenia by sa mali riadne odôvodniť. Príslušné orgány domovského členského štátu príslušnej platobnej inštitúcie a iné dotknuté orgány, ako napríklad Komisia a EBA, by mali byť informované vopred, alebo ak to vzhľadom na núdzovú situáciu nie je možné, bez zbytočného odkladu.
(46)
Hoci sa v tejto smernici uvádza minimálny súbor právomocí, ktoré by príslušné orgány mali mať pri dohliadaní na to, či platobné inštitúcie dodržiavajú predpisy, uvedené právomoci sa majú vykonávať za súčasného dodržiavania základných práv vrátane práva na súkromie. Bez toho, aby bola dotknutá kontrola zo strany nezávislého orgánu (vnútroštátneho orgánu na ochranu údajov) a v súlade s Chartou základných práv Európskej únie by členské štáty mali mať zavedené primerané a účinné záruky, ak je možné, že by vykonávanie uvedených právomocí mohlo viesť k zneužitiu alebo svojvoľnému konaniu spôsobujúcemu závažné narušenie takýchto práv, napríklad v prípade potreby prostredníctvom povolenia, ktoré udelí vopred súdny orgán príslušného členského štátu
(47)
Je dôležité zabezpečiť, aby sa na všetky osoby poskytujúce platobné služby uplatňovali určité minimálne zákonné a regulačné požiadavky. Z tohto dôvodu je potrebné požadovať registráciu totožnosti a bydliska alebo sídla všetkých osôb poskytujúcich platobné služby, a to vrátane osôb, ktoré nie sú schopné splniť všetky podmienky na udelenie povolenia na činnosť platobných inštitúcií. Takýto prístup je v súlade s odôvodnením osobitného odporúčania VI Finančnej akčnej pracovnej skupiny pre boj proti praniu špinavých peňazí, ktoré stanovuje mechanizmus, podľa ktorého sa s poskytovateľmi platobných služieb, ktorí nie sú schopní splniť všetky podmienky stanovené v danom odporúčaní, môže i napriek tomu zaobchádzať ako s platobnými inštitúciami. Na uvedené účely, aj keď sa na osoby vzťahuje výnimka zo všetkých podmienok na udelenie povolenia alebo ich časti, členské štáty by ich mali zaevidovať v registri platobných inštitúcií. Je však dôležité, aby možnosť výnimky podliehala prísnym požiadavkám týkajúcim sa hodnoty platobných transakcií. Platobné inštitúcie, ktorým sa udelila výnimka, by nemali mať právo usadiť sa ani slobodu poskytovať služby a nemali by si nepriamo uplatňovať tieto práva, ak sú členmi platobného systému.
(48)
So zreteľom na osobitnú povahu vykonávanej činnosti a riziká spojené s poskytovaním služieb informovania o účte je vhodné stanoviť osobitný prudenciálny režim pre poskytovateľov služieb informovania o účte. Poskytovatelia služieb informovania o účte by mali môcť poskytovať služby na cezhraničnom základe, pričom by využívali výhody vyplývajúce z pravidiel tzv. passportingu.
(49)
Pre každého poskytovateľa platobných služieb je nevyhnutné, aby mal prístup k službám technických infraštruktúr platobných systémov. Takýto prístup by však mal podliehať príslušným požiadavkám, aby sa zabezpečila integrita a stabilita uvedených systémov. Každý poskytovateľ platobných služieb, ktorý žiada o účasť v platobnom systéme, by mal znášať riziko vlastného výberu systému a tomuto platobnému systému by mal poskytnúť dôkaz o tom, že jeho vnútorné mechanizmy sú dostatočne zabezpečené proti všetkým druhom rizík. Uvedené platobné systémy obyčajne zahŕňajú režimy platobných kariet so štyrmi účastníkmi, ako aj hlavné systémy na spracovanie úhrad a inkás. S cieľom zabezpečiť, aby sa v celej Únii rovnako zaobchádzalo s rôznymi kategóriami poskytovateľov platobných služieb, ktorým bolo udelené povolenie, v súlade s podmienkami ich povolenia, je potrebné objasniť pravidlá týkajúce sa prístupu k platobným systémom.
(50)
Malo by sa ustanoviť nediskriminačné zaobchádzanie s platobnými inštitúciami, ktorým bolo udelené povolenie, a úverovými inštitúciami, aby mohol každý poskytovateľ platobných služieb na vnútornom trhu využívať služby technických infraštruktúr týchto platobných systémov za rovnakých podmienok. Je vhodné stanoviť rozdielne zaobchádzanie s poskytovateľmi platobných služieb, ktorým bolo udelené povolenie, a tými poskytovateľmi, na ktorých sa vzťahuje výnimka podľa tejto smernice, ako aj výnimka podľa článku 3 smernice 2009/110/ES vzhľadom na rozdiely medzi jednotlivými prudenciálnymi rámcami platnými pre týchto poskytovateľov. Rozdiely cenových podmienok však možno povoliť len v tom prípade, ak vyplývajú z rozdielov v nákladoch poskytovateľov platobných služieb. Tým by nemalo byť dotknuté právo členských štátov obmedziť prístup k systémovo významným systémom v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 98/26/ES (15), ani kompetencie ECB a Európskeho systému centrálnych bánk týkajúce sa prístupu k platobným systémom.
(51)
Touto smernicou nie je dotknutý rozsah uplatňovania smernice 98/26/ES. S cieľom zabezpečiť spravodlivú hospodársku súťaž medzi poskytovateľmi platobných služieb by mal účastník v určenom platobnom systéme s výhradou podmienok v smernici 98/26/ES, ktorý poskytuje služby v súvislosti s takýmto systémom poskytovateľovi platobných služieb, ktorému bolo udelené povolenie alebo ktorý bol registrovaný, poskytnúť prístup k takýmto službám, ak oň bolo požiadané, objektívnym, primeraným a nediskriminačným spôsobom aj akémukoľvek inému poskytovateľovi platobných služieb, ktorému bolo udelené povolenie alebo ktorý bol registrovaný. Poskytovatelia platobných služieb, ktorým sa takýto prístup udelí, by sa však nemali považovať za účastníkov vymedzených v smernici 98/26/ES, a preto by nemali využívať výhody plynúce z ochrany poskytovanej podľa uvedenej smernice.
(52)
Ustanovenia týkajúce sa prístupu k platobným systémom by sa nemali uplatňovať na systémy zriadené a prevádzkované jediným poskytovateľom platobných služieb. Takéto platobné systémy môžu fungovať buď v priamej hospodárskej súťaži s platobnými systémami, alebo čo je bežnejšie, v tej oblasti trhu, ktorú platobné systémy primerane nepokrývajú. Takéto systémy zahŕňajú schémy s tromi účastníkmi, ako napríklad schémy kariet s tromi účastníkmi, pokiaľ nikdy nefungujú ako de facto schémy kariet so štyrmi účastníkmi, využívajúce napríklad nadobúdateľov licencie, agentov alebo partnerov v rámci spoločného označovania (co-branding). Takéto systémy tiež bežne zahŕňajú platobné služby ponúkané poskytovateľmi telekomunikačných služieb, v prípade ktorých je prevádzkovateľ takejto schémy poskytovateľom platobných služieb pre platiteľa aj príjemcu platby, ako aj interné systémy bankových skupín. V záujme stimulovania konkurencie zo strany takýchto uzavretých platobných systémov voči tradičným hlavným platobným systémom by nebolo vhodné poskytnúť tretím stranám prístup k týmto uzavretým súkromným platobným systémom. Takéto uzavreté systémy by však vždy mali podliehať pravidlám hospodárskej súťaže Únie a vnútroštátnym pravidlám hospodárskej súťaže, ktoré môžu vyžadovať, aby sa umožnil prístup do týchto systémov na účely zachovania účinnej hospodárskej súťaže na trhoch platobných služieb.
(53)
Keďže spotrebitelia a podniky nie sú v rovnakej pozícii, nepotrebujú ani rovnakú úroveň ochrany. Hoci je dôležité zaručiť práva spotrebiteľov ustanoveniami, od ktorých sa nemožno zmluvne odchýliť, je rozumné, aby sa podniky a organizácie mohli dohodnúť inak, ak nejde o dohodu so spotrebiteľom. Členské štáty by však mali mať možnosť ustanoviť, že s mikropodnikmi, ako sú vymedzené v odporúčaní Komisie 2003/361/ES (16), sa bude zaobchádzať rovnako ako so spotrebiteľmi. V každom prípade by sa však niektoré základné ustanovenia tejto smernice mali uplatňovať vždy bez ohľadu na postavenie používateľa.
(54)
Touto smernicou by sa mali určiť povinnosti poskytovateľov platobných služieb, pokiaľ ide o poskytovanie informácií používateľom platobných služieb, ktorým by sa o platobných službách mali poskytnúť prehľadné informácie na rovnako vysokej úrovni, aby sa mohli rozhodnúť na základe dobrej informovanosti a aby si mohli slobodne zvoliť služby v rámci celej Únie. V záujme transparentnosti táto smernica ustanovuje harmonizované požiadavky nevyhnutné na zabezpečenie poskytnutia potrebných, dostatočných a zrozumiteľných informácií používateľom platobných služieb, ktoré sa týkajú zmluvy o poskytovaní platobných služieb a platobných transakcií. S cieľom podporiť bezproblémové fungovanie jednotného trhu v oblasti platobných služieb by členské štáty mali prijímať iba tie ustanovenia o poskytovaní informácií, ktoré sú ustanovené v tejto smernici.
(55)
Spotrebitelia by mali byť chránení pred nekalými a zavádzajúcimi praktikami v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES (17), ako aj so smernicami Európskeho parlamentu a Rady 2000/31/ES (18), 2002/65/ES (19), 2008/48/ES, 2011/83/EÚ (20) a 2014/92/EÚ (21). Ustanovenia uvedených smerníc sa uplatňujú naďalej. Mal by sa však vysvetliť najmä vzťah medzi požiadavkami na poskytovanie informácií pred uzavretím zmluvy stanovenými v tejto smernici a smernici 2002/65/ES.
(56)
S cieľom zlepšiť efektívnosť by vyžadované informácie mali byť primerané potrebám používateľov a poskytované v štandardnom formáte. Požiadavky na poskytovanie informácií pri jednorazovej platobnej transakcii by sa však mali líšiť od požiadaviek rámcovej zmluvy, ktorá zahŕňa viacero platobných transakcií.
(57)
V praxi sú rámcové zmluvy a platobné transakcie, ktoré tieto zmluvy zahŕňajú, oveľa bežnejšie a hospodársky významnejšie než jednorazové platobné transakcie. V prípade platobného účtu alebo osobitného platobného nástroja sa vyžaduje rámcová zmluva. Požiadavky na poskytovanie informácií o rámcových zmluvách pred ich uzavretím by preto mali byť vyčerpávajúce a informácie by sa vždy mali poskytovať v papierovej forme alebo na inom trvalom nosiči údajov, ako sú výtlačky z tlačiarní na tlačenie výpisov z účtov, CD-ROM, DVD, pevné disky osobných počítačov, na ktorých možno ukladať elektronickú poštu, a internetové stránky, pokiaľ sú tieto stránky dostupné pre budúce použitie počas dostatočného obdobia na účel prístupu k týmto informáciám a za predpokladu, že tieto stránky umožňujú reprodukciu uložených informácií v nezmenenom formáte. Avšak pre poskytovateľa platobných služieb a ich používateľa by malo byť možné dohodnúť v rámcovej zmluve spôsob, akým sa poskytnú následné informácie o vykonaných platobných transakciách, napríklad že v prípade internetového bankovníctva sa všetky informácie o platobnom účte sprístupnia online.
(58)
V prípade jednorazových platobných transakcií by sa vždy mali poskytnúť len základné informácie z vlastného podnetu poskytovateľa platobných služieb. Keďže platiteľ je pri podávaní platobného príkazu obyčajne prítomný, nemalo by byť potrebné vyžadovať, aby sa informácie v každom prípade poskytovali v papierovej forme alebo na inom trvalom nosiči údajov. Poskytovateľ platobných služieb by mal mať možnosť poskytnúť informácie ústne pri priehradke alebo ich inak ľahko sprístupniť, napríklad umiestnením podmienok na nástenke vo svojich priestoroch. Mali by byť dostupné aj informácie o tom, kde možno nájsť ďalšie podrobnejšie informácie, napríklad o webovom sídle. Ak však o to spotrebiteľ požiada, mali by sa mu základné informácie poskytnúť aj v papierovej forme alebo na inom trvalom nosiči údajov.
(59)
Touto smernicou by sa malo stanoviť právo spotrebiteľa na bezplatné získanie relevantných informácií pred tým, než je viazaný akoukoľvek zmluvou o poskytovaní platobných služieb. Spotrebitelia by mali mať takisto možnosť kedykoľvek počas zmluvného vzťahu vopred žiadať o bezplatné poskytnutie informácií, ako aj rámcovej zmluvy, v papierovej forme, čo by im umožnilo porovnať služby poskytovateľov platobných služieb, ako aj ich podmienky a v prípade akéhokoľvek sporu overiť svoje zmluvné práva a povinnosti, čím sa zachová vysoká úroveň ochrany spotrebiteľov. Uvedené ustanovenia by mali byť v súlade so smernicou 2002/65/ES. Osobitné ustanovenia o bezplatných informáciách v tejto smernici by nemali mať za následok umožnenie vyberania poplatkov za poskytovanie informácií spotrebiteľom podľa iných uplatniteľných smerníc.
(60)
Spôsob, akým má poskytovateľ platobných služieb poskytovať požadované informácie používateľovi platobných služieb, by mal zohľadňovať potreby používateľa, ako aj praktické technické aspekty a nákladovú efektívnosť v závislosti od situácie v súvislosti s podmienkami dohodnutými v príslušnej zmluve o poskytovaní platobných služieb. Táto smernica by preto mala rozlišovať medzi dvoma spôsobmi, ktorými má poskytovateľ platobných služieb poskytovať informácie: buď by sa informácie mali poskytovať, t. j. mal by ich aktívne oznamovať poskytovateľ platobných služieb v príslušnom čase, ako sa to vyžaduje v tejto smernici bez akéhokoľvek požadovania zo strany používateľa platobných služieb, alebo by sa informácie mali sprístupniť používateľovi platobných služieb na základe žiadosti o poskytnutie ďalších informácií. V druhej situácii by mal používateľ platobných služieb vyvinúť iniciatívu, aby informácie získal, napríklad si ich výslovne vyžiadať od poskytovateľa platobných služieb, prihlásiť sa do emailovej schránky svojho bankového účtu alebo vložiť bankovú kartu do prístroja na vydávanie výpisov z účtu. Na uvedené účely by mal poskytovateľ platobných služieb zabezpečiť možnosť prístupu k informáciám a dostupnosť informácií pre používateľa platobných služieb.
(61)
Spotrebiteľ by mal dostať základné informácie o vykonaných platobných transakciách bez akýchkoľvek dodatočných poplatkov. V prípade jednorazovej platobnej transakcie by poskytovateľ platobných služieb nemal za uvedené informácie vyberať osobitné poplatky. Rovnako by sa mali každý mesiac bezplatne poskytovať aj následné informácie o platobných transakciách vykonaných na základe rámcovej zmluvy. Vzhľadom na dôležitosť transparentnosti pri tvorbe cien a rozličné potreby zákazníkov by však strany mali mať možnosť dohodnúť sa na poplatkoch za častejšie alebo dodatočne poskytované informácie. S cieľom zohľadniť rozdielnu vnútroštátnu prax by sa členským štátom malo umožniť, aby požadovali, že mesačné výpisy z platobného účtu v papierovej forme alebo na inom trvalom nosiči údajov sa vždy poskytnú bezplatne.
(62)
S cieľom uľahčiť mobilitu zákazníkov by sa malo spotrebiteľom umožniť ukončiť rámcovú zmluvu bez toho, aby sa im účtovali poplatky. Avšak v prípade zmlúv ukončených zo strany spotrebiteľa menej ako šesť mesiacov od nadobudnutia ich platnosti by poskytovatelia platobných služieb mali mať možnosť uplatňovať poplatky zodpovedajúce nákladom, ktoré vznikli v dôsledku ukončenia rámcovej zmluvy zo strany spotrebiteľa. V prípade spotrebiteľov by dohodnutá výpovedná lehota nemala byť dlhšia než jeden mesiac a v prípade poskytovateľov platobných služieb nie kratšia než dva mesiace. Touto smernicou by nemala byť dotknutá povinnosť poskytovateľa platobných služieb vypovedať zmluvu o poskytovaní platobných služieb za výnimočných okolností na základe iného príslušného práva Únie alebo vnútroštátneho práva, napríklad práva v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí alebo financovaniu terorizmu, na základe akýchkoľvek opatrení zameraných na zmrazenie finančných prostriedkov alebo akýchkoľvek osobitných opatrení súvisiacich s predchádzaním a vyšetrovaním trestnej činnosti.
(63)
S cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľa by členské štáty mali mať v záujme spotrebiteľa možnosť zachovať alebo zaviesť obmedzenia alebo zákazy jednostranných zmien podmienok rámcovej zmluvy, napríklad ak na takúto zmenu neexistuje opodstatnený dôvod.
(64)
Zmluvné ustanovenia by nemali mať za cieľ alebo následok diskrimináciu spotrebiteľov, ktorí majú oprávnený pobyt v Únii z dôvodu ich štátnej príslušnosti alebo miesta bydliska. Napríklad, ak rámcová zmluva stanovuje právo zablokovať platobný nástroj z objektívne opodstatnených dôvodov, poskytovateľ platobných služieb by nemal mať možnosť uplatniť toto právo iba z toho dôvodu, že používateľ platobných služieb zmenil miesto svojho bydliska v Únii.
(65)
Pokiaľ ide o poplatky, skúsenosti ukázali, že najefektívnejším systémom je rozdelenie poplatkov medzi platiteľa a príjemcu platby, pretože uľahčuje priame spracúvanie platieb. Malo by sa preto prijať ustanovenie upravujúce poplatky, ktoré za bežných okolností majú vyberať príslušní poskytovatelia platobných služieb priamo od platiteľa a príjemcu platby. Výška všetkých vybratých poplatkov sa môže rovnať aj nule, pretože ustanovenia tejto smernice by sa nemali dotknúť postupu, pri ktorom poskytovateľ platobných služieb neúčtuje spotrebiteľom poplatky za pripísanie súm na ich účty. Rovnako môže poskytovateľ platobných služieb v závislosti od zmluvných podmienok účtovať poplatky za použitie platobnej služby iba príjemcovi platby (obchodníkovi), pričom v takomto prípade sa poplatky nevyberajú od platiteľa. Poplatky za platobné systémy sa môžu účtovať vo forme predplatného. Ustanovenia o prevedenej sume alebo vybratých poplatkoch nemajú priamy vplyv na tvorbu cien medzi poskytovateľmi platobných služieb či sprostredkovateľmi.
(66)
Odlišné postupy v jednotlivých štátoch, pokiaľ ide o spoplatnenie používania daného platobného nástroja (ďalej len „účtovanie príplatkov“), viedli k extrémnej nejednotnosti na platobnom trhu Únie a k zmäteniu spotrebiteľov, predovšetkým v oblasti elektronického obchodu a v cezhraničnom kontexte. Obchodníci so sídlom v členských štátoch, v ktorých je účtovanie príplatkov povolené, ponúkajú tovar a služby v členských štátoch, v ktorých je účtovanie príplatkov zakázané, a účtujú spotrebiteľovi príplatky. Taktiež existuje mnoho príkladov obchodníkov, ktorí spotrebiteľom účtujú omnoho vyššie príplatky, než sú náklady znášané obchodníkmi za použitie konkrétneho platobného nástroja. Pádne dôvody na revíziu praxe účtovania príplatkov navyše podporuje skutočnosť, že v nariadení (EÚ) 2015/751 sa stanovujú pravidlá pre výmenné poplatky za platby viazané na kartu. Výmenné poplatky sú hlavnou zložkou poplatkov obchodníkov za karty a platobné transakcie viazané na kartu. Účtovanie príplatkov je prax ovplyvňovania, ktorú niekedy používajú obchodníci na kompenzáciu dodatočných nákladov na platby viazané na kartu. Nariadenie (EÚ) 2015/751 stanovuje limity úrovne výmenných poplatkov. Uvedené limity sa budú uplatňovať pred zákazom stanoveným v tejto smernici. V dôsledku toho by mali členské štáty zvážiť možnosť zabrániť príjemcom platby požadovať poplatky za používanie platobných nástrojov, v prípade ktorých sú výmenné poplatky regulované v kapitole II nariadenia (EÚ) 2015/751.
(67)
Zatiaľ čo sa v tejto smernici uznáva význam platobných inštitúcií, úverové inštitúcie zostávajú naďalej hlavnou vstupnou bránou pre spotrebiteľov na získanie platobných nástrojov. Vydanie platobného nástroja viazaného na kartu zo strany poskytovateľa platobných služieb, buď úverovej inštitúcie, alebo platobnej inštitúcie, ktorý nie je poskytovateľom platobných služieb spravujúcim účet zákazníka, by zabezpečilo väčšiu hospodársku súťaž na trhu, a teda väčší výber a lepšiu ponuku pre spotrebiteľov. Zatiaľ čo v súčasnosti sa väčšina platieb v predajnom mieste uskutočňuje kartou, súčasná úroveň inovácie v oblasti platieb by mohla v nadchádzajúcich rokoch viesť k rýchlemu vzniku nových platobných kanálov. Preto je vhodné, aby Komisia pri preskúmaní tejto smernice venovala osobitnú pozornosť tomuto vývoju a tomu, či je potrebné revidovať rozsah pôsobnosti ustanovenia o potvrdení dostupnosti finančných prostriedkov. V prípade poskytovateľa platobných služieb vydávajúceho platobný nástroj viazaný na kartu, najmä debetné karty, by získanie potvrdenia o dostupnosti finančných prostriedkov na účte zákazníka od poskytovateľa platobných služieb spravujúceho účet umožnilo vydavateľovi lepšie riadiť a znižovať jeho úverové riziko. Zároveň by uvedené potvrdenie nemalo umožniť poskytovateľovi platobných služieb spravujúcemu účet blokovať finančné prostriedky na platobnom účte platiteľa.
(68)
Použitie karty alebo platobného nástroja viazaného na kartu na uskutočnenie platby často podnieti vytvorenie správy potvrdzujúcej dostupnosť finančných prostriedkov a dve následné platobné transakcie. Prvá transakcia sa uskutočňuje medzi vydavateľom a poskytovateľom platobných služieb spravujúcim účet obchodníka, zatiaľ čo druhá je zvyčajne inkasom a uskutočňuje sa medzi poskytovateľom platobných služieb spravujúcim účet platiteľa a vydavateľom. S oboma transakciami by sa malo zaobchádzať rovnako ako so všetkými inými rovnocennými transakciami. Poskytovatelia platobných služieb vydávajúci platobné nástroje viazané na kartu by mali mať rovnaké práva a mali by podliehať rovnakým povinnostiam podľa tejto smernice bez ohľadu na to, či sú alebo nie sú poskytovateľom platobných služieb spravujúcim účet platiteľa, najmä z hľadiska zodpovednosti (napr. overovanie) a záväzkov voči rôznym aktérom v platobnom reťazci. Keďže žiadosť poskytovateľa platobných služieb a potvrdenie o dostupnosti finančných prostriedkov sa môže predložiť prostredníctvom existujúcich bezpečných komunikačných kanálov, technických postupov a infraštruktúry pre komunikáciu medzi poskytovateľmi platobných iniciačných služieb alebo poskytovateľmi služieb informovania o účte a poskytovateľmi platobných služieb spravujúcimi účet pri súčasnom dodržiavaní potrebných bezpečnostných opatrení, poskytovateľom platobných služieb ani majiteľom kariet by nemali vzniknúť žiadne dodatočné náklady. Okrem toho, bez ohľadu na to, či sa platobná transakcia uskutočňuje na internete (webové sídlo obchodníka), alebo v maloobchodných priestoroch, poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet by mal byť povinný poskytnúť potvrdenie požadované vydavateľom len vtedy, keď sú účty vedené poskytovateľmi platobných služieb spravujúcimi účet elektronicky prístupné na účel takéhoto potvrdenia aspoň prostredníctvom elektronického bankovníctva. Vzhľadom na špecifický charakter elektronických peňazí by nemalo byť možné uplatniť uvedený mechanizmus na platobné transakcie iniciované prostredníctvom platobných nástrojov viazaných na kartu, na ktorých sú uchované elektronické peniaze, ako sú vymedzené v smernici 2009/110/ES.
(69)
Povinnosť uchovávať personalizované bezpečnostné prvky v bezpečí je mimoriadne dôležitá na ochranu finančných prostriedkov používateľa platobných služieb a na obmedzenie rizík súvisiacich s podvodom a neoprávneným prístupom k platobnému účtu. Podmienky alebo iné povinnosti uložené poskytovateľmi platobných služieb používateľom platobných služieb vo vzťahu k uchovávaniu personalizovaných bezpečnostných prvkov v bezpečí by sa nemali vypracúvať takým spôsobom, ktorý bráni používateľom platobných služieb využívať služby ponúkané inými poskytovateľmi platobných služieb vrátane platobných iniciačných služieb a služieb informovania o účte. Okrem toho by takéto podmienky nemali obsahovať žiadne ustanovenia, ktorými by sa akokoľvek sťažilo používanie platobných služieb iných poskytovateľov platobných služieb, ktorým bolo udelené povolenie alebo ktorí sú registrovaní podľa tejto smernice.
(70)
S cieľom znížiť riziká a dôsledky neautorizovaných alebo nesprávne vykonaných platobných transakcií by mal používateľ platobných služieb čo najskôr informovať poskytovateľa platobných služieb o každom spore, ktorý sa týka údajne neautorizovaných alebo nesprávne vykonaných platobných transakcií za predpokladu, že poskytovateľ platobných služieb splnil svoje informačné povinnosti podľa tejto smernice. Ak používateľ platobných služieb dodrží termín pre takéto oznámenie, mal by môcť uplatniť tieto nároky pričom dodrží vnútroštátne premlčacie lehoty. Táto smernica by nemala mať vplyv na iné nároky medzi používateľmi platobných služieb a poskytovateľmi platobných služieb.
(71)
V prípade neautorizovanej platobnej transakcie by mal poskytovateľ platobných služieb bezodkladne vrátiť sumu danej transakcie platiteľovi. Ak však existuje veľké podozrenie, že neautorizovaná transakcia vyplýva z podvodného správania používateľa platobných služieb a ak toto podozrenie vychádza z objektívnych dôvodov, ktoré sú oznámené príslušnému vnútroštátnemu orgánu, poskytovateľ platobných služieb by mal mať možnosť vykonať v primeranom čase vyšetrovanie pred vrátením finančných prostriedkov platiteľovi. S cieľom ochrániť platiteľa od akéhokoľvek znevýhodnenia by dátum pripísania vrátenej sumy nemal byť neskorší než dátum, keď sa suma z účtu odpísala. S cieľom motivovať používateľa platobných služieb k tomu, aby bez zbytočného odkladu informoval poskytovateľa platobných služieb o každej krádeži alebo strate platobného nástroja, a tým znížil riziko vykonania neautorizovaných platobných transakcií, by tento používateľ platobných služieb mal byť zodpovedný iba za veľmi obmedzenú sumu, pokiaľ nekonal podvodným spôsobom alebo s hrubou nedbalosťou. V uvedenej súvislosti sa zdá primeraná suma vo výške 50 EUR, aby sa zabezpečila jednotná a vysoká úroveň ochrany používateľov v rámci Únie. Nemala by existovať žiadna zodpovednosť v prípade, že platiteľ nemohol zistiť stratu, krádež alebo zneužitie platobného nástroja. Navyše, ak používatelia informovali poskytovateľa platobných služieb o tom, že ich platobný nástroj mohol byť zneužitý, od používateľov platobných služieb by sa nemalo žiadať, aby hradili ďalšie straty vyplývajúce z neautorizovaného použitia tohto nástroja. Touto smernicou by nemala byť dotknutá zodpovednosť poskytovateľov platobných služieb za technickú bezpečnosť ich vlastných produktov.
(72)
S cieľom posúdiť prípadnú nedbalosť alebo hrubú nedbalosť používateľa platobných služieb by sa mali zohľadniť všetky okolnosti. Dôkazy údajnej nedbalosti a jej rozsah by sa vo všeobecnosti mali posúdiť podľa vnútroštátneho práva. Hoci pojem nedbalosť zahŕňa porušenie povinnosti starostlivosti, hrubá nedbalosť by mala znamenať viac ako samotná nedbalosť a zahŕňať správanie, ktoré vykazuje vysoký stupeň zanedbania starostlivosti, napríklad ponechanie identifikačných prvkov používaných na autorizáciu platobnej transakcie vedľa platobného nástroja, vo formáte otvorenom a ľahko zistiteľnom pre tretie strany. Zmluvné podmienky a podmienky týkajúce sa poskytovania a používania platobného nástroja, ktorých účinkom by bolo zvýšenie dôkazného bremena spotrebiteľa alebo zníženie dôkazného bremena vydavateľa, by sa mali považovať za neplatné. Okrem toho je vhodné v osobitných situáciách, a to najmä ak platobný nástroj nie je k dispozícii v mieste predaja, ako je tomu v prípade online platieb, aby poskytovateľ platobných služieb musel poskytnúť dôkaz o údajnej nedbalosti, keďže platiteľove možnosti sú v takýchto prípadoch veľmi obmedzené.
(73)
Malo by sa prijať ustanovenie upravujúce rozdelenie strát v prípade neautorizovaných platobných transakcií. Na používateľov platobných služieb, ktorí nie sú spotrebiteľmi, sa môžu uplatňovať iné ustanovenia, keďže takíto používatelia môžu obyčajne lepšie posúdiť riziko podvodu a prijať protiopatrenia. S cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľa by platitelia mali byť vždy oprávnení požadovať vrátenie finančných prostriedkov od svojho poskytovateľa platobných služieb spravujúceho účet, a to aj vtedy, keď je poskytovateľ platobných iniciačných služieb zapojený do platobnej transakcie. Tým nie je dotknuté rozdelenie zodpovednosti medzi poskytovateľmi platobných služieb.
(74)
V prípade platobných iniciačných služieb by mali byť práva a povinnosti používateľov platobných služieb a zapojených poskytovateľov platobných služieb primerané poskytovaným službám. Konkrétne, rozdelenie zodpovednosti medzi poskytovateľom platobných služieb spravujúcim účet a poskytovateľom platobných iniciačných služieb zapojenými do transakcie by malo mať za následok, že obaja prevezmú zodpovednosť za tú časť transakcie, ktorá je pod ich kontrolou.
(75)
Cieľom tejto smernice je zvýšiť ochranu spotrebiteľa v prípadoch platobných transakcií viazaných na kartu, pri ktorých nie je v okamihu, keď platiteľ dáva súhlas na vykonanie platobnej transakcie, napríklad na automatických čerpacích staniciach, pri zmluvách o nájme auta alebo v prípade hotelovej rezervácie, známa presná suma transakcie. Poskytovateľ platobných služieb platiteľa by mal mať možnosť blokovať finančné prostriedky na platobnom účte platiteľa, len ak platiteľ súhlasil s tým, aby sa zablokovala presná suma finančných prostriedkov, pričom tieto finančné prostriedky by sa mali uvoľniť bezodkladne po doručení informácie o presnej sume platobnej transakcie a najneskôr bezodkladne po prijatí platobného príkazu.
(76)
Cieľom projektu SEPA je ďalej rozvíjať spoločné celoúniové platobné služby, ktorými sa nahradia súčasné vnútroštátne služby, pokiaľ ide o platby v eurách. S cieľom zabezpečiť úplnú migráciu na celoúniové úhrady a inkasá sa v nariadení (EÚ) č. 260/2012 ustanovujú technické a obchodné požiadavky na úhrady a inkasá v eurách. S odkazom na inkasá sa v uvedenom nariadení predpokladá, že platiteľ udelil súhlas príjemcovi platby aj poskytovateľovi platobných služieb platiteľa (priamo alebo nepriamo prostredníctvom príjemcu platby), a že oprávnenia spolu s neskoršími úpravami alebo zrušením uchováva príjemca platby alebo tretia strana v mene príjemcu platby. Súčasný a doteraz jediný celoeurópsky systém inkás pre spotrebiteľské platby v eurách, ktorý vytvorila Európska platobná rada, je založený na zásade, že oprávnenie na vykonanie inkasa dáva platiteľ príjemcovi platby a spolu s neskoršími úpravami alebo zrušením ho uchováva príjemca platby. Oprávnenie môže uchovávať aj tretia strana v mene príjemcu platby. Na zabezpečenie podpory SEPA zo strany širokej verejnosti a zabezpečenie vysokej úrovne ochrany spotrebiteľa v rámci SEPA sa v celoeurópskom systéme inkás poskytuje bezpodmienečné právo na vrátenie finančných prostriedkov v prípade autorizovaných platieb. Odzrkadľujúc uvedenú realitu je cieľom tejto smernice ustanoviť bezpodmienečné právo na vrátanie finančných prostriedkov ako všeobecnú požiadavku pre všetky inkasné transakcie denominované v eurách v Únii.
Súbežne so SEPA však tradičné systémy inkás, ktoré nie sú v eurách, naďalej existujú v členských štátoch, ktorých menou nie je euro. Uvedené systémy sa ukazujú ako účinné a zabezpečujú rovnakú vysokú úroveň ochrany platiteľa inými ochrannými prostriedkami, nie vždy založenými na bezpodmienečnom práve na vrátenie finančných prostriedkov. V uvedenom prípade by mal byť platiteľ chránený všeobecným pravidlom na vrátanie finančných prostriedkov v prípade, keď vykonaná platobná transakcia prevyšuje sumu, ktorú by bolo možné odôvodnene očakávať. Okrem toho by mali mať členské štáty možnosť stanoviť pravidlá týkajúce sa práva na vrátenie finančných prostriedkov, ktoré sú priaznivejšie pre platiteľa. Existuje skutočný dopyt po špecifických produktoch v eurách v oblasti inkasa v rámci SEPA, čo dokazuje aj pretrvávajúca existencia určitých tradičných platobných služieb v eurách v niektorých členských štátoch. Bolo by primerané povoliť, aby sa v rámcovej zmluve medzi platiteľom a jeho poskytovateľom platobných služieb dohodlo, že platiteľ nemá nárok na vrátenie finančných prostriedkov v situáciách, kde je chránený, pretože buď udelil súhlas s vykonaním transakcie priamo svojmu poskytovateľovi platobných služieb, vrátane prípadu, keď poskytovateľ platobných služieb koná v mene príjemcu platby, alebo pretože v relevantných prípadoch informácie o budúcej platobnej transakcii platiteľovi poskytol alebo sprístupnil dohodnutým spôsobom najmenej štyri týždne pred dátumom splatnosti poskytovateľ platobných služieb alebo príjemca platby. V každom prípade by mal byť platiteľ vždy chránený všeobecným pravidlom o vrátaní finančných prostriedkov v prípade neautorizovaných alebo nesprávne vykonaných platobných transakcií.
(77)
Spotrebitelia a podniky musia mať pre potreby finančného plánovania a včasného plnenia platobných povinností istotu o čase potrebnom na vykonanie platobného príkazu. Touto smernicou by sa preto malo stanoviť, kedy začínajú platiť práva a povinnosti, a to konkrétne kedy sa poskytovateľovi platobných služieb doručí platobný príkaz vrátane okamihu, kedy mal poskytovateľ platobných služieb príležitosť, aby sa mu tento príkaz doručil prostredníctvom komunikačných prostriedkov dohodnutých v zmluve o poskytovaní platobných služieb, bez ohľadu na predchádzajúcu účasť v procese vedúcom ku vzniku a zaslaniu platobného príkazu, napríklad vo forme kontroly bezpečnosti a disponibility finančných prostriedkov, informácií o používaní osobného identifikačného čísla (PIN) či vydaní platobného prísľubu. K doručeniu platobného príkazu by malo ďalej dôjsť vtedy, keď sa poskytovateľovi platobných služieb platiteľa doručí platobný príkaz, ktorého suma sa má odpísať z účtu platiteľa. Deň alebo okamih, keď príjemca platby predkladá poskytovateľovi platobných služieb platobné príkazy na inkasovanie, napríklad platby kartou alebo inkasá, alebo keď príjemcovi platby poskytne poskytovateľ platobných služieb predfinancovanie príslušných súm vo forme podmieneného úveru v prospech jeho účtu, by v tejto súvislosti nemali mať žiadny význam. Používatelia by mali mať možnosť spoľahnúť sa na riadne vykonanie úplného a platného platobného príkazu, ak poskytovateľ platobných služieb nemá zmluvný alebo zákonný dôvod na jeho odmietnutie. Ak poskytovateľ platobných služieb odmietne platobný príkaz, používateľovi platobných služieb by malo byť odmietnutie a o jeho dôvod oznámené čo najskôr podľa požiadaviek práva Únie a vnútroštátneho práva. Ak rámcová zmluva stanovuje, že poskytovateľ platobných služieb môže účtovať poplatok za odmietnutie, takýto poplatok by sa mal objektívne odôvodniť a mal by byť čo najnižší.
(78)
Vzhľadom na rýchlosť, akou moderné plne automatizované platobné systémy spracúvajú platobné transakcie, čo znamená, že od určitého časového okamihu nemožno platobné príkazy odvolať bez toho, aby nevznikli vysoké náklady na manuálny zásah, je potrebné stanoviť jasný konečný termín pre odvolanie platby. V závislosti od druhu platobnej služby a platobného príkazu malo by byť možné stanoviť rôzny konečný termín pre odvolanie platby na základe dohody medzi stranami. Odvolanie platobného príkazu by sa v uvedenej súvislosti malo uplatňovať iba na vzťah medzi používateľom platobných služieb a poskytovateľom platobných služieb, teda bez toho, aby bola dotknutá neodvolateľnosť a konečnosť platobných transakcií v platobných systémoch.
(79)
Takáto neodvolateľnosť by nemala ovplyvniť práva alebo povinnosti poskytovateľa platobných služieb podľa zákonov niektorých členských štátov, ktorá sa zakladá na rámcovej zmluve platiteľa alebo vnútroštátnych zákonoch, právnych predpisoch, správnych opatreniach alebo usmerneniach, nahradiť platiteľovi sumu vykonanej platobnej transakcie v prípade sporu medzi platiteľom a príjemcom platby. Takáto náhrada by sa mala považovať za nový platobný príkaz. S výnimkou týchto prípadov by sa právne spory vyplývajúce zo vzťahu, na základe ktorého sa vykonáva platobný príkaz, mali riešiť len medzi platiteľom a príjemcom platby.
(80)
Z hľadiska plne integrovaného priameho spracúvania platieb a právnej istoty, pokiaľ ide o plnenie každého príslušného záväzku medzi používateľmi platobných služieb, je nevyhnutné, aby sa na účet príjemcu platby pripísala plná suma, ktorú platiteľ previedol. Preto by nemalo byť možné, aby ktorýkoľvek zo sprostredkovateľov zúčastnených na vykonávaní platobných transakcií mohol vykonávať zrážky z prevádzanej sumy. Príjemcovia platby by však mali mať možnosť uzatvoriť dohodu so svojím poskytovateľom platobných služieb, ktorá poskytovateľovi umožní odpočítať svoje vlastné poplatky. Avšak s cieľom umožniť príjemcovi platby overenie toho, že splatná suma je správne zaplatená, by sa medzi následne poskytnutými informáciami o platobnej transakcii mala uvádzať nielen plná suma prevedených finančných prostriedkov, ale aj výška všetkých poplatkov, ktorá bola odpočítaná.
(81)
Nástroje na vykonávanie platieb nízkej hodnoty by mali predstavovať lacnú a ľahko použiteľnú alternatívu v prípade tovaru a služieb nízkej hodnoty a nemali by byť zbytočne zaťažené nadmernými požiadavkami. Príslušné požiadavky na poskytovanie informácií a pravidlá pre ich vykonávanie týchto požiadaviek by sa preto mali obmedziť na základné informácie, pričom by mali zohľadňovať aj technické možnosti, ktoré možno oprávnene očakávať od nástrojov používaných určených pre platby nízkej hodnoty. Aj napriek jednoduchšiemu režimu by používatelia platobných služieb mali mať primeranú ochranu vzhľadom na obmedzené riziká, aké uvedené platobné nástroje predstavujú, najmä pokiaľ ide o predplatené platobné nástroje.
(82)
S cieľom zvýšiť efektívnosť platieb v celej Únii by všetky platobné príkazy iniciované platiteľom a vyjadrené v eurách alebo v mene členského štátu, ktorého menou nie je euro, vrátane úhrad a poukazovania peňazí mali podliehať maximálne jednodňovej lehote na vykonanie platby. Pre všetky ostatné platby, ako sú platby iniciované príjemcom platby alebo prostredníctvom neho vrátane inkasa a platieb platobnou kartou v prípade, keď chýba výslovná dohoda medzi poskytovateľom platobných služieb a platiteľom o dlhšej lehote na vykonanie platby, by sa mala uplatňovať rovnaká jednodňová lehota na vykonanie platby. Ak sa platobný príkaz podá v papierovej forme, uvedené lehoty by malo byť možné predĺžiť o ďalší jeden pracovný deň, čím sa umožní nenarušené poskytovanie platobných služieb spotrebiteľom, ktorí sú zvyknutí iba na dokumenty v papierovej forme. V prípade použitia inkasnej schémy by mal poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby predložiť príkaz na inkaso v lehotách dohodnutých medzi príjemcom platby a poskytovateľom platobných služieb, aby bolo možné vykonať vyrovnanie v dohodnutý deň splatnosti. Vzhľadom na skutočnosť, že platobné infraštruktúry sú často vysoko efektívne, a s cieľom predísť akémukoľvek zníženiu súčasných úrovní služieb by sa malo členským štátom povoliť zachovať alebo stanoviť pravidlá určujúce v prípade potreby kratšiu lehotu na vykonanie platby než jeden pracovný deň.
(83)
Ak jeden z poskytovateľov platobných služieb nemá sídlo v Únii, ustanovenia o vykonávaní platieb v plnej výške a o lehote na vykonanie platby by mali predstavovať osvedčené postupy.
(84)
S cieľom posilniť dôveru spotrebiteľov voči harmonizovanému platobnému trhu je nevyhnutné, aby používatelia platobných služieb pri rozhodovaní poznali skutočné náklady a poplatky za platobné služby. Preto by sa malo zakázať používanie netransparentných postupov tvorby cien, keďže podľa všeobecne prijatého názoru tieto postupy spôsobujú používateľom nesmierne ťažkosti pri stanovovaní skutočnej ceny platobnej služby. Najmä by nemalo byť povolené pripisovanie na účet a odpisovanie z účtu so splatnosťou nevýhodnou pre používateľa.
(85)
Plynulé a efektívne fungovanie platobného systému závisí od toho, či sa používateľ môže spoľahnúť na to, že poskytovateľ platobných služieb vykoná platobnú transakciu riadne a v dohodnutej lehote. Poskytovateľ platobných služieb obyčajne dokáže posúdiť riziká súvisiace s platobnou transakciou. Práve poskytovateľ platobných služieb zabezpečuje platobný systém, prijíma opatrenia na odvolanie nesprávne umiestnených alebo nesprávne alokovaných finančných prostriedkov a vo väčšine prípadov rozhoduje o sprostredkovateľoch, ktorí sa podieľajú na vykonaní platobnej transakcie. Pri zvážení všetkých uvedených skutočností je okrem neobvyklých a nepredvídateľných okolností primerané, aby poskytovateľ platobných služieb niesol zodpovednosť za vykonanie platobnej transakcie, ktorú mu používateľ zadal, okrem konania a opomenutia poskytovateľa platobných služieb príjemcu platby, ktorého vybral výhradne príjemca platby. Aby však platiteľ neostal nechránený v nepravdepodobných situáciách, keď nie je jasné, či bola suma platby riadne doručená poskytovateľovi platobných služieb príjemcu platby, príslušné dôkazné bremeno by mal niesť poskytovateľ platobných služieb platiteľa. Obvykle sa môže predpokladať, že sprostredkovateľská inštitúcia, zvyčajne „neutrálny“ subjekt, ako napríklad centrálna banka alebo klíringový ústav, ktorá prevádza sumu platby od zasielajúceho poskytovateľa platobných služieb prijímajúcemu poskytovateľovi platobných služieb, bude uchovávať údaje týkajúce sa účtov a bude schopná ich poskytnúť, kedykoľvek to bude potrebné. Keď sa suma platby pripíše na účet prijímajúceho poskytovateľa platobných služieb, príjemcovi platby by mal ihneď vzniknúť nárok voči poskytovateľovi platobných služieb na pripísanie platby na účet.
(86)
Poskytovateľ platobných služieb platiteľa, a to poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet alebo prípadne poskytovateľ platobných iniciačných služieb, by mal prevziať zodpovednosť za správne vykonanie platby, predovšetkým vrátane plnej sumy platobnej transakcie a lehoty jej vykonania, ako aj plnú zodpovednosť za každé pochybenie iných strán v platobnom reťazci až po účet príjemcu platby. V dôsledku uvedenej zodpovednosti by mal poskytovateľ platobných služieb platiteľa v prípade, že sa plná suma nepripíše na účet poskytovateľa platobných služieb príjemcu platby alebo sa pripíše neskoro, platobnú transakciu opraviť alebo bez zbytočného odkladu vrátiť príslušnú sumu tejto transakcie platiteľovi bez toho, aby boli dotknuté prípadné ďalšie nároky, ktoré sú možné v súlade s vnútroštátnym právom. Pretože zodpovednosť nesie poskytovateľ platobných služieb, platiteľ ani príjemca platby by nemali znášať žiadne náklady súvisiace s nesprávnou platbou. V prípade nevykonania, chybného alebo oneskoreného vykonania platobných transakcií by členské štáty mali zabezpečiť, aby dátum pripísania alebo odpísania opravných platieb poskytovateľov platobných služieb bol vždy rovnaký ako dátum pripísania alebo odpísania v prípade správneho vykonania.
(87)
Táto smernica by sa mala týkať iba zmluvných povinností a záväzkov medzi používateľom platobných služieb a poskytovateľom platobných služieb. Náležité fungovanie úhrad a iných platobných služieb si však vyžaduje, aby poskytovatelia platobných služieb a ich sprostredkovatelia, napríklad spracovatelia, mali zmluvy, v ktorých stanovia ich vzájomné práva a povinnosti. Otázky týkajúce sa záväzkov tvoria podstatnú časť uvedených jednotných zmlúv. Je potrebné dosiahnuť právnu istotu, aby sa poskytovatelia platobných služieb a sprostredkovatelia, ktorí sa zúčastňujú na platobných transakciách, mohli spoľahnúť, že tomu poskytovateľovi platobných služieb, ktorý nenesie zodpovednosť, budú nahradené straty, ktoré mu vznikli, alebo sumy, ktoré zaplatil, podľa ustanovení tejto smernice o zodpovednosti. Ďalšie vymedzenie práv na nápravu a podrobnosti ich obsahu, ako aj spôsob nakladania s nárokmi vo vzťahu k poskytovateľovi platobných služieb alebo sprostredkovateľovi, ktorým možno pripísať zodpovednosť za chybnú platobnú transakciu, by malo byť predmetom zmluvy.
(88)
Poskytovateľ platobných služieb by mal vedieť jednoznačne stanoviť informácie, ktoré sa vyžadujú na správne vykonanie platobného príkazu. Na druhej strane, s cieľom predísť roztriešteniu a ohrozeniu zriaďovania integrovaných platobných systémov v Únii by sa však členským štátom nemalo povoliť, aby pri platobných transakciách vyžadovali používanie konkrétneho identifikátora. Toto by však nemalo brániť členským štátom požadovať od poskytovateľa platobných služieb platiteľa, aby konal s náležitou starostlivosťou, a ak je to technicky možné a bez potreby manuálneho zásahu, overil celistvosť jedinečného identifikátora, a ak tento jedinečný identifikátor nie je celistvý, odmietol vykonať platobný príkaz a informoval o tom platiteľa. Zodpovednosť poskytovateľa platobných služieb by sa mala obmedziť na správne vykonanie platobnej transakcie podľa platobného príkazu používateľa platobných služieb. Ak sa finančné prostriedky, ktoré sú predmetom platobnej transakcie, dostanú v dôsledku nesprávneho jedinečného identifikátora, ktorý poskytol platiteľ, k nesprávnemu príjemcovi, poskytovatelia platobných služieb platiteľa aj príjemcu platby by nemali niesť zodpovednosť, ale mali by byť povinní spolupracovať pri vynaložení primeraného úsilia s cieľom získať späť finančné prostriedky, a to aj oznamovaním relevantných informácií.
(89)
Poskytovanie platobných služieb zo strany poskytovateľov platobných služieb môže zahŕňať spracúvanie osobných údajov. Na spracúvanie osobných údajov na účely tejto smernice sa uplatňuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES (22), vnútroštátne predpisy, ktorými sa transponuje smernica 95/46/ES, a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (23). Najmä pri spracúvaní osobných údajov na účely tejto smernice by sa mal vymedziť presný účel, uviesť príslušný právny základ a mali by sa dodržiavať príslušné bezpečnostné požiadavky stanovené v smernici 95/46/ES, ako aj zásady nevyhnutnosti, proporcionality, obmedzeného účelu a primeranej lehoty uchovávania údajov. Súčasťou všetkých systémov spracúvania osobných údajov vytvorených a používaných v rámci tejto smernice by mala byť špecificky navrhnutá ochrana údajov a štandardná ochrana údajov.
(90)
V tejto smernici sa rešpektujú základné práva a dodržiavajú zásady uznané v Charte základných práv Európskej únie, a to vrátane práva na rešpektovanie súkromného a rodinného života, práva na ochranu osobných údajov, slobody podnikania, práva na účinný prostriedok nápravy, ako aj práva nebyť stíhaný alebo potrestaný dvakrát za ten istý čin. Táto smernica sa musí vykonávať v súlade s uvedenými právami a zásadami.
(91)
Poskytovatelia platobných služieb sú zodpovední za bezpečnostné opatrenia. Uvedené opatrenia musia byť primerané daným bezpečnostným rizikám. Poskytovatelia platobných služieb by mali ustanoviť rámec na zmiernenie rizík a mali by zachovávať účinné postupy na zvládanie incidentov. Na zabezpečenie toho, aby poskytovatelia platobných služieb pravidelne poskytovali príslušným orgánom aktualizované posúdenie svojich bezpečnostných rizík a opatrení, ktoré prijali v reakcii na tieto riziká, by sa mal zaviesť mechanizmus pravidelného podávania správ. Navyše s cieľom zabezpečiť, aby boli škody vzniknuté používateľom, iným poskytovateľom platobných služieb alebo platobným systémom, ako je napríklad závažné narušenie platobného systému, čo najmenšie, je nevyhnutné, aby sa od poskytovateľov platobných služieb vyžadovalo bez zbytočného odkladu hlásiť závažné bezpečnostné incidenty príslušným orgánom. Mala by sa ustanoviť koordinačná úloha orgánu EBA.
(92)
Povinnosti oznamovania bezpečnostných incidentov by nemali mať vplyv na povinnosti oznamovania iných incidentov stanovené v iných právnych aktoch Únie a akékoľvek požiadavky stanovené v tejto smernici by sa mali zosúladiť s ohlasovacími povinnosťami uloženými iným právom Únie a mali by im byť úmerné.
(93)
Je nevyhnutné vytvoriť jasný právny rámec, v ktorom sa stanovia podmienky, za ktorých poskytovatelia platobných iniciačných služieb a poskytovatelia služieb informovania o účte môžu poskytovať svoje služby so súhlasom majiteľa účtu bez toho, aby od nich poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet vyžadoval použitie konkrétneho obchodného modelu, či už na základe priameho alebo nepriameho prístupu, pre poskytovanie týchto druhov služieb. Poskytovatelia platobných iniciačných služieb a poskytovatelia služieb informovania o účte na jednej strane a poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet na strane druhej by mali dodržiavať potrebné požiadavky na ochranu údajov a bezpečnostné požiadavky stanovené alebo uvedené v tejto smernici alebo zahrnuté v regulačných technických predpisoch. Uvedené regulačné technické predpisy by mali byť zlučiteľné s rôznymi dostupnými technologickými riešeniami. S cieľom zabezpečiť bezpečnú komunikáciu medzi príslušnými aktérmi v súvislosti s uvedenými službami by mal EBA takisto vymedziť požiadavky na spoločné a otvorené komunikačné normy, ktoré by mali uplatňovať všetci poskytovatelia platobných služieb spravujúci účet, ktorí umožňujú poskytovanie online platobných služieb. To znamená, že uvedené otvorené normy by mali zabezpečiť interoperabilitu rôznych technologických komunikačných riešení. Uvedené spoločné a otvorené normy by mali tiež zabezpečiť, aby si bol poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet vedomý toho, že ho kontaktoval poskytovateľ platobných iniciačných služieb alebo poskytovateľ služieb informovania o účte a nie samotný klient. Normy by tiež mali zabezpečiť, aby poskytovatelia platobných iniciačných služieb a poskytovatelia služieb informovania o účte komunikovali s poskytovateľom platobných služieb spravujúcim účet a so zainteresovanými zákazníkmi bezpečným spôsobom. Pri vypracúvaní uvedených požiadaviek by mal EBA venovať osobitnú pozornosť skutočnosti, že normy, ktoré sa majú uplatňovať, majú umožniť používanie všetkých bežných typov zariadení (ako sú počítače, tablety a mobilné telefóny) na vykonávanie rôznych platobných služieb.
(94)
Pri vypracúvaní regulačných technických predpisov týkajúcich sa autentifikácie a komunikácie by mal EBA systematicky posudzovať a zohľadňovať aspekt ochrany súkromia s cieľom identifikovať riziká spojené s každou z dostupných technických možností a nápravné opatrenia, ktoré by bolo možné zaviesť na minimalizáciu hrozieb v oblasti ochrany údajov.
(95)
Bezpečnosť elektronických platieb má zásadný význam z hľadiska zabezpečenia ochrany používateľov a rozvoja spoľahlivého prostredia pre elektronický obchod. Všetky platobné služby ponúkané elektronicky by sa mali poskytovať bezpečne s využitím technológií schopných zaručiť bezpečnú autentifikáciu používateľa a znížiť v maximálnej možnej miere riziko podvodu. Zdá sa, že nie je potrebné zaručiť rovnakú úroveň ochrany platobných transakcií iniciovaných a vykonaných iným spôsobom ako použitím elektronických platforiem alebo zariadení, ako sú napríklad platobné transakcie využívajúce papierovú formu, poštové príkazy alebo telefonické príkazy. Stabilný rast internetových a mobilných platieb by mal byť sprevádzaný všeobecným posilňovaním bezpečnostných opatrení. Platobné služby ponúkané cez internet alebo prostredníctvom iných kanálov na diaľku, fungovanie ktorých nezávisí od fyzického umiestnenia zariadenia používaného na iniciovanie platobnej transakcie alebo použitého platobného nástroja, by preto mali zahŕňať autentifikáciu transakcií prostredníctvom dynamických kódov, aby bol používateľ vždy informovaný o sume a príjemcovi platby v súvislosti s transakciou, ktorú používateľ autorizuje.
(96)
Bezpečnostné opatrenia by mali byť zlučiteľné s úrovňou rizika spojeného s platobnou službou. S cieľom umožniť vyvinutie užívateľsky prijateľných a dostupných platobných prostriedkov pre nízkorizikové platby, napríklad bezkontaktné platby s nízkou hodnotou v mieste predaja, či už pomocou mobilného telefónu alebo bez neho, by sa mali v regulačných technických predpisoch spresniť výnimky z uplatňovania bezpečnostných požiadaviek. Na obmedzenie rizík súvisiacich s phishingom a inými podvodnými aktivitami je potrebné bezpečné používanie personalizovaných bezpečnostných prvkov. V uvedenej súvislosti by mal mať používateľ možnosť spoliehať sa na prijatie opatrení, ktoré chránia dôvernosť a integritu personalizovaných bezpečnostných prvkov. Uvedené opatrenia typicky zahŕňajú kódovacie systémy založené na osobných zariadeniach platiteľa vrátane čítačiek kariet alebo mobilných telefónov alebo poskytnuté platiteľovi jeho poskytovateľom platobných služieb spravujúcim účet prostredníctvom iného kanála, napríklad SMS alebo emailov. Opatrenia, typicky vrátane šifrovacích systémov, ktoré môžu generovať autentifikačné kódy, ako napríklad jednorazové heslá, dokážu zvýšiť bezpečnosť platobných transakcií. Používanie takýchto autentifikačných kódov používateľmi platobných služieb by sa malo považovať za zlučiteľné s ich povinnosťami súvisiacimi s platobnými nástrojmi a personalizovanými bezpečnostnými prvkami, a to aj v prípade zapojenia poskytovateľov platobných iniciačných služieb alebo poskytovateľov služieb informovania o účte.
(97)
Členské štáty by mali stanoviť, či by príslušné orgány určené na udeľovanie povolení na činnosť platobným inštitúciám mohli byť taktiež príslušnými orgánmi, pokiaľ ide o postupy alternatívneho riešenia sporov.
(98)
Bez toho, aby bolo dotknuté právo zákazníkov podať žalobu na súd, členské štáty by mali zabezpečiť ľahko dostupný, primeraný, nezávislý, nestranný, transparentný a účinný postup alternatívneho riešenia sporov medzi poskytovateľmi platobných služieb a používateľmi platobných služieb, ktoré vyplývajú z práv a povinností stanovených v tejto smernici. V nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 (24) sa stanovuje, že ochranu poskytovanú spotrebiteľom povinnými predpismi právneho poriadku krajiny, v ktorej majú obvyklý pobyt, sa nemá narušiť žiadnymi zmluvnými podmienkami o rozhodnom práve uplatniteľnom na zmluvu. S cieľom ustanoviť efektívny a účinný postup riešenia sporov by členské štáty mali zabezpečiť, aby poskytovatelia platobných služieb zaviedli účinný postup riešenia sťažností, ktorý môžu používatelia platobných služieb použiť pred tým, než sa spor predloží na vyriešenie v rámci postupu alternatívneho riešenia sporov alebo na súd. V postupe riešenia sťažností by sa mali uplatňovať krátke a jasne vymedzené časové lehoty, v rámci ktorých by poskytovateľ platobných služieb mal odpovedať na sťažnosť. Členské štáty by mali zabezpečiť, aby orgány pre alternatívne riešenie sporov mali dostatočnú kapacitu na primerané a efektívne zapájanie sa do cezhraničnej spolupráce so zreteľom na spory týkajúce sa práv a povinností podľa tejto smernice.
(99)
Je nevyhnutné zabezpečiť účinné presadzovanie ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré boli prijaté podľa tejto smernice. Preto by sa mali zaviesť vhodné postupy, pomocou ktorých bude možné podávať sťažnosti na poskytovateľov platobných služieb nedodržiavajúcich tieto ustanovenia a zabezpečiť, aby sa im v prípade potreby uložili primerané, účinné a odrádzajúce sankcie. S cieľom zabezpečiť účinné dodržiavanie tejto smernice by členské štáty mali určiť príslušné orgány, ktoré spĺňajú podmienky stanovené v nariadení (EÚ) č. 1093/2010 a ktoré konajú nezávisle od poskytovateľov platobných služieb. V záujme transparentnosti by členské štáty mali Komisii oznámiť, ktoré orgány boli určené, s jasným opisom ich povinností podľa tejto smernice.
(100)
Bez toho, aby bolo dotknuté právo podať žalobu na súd s cieľom zabezpečiť súlad s touto smernicou by členské štáty mali tiež zabezpečiť, aby príslušným orgánom boli udelené potrebné právomoci vrátane právomoci ukladať sankcie, keď poskytovateľ platobných služieb nedodržiava práva a povinnosti stanovené v tejto smernici, najmä ak existuje riziko opakovaného narušenia alebo ďalších problémov pre kolektívne záujmy spotrebiteľov.
(101)
Je dôležité, aby spotrebitelia boli jasne a zrozumiteľne informovaní o svojich právach a povinnostiach podľa tejto smernice. Komisia by preto mala vypracovať leták o uvedených právach a povinnostiach.
(102)
Touto smernicou nie sú dotknuté ustanovenia vnútroštátneho práva týkajúce sa dôsledkov, pokiaľ ide o zodpovednosť za nepresnosť obsahu alebo zasielania výpisu.
(103)
Touto smernicou by nemali byť dotknuté ustanovenia týkajúce sa zaobchádzania s platobnými službami na účely DPH stanovené v smernici Rady 2006/112/ES (25).
(104)
Ak sa v tejto smernici odkazuje na sumy v eurách, tieto sumy by sa mali chápať ako ekvivalent súm v národnej mene členských štátov, ktorých menou nie je euro.
(105)
V záujme právnej istoty je vhodné prijať prechodné opatrenia, ktoré by umožnili osobám, ktoré začali vykonávať činnosti platobných inštitúcií v súlade s vnútroštátnym právom transponujúcim smernicu 2007/64/ES pred nadobudnutím účinnosti tejto smernice, aby počas stanovenej doby v príslušnom členskom štáte pokračovali vo vykonávaní týchto činností.
(106)
Na Komisiu by sa mala delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, pokiaľ ide o úpravu odkazu na odporúčanie 2003/361/ES, ktorým sa toto odporúčanie mení, a o aktualizovanie priemernej sumy platobných transakcií vykonaných poskytovateľom platobných služieb používanej členskými štátmi ako limit na uplatňovanie možnosti vyňať (čiastočne) menšie platobné inštitúcie zo splnenia požiadaviek na udelenie povolenia na činnosť, aby sa zohľadnila inflácia. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(107)
S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tejto smernice by sa Komisia mala spoľahnúť na odbornosť a podporu zo strany orgánu EBA, ktorého úlohou by malo byť vypracovať usmernenia a pripraviť návrh regulačných technických predpisov týkajúcich sa aspektov bezpečnosti platobných služieb, najmä so zreteľom na silnú autentifikáciu zákazníka, a na spoluprácu medzi členskými štátmi v kontexte poskytovania služieb a zriaďovania platobných inštitúcií, ktorým bolo udelené povolenie, v iných členských štátoch. Komisia by mala byť splnomocnená prijať tento návrh regulačných technických predpisov. Uvedené osobitné úlohy sú plne v súlade s úlohou a zodpovednosťou orgánu EBA, ako sa stanovuje v nariadení (EÚ) č. 1093/2010.
(108)
EBA by mal pri vypracúvaní usmernení, návrhu regulačných technických predpisov a návrhu vykonávacích technických predpisov podľa tejto smernice a v súlade s nariadením (EÚ) č. 1093/2010 zabezpečiť, aby konzultoval so všetkými príslušnými zúčastnenými stranami vrátane tých, ktoré sú na trhu s platobnými službami, berúc do úvahy všetky dotknuté záujmy. Ak je to nevyhnutné na dosiahnutie správnej rovnováhy medzi názormi, by mal orgán EBA vynaložiť osobitné úsilie na získanie názorov relevantných nebankových subjektov.
(109)
Keďže cieľ tejto smernice, a to ďalšia integrácia vnútorného trhu platobných služieb, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni jednotlivých členských štátov, pretože si vyžaduje harmonizáciu veľkého množstva rôznych predpisov, ktoré v súčasnosti existujú v právnych systémoch rôznych členských štátov, ale ho možno z dôvodu jeho rozsahu a účinkov lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.
(110)
V súlade so spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie z 28. septembra 2011 o vysvetľujúcich dokumentoch (26) sa členské štáty zaviazali, že v odôvodnených prípadoch k svojim oznámeniam o transpozičných opatreniach pripoja jeden alebo viacero dokumentov vysvetľujúcich vzťah medzi prvkami smernice a zodpovedajúcimi časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov. V súvislosti s touto smernicu sa zákonodarca domnieva, že zasielanie takýchto dokumentov je odôvodnené.
(111)
Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov bol konzultovaný v súlade s článkom 28 ods. 2 nariadenia (ES) č. 45/2001 a vydal stanovisko 5. decembra 2013 (27).
(112)
Smernice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EÚ a nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 by sa preto mali zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
(113)
S prihliadnutím na početné zmeny, ktoré sú potrebné v smernici 2007/64/ES, je vhodné túto smernicu zrušiť a nahradiť ju,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
HLAVA I
PREDMET ÚPRAVY, ROZSAH PÔSOBNOSTI A VYMEDZENIE POJMOV
Článok 1
Predmet úpravy
1. V tejto smernici sa stanovujú pravidlá, v súlade s ktorými členské štáty rozlišujú tieto kategórie poskytovateľov platobných služieb:
a)
úverové inštitúcie vymedzené v článku 4 ods. 1 bode 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 (28), vrátane ich pobočiek v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 17 uvedeného nariadenia, ak sa takéto pobočky nachádzajú v Únii, bez ohľadu na to, či sa ústredie týchto pobočiek nachádza v Únii alebo v súlade s článkom 47 smernice 2013/36/EÚ a s vnútroštátnym právom mimo Únie;
b)
inštitúcie elektronických peňazí v zmysle článku 2 bodu 1 smernice 2009/110/ES vrátane v súlade s článkom 8 uvedenej smernice a s vnútroštátnym právom, ich pobočiek, ak sa takéto pobočky nachádzajú v Únii a ich ústredie sa nachádza mimo Únie, pokiaľ sú platobné služby, ktoré poskytujú tieto pobočky, viazané na vydávanie elektronických peňazí;
c)
poštové podniky, ktoré sú oprávnené poskytovať platobné služby podľa vnútroštátneho práva;
d)
platobné inštitúcie;
e)
ECB a národné centrálne banky, ak nekonajú ako menové orgány alebo iné orgány verejnej moci;
f)
členské štáty alebo ich regionálne či miestne orgány, ak nekonajú ako orgány verejnej moci.
2. V tejto smernici sa taktiež stanovujú pravidlá týkajúce sa:
a)
transparentnosti podmienok a požiadaviek na poskytovanie informácií v súvislosti s platobnými službami a
b)
zodpovedajúcich práv a povinností používateľov platobných služieb a poskytovateľov platobných služieb v súvislosti s poskytovaním platobných služieb v rámci riadneho zamestnania alebo podnikateľskej činnosti.
Článok 2
Rozsah pôsobnosti
1. Táto smernica sa uplatňuje na platobné služby poskytované v rámci Únie.
2. Hlavy III a IV sa uplatňujú na platobné transakcie uskutočňované v mene členského štátu, ak sa poskytovateľ platobných služieb platiteľa, ako aj poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby, alebo jediný poskytovateľ platobných služieb v rámci platobnej transakcie nachádza v Únii.
3. Hlava III okrem článku 45 ods. 1 písm. b), článku 52 bodu 2 písm. e) a článku 56 písm. a), ako aj hlava IV okrem článkov 81 až 86 sa uplatňujú na platobné transakcie v mene, ktorá nie je menou členského štátu, ak sa poskytovateľ platobných služieb platiteľa, ako aj poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby, alebo jediný poskytovateľ platobných služieb v rámci platobnej transakcie nachádza v Únii, a to na tie časti platobnej transakcie, ktoré sa vykonávajú v Únii.
4. Hlava III okrem článku 45 ods. 1 písm. b), článku 52 bodu 2 písm. e), článku 52 bodu 5 písm. g) a článku 56 písm. a), ako aj hlava IV okrem článku 62 ods. 2 a 4, článkov 76, 77, 81, článku 83 ods. 1 a článkov 89 a 92 sa uplatňujú na platobné transakcie vo všetkých menách, v prípade ktorých sa v Únii nachádza iba jeden z poskytovateľov platobných služieb, a to na tie časti platobnej transakcie, ktoré sa vykonávajú v Únii.
5. Členské štáty môžu inštitúcie uvedené v článku 2 ods. 5 bodoch 4 až 23 smernice 2013/36/EÚ vyňať z uplatňovania všetkých ustanovení tejto smernice alebo ich časti.
Článok 3
Vyňatie
Táto smernica sa nevzťahuje na:
a)
platobné transakcie vykonané výlučne v hotovosti priamo medzi platiteľom a príjemcom platby bez akéhokoľvek sprostredkovania;
b)
platobné transakcie medzi platiteľom a príjemcom platby prostredníctvom komerčného agenta povereného na základe dohody rokovaním alebo uzavretím predaja alebo kúpy tovaru alebo služieb v mene len platiteľa alebo len príjemcu platby;
c)
profesionálnu fyzickú prepravu bankoviek a mincí vrátane ich výberu, spracovania a dodania;
d)
platobné transakcie pozostávajúce z iného než profesionálneho výberu a dodania hotovosti v rámci neziskovej alebo charitatívnej činnosti;
e)
služby, pri ktorých príjemca platby poskytne platiteľovi hotovosť ako súčasť platobnej transakcie na výslovnú žiadosť používateľa platobnej služby tesne pred vykonaním platobnej transakcie prostredníctvom platby za kúpu tovaru alebo služieb;
f)
zmenárenské operácie typu hotovosť za hotovosť, v prípade ktorých finančné prostriedky nie sú držané na platobnom účte;
g)
platobné transakcie založené na ktoromkoľvek z nasledujúcich dokumentov vystavenom na poskytovateľa platobných služieb s cieľom dať príjemcovi platby k dispozícii finančné prostriedky:
i)
šeky v papierovej forme, ktoré upravuje Ženevský dohovor z 19. marca 1931, ktorý ustanovuje jednotné šekové právo;
ii)
šeky v papierovej forme podobné tým, ktoré sú uvedené v bode i) a ktoré upravuje právo členských štátov, ktoré nie sú zmluvnou stranou Ženevského dohovoru z 19. marca 1931, ktorý ustanovuje jednotné šekové právo;
iii)
zmenky v papierovej forme podľa Ženevského dohovoru zo 7. júna 1930, ktorý ustanovuje jednotné zmenkové právo;
iv)
zmenky v papierovej forme podobné tým, ktoré sú uvedené v bode iii) a ktoré upravuje právo členských štátov, ktoré nie sú zmluvnou stranou Ženevského dohovoru zo 7. júna 1930, ktorý ustanovuje jednotné zmenkové právo;
v)
poukazy v papierovej forme;
vi)
cestovné šeky v papierovej forme;
vii)
poštové poukážky v papierovej forme, ako sú vymedzené Svetovou poštovou úniou;
h)
platobné transakcie vykonané v rámci platobného systému alebo systému zúčtovania a vyrovnania obchodov s finančnými nástrojmi medzi agentmi na vyrovnanie, centrálnymi protistranami, klíringovými ústavmi a/alebo centrálnymi bankami a inými účastníkmi takéhoto systému a poskytovateľmi platobných služieb bez toho, aby bol dotknutý článok 35;
i)
platobné transakcie, ktoré súvisia so správou cenných papierov vrátane výplaty dividend, výnosov alebo iných výplat, či umorovania alebo predaja, ktoré vykonávajú osoby uvedené v písmene h) alebo investičné spoločnosti, úverové inštitúcie, podniky kolektívneho investovania alebo správcovské spoločnosti, ktoré poskytujú investičné služby, a akékoľvek iné subjekty, ktoré môžu spravovať finančné nástroje;
j)
služby zabezpečované poskytovateľmi technických služieb, ktorí podporujú poskytovanie platobných služieb bez toho, aby v ktorejkoľvek fáze mali v držbe finančné prostriedky určené na prevod, vrátane spracovania a uchovávania údajov, ochrany zverených prostriedkov a služieb ochrany súkromia, autentifikácie údajov a totožnosti, zabezpečovania informačných technológií (IT) a komunikačných sietí, zabezpečovania a údržby terminálov a zariadení používaných pri platobných službách, s výnimkou platobných iniciačných služieb a služieb informovania o účte;
k)
služby založené na osobitných platobných nástrojoch, ktoré sa môžu používať len obmedzene a ktoré spĺňajú jednu z týchto podmienok:
i)
nástroje umožňujúce držiteľovi nakupovať tovar alebo služby iba v priestoroch vydavateľa alebo v obmedzenej sieti poskytovateľov služieb na základe priamej obchodnej dohody s profesionálnym vydavateľom;
ii)
nástroje, ktoré sa môžu používať iba na kúpu veľmi obmedzeného sortimentu tovaru alebo služieb;
iii)
nástroje platné iba v jednom členskom štáte poskytované na žiadosť podniku alebo subjektu verejného sektora a regulované národným alebo regionálnym orgánom verejnej moci na osobitné sociálne alebo daňové účely s cieľom nakúpiť konkrétny tovar alebo služby od dodávateľov, ktorí majú obchodnú dohodu s vydavateľom;
l)
platobné transakcie, ktoré vykonáva poskytovateľ elektronických komunikačných sietí alebo služieb, poskytované navyše k elektronickým komunikačným službám pre účastníka siete alebo služby:
i)
v prípade nákupu digitálneho obsahu a hlasových služieb bez ohľadu na zariadenie použité na nákup alebo spotrebu digitálneho obsahu, a zahrnuté do súvisiacej faktúry, alebo
ii)
uskutočnené z elektronického zariadenia alebo prostredníctvom elektronického zariadenia a zahrnuté do súvisiacej faktúry v rámci charitatívnej činnosti alebo za kúpu lístkov,
pod podmienkou, že hodnota ktorejkoľvek jednej platobnej transakcie uvedenej v bodoch i) a ii) nepresahuje 50 EUR a:
-
kumulatívna hodnota platobných transakcií pre jedného účastníka nepresahuje 300 EUR mesačne alebo
-
ak účastník predfinancuje svoj účet u poskytovateľa elektronickej komunikačnej siete alebo služby, kumulatívna hodnota platobných transakcií nepresiahne 300 EUR mesačne;
m)
platobné transakcie vykonané medzi poskytovateľmi platobných služieb, ich agentmi alebo pobočkami na ich vlastný účet;
n)
platobné transakcie a súvisiace služby medzi materskou spoločnosťou a jej dcérskou spoločnosťou alebo medzi dcérskymi spoločnosťami tej istej materskej spoločnosti, a to bez akéhokoľvek sprostredkovania zo strany iného poskytovateľa platobných služieb než podniku patriaceho do tej istej skupiny;
o)
služby výberu hotovosti ponúkané prostredníctvom bankomatov (ATM) poskytovateľmi, ktorí konajú v mene jedného alebo viacerých vydavateľov kariet a ktorí nie sú zmluvnou stranou rámcovej zmluvy so zákazníkom uskutočňujúcim výber peňazí z platobného účtu, za podmienky, že títo poskytovatelia neposkytujú iné platobné služby uvedené v prílohe I. Napriek tomu sa poskytnú zákazníkovi informácie o akýchkoľvek poplatkoch za výber uvedených v článkoch 45, 48, 49 a 59 pred uskutočnením výberu, ako aj pri prijatí hotovosti na konci transakcie po výbere.
Článok 4
Vymedzenie pojmov
Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1.
„domovský členský štát“ je ktorýkoľvek z týchto členských štátov:
a)
členský štát, v ktorom sa nachádza sídlo poskytovateľa platobných služieb, alebo
b)
ak poskytovateľ platobných služieb nemá podľa svojho vnútroštátneho práva sídlo, členský štát, v ktorom sa nachádza jeho ústredie;
2.
„hostiteľský členský štát“ je iný členský štát než domovský členský štát, v ktorom má poskytovateľ platobných služieb agenta alebo pobočku alebo poskytuje platobné služby;
3.
„platobná služba“ je ktorákoľvek podnikateľská činnosť uvedená v prílohe I;
4.
„platobná inštitúcia“ je právnická osoba, ktorej bolo v súlade s článkom 11 udelené povolenie poskytovať a vykonávať platobné služby v celej Únii;
5.
„platobná transakcia“ je úkon, ktorým je vklad, prevod alebo výber finančných prostriedkov, a to na podnet platiteľa alebo v jeho mene alebo na podnet príjemcu platby, bez ohľadu na akékoľvek súvisiace povinnosti medzi platiteľom a príjemcom platby;
6.
„platobná transakcia na diaľku“ je platobná transakcia iniciovaná cez internet alebo prostredníctvom zariadenia, ktoré možno použiť na diaľkovú komunikáciu;
7.
„platobný systém“ je systém na prevod finančných prostriedkov formálnymi a štandardizovanými mechanizmami a so spoločnými pravidlami spracovania, klíringu a/alebo zúčtovania platobných transakcií;
8.
„platiteľ“ je fyzická alebo právnická osoba, ktorá je majiteľom platobného účtu a ktorá povolí platobný príkaz z tohto platobného účtu, alebo v prípade, že platobný účet neexistuje, fyzická alebo právnická osoba, ktorá dáva platobný príkaz;
9.
„príjemca platby“ je fyzická alebo právnická osoba, ktorá je zamýšľaným príjemcom finančných prostriedkov, ktoré sú predmetom platobnej transakcie;
10.
„používateľ platobných služieb“ je fyzická alebo právnická osoba, ktorá používa platobnú službu ako platiteľ, príjemca platby, alebo ako platiteľ aj príjemca platby;
11.
„poskytovateľ platobných služieb“ je subjekt uvedený v článku 1 ods. 1 alebo právnická či fyzická osoba, ktoré využívajú výnimku podľa článku 32 alebo 33;
12.
„platobný účet“ je účet, ktorý je vedený na meno jedného alebo viacerých používateľov platobných služieb a ktorý sa používa na vykonávanie platobných transakcií;
13.
„platobný príkaz“ je pokyn platiteľa alebo príjemcu platby svojmu poskytovateľovi platobných služieb, ktorým žiada o vykonanie platobnej transakcie;
14.
„platobný nástroj“ je personalizované zariadenie (zariadenia) a/alebo súbor postupov dohodnutých medzi používateľom platobných služieb a poskytovateľom platobných služieb, ktoré sa používajú na iniciovanie platobného príkazu;
15.
„platobná iniciačná služba“ je služba, ktorou sa na žiadosť používateľa platobných služieb iniciuje platobný príkaz vo vzťahu k platobnému účtu, ktorý je vedený u iného poskytovateľa platobných služieb;
16.
„služba informovania o účte“ je online služba spočívajúca v poskytovaní konsolidovaných informácií o jednom alebo viacerých platobných účtoch, ktoré má používateľ platobných služieb u iného poskytovateľa platobných služieb alebo u viacerých poskytovateľov platobných služieb;
17.
„poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet“ je poskytovateľ platobných služieb, ktorý poskytuje a spravuje platobný účet pre platiteľa;
18.
„poskytovateľ platobných iniciačných služieb“ je poskytovateľ platobných služieb, ktorý vykonáva podnikateľské činnosti uvedené v prílohe I bode 7;
19.
„poskytovateľ služieb informovania o účte“ je poskytovateľ platobných služieb, ktorý vykonáva podnikateľské činnosti uvedené v prílohe I bode 8;
20.
„spotrebiteľ“ je fyzická osoba, ktorá v zmluvách o poskytovaní platobných služieb, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, koná inak než na účely svojej obchodnej, podnikateľskej alebo profesijnej činnosti;
21.
„rámcová zmluva“ je zmluva o poskytovaní platobných služieb, ktorou sa riadi budúci výkon jednotlivých a následných platobných transakcií a ktorá môže obsahovať povinnosť a podmienky zriadenia platobného účtu;
22.
„poukázanie peňazí“ je platobná služba, pri ktorej sa finančné prostriedky od platiteľa prijímajú bez toho, aby sa vytvorili akékoľvek platobné účty v mene platiteľa alebo príjemcu platby, na výhradný účel prevodu zodpovedajúcej sumy príjemcovi platby alebo inému poskytovateľovi platobných služieb, ktorý koná v mene príjemcu platby, a/alebo pri ktorej sa takéto finančné prostriedky prijímajú v mene príjemcu platby a sú mu sprístupnené;
23.
„inkaso“ je platobná služba, pri ktorej sa z platobného účtu platiteľa odpíšu finančné prostriedky, pričom platobnú transakciu iniciuje príjemca platby na základe súhlasu platiteľa daného príjemcovi platby, poskytovateľovi platobných služieb príjemcu platby alebo vlastnému poskytovateľovi platobných služieb platiteľa;
24.
„úhrada“ je platobná služba pripísania finančných prostriedkov platobnej transakcie alebo série platobných transakcií z platobného účtu platiteľa na platobný účet príjemcu platby prostredníctvom poskytovateľa platobných služieb, ktorý vedie platobný účet platiteľa, na základe pokynu platiteľa;
25.
„finančné prostriedky“ sú bankovky a mince, bezhotovostné peniaze alebo elektronické peniaze, ako sú vymedzené v článku 2 bode 2 smernice 2009/110/ES;
26.
„dátum pripísania alebo odpísania“ je referenčný čas, ktorý používa poskytovateľ platobných služieb na výpočet úrokov z finančných prostriedkov odpísaných z platobného účtu alebo naň pripísaných;
27.
„referenčný výmenný kurz“ je výmenný kurz, ktorý sa používa ako základ pri každom menovom prepočte a ktorý sprístupnil poskytovateľ platobných služieb alebo pochádza z verejne dostupného zdroja;
28.
„referenčná úroková sadzba“ je úroková sadzba, ktorá sa používa ako základ pri výpočte každého úroku, ktorý sa má uplatniť, a ktorá pochádza z verejne dostupného zdroja, ktorý môžu overiť obidve zmluvné strany zmluvy o poskytovaní platobných služieb;
29.
„autentifikácia“ je postup, ktorý poskytovateľovi platobných služieb umožňuje overiť totožnosť používateľa platobných služieb alebo platnosť používania konkrétneho platobného nástroja vrátane použitia personalizovaných bezpečnostných prvkov používateľa;
30.
„silná autentifikácia zákazníka“ je autentifikácia na základe použitia dvoch alebo viacerých prvkov, ktoré sú kategorizované ako poznatok (niečo, čo vie len používateľ), vlastníctvo (niečo, čo má len používateľ) a inherencia (niečo, čím používateľ je) a sú nezávislé v tom zmysle, že narušenie jedného prvku nenaruší spoľahlivosť ostatných prvkov, pričom je vytvorená takým spôsobom, aby chránila dôvernosť autentifikačných údajov;
31.
„personalizované bezpečnostné prvky“ sú personalizované prvky, ktoré poskytne poskytovateľ platobných služieb používateľovi platobných služieb na účely autentifikácie;
32.
„citlivé platobné údaje“ sú údaje vrátane personalizovaných bezpečnostných prvkov, ktoré možno použiť na uskutočnenie podvodu. Pre činnosti poskytovateľov platobných iniciačných služieb a poskytovateľov služieb informovania o účte meno majiteľa účtu a číslo účtu nepredstavujú citlivé platobné údaje;
33.
„jedinečný identifikátor“ je kombinácia písmen, čísel alebo symbolov, ktorú používateľovi platobných služieb oznámi poskytovateľ platobných služieb a ktorú používateľ platobných služieb poskytne na účely jednoznačnej identifikácie iného používateľa platobných služieb a/alebo platobného účtu tohto iného používateľa platobných služieb na platobnú transakciu;
34.
„prostriedky diaľkovej komunikácie“ sú spôsob, ktorý sa môže bez súčasnej fyzickej prítomnosti poskytovateľa platobných služieb a používateľa platobných služieb použiť na uzatvorenie zmluvy o poskytovaní platobných služieb;
35.
„trvalý nosič údajov“ je každý nástroj, ktorý používateľovi platobných služieb umožňuje uchovávať informácie určené osobne tomuto používateľovi spôsobom dostupným na budúce použitie na obdobie primerané účelu týchto informácií a ktorý umožňuje nezmenenú reprodukciu uložených informácií;
36.
„mikropodnik“ je podnik, ktorý je v čase uzatvorenia zmluvy o poskytovaní platobných služieb podnikom, ako sa vymedzuje v článku 1 a článku 2 ods. 1 a 3 prílohy k odporúčaniu 2003/361/ES;
37.
„pracovný deň“ je deň, v ktorom príslušný poskytovateľ platobných služieb platiteľa alebo poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby zúčastňujúci sa na vykonaní platobnej transakcie vykonáva svoju činnosť potrebnú na vykonanie platobnej transakcie;
38.
„agent“ je fyzická alebo právnická osoba, ktorá pri poskytovaní platobných služieb koná v mene platobnej inštitúcie;
39.
„pobočka“ je miesto podnikania, ktoré nie je ústredím a ktoré je súčasťou platobnej inštitúcie, nemá právnu subjektivitu a ktoré priamo vykonáva niektoré alebo všetky transakcie tvoriace súčasť podnikania platobnej inštitúcie; všetky miesta podnikania zriadené v tom istom členskom štáte platobnou inštitúciou s ústredím v inom členskom štáte sa považujú za jednu pobočku;
40.
„skupina“ je skupina podnikov, ktoré sú navzájom prepojené na základe vzťahu uvedeného v článku 22 ods. 1, 2 alebo 7 smernice 2013/34/EÚ, alebo podnikov vymedzených v článkoch 4, 5, 6 a 7 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) č. 241/2014 (29), ktoré sú navzájom prepojené na základe vzťahu uvedeného v článku 10 ods. 1 alebo v článku 113 ods. 6 alebo 7 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
41.
„elektronická komunikačná sieť“ je sieť vymedzená v článku 2 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES (30);
42.
„elektronická komunikačná služba“ je služba vymedzená v článku 2 písm. c) smernice 2002/21/ES;
43.
„digitálny obsah“ je tovar alebo služby, ktoré sú vytvorené a dodané v digitálnej forme, ktorých použitie alebo spotreba sa obmedzuje na technické zariadenie a ktoré žiadnym spôsobom nezahŕňajú použitie alebo spotrebu fyzického tovaru alebo služieb;
44.
„prijímanie platobných transakcií“ je platobná služba, ktorú poskytuje poskytovateľ platobných služieb, ktorý uzavrel s príjemcom platby zmluvu s cieľom akceptovať a spracovať platobné transakcie, a ktorej výsledkom je prevod finančných prostriedkov príjemcovi platby;
45.
„vydávanie platobných nástrojov“ je platobná služba poskytovateľa platobných služieb, ktorý na zmluvnom základe poskytuje platiteľovi platobný nástroj na iniciovanie a spracovanie platobných transakcií platiteľa;
46.
„vlastné zdroje“ sú zdroje vymedzené v článku 4 ods. 1 bode 118 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, v prípade ktorých je aspoň 75 % kapitálu Tier 1 vo forme vlastného kapitálu Tier 1, ako sa uvádza v článku 50 uvedeného nariadenia, a kapitál Tier 2 sa rovná alebo je nižší ako jedna tretina kapitálu Tier 1;
47.
„platobná značka“ je akýkoľvek hmotný alebo digitálny názov, termín, znak, symbol, alebo ich kombinácia, umožňujúci označenie kartovej schémy, v rámci ktorej sa platobné transakcie viazané na kartu vykonávajú;
48.
„spoločné umiestňovanie (‚co-badging‘)“ je uvádzanie dvoch alebo viacerých platobných značiek alebo platobných aplikácií tej istej platobnej značky na tom istom platobnom nástroji.
HLAVA II
POSKYTOVATELIA PLATOBNÝCH SLUŽIEB
KAPITOLA 1
Platobné inštitúcie
Oddiel 1
Všeobecné pravidlá
Článok 5
Žiadosti o udelenie povolenia
1. Žiadosť o udelenie povolenia na výkon činnosti platobnej inštitúcie sa príslušným orgánom domovského členského štátu predkladá spolu:
a)
s plánom podnikateľských činností, v ktorom sa stanovuje najmä druh predpokladaných platobných služieb;
b)
s podnikateľským plánom vrátane odhadu predbežného rozpočtu na prvé tri účtovné roky, ktorý preukazuje, že žiadateľ je schopný používať vhodné a primerané systémy, zdroje a postupy pre riadne fungovanie;
c)
s dokladom, že platobná inštitúcia má počiatočný kapitál stanovený v článku 7;
d)
s opisom opatrení prijatých na ochranu finančných prostriedkov používateľov platobných služieb v súlade s článkom 10 v prípade platobných inštitúcií uvedených v článku 10 ods. 1;
e)
s opisom mechanizmov riadenia a vnútornej kontroly žiadateľa vrátane administratívnych postupov, postupov riadenia rizík a účtovných postupov, ktorý preukazuje, že tieto mechanizmy riadenia, kontrolné mechanizmy a postupy sú primerané, riadne, správne a vhodné;
f)
s opisom zavedených postupov na monitorovanie, riešenie a sledovanie bezpečnostného incidentu a sťažností zákazníkov týkajúcich sa bezpečnosti, ako aj mechanizmus podávania správ o incidentoch, ktorý zahŕňa oznamovacie povinnosti platobnej inštitúcie stanovené v článku 96;
g)
s opisom zavedeného postupu na evidenciu, monitorovanie, sledovanie a obmedzovanie prístupu k citlivým platobných údajom;
h)
s opisom mechanizmov na zabezpečenie kontinuity činnosti vrátane jasnej identifikácie kritických operácií, účinných plánov pre prípad nepredvídaných udalostí a postupu na pravidelné testovanie a skúmanie vhodnosti a efektívnosti takýchto plánov;
i)
s opisom zásad a definícií, ktoré sa uplatňujú na zber štatistických údajov o výkonnosti, transakciách a podvodoch;
j)
s dokumentom o bezpečnostnej politike vrátane podrobného posúdenia rizika týkajúceho sa platobných služieb a opisu bezpečnostnej kontroly a opatrení na zmiernenie rizika prijatých s cieľom náležite chrániť používateľov platobných služieb pred zistenými rizikami vrátane podvodov a nezákonného použitia citlivých a osobných údajov;
k)
v prípade platobných inštitúcií podliehajúcich povinnostiam v oblasti prania špinavých peňazí a financovania terorizmu podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/849 (31) a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/847 (32) s opisom mechanizmov vnútornej kontroly, ktoré žiadateľ zaviedol s cieľom dodržiavať tieto povinnosti;
l)
s opisom organizačnej štruktúry žiadateľa vrátane prípadného opisu zamýšľaného využívania agentov a pobočiek a opisu kontrol na diaľku a na mieste, ktoré sa v súvislosti s nimi žiadateľ zaväzuje aspoň raz za rok vykonávať, ako aj s opisom externého vykonávania činností (outsourcing) a účasti v národnom alebo medzinárodnom platobnom systéme;
m)
s totožnosťou osôb, ktoré majú v žiadateľovi priamy alebo nepriamy kvalifikovaný podiel v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 36 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, s veľkosťou ich podielov a dokladmi o ich vhodnosti so zreteľom na potrebu zabezpečiť riadne a prudenciálne riadenie platobnej inštitúcie;
n)
s totožnosťou členov predstavenstva a osôb zodpovedných za riadenie platobnej inštitúcie a v relevantných prípadoch aj osôb zodpovedných za riadenie činností súvisiacich s platobnými službami platobnej inštitúcie, ako aj s dokladom o tom, že majú dobrú povesť a primerané znalosti a skúsenosti na výkon platobných služieb, ako to stanovuje domovský členský štát platobnej inštitúcie;
o)
prípadne s totožnosťou štatutárnych audítorov a audítorských spoločností v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/43/ES (33);
p)
s právnym postavením žiadateľa a jeho stanovami;
q)
s adresou ústredia žiadateľa.
Na účely prvého pododseku písm. d), e), f) a l) žiadateľ poskytne opis svojich opatrení týkajúcich sa auditu a organizačných opatrení, ktoré zaviedol s cieľom podniknúť všetky primerané kroky na ochranu záujmov svojich používateľov a zabezpečenie kontinuity a spoľahlivosti výkonnosti platobných služieb.
Opatrenia týkajúce sa bezpečnostnej kontroly a zmiernenia rizík uvedené prvom pododseku písm. j) obsahujú informácie o tom, ako sa nimi zabezpečuje vysoká úroveň technickej bezpečnosti a ochrany údajov, a to aj vo vzťahu k softvéru a IT systémom, ktoré používa žiadateľ alebo podniky, ktoré pre neho externe vykonávajú celú činnosť alebo jej časť. Uvedené opatrenia zahŕňajú aj bezpečnostné opatrenia stanovené v článku 95 ods. 1 V uvedených opatreniach sa zohľadňujú usmernenia orgánu EBA o bezpečnostných opatreniach uvedené v článku 95 ods. 3, ak sú zavedené.
2. Členské štáty vyžadujú, aby podniky, ktoré žiadajú o udelenie povolenia na poskytovanie platobných služieb uvedených v prílohe I bode 7, mali ako podmienku svojho povolenia poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone činnosti, vzťahujúce sa na územia, na ktorých ponúkajú služby, alebo aby mali inú porovnateľnú záruku zodpovednosti s cieľom zabezpečiť, aby dokázali kryť svoje záväzky, ako sa uvádza v článkoch 73, 89, 90 a 92.
3. Členské štáty vyžadujú, aby podniky, ktoré žiadajú o registráciu na účely poskytovania platobných služieb uvedených v prílohe I bode 8, mali ako podmienku svojej registrácie poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone činnosti, vzťahujúce sa na územia, na ktorých ponúkajú služby, alebo aby mali inú porovnateľnú záruku svojej zodpovednosti voči poskytovateľovi platobných služieb spravujúcemu účet alebo používateľovi platobných služieb vyplývajúcej z neautorizovaného či podvodného prístupu k informáciám o platobnom účte alebo z neautorizovaného či podvodného použitia informácií o platobnom účte.
4. EBA do 13. januára 2017 po konzultácii so všetkými príslušnými zainteresovanými stranami, a to aj s tými na trhu s platobnými službami, pri ktorých sa zohľadnia všetky dotknuté záujmy, vydá usmernenia určené pre príslušné orgány v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 týkajúce sa kritérií toho, ako stanoviť minimálnu peňažnú sumu poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone činnosti alebo inej porovnateľnej záruky podľa odsekov 2 a 3.
EBA pri vypracúvaní usmernení uvedených v prvom pododseku zohľadní:
a)
rizikový profil podniku;
b)
či podnik poskytuje iné platobné služby uvedené v prílohe I alebo vykonáva iné obchodné činnosti;
c)
rozsah činnosti:
i)
v prípade podnikov, ktoré žiadajú o udelenie povolenia na poskytovanie platobných služieb uvedených v prílohe I bode 7, hodnotu iniciovaných transakcií;
ii)
v prípade podnikov, ktoré žiadajú o registráciu na poskytovanie platobných služieb uvedených v prílohe I bode 8, počet klientov, ktorí využívajú služby informovania o účte;
d)
osobitné vlastnosti porovnateľných záruk a kritériá na ich implementáciu.
EBA uvedené usmernenia pravidelne preskúmava.
5. EBA do 13. júla 2017 po konzultácii so všetkými príslušnými zainteresovanými stranami, a to aj s tými na trhu s platobnými službami, pri ktorých sa zohľadnia všetky dotknuté záujmy, vydá usmernenia v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 týkajúce sa informácií, ktoré sa majú poskytnúť príslušným orgánom v žiadosti o udelenie povolenia platobným inštitúciám, vrátane požiadaviek stanovených v odseku 1 prvom pododseku písm. a), b), c), e) a g) až j) tohto článku.
EBA uvedené usmernenia preskúmava pravidelne a v každom prípade aspoň každé tri roky.
6. Berúc do úvahy, v prípade, že je to relevantné, skúsenosti získané pri uplatňovaní usmernení uvedených v odseku 5, EBA môže vypracovať návrh regulačných technických predpisov, v ktorých sa určia informácie, ktoré sa majú poskytnúť príslušným orgánom v žiadosti o udelenie povolenia platobným inštitúciám, vrátane požiadaviek stanovených v odseku 1 písm. a), b), c), e) a g) až j).
Na Komisiu sa v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 deleguje právomoc prijímať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku.
7. Informácie uvedené v odseku 4 sa oznamujú príslušným orgánom v súlade s odsekom 1.
Článok 6
Kontrola podielov
1. Každá fyzická alebo právnická osoba, ktorá prijala rozhodnutie priamo alebo nepriamo nadobudnúť alebo ďalej zvýšiť kvalifikovanú účasť v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 36 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 v platobnej inštitúcii, v dôsledku čoho by podiel na držanom základnom imaní alebo na hlasovacích právach dosiahol alebo presiahol 20 %, 30 % alebo 50 %, alebo v dôsledku čoho by sa platobná inštitúcia stala dcérskou spoločnosťou tejto fyzickej alebo právnickej osoby, písomne vopred informuje príslušné orgány tejto platobnej inštitúcie o svojom zámere. To isté sa vzťahuje na akúkoľvek fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá prijala rozhodnutie priamo alebo nepriamo scudziť kvalifikovanú účasť alebo znížiť svoju kvalifikovanú účasť tak, že by sa podiel na držanom základnom imaní alebo na hlasovacích právach znížil pod 20 %, 30 % alebo 50 %, alebo že by platobná inštitúcia prestala byť dcérskou spoločnosťou tejto fyzickej alebo právnickej osoby.
2. Navrhovaný nadobúdateľ kvalifikovanej účasti poskytne príslušnému orgánu informácie o veľkosti zamýšľanej účasti a relevantné informácie uvedené v článku 23 ods. 4 smernice 2013/36/EÚ.
3. Členské štáty vyžadujú, aby v prípade, že vplyv, ktorý uplatňuje navrhovaný nadobúdateľ uvedený v odseku 2, má pravdepodobne negatívny dosah na prudenciálne a spoľahlivé riadenie platobnej inštitúcie, príslušné orgány vyjadrili svoj nesúhlas alebo prijali iné primerané opatrenia na ukončenie tohto stavu. Takéto opatrenia môžu zahŕňať zákazy, sankcie voči členom predstavenstva alebo osobám zodpovedným za riadenie, alebo pozastavenie výkonu hlasovacích práv spojených s podielmi v držbe akcionárov alebo členov dotknutej platobnej inštitúcie.
Podobné opatrenia sa uplatňujú na fyzické alebo právnické osoby, ktoré nedodržiavajú povinnosť poskytovať informácie vopred, ako sa ustanovuje v tomto článku.
4. Ak sa účasť nadobudne napriek nesúhlasu príslušných orgánov, členské štáty bez ohľadu na akúkoľvek inú sankciu, ktorá sa má prijať, zabezpečia pozastavenie výkonu príslušných hlasovacích práv, neplatnosť odovzdaných hlasov alebo možnosť anulovania týchto hlasov.
Článok 7
Počiatočný kapitál
Členské štáty vyžadujú, aby platobné inštitúcie mali v čase udelenia povolenia počiatočný kapitál zahŕňajúci jednu alebo viacero položiek uvedených v článku 26 ods. 1 písm. a) až e) nariadenia (EÚ) č. 575/2013 takto:
a)
ak platobná inštitúcia poskytuje iba platobnú službu uvedenú v prílohe I bode 6, jej kapitál nesmie v žiadnom okamihu klesnúť pod 20 000 EUR;
b)
ak platobná inštitúcia poskytuje platobnú službu uvedenú v prílohe I bode 7, jej kapitál nesmie v žiadnom okamihu klesnúť pod 50 000 EUR;
c)
ak platobná inštitúcia poskytuje niektorú z platobných služieb uvedených v prílohe I bodoch 1 až 5, jej kapitál nesmie v žiadnom okamihu klesnúť pod 125 000 EUR.
Článok 8
Vlastné zdroje
1. Vlastné zdroje platobnej inštitúcie nesmú klesnúť pod sumu počiatočného kapitálu uvedenú v článku 7 alebo pod sumu vlastných zdrojov vypočítaných v súlade s článkom 9 tejto smernice podľa toho, ktorá suma je vyššia.
2. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, aby sa zabránilo viacnásobnému uplatneniu prvkov oprávnených ako vlastné zdroje v prípadoch, keď platobná inštitúcia patrí do tej istej skupiny ako iná platobná inštitúcia, úverová inštitúcia, investičná spoločnosť, správcovská spoločnosť alebo poisťovňa. Tento odsek sa uplatňuje aj vtedy, ak má platobná inštitúcia hybridnú povahu a vykonáva iné činnosti, než je poskytovanie platobných služieb.
3. Ak sa splnia podmienky stanovené v článku 7 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, členské štáty alebo ich príslušné orgány sa môžu rozhodnúť neuplatňovať článok 9 tejto smernice na platobné inštitúcie, ktoré podliehajú konsolidovanému dohľadu materskej úverovej inštitúcie podľa smernice 2013/36/EÚ.
Článok 9
Výpočet vlastných zdrojov
1. Členské štáty bez ohľadu na požiadavky týkajúce sa počiatočného kapitálu stanovené v článku 7 vyžadujú, aby platobné inštitúcie, s výnimkou tých, ktoré ponúkajú len služby uvedené v prílohe I bode 7 alebo 8, alebo obidvoch týchto bodoch mali neustále v držbe vlastné zdroje vypočítané jednou z nasledujúcich troch metód určenou príslušnými orgánmi v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi:
Metóda A
Vlastné zdroje platobnej inštitúcie predstavujú sumu, ktorá sa rovná najmenej 10 % jej fixných režijných nákladov za predchádzajúci rok. V prípade, že oproti predchádzajúcemu roku nastala podstatná zmena v podnikaní platobnej inštitúcie, môžu príslušné orgány túto požiadavku upraviť. Ak platobná inštitúcia k dátumu výpočtu nepodnikala celý rok, vyžaduje sa, aby jej vlastné zdroje boli aspoň vo výške 10 % zodpovedajúcich fixných režijných nákladov predpokladaných v jej podnikateľskom pláne, ak príslušné orgány nepožadujú úpravu tohto plánu.
Metóda B
Vlastné zdroje platobnej inštitúcie predstavujú sumu, ktorá sa rovná aspoň súčtu týchto položiek vynásobených súčiniteľom veľkosti k stanoveným v odseku 2, pričom objem platieb (OP) predstavuje jednu dvanástinu celkovej sumy platobných transakcií, ktoré platobná inštitúcia vykonala v predchádzajúcom roku:
a)
4,0 % z časti OP až do výšky 5 miliónov EUR
plus
b)
2,5 % z časti OP nad 5 miliónov EUR až do výšky 10 miliónov EUR
plus
c)
1 % z časti OP nad 10 miliónov EUR až do výšky 100 miliónov EUR
plus
d)
0,5 % z časti OP nad 100 miliónov EUR až do výšky 250 miliónov EUR
plus
e)
0,25 % z časti OP nad 250 miliónov EUR.
Metóda C
Vlastné zdroje platobnej inštitúcie predstavujú sumu rovnajúcu sa aspoň príslušnému ukazovateľu vymedzenému v písmene a) vynásobenú multiplikačným faktorom vymedzeným v písmene b) a súčiniteľom veľkosti k vymedzeným v odseku 2.
a)
Príslušný ukazovateľ je súčtom:
i)
úrokových príjmov;
ii)
úrokových výdavkov;
iii)
prijatých provízií a poplatkov a
iv)
iných prevádzkových príjmov.
Každá z položiek sa zahrnie do výpočtu so svojím kladným alebo záporným znamienkom. Pri výpočte príslušného ukazovateľa sa nesmú použiť mimoriadne alebo nepravidelné výnosy. Výdavky na externé vykonávanie (outsourcing) služieb poskytnutých treťou stranou môžu znížiť príslušný ukazovateľ, ak takéto výdavky znáša podnik, ktorý podlieha dohľadu podľa tejto smernice. Príslušný ukazovateľ sa vypočíta na základe výsledkov posledných dvanástich mesiacov na konci uplynulého účtovného roka. Príslušný ukazovateľ sa vypočítava za uplynulý účtovný rok. Vlastné zdroje vypočítané podľa metódy C však nesmú klesnúť pod 80 % priemernej hodnoty príslušného ukazovateľa za posledné tri účtovné roky. V prípade, že nie sú k dispozícii auditované údaje, môžu sa použiť podnikateľské odhady.
b)
Multiplikačný faktor je:
i)
10 % z časti príslušného ukazovateľa až do výšky 2,5 milióna EUR;
ii)
8 % z časti príslušného ukazovateľa od 2,5 milióna EUR až do výšky 5 miliónov EUR;
iii)
6 % z časti príslušného ukazovateľa od 5 milióna EUR až do výšky 25 miliónov EUR;
iv)
3 % z časti príslušného ukazovateľa od 25 miliónov EUR až do výšky 50 miliónov EUR;
v)
1,5 % nad 50 miliónov EUR.
2. Súčiniteľ veľkosti k, ktorý sa používa pri metódach B a C, je:
a)
0,5 - ak platobná inštitúcia poskytuje iba platobnú službu uvedenú v prílohe I bode 6;
b)
1 - ak platobná inštitúcia poskytuje niektorú z platobných služieb uvedených v prílohe I bodoch 1 až 5.
3. Príslušné orgány môžu na základe posúdenia procesov riadenia rizika, databázy rizika strát a mechanizmov vnútornej kontroly platobnej inštitúcie vyžadovať, aby platobná inštitúcia mala v držbe vlastné zdroje vo výške najviac o 20 % vyššej, než je suma, ktorá by vyplynula z použitia metódy zvolenej v súlade s odsekom 1, alebo povoliť platobnej inštitúcii, aby mala v držbe vlastné zdroje vo výške najviac o 20 % nižšej, než je suma, ktorá by vyplynula z použitia metódy zvolenej v súlade s odsekom 1.
Článok 10
Požiadavky na zabezpečenie finančných prostriedkov
1. Členské štáty alebo príslušné orgány vyžadujú, aby platobná inštitúcia, ktorá poskytuje platobné služby uvedené v prílohe I bodoch 1 až 6, zabezpečila všetky finančné prostriedky prijaté od používateľov platobných služieb alebo prostredníctvom iného poskytovateľa platobných služieb na účel vykonania platobných transakcií jedným z týchto spôsobov:
a)
finančné prostriedky sa nesmú v žiadnom okamihu zlúčiť s finančnými prostriedkami inej fyzickej alebo právnickej osoby, než sú používatelia platobných služieb, v ktorých mene sa tieto finančné prostriedky držia, a ak ich stále drží platobná inštitúcia, pričom ich ešte nepreviedla príjemcovi platby alebo inému poskytovateľovi platobných služieb do konca pracovného dňa nasledujúceho po dni, keď boli finančné prostriedky prijaté, uložia sa na samostatnom účte v úverovej inštitúcii alebo sa investujú do bezpečných, likvidných nízkorizikových aktív, ktoré vymedzia príslušné orgány domovského členského štátu, pričom sú chránené v súlade s vnútroštátnym právom v záujme používateľov platobných služieb voči nárokom iných veriteľov platobnej inštitúcie, najmä v prípade jej platobnej neschopnosti;
b)
finančné prostriedky sú kryté poistnou zmluvou alebo inou porovnateľnou zárukou poskytnutou poisťovňou alebo úverovou inštitúciou, ktorá nepatrí do rovnakej skupiny ako samotná platobná inštitúcia, do výšky sumy rovnajúcej sa finančným prostriedkom, ktoré by boli oddelené v prípade neexistencie takejto poistnej zmluvy alebo inej porovnateľnej záruky splatnej v prípade, že platobná inštitúcia nie je schopná plniť svoje finančné záväzky.
2. Ak sa požaduje, aby platobná inštitúcia zabezpečovala finančné prostriedky podľa odseku 1 a ak sa časť uvedených finančných prostriedkov má použiť na budúce platobné transakcie, pričom zostatok má slúžiť na neplatobné služby, tá časť finančných prostriedkov, ktorá sa má použiť na účely vykonania budúcich platobných transakcií, tiež podlieha požiadavkám odseku 1. Ak je táto časť premenná alebo vopred neznáma, členské štáty dovolia platobným inštitúciám uplatniť tento odsek na základe reprezentatívnej časti, o ktorej sa predpokladá, že sa použije na platobné služby za predpokladu, že takúto reprezentatívnu časť možno primerane odhadnúť na základe historických údajov k spokojnosti príslušných orgánov.
Článok 11
Udelenie povolenia
1. Členské štáty vyžadujú od iných podnikov, než sú podniky uvedené v článku 1 ods. 1 písm. a), b), c), e) a f), a iných než fyzických alebo právnických osôb, ktoré využívajú výnimku podľa článku 32 alebo 33, ktoré majú v úmysle poskytovať platobné služby, aby pred začatím poskytovania platobných služieb získali povolenie na výkon činnosti platobnej inštitúcie. Povolenie sa udeľuje len právnickým osobám usadeným v členskom štáte.
2. Príslušné orgány udelia povolenie, ak informácie a doklady priložené k žiadosti spĺňajú všetky požiadavky stanovené v článku 5 a ak je celkové hodnotenie príslušných orgánov po preskúmaní žiadosti kladné. Pred udelením povolenia sa môžu príslušné orgány v prípade potreby poradiť s národnou centrálnou bankou alebo inými príslušnými orgánmi verejnej moci.
3. Platobná inštitúcia, ktorá je povinná mať podľa vnútroštátneho práva svojho domovského členského štátu sídlo, má svoje ústredie v tom istom členskom štáte, v ktorom má svoje sídlo, a vykonáva tam aspoň časť svojej podnikateľskej činnosti spojenej s platobnými službami.
4. Príslušné orgány udelia povolenie len vtedy, ak má platobná inštitúcia vzhľadom na potrebu zabezpečenia jej riadneho a obozretného riadenia rozsiahle riadiace mechanizmy týkajúce sa jej podnikateľskej činnosti v oblasti platobných služieb a obsahujúce jasnú organizačnú štruktúru s dobre vymedzenými, transparentnými a konzistentnými líniami zodpovednosti, účinné postupy na určovanie rizík, ktorým je alebo môže byť vystavená, ich riadenie, sledovanie a podávanie správ o nich a primerané mechanizmy vnútornej kontroly vrátane riadnych administratívnych a účtovných postupov; uvedené opatrenia, postupy a mechanizmy sú komplexné a primerané povahe, rozsahu a komplexnosti platobných služieb, ktoré platobná inštitúcia poskytuje.
5. Ak platobná inštitúcia poskytuje niektorú z platobných služieb uvedených v prílohe I bodoch 1 až 7 a zároveň vykonáva iné podnikateľské činnosti, príslušné orgány môžu vyžadovať založenie samostatného subjektu na poskytovanie platobných služieb, ak činnosti platobnej inštitúcie nesúvisiace s platobnými službami narúšajú alebo môžu narušiť buď finančnú stabilitu platobnej inštitúcie alebo schopnosť príslušných orgánov monitorovať, či platobná inštitúcia dodržiava všetky povinnosti stanovené touto smernicou.
6. Príslušné orgány odmietnu udeliť povolenie, ak po zohľadnení potreby zabezpečiť riadne a obozretné riadenie platobnej inštitúcie nie sú presvedčené o vhodnosti akcionárov alebo spoločníkov, ktorí v nej majú kvalifikovaný podiel.
7. Ak medzi platobnou inštitúciou a inými fyzickými alebo právnickými osobami existujú úzke prepojenia vymedzené v článku 4 ods. 1 bode 38 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, príslušné orgány udelia povolenie, len ak tieto prepojenia nebránia v účinnom vykonávaní ich funkcií dohľadu.
8. Príslušné orgány udelia povolenie iba v prípade, ak zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia tretej krajiny, ktorými sa riadi jedna alebo viacero fyzických alebo právnických osôb, s ktorými má platobná inštitúcia úzke prepojenie, alebo ťažkosti súvisiace s presadzovaním týchto zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení nebránia účinnému vykonávaniu ich funkcií dohľadu.
9. Povolenie je platné vo všetkých členských štátoch a umožňuje príslušnej platobnej inštitúcii poskytovať platobné služby, na ktoré sa vzťahuj povolenie, v celej Únii na základe slobody poskytovať služby alebo slobody usadiť sa.
Článok 12
Oznámenie rozhodnutia
Príslušné orgány informujú žiadateľa o udelení alebo o zamietnutí povolenia do troch mesiacov od dátumu prijatia žiadosti, alebo ak je žiadosť neúplná, do troch mesiacov od dátumu prijatia všetkých informácií potrebných na prijatie rozhodnutia. Príslušný orgán uvedie dôvody, keď povolenie zamietne.
Článok 13
Odňatie povolenia
1. Príslušné orgány môžu odňať povolenie udelené platobnej inštitúcii len v prípade, ak inštitúcia:
a)
nevyužije povolenie do 12 mesiacov, výslovne sa vzdá povolenia alebo nevykonáva podnikateľskú činnosť viac ako šesť mesiacov, ak dotknutý členský štát v takých prípadoch neustanovil, že v takom prípade platnosť povolenia zaniká;
b)
získala povolenie na základe nepravdivých vyhlásení alebo iným podvodným spôsobom;
c)
už nespĺňa podmienky na udelenie povolenia alebo príslušnému orgánu neposkytuje informácie o dôležitých súvisiacich zmenách;
d)
by ďalším vykonávaním podnikateľskej činnosti v oblasti platobných služieb predstavovala ohrozenie stability platobného systému alebo dôvery v platobný systém; alebo
e)
vzťahuje sa na ňu jeden z prípadov, v ktorých vnútroštátne právo ustanovuje odňatie povolenia.
2. Príslušný orgán uvedie dôvody akéhokoľvek odňatia povolenia a oznámi to dotknutým osobám.
3. Príslušný orgán zverejní odňatie povolenia, a to aj v registroch uvedených v článkoch 14 a 15.
Článok 14
Registrácia v domovskom členskom štáte
1. Členské štáty zriadia verejný register, do ktorého sa zapisujú:
a)
platobné inštitúcie, ktorým bolo udelené povolenie, a ich agenti;
b)
fyzické a právnické osoby, ktoré využívajú výnimku podľa článku 32 alebo 33, a ich agenti;
c)
inštitúcie uvedené v článku 2 ods. 5, ktoré sú podľa vnútroštátneho práva oprávnené poskytovať platobné služby.
Pobočky platobných inštitúcií sa zapíšu do registra domovského členského štátu, ak tieto pobočky poskytujú služby v inom členskom štáte, než je ich domovský členský štát.
2. Vo verejnom registri sa uvádzajú platobné služby, na ktoré má platobná inštitúcia povolenie alebo v súvislosti s ktorými je fyzická alebo právnická osoba registrovaná. Platobné inštitúcie, ktorým bolo udelené povolenie, sa uvádzajú v registri oddelene od fyzických a právnických osôb, ktoré využívajú výnimku podľa článku 32 alebo 33. Register je verejne prístupný k nahliadnutiu, dostupný online a bezodkladne sa aktualizuje.
3. Príslušné orgány zapíšu do verejného registra akékoľvek odňatie povolenia a akékoľvek odňatie výnimky podľa článku 32 alebo 33.
4. Príslušné orgány oznámia orgánu EBA dôvody odňatia akéhokoľvek povolenia a akejkoľvek výnimky podľa článku 32 alebo 33.
Článok 15
Register orgánu EBA
1. EBA vytvorí, prevádzkuje a udržiava elektronický centrálny register obsahujúci údaje, ktoré jej oznámili príslušné orgány v súlade s odsekom 2. EBA je zodpovedný za správnu prezentáciu týchto údajov.
EBA bezplatne sprístupní register verejnosti na svojom webovom sídle a umožní ľahký prístup k údajom a jednoduché vyhľadávanie údajov vedených v registri.
2. Príslušné orgány bezodkladne informujú orgán EBA o údajoch zapísaných v ich verejných registroch uvedených v článku 14 v jazyku, ktorý sa obvykle používa v oblasti financií.
3. Príslušné orgány sú zodpovedné za správnosť údajov uvedených v odseku 2 a za ich aktualizáciu.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorých sa stanovia technické požiadavky týkajúce sa vytvorenia, prevádzky a údržby elektronického centrálneho registra a prístupu k údajom, ktoré obsahuje. Technické požiadavky zabezpečujú, že údaje môže meniť len príslušný orgán a EBA.
EBA predloží uvedený návrh regulačných technických predpisov Komisii do 13. januára 2018.
Na Komisiu sa v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 deleguje právomoc prijímať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku.
5. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov upravujúcich podrobnosti a štruktúru údajov, ktoré sa majú oznamovať podľa odseku 1 vrátane spoločného formátu a vzoru, v ktorom sa tieto údaje majú predkladať.
EBA predloží uvedený návrh vykonávacích technických predpisov Komisii do 13. júla 2017.
Komisii sa v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 udeľuje právomoc prijímať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku.
Článok 16
Zachovanie platnosti povolenia
O každej zmene, ktorá môže mať vplyv na správnosť údajov a dokladov poskytnutých v súlade s článkom 5, platobná inštitúcia bez zbytočného odkladu informuje príslušné orgány svojho domovského členského štátu.
Článok 17
Účtovníctvo a štatutárny audit
1. Na platobné inštitúcie sa primerane uplatňujú smernice 86/635/EHS a 2013/34/EÚ a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 (34).
2. Pokiaľ sa neuplatňuje výnimka podľa smernice 2013/34/EÚ a prípadne smernice 86/635/EHS, ročné účtovné závierky a konsolidované účtovné závierky platobných inštitúcií podliehajú auditu štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností v zmysle smernice 2006/43/ES.
3. Na účely dohľadu členské štáty požadujú, aby platobné inštitúcie poskytovali o platobných službách a činnostiach uvedených v článku 18 ods. 1 oddelené účtovné informácie, ktoré podliehajú audítorskej správe. Uvedenú správu v náležitých prípadoch pripravujú štatutárni audítori alebo audítorská spoločnosť.
4. Povinnosti stanovené v článku 63 smernice 2013/36/EÚ sa primerane uplatňujú na štatutárnych audítorov alebo audítorské spoločnosti platobných inštitúcií v súvislosti s činnosťami týkajúcimi sa platobných služieb.
Článok 18
Činnosti
1. Okrem poskytovania platobných služieb sú platobné inštitúcie oprávnené na výkon týchto činností:
a)
poskytovanie prevádzkových a s nimi úzko súvisiacich doplnkových služieb, ako je zabezpečovanie vykonania platobných transakcií, zmenárenské činnosti, úschova, a uchovávanie a spracúvanie údajov;
b)
prevádzkovanie platobných systémov bez toho, aby bol dotknutý článok 35;
c)
podnikateľské činnosti okrem poskytovania platobných služieb so zreteľom na rozhodné právo Únie a vnútroštátne právo.
2. Ak platobné inštitúcie poskytujú jednu alebo viac platobných služieb, môžu viesť iba platobné účty, ktoré sa používajú výlučne na platobné transakcie.
3. Žiadne finančné prostriedky, ktoré platobná inštitúcia prijala od používateľov platobných služieb na poskytnutie platobných služieb, nepredstavujú vklad ani iné návratné zdroje v zmysle článku 9 smernice 2013/36/EÚ, ani elektronické peniaze, ako sú vymedzené v článku 2 bode 2 smernice 2009/110/ES.
4. Platobné inštitúcie môžu poskytnúť úver týkajúci sa platobných služieb uvedených v prílohe I bode 4 alebo 5, iba ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
úver je doplnkový a udeľuje sa výlučne v súvislosti s vykonaním platobnej transakcie;
b)
bez ohľadu na vnútroštátne pravidlá týkajúce sa poskytovania úverov prostredníctvom kreditných kariet sa úver poskytnutý v súvislosti s platbou a v súlade s článkom 11 ods. 9 a článkom 28 splatí v krátkej lehote, ktorá v žiadnom prípade nepresiahne 12 mesiacov;
c)
takýto úver sa neposkytuje z finančných prostriedkov prijatých alebo držaných na účel vykonania platobnej transakcie;
d)
vlastné zdroje platobnej inštitúcie sú vždy a k spokojnosti orgánov dohľadu primerané so zreteľom na celkovú sumu poskytnutých úverov.
5. Platobné inštitúcie nesmú podnikať v oblasti prijímania vkladov alebo iných návratných zdrojov v zmysle článku 9 smernice 2013/36/EÚ.
6. Touto smernicou nie je dotknuté uplatňovanie smernice 2008/48/ES, iného príslušného práva Únie alebo vnútroštátnych opatrení týkajúcich sa podmienok poskytovania úverov spotrebiteľom, ktoré nie sú harmonizované touto smernicou a ktoré sú v súlade s právom Únie.
Oddiel 2
Iné požiadavky
Článok 19
Využitie agentov, pobočiek alebo subjektov poverených externým vykonávaním činnosti
1. Ak platobná inštitúcia zamýšľa poskytovať platobné služby prostredníctvom agenta, oznámi príslušným orgánom svojho domovského členského štátu tieto informácie:
a)
meno/názov a bydlisko/sídlo agenta;
b)
opis mechanizmov vnútornej kontroly, ktoré agent uplatní s cieľom dodržiavať povinnosti týkajúce sa prania špinavých peňazí a financovania terorizmu podľa smernice (EÚ) 2015/849, ktorý sa bezodkladne aktualizuje v prípade, že sa vyskytnú podstatné zmeny údajov predložených v úvodnom oznámení;
c)
totožnosť členov predstavenstva a osôb zodpovedných za riadenie agenta, ktoré sa podieľajú na poskytovaní platobných služieb, a v prípade agentov, ktorí nie sú poskytovateľmi platobných služieb, doklad o tom, že sú odborne spôsobilými a vhodnými osobami;
d)
platobné služby platobnej inštitúcie, na ktoré má agent mandát, a
e)
prípadne jedinečný identifikačný kód alebo číslo agenta.
2. Príslušný orgán domovského členského štátu do dvoch mesiacov od prijatia informácií uvedených v odseku 1 oznámi platobnej inštitúcii, či bol agent zapísaný do registra uvedeného v článku 14. Agent môže začať poskytovať platobné služby po tom, ako bol zapísaný do registra.
3. Pred zápisom agenta do registra podniknú príslušné orgány v prípade, ak sa domnievajú, že informácie, ktoré im boli poskytnuté, sú nesprávne, ďalšie kroky na ich overenie.
4. Ak po podniknutí krokov na overenie informácií nie sú príslušné orgány presvedčené o správnosti informácií, ktoré sa im poskytli podľa odseku 1, zápis agenta do registra zriadeného podľa článku 14 zamietnu a bez zbytočného odkladu o tom informujú platobnú inštitúciu.
5. Ak chce platobná inštitúcia poskytovať platobné služby v inom členskom štáte prostredníctvom agenta alebo zriadením pobočky, dodržiava postupy uvedené v článku 28.
6. Ak má platobná inštitúcia v úmysle poveriť externým vykonávaním prevádzkových úloh platobných služieb tretiu stranu, informuje o tom príslušné orgány svojho domovského členského štátu.
Externé vykonávanie činností sa nesmie v prípade významných prevádzkových úloh vrátane IT systémov uskutočniť spôsobom, ktorým by sa podstatne narušila kvalita vnútornej kontroly platobnej inštitúcie a schopnosť príslušných orgánov monitorovať a vysledovať dodržiavanie všetkých povinností stanovených v tejto smernici zo strany platobnej inštitúcie.
Na účely druhého pododseku sa prevádzková úloha považuje za významnú vtedy, ak by chyba v jej vykonaní alebo jej nevykonanie podstatne narušili pokračujúce dodržiavanie podmienok vyplývajúcich z povolenia, o ktoré platobná inštitúcia požiadala podľa tejto hlavy, iných jej povinností podľa tejto smernice, jej finančnú výkonnosť alebo požiadavky na riadne finančné hospodárenie alebo kontinuitu poskytovania platobných služieb. Členské štáty zabezpečia, aby v prípade externého vykonávania významných prevádzkových úloh platobné inštitúcie spĺňali tieto podmienky:
a)
externé vykonávanie činností nesmie mať za následok delegovanie zodpovedností vrcholového manažmentu;
b)
nesmie sa zmeniť vzťah a povinnosti platobnej inštitúcie voči jej používateľom platobných služieb podľa tejto smernice;
c)
nesmú sa narušiť podmienky, ktoré musí platobná inštitúcia dodržiavať, aby mohla získať povolenie, a musia sa zachovať v súlade s touto hlavou;
d)
nesmie sa zrušiť ani upraviť žiadna z iných podmienok, na základe ktorej sa platobnej inštitúcii udelilo povolenie.
7. Platobné inštitúcie zabezpečia, aby agenti alebo pobočky konajúci v ich mene informovali o tejto skutočnosti používateľov platobných služieb.
8. Platobné inštitúcie oznámia príslušným orgánom svojho domovského členského štátu bez zbytočného odkladu každú zmenu týkajúcu sa využívania subjektov, ktoré sú poverené externým vykonávaním činností a v súlade s postupom stanoveným v odsekoch 2, 3 a 4, agentov, vrátane dodatočných agentov.
Článok 20
Zodpovednosť
1. Členské štáty zabezpečia, aby platobné inštitúcie, ktoré sa pri výkone prevádzkových úloh spoliehajú na tretie strany, podnikli primerané kroky, ktorými zabezpečia dodržiavanie požiadaviek tejto smernice.
2. Členské štáty vyžadujú, aby platobné inštitúcie naďalej niesli plnú zodpovednosť za každé konanie svojich zamestnancov alebo za každého agenta, pobočku alebo subjekt, ktorý poverili externým vykonávaním činnosti.
Článok 21
Uchovávanie záznamov
Členské štáty od platobných inštitúcií vyžadujú, aby uchovávali všetky príslušné záznamy na účely tejto hlavy najmenej päť rokov bez toho, aby tým bola dotknutá smernica (EÚ) 2015/849 alebo iné príslušné právo Únie.
Oddiel 3
Príslušné orgány a dohľad
Článok 22
Určenie príslušných orgánov
1. Členské štáty určia za príslušné orgány zodpovedné za udeľovanie povolení a prudenciálny dohľad nad platobnými inštitúciami, ktoré majú vykonávať povinnosti stanovené podľa tejto hlavy, buď orgány verejnej moci, alebo subjekty uznané vnútroštátnym právom alebo orgánmi verejnej moci, ktoré na tento účel výslovne oprávňuje vnútroštátne právo, vrátane národných centrálnych bánk.
Príslušné orgány zaručia nezávislosť od hospodárskych subjektov a predchádzajú konfliktu záujmov. Bez toho, aby bol dotknutý prvý pododsek, sa za príslušné orgány nesmú určiť platobné inštitúcie, úverové inštitúcie, inštitúcie elektronických peňazí ani poštové podniky.
Členské štáty o tom náležite informujú Komisiu.
2. Členské štáty zabezpečia, aby príslušné orgány určené podľa odseku 1 mali všetky potrebné právomoci na výkon svojich povinností.
3. Členské štátny, na území ktorých existuje viac než jeden príslušný orgán pre záležitosti upravené v tejto hlave, zabezpečia, aby tieto orgány úzko spolupracovali, aby mohli účinne plniť svoje povinnosti. To isté platí, keď orgány príslušné pre otázky upravené v tejto hlave nie sú príslušnými orgánmi zodpovednými za dohľad nad úverovými inštitúciami.
4. Za plnenie úloh príslušných orgánov určených podľa odseku 1 sú zodpovedné príslušné orgány domovského členského štátu.
5. Odsek 1 neznamená, že sa od príslušných orgánov vyžaduje, aby vykonávali dohľad nad inými podnikateľskými činnosťami platobných inštitúcií, než je poskytovanie platobných služieb a činnosti uvedené v článku 18 ods. 1 písm. a).
Článok 23
Dohľad
1. Členské štáty zabezpečia, aby boli kontroly vykonávané príslušnými orgánmi na účely kontroly nepretržitého dodržiavania tejto hlavy primerané, zodpovedajúce a aby sa nimi reagovalo na riziká, ktorým sú platobné inštitúcie vystavené.
S cieľom vykonávať kontrolu dodržiavania tejto hlavy sú príslušné orgány najmä oprávnené prijať tieto opatrenia:
a)
vyžadovať od platobnej inštitúcie, aby poskytla všetky informácie, ktoré sú potrebné na monitorovanie dodržiavania súladu, vymedzujúce účel žiadosti, ak je to vhodné, a lehotu, v ktorej sa tieto informácie majú poskytnúť;
b)
vykonávať kontroly na mieste v platobnej inštitúcii, u každého agenta či v každej pobočke poskytujúcej platobné služby, za ktorých konanie nesie platobná inštitúcia zodpovednosť, alebo v každom subjekte, ktorý bol poverený externým vykonávaním činnosti;
c)
vydávať odporúčania, usmernenia, a v prípade potreby záväzné správne opatrenia;
d)
pozastaviť platnosť povolenia alebo ho podľa článku 13 odňať.
2. Bez toho, aby boli dotknuté postupy pre odňatie povolení a ustanovenia trestného práva, členské štáty stanovia, že ich dotknuté príslušné orgány môžu proti platobným inštitúciám alebo tým subjektom, ktoré v skutočnosti ovládajú podnikateľskú činnosť platobných inštitúcií, ktoré porušujú zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia týkajúce sa dohľadu alebo vykonávania podnikateľskej činnosti v oblasti platobných služieb, prijať opatrenia alebo im uložiť sankcie, ktorých cieľom je ukončiť zistené porušenia alebo odstrániť ich príčiny.
3. Členské štáty bez ohľadu na požiadavky uvedené v článku 7, článku 8 ods. 1 a 2 a článku 9 zabezpečia, aby boli príslušné orgány oprávnené prijímať opatrenia podľa odseku 1 tohto článku na zabezpečenie dostatočného kapitálu pre platobné služby, najmä ak činnosti nesúvisiace s platobnými službami platobnej inštitúcie narúšajú alebo môžu narušiť finančné zdravie platobnej inštitúcie.
Článok 24
Služobné tajomstvo
1. Členské štáty zabezpečia, aby všetky osoby, ktoré pracujú alebo pracovali pre príslušné orgány, ako aj experti, ktorí konajú v mene príslušných orgánov, boli viazaní služobným tajomstvom bez toho, aby tým boli dotknuté prípady, na ktoré sa vzťahuje trestné právo.
2. Výmena informácií v súlade s článkom 26 podlieha prísnemu zachovávaniu služobného tajomstva, aby sa zabezpečila ochrana práv jednotlivcov a podnikov.
3. Členské štáty môžu primerane uplatňovať tento článok, pričom zohľadnia články 53 až 61 smernice 2013/36/EÚ.
Článok 25
Právo obrátiť sa na súd
1. Členské štáty zabezpečia, aby rozhodnutia prijaté príslušnými orgánmi, pokiaľ ide o platobnú inštitúciu, mohli byť podľa zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení prijatých v súlade s touto smernicou napadnuteľné na súde.
2. Odsek 1 sa uplatňuje aj v prípade opomenutia konať.
Článok 26
Výmena informácií
1. Príslušné orgány rôznych členských štátov spolupracujú navzájom, prípadne s ECB a národnými centrálnymi bankami členských štátov, orgánom EBA a inými príslušnými orgánmi určenými podľa práva Únie alebo vnútroštátneho práva, ktoré sa uplatňuje na poskytovateľov platobných služieb.
2. Členské štáty okrem toho povoľujú výmenu informácií medzi svojimi príslušnými orgánmi a:
a)
príslušnými orgánmi iných členských štátov, ktoré sú zodpovedné za udelenie povolenia platobným inštitúciám a dohľad nad nimi;
b)
ECB a národnými centrálnymi bankami členských štátov v rámci výkonu ich činnosti ako menových orgánov a orgánov dohľadu, a prípadne inými orgánmi verejnej moci zodpovednými za dohľad nad platobnými a zúčtovacími systémami;
c)
inými príslušnými orgánmi určenými podľa tejto smernice, smernice (EÚ) 2015/849 a iného práva Únie, ktoré sa uplatňujú na poskytovateľov platobných služieb, ako sú právne predpisy týkajúce sa prania špinavých peňazí a financovania terorizmu;
d)
orgánom EBA, pokiaľ ide o jeho úlohu prispievať k jednotnému a súdržnému fungovaniu mechanizmov dohľadu, ako sa uvádza v článku 1 ods. 5 písm. a) nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 27
Urovnávanie sporov medzi príslušnými orgánmi rôznych členských štátov
1. Ak sa príslušný orgán členského štátu domnieva, že v určitej záležitosti nie je cezhraničná spolupráca s príslušnými orgánmi iného členského štátu uvedenými v článku 26, 28, 29, 30 alebo 31 tejto smernice v súlade s príslušnými podmienkami stanovenými v uvedených ustanoveniach, môže túto záležitosť postúpiť orgánu EBA a požadovať od neho pomoc v súlade s článkom 19 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
2. Ak bol EBA podľa odseku 1 tohto článku požiadaný o pomoc, prijme bez zbytočného odkladu rozhodnutie podľa článku 19 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010. V súlade s článkom 19 ods. 1 druhým pododsekom uvedeného nariadenia môže EBA pomôcť príslušným orgánom dosiahnuť dohodu aj z vlastného podnetu. Dotknuté príslušné orgány v každom prípade odložia svoje rozhodnutie do prijatia riešenia podľa článku 19 uvedeného nariadenia.
Článok 28
Žiadosť o uplatnenie práva usadiť sa a slobody poskytovať služby
1. Každá oprávnená platobná inštitúcia, ktorá si želá prvýkrát poskytovať platobné služby v inom členskom štáte, než je jej domovský členský štát, na základe práva usadiť sa alebo slobody poskytovať služby, oznámi príslušným orgánom svojho domovského členského štátu tieto informácie:
a)
názov, adresu a prípadne číslo povolenia platobnej inštitúcie;
b)
členské štáty, v ktorých má v úmysle vykonávať činnosť;
c)
platobnú(-é) službu(-y), ktorú(-é) bude poskytovať;
d)
v prípade, že platobná inštitúcia má v úmysle využívať agenta, informácie uvedené v článku 19 ods. 1;
e)
v prípade, že platobná inštitúcia má v úmysle využívať pobočku, informácie uvedené v článku 5 ods. 1 písm. b) a e), pokiaľ ide o podnikanie v oblasti platobných služieb v hostiteľskom členskom štáte, opis organizačnej štruktúry pobočky a totožnosť osôb zodpovedných za jej riadenie.
V prípade, že má platobná inštitúcia v úmysle poveriť externým vykonávaním prevádzkových úloh platobných služieb iné subjekty v hostiteľskom členskom štáte, informuje o tom príslušné orgány svojho domovského členského štátu.
2. Príslušné orgány domovského členského štátu zašlú príslušným orgánom hostiteľského členského štátu všetky informácie uvedené v odseku 1 do jedného mesiaca od ich doručenia.
Príslušné orgány hostiteľského členského štátu do jedného mesiaca od doručenia informácií od príslušných orgánov domovského členského štátu poskytnú príslušným orgánom domovského členského štátu po posúdení týchto informácií relevantné informácie v súvislosti so zamýšľaným poskytovaním platobných služieb danou platobnou inštitúciou pri uplatnení slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby. Príslušné orgány hostiteľského členského štátu informujú príslušné orgány domovského členského štátu najmä o akýchkoľvek opodstatnených dôvodoch obáv v súvislosti so zamýšľaným využitím služieb agenta alebo zriadením pobočky, pokiaľ ide o pranie špinavých peňazí alebo financovanie terorizmu v zmysle smernice (EÚ) 2015/849.
V prípade, že príslušné orgány domovského členského štátu nesúhlasia s posúdením zo strany príslušných orgánov hostiteľského členského štátu, poskytnú príslušným orgánom hostiteľského členského štátu odôvodnenie svojho rozhodnutia.
Ak nie je posúdenie zo strany príslušných orgánov domovského členského štátu, najmä vzhľadom na informácie, ktoré dostali od príslušných orgánov hostiteľského členského štátu, priaznivé, príslušné orgány domovského členského štátu odmietnu zápis agenta alebo pobočky do registra alebo zruší registráciu, ak už bola vykonaná.
3. Príslušné orgány domovského členského štátu oznámia do troch mesiacov od doručenia informácií uvedených v odseku 1 svoje rozhodnutie príslušným orgánom hostiteľského členského štátu a platobnej inštitúcii.
Agent alebo pobočka po zápise do registra uvedeného v článku 14 môžu začať vykonávať svoje činnosti v príslušnom hostiteľskom členskom štáte.
Platobná inštitúcia oznámi príslušným orgánom domovského členského štátu dátum, od ktorého začína v danom členskom štáte vykonávať svoje činnosti prostredníctvom agenta alebo pobočky. Príslušné orgány domovského členského štátu o tom informujú príslušné orgány hostiteľského členského štátu.
4. Platobná inštitúcia oznámi bez zbytočného odkladu príslušným orgánom domovského členského štátu akúkoľvek relevantnú zmenu týkajúcu sa informácií oznámených v súlade s odsekom 1 vrátane ďalších agentov, pobočiek alebo subjektov, ktorí boli poverení externým vykonávaním činnosti, v hostiteľských členských štátoch, v ktorých vykonávajú činnosť. Uplatňuje sa postup stanovený v odsekoch 2 a 3.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorých sa vymedzí rámec spolupráce a výmeny informácií medzi príslušnými orgánmi domovského a hostiteľského členského štátu v súlade s týmto článkom. V uvedenom návrhu regulačných technických predpisov sa stanoví spôsob, prostriedky a podrobnosti spolupráce pri oznamovaní platobných inštitúcií, ktoré vykonávajú svoju činnosť cezhranične, a to najmä rozsah informácií, ktoré sa majú predložiť, a zaobchádzanie s nimi vrátane spoločnej terminológie a štandardných formulárov oznámení, aby sa zabezpečil jednotný a efektívny postup oznamovania.
EBA predloží uvedený návrh regulačných technických predpisov Komisii do 13. januára 2018.
Na Komisiu sa v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 deleguje právomoc prijímať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku.
Článok 29
Dohľad nad platobnými inštitúciami uplatňujúcimi právo usadiť sa a slobodu poskytovať služby
1. Príslušné orgány domovského členského štátu spolupracujú s príslušnými orgánmi hostiteľského členského štátu s cieľom vykonávať kontroly a prijímať potrebné kroky stanovené v tejto hlave a ustanoveniach vnútroštátneho práva transponujúcich hlavy III a IV v súlade s článkom 100 ods. 4, pokiaľ ide o agenta alebo pobočku platobnej inštitúcie nachádzajúce sa na území iného členského štátu.
Keď chcú príslušné orgány domovského členského štátu vykonať kontrolu na mieste na území hostiteľského členského štátu, v zmysle spolupráce v súlade s prvým pododsekom informujú o tejto skutočnosti príslušné orgány hostiteľského členského štátu.
Príslušné orgány domovského členského štátu však môžu delegovať na príslušné orgány hostiteľského členského štátu vykonanie kontrol na mieste v dotknutej inštitúcii.
2. Príslušné orgány hostiteľského členského štátu môžu vyžadovať, aby im platobné inštitúcie, ktoré majú na ich území agentov alebo pobočky, pravidelne podávali správy o činnostiach vykonávaných na ich území.
Takéto správy sa vyžadujú na informačné alebo štatistické účely, a pokiaľ agenti a pobočky podnikajú v oblasti platobných služieb na základe práva usadiť sa, aj na monitorovanie dodržiavania ustanovení vnútroštátneho práva transponujúcich hlavy III a IV. Na takýchto agentov a pobočky sa vzťahujú požiadavky na zachovanie služobného tajomstva, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uvedeným v článku 24.
3. Príslušné orgány si navzájom poskytujú všetky základné a/alebo dôležité informácie, a to najmä v prípadoch porušenia povinností alebo podozrenia z porušenia povinností zo strany agenta alebo pobočky, a keď k takémuto porušeniu došlo v súvislosti s uplatnením slobody poskytovať služby. V uvedenej súvislosti príslušné orgány na požiadanie oznamujú všetky dôležité informácie, a z vlastnej iniciatívy aj všetky základné informácie vrátané informácií o dodržiavaní podmienok podľa článku 11 ods. 3 zo strany platobnej inštitúcie.
4. Členské štáty môžu od platobných inštitúcií vykonávajúcich činnosť na ich území prostredníctvom agentov na základe práva usadiť sa, ktorých ústredie sa nachádza v inom členskom štáte, aby stanovili ústredný kontaktný bod na ich území s cieľom zabezpečiť primeranú komunikáciu a oznamovanie informácií v súlade s hlavami III a IV bez toho, aby boli dotknuté akékoľvek ustanovenia o boji proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu, a uľahčiť dohľad vykonávaný príslušnými orgánmi domovského členského štátu a hostiteľských členských štátov, a to aj prostredníctvom poskytovania dokumentov a informácií príslušným orgánom na ich žiadosť.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov vymedzujúci kritériá, ktoré sa majú uplatniť pri určovaní, v súlade so zásadou proporcionality, okolností, za ktorých je stanovenie ústredného kontaktného bodu vhodné, ako aj funkcií týchto kontaktných bodov podľa odseku 4.
Uvedený návrh regulačných technických predpisov musí zohľadňovať najmä:
a)
celkový objem a hodnotu transakcií, ktoré platobná inštitúcia vykonala v hostiteľských členských štátoch;
b)
druh poskytovaných platobných služieb a
c)
celkový počet agentov usadených v hostiteľskom členskom štáte.
EBA predloží uvedený návrh regulačných technických predpisov Komisii do 13. januára 2017.
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorom sa vymedzí rámec spolupráce a výmeny informácií medzi príslušnými orgánmi domovského členského štátu a hostiteľského členského štátu v súlade s touto hlavou a monitorovanie dodržiavania ustanovení vnútroštátneho práva transponujúcich hlavy III a IV. V návrhu regulačných technických predpisov sa stanoví spôsob, prostriedky a podrobnosti spolupráce, pokiaľ ide o dohľad nad platobnými inštitúciami, ktoré vykonávajú svoju činnosť cezhranične, a to najmä rozsah vymieňaných informácií a zaobchádzanie s nimi, aby sa zabezpečil jednotný a efektívny dohľad nad platobnými inštitúciami, ktoré cezhranične poskytujú platobné služby.
V uvedenom návrhu regulačných technických predpisov sa vymedzia aj prostriedky a podrobnosti akéhokoľvek podávania správ v súlade s odsekom 2, ktoré vyžadujú hostiteľské členské štáty od platobných inštitúcií v súvislosti s podnikaním v oblasti platieb vykonávanými na území týchto štátov vrátane frekvencie takéhoto podávania správ.
EBA predloží uvedený návrh regulačných technických predpisov Komisii do 13. januára 2018.
7. Na Komisiu sa v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 deleguje právomoc prijímať regulačné technické predpisy uvedené v odsekoch 5 a 6.
Článok 30
Opatrenia v prípade nedodržiavania predpisov vrátane preventívnych opatrení
1. Bez toho, aby bola dotknutá zodpovednosť príslušných orgánov domovského členského štátu, ak príslušný orgán hostiteľského členského štátu zistí, že platobná inštitúcia, ktorá má agentov alebo pobočky na jeho území, nedodržiava túto hlavu alebo vnútroštátne právo transponujúce hlavu III alebo IV, bezodkladne informuje príslušný orgán domovského členského štátu.
Po tom, čo príslušný orgán domovského členského štátu posúdil informácie prijaté podľa prvého pododseku, prijme bez zbytočného odkladu všetky vhodné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby dotknutá platobná inštitúcia ukončila neregulárnu situáciu, v ktorej sa nachádza. Príslušný orgán domovského členského štátu bezodkladne oznámi uvedené opatrenia príslušnému orgánu hostiteľského členského štátu a príslušným orgánom akéhokoľvek iného dotknutého členského štátu.
2. V naliehavých situáciách, ak sú na riešenie závažného ohrozenia kolektívnych záujmov používateľov platobných služieb v hostiteľskom členskom štáte potrebné okamžité opatrenia, môžu príslušné orgány hostiteľského členského štátu súbežne s cezhraničnou spoluprácou medzi príslušnými orgánmi a s ešte nevykonanými opatreniami príslušných orgánov domovského členského štátu, ako sa stanovuje v článku 29, prijať preventívne opatrenia.
3. Akékoľvek preventívne opatrenia podľa odseku 2 musia byť vhodné a primerané svojmu účelu chrániť kolektívne záujmy používateľov platobných služieb v hostiteľskom členskom štáte proti závažnému ohrozeniu. Ich dôsledkom nesmie byť uprednostňovanie používateľov platobných služieb platobnej inštitúcie v hostiteľskom členskom štáte pred používateľmi platobných služieb platobnej inštitúcie v iných členských štátoch.
Preventívne opatrenia sú dočasné a ukončia sa pri reakcii na identifikované závažné ohrozenie, a to aj s pomocou príslušných orgánov domovského členského štátu alebo orgánu EBA, ako sa stanovuje v článku 27 ods. 1, alebo v spolupráci s nimi.
4. Ak je to vhodné vzhľadom na naliehavú situáciu, príslušné orgány hostiteľského členského štátu informujú vopred a v každom prípade bez zbytočného odkladu príslušné orgány domovského členského štátu a akéhokoľvek iného dotknutého členského štátu, Komisiu a EBA o preventívnych opatreniach prijatých podľa odseku 2 a o ich dôvodoch.
Článok 31
Odôvodnenie a oznamovanie
1. Akékoľvek opatrenie prijaté príslušnými orgánmi podľa článku 23, 28, 29 alebo 30, ktoré zahŕňa sankcie alebo obmedzenia uplatňovania slobody poskytovať služby alebo slobody usadiť sa, sa náležite odôvodní a oznámi dotknutej platobnej inštitúcii.
2. Články 28, 29 a 30 sa uplatňujú bez toho, aby bola dotknutá povinnosť príslušných orgánov podľa smernice (EÚ) 2015/849 a nariadenia (EÚ) 2015/847, najmä podľa článku 48 ods. 1 smernice (EÚ) 2015/849 a článku 22 ods. 1 nariadenia (EÚ) 2015/847, týkajúca sa dohľadu nad dodržiavaním alebo monitorovania dodržiavania požiadaviek stanovených v uvedených nástrojoch.
Oddiel 4
Výnimka
Článok 32
Podmienky
1. Členské štáty môžu neuplatňovať alebo svojim príslušným orgánom povoliť, aby neuplatňovali na fyzické alebo právnické osoby poskytujúce platobné služby uvedené v prílohe I bodoch 1 až 6 celý postup alebo jeho časť a podmienky uvedené v oddieloch 1, 2 a 3, s výnimkou článkov 14, 15, 22, 24, 25 a 26, ak:
a)
mesačný priemer z celkovej hodnoty platobných transakcií vykonaných dotknutou osobou za predchádzajúcich 12 mesiacov vrátane agentov, za ktorých činnosť nesie plnú zodpovednosť, nepresahuje limit, ktorý stanovil členský štát, ale v každom prípade ak nepresahuje sumu 3 milióny EUR. Uvedená požiadavka sa posúdi na základe celkovej sumy platobných transakcií predpokladanej v podnikateľskom pláne, pokiaľ príslušné orgány nepožadujú úpravu tohto plánu, a
b)
ak žiadna z fyzických osôb zodpovedných za riadenie alebo prevádzku podniku nebola odsúdená za trestné činy spojené s praním špinavých peňazí alebo financovaním terorizmu alebo iné finančné trestné činy.
2. Od každej fyzickej alebo právnickej osoby zapísanej do registra v súlade s odsekom 1 sa vyžaduje, aby mala svoje ústredie alebo bydlisko/sídlo v členskom štáte, v ktorom skutočne vykonáva svoju podnikateľskú činnosť.
3. S osobami uvedenými v odseku 1 tohto článku sa zaobchádza ako s platobnými inštitúciami s tým, že sa na ne nevzťahuje článok 11 ods. 9 a články 28, 29 a 30.
4. Členské štáty môžu taktiež stanoviť, aby každá fyzická alebo právnická osoba zapísaná do registra v súlade s odsekom 1 tohto článku mohla vykonávať iba určité činnosti uvedené v článku 18.
5. Osoby uvedené v odseku 1 tohto článku informujú príslušné orgány o každej zmene svojej situácie, ktorá je relevantná z hľadiska podmienok uvedených v uvedenom odseku. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby tá osoba, ktorá prestala spĺňať podmienky uvedené v odseku 1, 2 alebo 4 tohto článku, požiadala do 30 kalendárnych dní o udelenie povolenia v súlade s článkom 11.
6. Odseky 1 až 5 tohto článku sa neuplatňujú, pokiaľ ide o smernicu (EÚ) 2015/849 alebo vnútroštátne právo v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí.
Článok 33
Poskytovatelia služieb informovania o účte
1. Fyzické alebo právnické osoby, ktoré poskytujú len platobné služby uvedené v prílohe I bode 8, sú vyňaté z uplatňovania postupu a podmienok stanovených v oddieloch 1 a 2 s výnimkou článku 5 ods. 1 písm. a), b), e) až h), j), l), n), p) a q), článku 5 ods. 3 a článkov 14 a 15. Oddiel 3 sa uplatňuje s výnimkou článku 23 ods. 3.
2. S osobami uvedenými v odseku 1 tohto článku sa zaobchádza ako s platobnými inštitúciami s tým, že sa na ne nevzťahujú hlavy III a IV, s výnimkou článkov 41, 45 a 52 a prípadne článkov 67, 69 a 95 až 98.
Článok 34
Oznamovanie a poskytovanie informácií
Ak členský štát využije výnimku podľa článku 32, svoje rozhodnutie oznámi Komisii do 13. januára 2018 a Komisii bezodkladne oznámi každú následnú zmenu. Členský štát okrem toho informuje Komisiu o počte príslušných fyzických a právnických osôb a každoročne o celkovej hodnote platobných transakcií vykonaných k 31. decembru každého kalendárneho roka, ako je uvedené v článku 32 ods. 1 písm. a).
KAPITOLA 2
Spoločné ustanovenia
Článok 35
Prístup k platobným systémom
1. Členské štáty zabezpečia, aby pravidlá prístupu oprávnených alebo registrovaných poskytovateľov platobných služieb, ktorí sú právnickými osobami, k platobným systémom boli objektívne, nediskriminačné a primerané a nebránili v prístupe viac, než je potrebné na zabezpečenie pred osobitnými rizikami, ako napríklad rizikom spojeným s vyrovnaním, prevádzkovým rizikom a obchodným rizikom, a na ochranu finančnej a prevádzkovej stability platobného systému.
Platobné systémy neukladajú poskytovateľom platobných služieb, používateľom platobných služieb ani iným platobným systémom žiadne z týchto požiadaviek:
a)
obmedzujúce pravidlá o účinnej účasti v iných platobných systémoch;
b)
pravidlo, ktoré diskriminuje poskytovateľov platobných služieb, ktorým bolo udelené povolenie, alebo registrovaných poskytovateľov platobných služieb, pokiaľ ide o práva, povinnosti a oprávnenia účastníkov systému;
c)
obmedzenie na základe inštitucionálneho postavenia.
2. Odsek 1 sa neuplatňuje na:
a)
platobné systémy určené podľa smernice 98/26/ES;
b)
platobné systémy pozostávajúce výhradne z poskytovateľov platobných služieb patriacich do skupiny.
Na účely prvého pododseku písm. a) členské štáty zabezpečia, aby v prípade, že účastník určeného systému umožňuje poskytovateľovi platobných služieb, ktorému bolo udelené povolenie alebo ktorý je registrovaný a ktorý nie je účastníkom tohto systému, aby postupoval príkazy na prevod prostredníctvom tohto systému, takýto účastník, ak je o to požiadaný, poskytol rovnakú možnosť objektívnym, primeraným a nediskriminačným spôsobom iným poskytovateľom platobných služieb, ktorým bolo udelené povolenie alebo ktorí sú registrovaní, a to v súlade s odsekom 1.
Účastník poskytne žiadajúcemu poskytovateľovi platobných služieb všetky dôvody akéhokoľvek zamietnutia.
Článok 36
Prístup k účtom vedeným úverovou inštitúciou
Členské štáty zabezpečia, aby platobné inštitúcie mali prístup k službám úverových inštitúcií v oblasti platobných účtov na objektívnom, nediskriminačnom a primeranom základe. Takýto prístup musí byť dostatočne rozsiahly, aby sa platobným inštitúciám umožnilo poskytovať platobné služby bez prekážok a efektívne.
Úverová inštitúcia poskytne príslušnému orgánu riadne opodstatnené dôvody akéhokoľvek zamietnutia.
Článok 37
Zákaz poskytovať platobné služby inými osobami než poskytovateľmi platobných služieb a oznamovacia povinnosť
1. Členské štáty zakážu fyzickým alebo právnickým osobám, ktoré nie sú ani poskytovateľmi platobných služieb, ani nie sú výslovne vylúčené z rozsahu pôsobnosti tejto smernice, poskytovať platobné služby.
2. Členské štáty vyžadujú, aby poskytovatelia služieb vykonávajúci buď činnosti uvedené v článku 3 písm. k) bodoch i) a ii) alebo vykonávajúci obe činnosti, v prípade ktorých celková hodnota platobných transakcií vykonaných za predchádzajúcich 12 mesiacov presahuje sumu 1 milión EUR, zaslali príslušným orgánom oznámenie obsahujúce opis ponúkaných služieb a uviedli, na základe ktorej výnimky uvedenej v článku 3 písm. k) bodoch i) a ii) sa má činnosť vykonávať.
Príslušný orgán prijme na základe uvedeného oznámenia riadne odôvodnené rozhodnutie na základe kritérií uvedených v článku 3 písm. k) v prípade, že sa táto činnosť nekvalifikuje ako obmedzená sieť, a informuje o tom poskytovateľa služieb.
3. Členské štáty vyžadujú, aby poskytovatelia služieb vykonávajúci činnosť uvedenú v článku 3 písm. l) zasielali príslušným orgánom oznámenie a aby každý rok poskytli príslušným orgánom stanovisko audítora, v ktorom sa potvrdí, že činnosť je v súlade s limitmi stanovenými v článku 3 písm. l).
4. Bez ohľadu na odsek 1 príslušné orgány informujú EBA o službách oznámených podľa odsekov 2 a 3, pričom v tomto oznámení uvedú, na základe ktorého vyňatia sa činnosť vykonáva.
5. Opis činnosti oznámenej podľa odsekov 2 a 3 tohto článku sa sprístupní verejnosti v registroch zriadených podľa článkov 14 a 15.
HLAVA III
TRANSPARENTNOSŤ PODMIENOK A POŽIADAVKY NA POSKYTOVANIE INFORMÁCIÍ O PLATOBNÝCH SLUŽBÁCH
KAPITOLA 1
Všeobecné pravidlá
Článok 38
Rozsah pôsobnosti
1. Táto hlava sa uplatňuje na jednorazové platobné transakcie, rámcové zmluvy a platobné transakcie, na ktoré sa tieto zmluvy vzťahujú. Strany sa môžu dohodnúť, že sa táto hlava neuplatňuje v celom rozsahu alebo sčasti, ak používateľ platobných služieb nie je spotrebiteľom.
2. Členské štáty môžu uplatňovať ustanovenia tejto hlavy na mikropodniky rovnakým spôsobom ako na spotrebiteľov.
3. Táto smernica sa uplatňuje bez toho, aby bola dotknutá smernica 2008/48/ES, iné príslušné právo Únie alebo vnútroštátne opatrenia týkajúce sa podmienok poskytovania úverov spotrebiteľom, ktoré nie sú harmonizované touto smernicou a ktoré sú v súlade s právom Únie.
Článok 39
Iné ustanovenia práva Únie
Ustanoveniami tejto hlavy nie je dotknuté žiadne právo Únie, ktoré obsahujú dodatočné požiadavky na poskytovanie informácií vopred.
Ak sa však uplatňuje aj smernica 2002/65/ES, požiadavky na poskytovanie informácií stanovené v článku 3 ods. 1 uvedenej smernice, s výnimkou bodu 2 písm. c) až g), bodu 3 písm. a), d) a e) a bodu 4 písm. b) uvedeného odseku sa nahradia článkami 44, 45, 51 a 52 tejto smernice.
Článok 40
Poplatky za poskytnutie informácií
1. Poskytovateľ platobných služieb neúčtuje používateľovi platobných služieb poplatky za poskytovanie informácií podľa tejto hlavy.
2. Poskytovateľ platobných služieb a používateľ platobných služieb sa môžu dohodnúť na poplatkoch za dodatočné alebo častejšie poskytovanie informácií alebo za zasielanie informácií inými komunikačnými prostriedkami, než sú vymedzené v rámcovej zmluve, na žiadosť používateľa platobných služieb.
3. Ak poskytovateľ platobných služieb môže ukladať poplatky za poskytovanie informácií v súlade s odsekom 2, poplatky musia byť primerané a v súlade so skutočnými nákladmi poskytovateľa platobných služieb.
Článok 41
Dôkazné bremeno týkajúce sa požiadaviek na poskytovanie informácií
Členské štáty ustanovia, že dôkazné bremeno, pokiaľ ide o dôkaz dodržania požiadaviek na poskytovanie informácií uvedených v tejto hlave, je na poskytovateľovi platobných služieb.
Článok 42
Odchýlka z požiadaviek na poskytovanie informácií pri nástrojoch na vykonávanie platieb nízkej hodnoty a elektronických peniazoch
1. V prípade platobných nástrojov, ktoré sa na základe príslušnej rámcovej zmluvy týkajú iba jednotlivých platobných transakcií nepresahujúcich 30 EUR, alebo pre ktoré je buď stanovený výdavkový limit vo výške 150 EUR, alebo na ktorých sa uchovávajú finančné prostriedky v sume, ktorá nikdy nepresiahne 150 EUR:
a)
odchylne od článkov 51, 52 a 56, poskytovateľ platobných služieb poskytuje platiteľovi len informácie o hlavných charakteristických znakoch platobnej služby vrátane spôsobu, akým sa platobný nástroj môže používať, povinnostiach, účtovaných poplatkoch a iné podstatné informácie potrebné na prijatie informovaného rozhodnutia spolu s uvedením, kde sa dajú ľahko získať všetky ostatné informácie a podmienky vymedzené v článku 52;
b)
odchylne od článku 54 možno dohodnúť, že od poskytovateľa platobných služieb sa nevyžaduje, aby navrhoval zmeny podmienok rámcovej zmluvy rovnakým spôsobom, ako je ustanovené v článku 51 ods. 1;
c)
odchylne od článkov 57 a 58 možno dohodnúť, že po vykonaní platobnej transakcie:
i)
poskytovateľ platobných služieb poskytuje alebo sprístupňuje len odkaz, ktorý umožňuje používateľovi platobných služieb identifikovať platobnú transakciu, jej výšku a poplatky, alebo v prípade viacerých platobných transakcií rovnakého druhu uskutočnených v prospech toho istého príjemcu informácie o celkovej sume a poplatkoch za tieto platobné transakcie;
ii)
od poskytovateľa platobných služieb sa nevyžaduje poskytovanie alebo sprístupňovanie informácií uvedených v bode i), ak sa platobný nástroj používa anonymne alebo ak poskytovateľ platobných služieb nie je inak technicky schopný tieto informácie poskytnúť. Poskytovateľ platobných služieb však poskytuje platiteľovi možnosť overiť si sumu uchovávaných finančných prostriedkov.
2. V prípade vnútroštátnych platobných transakcií môžu členské štáty alebo ich príslušné orgány znížiť alebo zdvojnásobiť sumy uvedené v odseku 1. Pre predplatené platobné nástroje môžu členské štáty zvýšiť uvedené sumy až na 500 EUR.
KAPITOLA 2
Jednorazové platobné transakcie
Článok 43
Rozsah pôsobnosti
1. Táto kapitola sa uplatňuje na jednorazové platobné transakcie, na ktoré sa nevzťahuje rámcová zmluva.
2. Ak sa zasiela platobný príkaz na jednorazovú platobnú transakciu prostredníctvom platobného nástroja, na ktorý sa vzťahuje rámcová zmluva, poskytovateľ platobných služieb nie je povinný poskytnúť alebo sprístupniť informácie, ktoré sa používateľovi platobných služieb na základe rámcovej zmluvy s iným poskytovateľom platobných služieb už poskytli alebo ktoré sa mu podľa uvedenej rámcovej zmluvy poskytnú.
Článok 44
Všeobecné informácie poskytnuté vopred
1. Členské štáty vyžadujú, aby pred tým, než sa používateľ platobných služieb zaviaže zmluvou o poskytovaní jednorazovej platobnej služby alebo ponukou, poskytovateľ platobných služieb sprístupní používateľovi platobných služieb ľahko dostupným spôsobom informácie a podmienky vymedzené v článku 45, pokiaľ ide o jeho vlastné služby. Na žiadosť používateľa platobných služieb poskytne poskytovateľ platobných služieb informácie a podmienky v papierovej forme alebo na inom trvalom nosiči údajov. Informácie a podmienky sú formulované jasne a zrozumiteľne s ľahko pochopiteľnými slovami v úradnom jazyku členského štátu, v ktorom sa platobná služba ponúka, alebo v akomkoľvek inom jazyku, na ktorom sa strany dohodnú.
2. Ak sa zmluva o poskytnutí jednorazovej platobnej služby uzatvorila na žiadosť používateľa platobných služieb pomocou prostriedkov diaľkovej komunikácie, ktoré neumožňujú poskytovateľovi platobných služieb splniť povinnosti podľa odseku 1, poskytovateľ platobných služieb splní svoje povinnosti podľa uvedeného odseku ihneď po vykonaní platobnej transakcie.
3. Povinnosti podľa odseku 1 tohto článku môžu byť splnené aj dodaním kópie návrhu zmluvy o poskytnutí jednorazovej platobnej služby alebo návrhu platobného príkazu, ktoré obsahujú informácie a podmienky vymedzené v článku 45.
Článok 45
Informácie a podmienky
1. Členské štáty zabezpečia, aby poskytovateľ platobných služieb poskytol alebo sprístupnil používateľovi platobných služieb tieto informácie a podmienky:
a)
uvedenie informácií alebo jedinečného identifikátora, ktoré má poskytnúť používateľ platobných služieb, aby bol platobný príkaz riadne iniciovaný alebo vykonaný;
b)
maximálnu lehotu na vykonanie platobnej služby, ktorá sa má poskytnúť;
c)
všetky poplatky, ktoré je používateľ platobných služieb povinný zaplatiť poskytovateľovi platobných služieb, a prípadne i rozpis týchto poplatkov;
d)
v relevantných prípadoch aktuálny alebo referenčný výmenný kurz, ktorý sa má na platobnú transakciu uplatniť.
2. Okrem toho členské štáty zabezpečia, aby poskytovatelia platobných iniciačných služieb ešte pred iniciovaním poskytli alebo sprístupnili platiteľovi tieto jasné a úplné informácie:
a)
meno/názov poskytovateľa platobných iniciačných služieb, geografickú adresu jeho ústredia, prípadne geografickú adresu jeho agenta alebo pobočky usadených v členskom štáte, v ktorom sa platobná služba ponúka; a akékoľvek ďalšie kontaktné údaje vrátane elektronickej emailovej adresy, ktorá je relevantná pre komunikáciu s poskytovateľom platobných iniciačných služieb,a
b)
kontaktné údaje príslušného orgánu.
3. V relevantných prípadoch sa všetky ostatné dôležité informácie a podmienky vymedzené v článku 52 sprístupňujú používateľovi platobných služieb ľahko dostupným spôsobom.
Článok 46
Informácie pre platiteľa a príjemcu platby po iniciovaní platobného príkazu
Ak je platobný príkaz iniciovaný prostredníctvom poskytovateľa platobných iniciačných služieb, poskytovateľ platobných iniciačných služieb ihneď po iniciovaní poskytne alebo sprístupní platiteľovi a prípadne príjemcovi platby všetky nasledovné údaje okrem informácií a podmienok uvedených v článku 45:
a)
potvrdenie úspešného iniciovania platobného príkazu s poskytovateľom platobných služieb spravujúcim účet platiteľa;
b)
odkaz umožňujúci platiteľovi a príjemcovi platby identifikovať platobnú transakciu a prípadne príjemcovi platby identifikovať platiteľa, ako aj všetky informácie zaslané spolu s platobnou transakciou;
c)
sumu platobnej transakcie;
d)
prípadne sumu všetkých poplatkov splatných v prospech poskytovateľa platobných iniciačných služieb za danú transakciu a prípadne rozpis súm takýchto poplatkov.
Článok 47
Informácie pre poskytovateľa platobných služieb spravujúceho účet platiteľa v prípade platobnej iniciačnej služby
Ak sa platobný príkaz iniciuje prostredníctvom poskytovateľa platobných iniciačných služieb, tento poskytovateľ sprístupní poskytovateľovi platobných služieb spravujúcemu účet platiteľa referenčné údaje platobnej transakcie.
Článok 48
Informácie pre platiteľa po prijatí platobného príkazu
Ihneď po prijatí platobného príkazu poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet platiteľa poskytne alebo sprístupní platiteľovi rovnakým spôsobom, aký je stanovený v článku 44 ods. 1, všetky tieto údaje týkajúce sa svojich služieb:
a)
referenčné údaje umožňujúce platiteľovi identifikovať platobnú transakciu a prípadne aj informácie týkajúce sa príjemcu platby;
b)
sumu platobnej transakcie v mene použitej v platobnom príkaze;
c)
sumu všetkých poplatkov za platobnú transakciu, ktoré je platiteľ povinný zaplatiť a prípadne i rozpis súm takýchto poplatkov;
d)
prípadne výmenný kurz použitý pri platobnej transakcii poskytovateľom platobných služieb platiteľa alebo odkaz naň, ak sa líši od kurzu stanoveného v súlade s článkom 45 ods. 1 písm. d), a sumu platobnej transakcie po menovom prepočte;
e)
dátum prijatia platobného príkazu.
Článok 49
Informácie pre príjemcu platby po vykonaní platobnej transakcie
Ihneď po vykonaní platobnej transakcie poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet príjemcu platby poskytne alebo sprístupní príjemcovi platby rovnakým spôsobom, aký je stanovený v článku 44 ods. 1, tieto údaje týkajúce sa svojich služieb:
a)
referenčné údaje umožňujúce príjemcovi platby identifikovať platobnú transakciu a prípadne i platiteľa, ako aj všetky informácie prevedené s platobnou transakciou;
b)
sumu platobnej transakcie v mene, v ktorej má finančné prostriedky k dispozícii príjemca platby;
c)
sumu všetkých poplatkov za platobnú transakciu, ktorú je príjemca platby povinný zaplatiť a prípadne i rozpis súm takýchto poplatkov;
d)
prípadne výmenný kurz, ktorý pri platobnej transakcii použil poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby, a sumu platobnej transakcie pred menovou konverziou;
e)
dátum pripísania finančných prostriedkov.
KAPITOLA 3
Rámcové zmluvy
Článok 50
Rozsah pôsobnosti
Táto kapitola sa uplatňuje na platobné transakcie, na ktoré sa vzťahuje rámcová zmluva.
Článok 51
Všeobecné informácie poskytnuté vopred
1. Členské štáty vyžadujú, aby poskytovateľ platobných služieb používateľovi platobných služieb v dostatočnom predstihu pred tým, než sa používateľ platobných služieb zaviaže akoukoľvek rámcovou zmluvou alebo ponukou, poskytol v papierovej forme alebo na inom trvalom nosiči údajov informácie a podmienky vymedzené v článku 52. Informácie a podmienky musia byť formulované s ľahko pochopiteľnými slovami a jasne a zrozumiteľne v úradnom jazyku členského štátu, v ktorom sa platobná služba ponúka, alebo v akomkoľvek inom jazyku, na ktorom sa strany dohodnú.
2. Ak sa rámcová zmluva uzatvorila na žiadosť používateľa platobných služieb pomocou prostriedkov diaľkovej komunikácie, ktoré neumožňujú poskytovateľovi platobných služieb splniť povinnosti podľa odseku 1, poskytovateľ platobných služieb splní svoje povinnosti podľa uvedeného odseku ihneď po uzatvorení rámcovej zmluvy.
3. Povinnosti podľa odseku 1 môžu byť splnené aj poskytnutím kópie návrhu rámcovej zmluvy, ktorá obsahuje informácie a podmienky vymedzené v článku 52.
Článok 52
Informácie a podmienky
Členské štáty zabezpečia, aby sa používateľovi platobných služieb poskytli tieto informácie a podmienky:
1.
v súvislosti s poskytovateľom platobných služieb:
a)
meno/názov poskytovateľa platobných služieb, geografická adresa jeho bydliska/sídla a prípadne geografická adresa jeho agenta alebo pobočky usadených v členskom štáte, v ktorom sa platobné služby ponúkajú, a každá ďalšia adresa vrátane emailovej adresy, ktorá je dôležitá pre komunikáciu s poskytovateľom platobných služieb;
b)
podrobnosti o príslušných orgánoch dohľadu a o registri ustanovenom v článku 14 alebo o každom inom príslušnom verejnom registri, v ktorom je zaregistrované povolenie poskytovateľa platobných služieb, a registračné číslo alebo rovnocenná identifikácia podľa tohto registra;
2.
v súvislosti s používaním platobných služieb:
a)
opis hlavných charakteristických znakov platobnej služby, ktorá sa má poskytovať;
b)
uvedenie informácií alebo jedinečného identifikátora, ktoré musí poskytnúť používateľ platobných služieb, aby bol platobný príkaz riadne iniciovaný alebo vykonaný;
c)
forma a postup na udelenie súhlasu na iniciovanie platobného príkazu alebo vykonanie platobnej transakcie a odvolanie takého súhlasu v súlade s článkami 64 a 80;
d)
odkaz na okamih prijatia platobného príkazu v súlade s článkom 78 a prípadne lehota, ktorú stanovil poskytovateľ platobných služieb;
e)
maximálna lehota na vykonanie platobných služieb, ktoré sa majú poskytnúť;
f)
či existuje možnosť dohodnúť sa na výdavkových limitoch pre používanie platobného nástroja v súlade s článkom 68 ods. 1;
g)
v prípade platobných nástrojov viazaných na kartu, na ktorých je spoločne umiestnených niekoľko značiek, práva používateľa platobných služieb podľa článku 8 nariadenia (EÚ) 2015/751;
3.
v súvislosti s poplatkami, úrokmi a výmennými kurzami:
a)
všetky poplatky, ktoré je používateľ platobných služieb povinný zaplatiť poskytovateľovi platobných služieb, vrátane poplatkov súvisiacich so spôsobom a frekvenciou poskytovania alebo sprístupňovania informácií podľa tejto smernice a prípadne i rozpis súm takýchto poplatkov;
b)
prípadne úroková sadzba a výmenný kurz, ktoré sa uplatnia, alebo ak sa použije referenčná úroková sadzba a výmenný kurz, spôsob výpočtu skutočného úroku a príslušný dátum a index alebo základ pre určenie tejto referenčnej úrokovej sadzby alebo výmenného kurzu;
c)
v prípade dohody okamžité uplatnenie zmien referenčnej úrokovej sadzby alebo výmenného kurzu a požiadavky na poskytnutie informácií týkajúcich sa zmien v súlade s článkom 54 ods. 2;
4.
v súvislosti s komunikáciou:
a)
v relevantných prípadoch komunikačné prostriedky vrátane technických požiadaviek na vybavenie a softvér, ktoré používateľ platobných služieb potrebuje a ktoré sú dohodnuté medzi stranami na účel prenosu informácií alebo oznámení podľa tejto smernice;
b)
spôsob a frekvencia poskytovania alebo sprístupňovania informácií podľa tejto smernice;
c)
jazyk alebo jazyky, v ktorých sa uzatvorí rámcová zmluva a v ktorých sa uskutočňuje komunikácia počas tohto zmluvného vzťahu;
d)
právo používateľa platobných služieb získať zmluvné podmienky rámcovej zmluvy a informácie a podmienky v súlade s článkom 53;
5.
v súvislosti s bezpečnostnými a nápravnými opatreniami:
a)
v relevantných prípadoch opis opatrení, ktoré má prijať používateľ platobných služieb na zachovanie bezpečnosti platobného nástroja, a spôsob informovania poskytovateľa platobných služieb na účely článku 69 ods. 1 písm. b);
b)
opis bezpečného postupu oznamovania, prostredníctvom ktorého poskytovateľ platobných služieb informuje používateľa platobných služieb v prípade podozrenia na podvod alebo skutočného podvodu alebo bezpečnostných hrozieb;
c)
v prípade dohody podmienky, za ktorých si poskytovateľ platobných služieb vyhradzuje právo zablokovať platobný nástroj v súlade s článkom 68;
d)
zodpovednosť platiteľa v súlade s článkom 74 vrátane informácie o príslušnej sume;
e)
ako a v akej lehote má používateľ platobných služieb oznamovať poskytovateľovi platobných služieb neautorizované alebo nesprávne iniciované alebo vykonané platobné transakcie v súlade s článkom 71, ako aj zodpovednosť poskytovateľa platobných služieb za neautorizované platobné transakcie v súlade s článkom 73;
f)
zodpovednosť poskytovateľa platobných služieb za iniciovanie alebo vykonanie platobných transakcií v súlade s článkom 89;
g)
podmienky vrátenia finančných prostriedkov v súlade s článkami 76 a 77;
6.
v súvislosti so zmenami rámcovej zmluvy a jej ukončením:
a)
v prípade dohody informácia, že platí domnienka, že používateľ platobných služieb prijal zmeny podmienok v súlade s článkom 54, pokiaľ pred navrhovaným dňom nadobudnutia účinnosti týchto zmien neoznámil poskytovateľovi platobných služieb, že tieto zmeny neprijíma;
b)
trvanie rámcovej zmluvy;
c)
právo používateľa platobných služieb ukončiť rámcovú zmluvu a iné dohody týkajúce sa jej ukončenia v súlade s článkom 54 ods. 1 a článkom 55;
7.
v súvislosti s právom na nápravu:
a)
akákoľvek zmluvná doložka o rozhodnom práve, ktorým sa riadi rámcová zmluva a/alebo príslušné súdy;
b)
postupy alternatívneho riešenia sporov, ktoré môže používateľ platobných služieb využiť v súlade s článkami 99 až 102.
Článok 53
Dostupnosť informácií a podmienok rámcovej zmluvy
Používateľ platobných služieb má kedykoľvek počas zmluvného vzťahu právo získať na požiadanie v papierovej forme alebo na inom trvalom nosiči údajov zmluvné podmienky rámcovej zmluvy, ako aj informácie a podmienky vymedzené v článku 52.
Článok 54
Zmeny podmienok rámcovej zmluvy
1. Každú zmenu rámcovej zmluvy alebo informácií a podmienok vymedzených v článku 52 predkladá poskytovateľ platobných služieb rovnakým spôsobom, aký je uvedený v článku 51 ods. 1, a to najneskôr dva mesiace pred navrhovaným dátumom začatia uplatňovania zmien. Používateľ platobných služieb môže zmeny akceptovať alebo odmietnuť pred dátumom ich navrhovaného nadobudnutia účinnosti.
V relevantných prípadoch v súlade s článkom 52 bodom 6 písm. a) poskytovateľ platobných služieb informuje používateľa platobných služieb, že ak pred navrhovaným dátumom nadobudnutia účinnosti týchto zmien neoznámi poskytovateľovi platobných služieb, že tieto zmeny neakceptuje, platí domnienka, že tieto zmeny akceptoval. Poskytovateľ platobných služieb informuje používateľa platobných služieb aj o tom, že ak používateľ platobných služieb uvedené zmeny odmietne, používateľ platobných služieb má právo vypovedať rámcovú zmluvu bezplatne s účinnosťou v ktoromkoľvek okamihu až do dátumu, ku ktorému by sa zmeny začali uplatňovať.
2. Zmeny úrokovej sadzby alebo výmenného kurzu sa môžu uplatňovať bezodkladne a bez oznámenia za predpokladu, že sa takéto právo dohodlo v rámcovej zmluve a že zmeny úrokovej sadzby alebo výmenného kurzu sa zakladajú na referenčnej úrokovej sadzbe alebo výmennom kurze, ktoré sú dohodnuté v súlade s článkom 52 bodom 3 písm. b) a c). Používateľ platobných služieb je o každej zmene úrokovej sadzby informovaný čo najskôr, a to rovnakým spôsobom, aký je uvedený v článku 51 ods. 1, pokiaľ sa strany nedohodli na osobitnom intervale alebo spôsobe poskytovania alebo sprístupňovania informácií. Zmeny úrokových sadzieb alebo výmenných kurzov, ktoré sú pre používateľov platobných služieb priaznivejšie, sa však môžu uplatňovať bez oznámenia.
3. Zmeny úrokovej sadzby alebo výmenného kurzu použité v platobných transakciách sa uplatňujú a vypočítavajú neutrálnym spôsobom, ktorý používateľov platobných služieb nediskriminuje.
Článok 55
Ukončenie platnosti zmluvy
1. Používateľ platobných služieb môže rámcovú zmluvu vypovedať kedykoľvek, pokiaľ sa strany nedohodli na výpovednej lehote. Takáto lehota nesmie presiahnuť jeden mesiac.
2. Vypovedanie rámcovej zmluvy je pre používateľa platobných služieb bezplatné okrem prípadov, keď bola zmluva v platnosti menej ako šesť mesiacov. Ak sa účtujú poplatky za vypovedanie rámcovej zmluvy, musia byť primerané a v súlade s nákladmi.
3. Ak sa to dohodlo v rámcovej zmluve, poskytovateľ platobných služieb môže vypovedať rámcovú zmluvu, ktorá bola uzatvorená na dobu neurčitú, najmenej s dvojmesačnou výpovednou lehotou rovnakým spôsobom, aký je stanovený v článku 51 ods. 1.
4. Používateľ platobných služieb je v prípade pravidelne účtovaných poplatkov za platobné služby povinný uhradiť len ich pomernú časť prislúchajúcu do ukončenia platnosti zmluvy. Ak sa takéto poplatky uhrádzajú vopred, ich pomerná časť sa mu vráti.
5. Ustanoveniami tohto článku nie sú dotknuté zákony a iné právne predpisy členských štátov, ktoré upravujú práva zmluvných strán na vyhlásenie rámcovej zmluvy za nevykonateľnú alebo neplatnú.
6. Členské štáty môžu pre používateľov platobných služieb zaviesť priaznivejšie ustanovenia.
Článok 56
Informácie poskytnuté pred vykonaním jednotlivých platobných transakcií
V prípade jednotlivej platobnej transakcie na základe rámcovej zmluvy iniciovanej platiteľom poskytne poskytovateľ platobných služieb na žiadosť platiteľa pre túto špecifickú platobnú transakciu explicitné informácie o všetkých týchto skutočnostiach:
a)
maximálnom čase na vykonanie;
b)
poplatkoch, ktoré je platiteľ povinný zaplatiť;
c)
prípadne rozpis súm všetkých poplatkov.
Článok 57
Informácie pre platiteľa o jednotlivých platobných transakciách
1. Po odpísaní sumy jednotlivej platobnej transakcie z účtu platiteľa, alebo ak platiteľ nepoužíva platobný účet, po prijatí platobného príkazu poskytne poskytovateľ platobných služieb platiteľa bezodkladne platiteľovi a rovnakým spôsobom, aký je stanovený v článku 51 ods. 1, všetky tieto informácie:
a)
referenčné údaje umožňujúce platiteľovi identifikovať každú platobnú transakciu a prípadne aj informácie týkajúce sa príjemcu platby;
b)
sumu platobnej transakcie v mene, v ktorej sa odpísala z platobného účtu platiteľa, alebo v mene použitej v platobnom príkaze;
c)
sumu všetkých poplatkov za platobnú transakciu a prípadne i rozpis súm takýchto poplatkov alebo úroky, ktoré je platiteľ povinný zaplatiť;
d)
v relevantných prípadoch výmenný kurz použitý pri platobnej transakcii poskytovateľom platobných služieb platiteľa a sumu platobnej transakcie po menovom prepočte;
e)
dátum odpísania finančných prostriedkov alebo dátum prijatia platobného príkazu.
2. Rámcová zmluva obsahuje podmienku, že platiteľ môže požadovať, aby sa informácie uvedené v odseku 1 poskytli alebo sprístupnili pravidelne najmenej raz mesačne, bezplatne a dohodnutým spôsobom, ktorý umožňuje platiteľovi uchovávať a reprodukovať nezmenené informácie.
3. Členské štáty však môžu od poskytovateľov platobných služieb vyžadovať, aby informácie poskytovali v papierovej forme alebo na inom trvalom nosiči údajov aspoň raz za mesiac bezplatne.
Článok 58
Informácie pre príjemcu platby o jednotlivých platobných transakciách
1. Po vykonaní jednotlivej platobnej transakcie poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby poskytne bezodkladne príjemcovi platby rovnakým spôsobom, aký je stanovený v článku 51 ods. 1, všetky tieto informácie:
a)
referenčné údaje umožňujúce príjemcovi platby identifikovať platobnú transakciu a platiteľa, ako aj všetky informácie prevedené s platobnou transakciou;
b)
sumu platobnej transakcie v mene, v ktorej sa pripísala na platobný účet príjemcu platby;
c)
sumu všetkých poplatkov za platobnú transakciu a v relevantných prípadoch i rozpis súm takýchto poplatkov alebo úroky, ktoré je príjemca platby povinný zaplatiť;
d)
v relevantných prípadoch výmenný kurz, ktorý pri platobnej transakcii použil poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby, a sumu platobnej transakcie pred menovou konverziou;
e)
dátum pripísania finančných prostriedkov.
2. Rámcová zmluva môže obsahovať podmienku, že informácie uvedené v odseku 1 sa majú poskytovať alebo sprístupňovať pravidelne, najmenej raz mesačne a dohodnutým spôsobom, ktorý umožňuje príjemcovi platby uchovávať a reprodukovať nezmenené informácie.
3. Členské štáty však môžu od poskytovateľov platobných služieb vyžadovať, aby informácie poskytovali v papierovej forme alebo na inom trvalom nosiči údajov aspoň raz za mesiac bezplatne.
KAPITOLA 4
Spoločné ustanovenia
Článok 59
Mena a menová konverzia
1. Platby sa uskutočňujú v mene dohodnutej medzi zmluvnými stranami.
2. Ak sa služba menovej konverzie ponúka pred iniciovaním platobnej transakcie a ak sa táto služba menovej konverzie ponúka v bankomate, mieste predaja alebo ju ponúka príjemca platby, strana ponúkajúca službu menovej konverzie platiteľovi mu oznámi všetky poplatky, ako aj výmenný kurz, ktorý sa na menovú konverziu platobnej transakcie použije.
Platiteľ na tomto základe súhlasí so službou menovej konverzie.
Článok 60
Informácie o dodatočných poplatkoch alebo zľavách
1. Ak príjemca platby žiada za použitie daného platobného nástroja poplatok alebo ponúka zľavu, informuje o tom platiteľa pred iniciovaním platobnej transakcie.
2. Ak poskytovateľ platobných služieb alebo iná strana zapojená do transakcie žiada za použitie daného platobného nástroja poplatok, poskytovateľ platobných služieb o tom informuje používateľa platobných služieb pred iniciovaním platobnej transakcie.
3. Platiteľ je povinný zaplatiť poplatky uvedené v odsekoch 1 a 2 len vtedy, keď ich celková výška bola oznámená pred iniciovaním platobnej transakcie.
HLAVA IV
PRÁVA A POVINNOSTI TÝKAJÚCE SA POSKYTOVANIA A POUŽÍVANIA PLATOBNÝCH SLUŽIEB
KAPITOLA 1
Spoločné ustanovenia
Článok 61
Rozsah pôsobnosti
1. Ak používateľ platobných služieb nie je spotrebiteľom, používateľ platobných služieb a poskytovateľ platobných služieb sa môžu dohodnúť, že článok 62 ods. 1, článok 64 ods. 3 a články 72, 74, 76, 77, 80 a 89 sa neuplatňujú v plnom rozsahu ani čiastočne. Používateľ platobných služieb a poskytovateľ platobných služieb si môžu tiež dohodnúť iné lehoty, než sú lehoty stanovené v článku 71.
2. Členské štáty môžu stanoviť, že článok 102 sa neuplatňuje, ak používateľ platobných služieb nie je spotrebiteľom.
3. Členské štáty môžu stanoviť, že ustanovenia tejto hlavy sa uplatňujú na mikropodniky rovnakým spôsobom ako na spotrebiteľov.
4. Táto smernica sa uplatňuje bez toho, aby bola dotknutá smernica 2008/48/ES, iné príslušné právo Únie alebo vnútroštátne opatrenia týkajúce sa podmienok poskytovania úverov spotrebiteľom, ktoré nie sú harmonizované touto smernicou a ktoré sú v súlade s právom Únie.
Článok 62
Uplatniteľné poplatky
1. Poskytovateľ platobných služieb neúčtuje používateľovi platobných služieb poplatky za plnenie svojich informačných povinností alebo za nápravné a preventívne opatrenia podľa tejto hlavy, pokiaľ nie je v článku 79 ods. 1, článku 80 ods. 5 a článku 88 ods. 2 stanovené inak. Uvedené poplatky sa dohodnú medzi používateľom platobných služieb a poskytovateľom platobných služieb a musia byť primerané a v súlade so skutočnými nákladmi poskytovateľa platobných služieb.
2. Členské štáty vyžadujú, aby v prípade platobných transakcií vykonávaných v Únii, pri ktorých sa poskytovateľ platobných služieb platiteľa aj poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby alebo jediný poskytovateľ platobných služieb v danej platobnej transakcii nachádza v Únii, príjemca platby znášal poplatky, ktoré účtuje jeho poskytovateľ platobných služieb, a platiteľ znášal poplatky, ktoré účtuje jeho poskytovateľ platobných služieb.
3. Poskytovateľ platobných služieb nebráni príjemcovi platby, aby od platiteľa žiadal poplatok alebo mu ponúkol zľavu alebo ho iným spôsob smeroval k používaniu daného platobného nástroja. Akékoľvek uplatňované poplatky nesmú presiahnuť priame náklady, ktoré platí príjemca platby za používanie konkrétneho platobného nástroja.
4. V každom prípade členské štáty zabezpečia, aby príjemca platby nepožadoval poplatky za používanie platobných nástrojov, v prípade ktorých sú výmenné poplatky regulované podľa kapitoly II nariadenia (EÚ) 2015/751, a ani za tie platobné služby, na ktoré sa uplatňuje nariadenie (EÚ) č. 260/2012.
5. Členské štáty môžu zakázať alebo obmedziť právo príjemcu platby požadovať poplatky vzhľadom na potrebu povzbudiť hospodársku súťaž a podporiť používanie efektívnych platobných nástrojov.
Článok 63
Výnimka pre nástroje na vykonávanie platieb nízkej hodnoty a elektronické peniaze
1. V prípade platobných nástrojov, ktoré sa na základe rámcovej zmluvy týkajú iba jednotlivých platobných transakcií nepresahujúcich 30 EUR, alebo pre ktoré je buď stanovený výdavkový limit 150 EUR, alebo na ktorých sa uchovávajú finančné prostriedky v sume, ktorá nikdy nepresiahne 150 EUR, sa poskytovatelia platobných služieb môžu dohodnúť so svojimi používateľmi platobných služieb, že:
a)
článok 69 ods. 1 písm. b), článok 70 ods. 1 písm. c) a d) a článok 74 ods. 3 sa neuplatňujú, ak sa platobný nástroj nemôže zablokovať alebo ak sa nedá zabrániť ďalšiemu používaniu platobného nástroja;
b)
články 72 a 73 a článok 74 ods. 1 a 3 sa neuplatňujú, ak sa platobný nástroj používa anonymne alebo poskytovateľ platobných služieb nemôže dokázať z iných dôvodov, ktoré vyplývajú z povahy platobného nástroja, že platobná transakcia bola autorizovaná;
c)
odchylne od článku 79 ods. 1 sa od poskytovateľa platobných služieb nevyžaduje, aby používateľovi platobných služieb oznámil odmietnutie platobného príkazu, ak je nevykonanie platobného príkazu zjavné z kontextu;
d)
odchylne od článku 80 platiteľ nemôže odvolať platobný príkaz po zaslaní platobného príkazu alebo udelení súhlasu s vykonaním platobnej transakcie príjemcovi platby;
e)
odchylne od článkov 83 a 84 sa uplatňujú iné lehoty na vykonanie.
2. V prípade vnútroštátnych platobných transakcií môžu členské štáty alebo ich príslušné orgány znížiť alebo zdvojnásobiť sumy uvedené v odseku 1. Pre predplatené platobné nástroje ich môžu zvýšiť až na 500 EUR.
3. Články 73 a 74 tejto smernice sa uplatňujú aj na elektronické peniaze, ako sú vymedzené v článku 2 bode 2 smernice 2009/110/ES, s výnimkou prípadu, keď poskytovateľ platobných služieb platiteľa nemá možnosť zmraziť platobný účet, na ktorom sa elektronické peniaze uchovávajú, ani zablokovať platobný nástroj. Členské štáty môžu obmedziť rozsah pôsobnosti tejto odchýlky na platobné účty, na ktorých sa elektronické peniaze uchovávajú, alebo na platobné nástroje s určitou hodnotou.
KAPITOLA 2
Autorizácia platobných transakcií
Článok 64
Súhlas a odvolanie súhlasu
1. Členské štáty zabezpečia, aby sa platobná transakcia považovala za autorizovanú len vtedy, keď platiteľ udelil súhlas s vykonaním platobnej transakcie. Platiteľ môže autorizovať platobnú transakciu pred jej vykonaním, alebo ak sa na tom platiteľ a poskytovateľ platobných služieb dohodnú, po jej vykonaní.
2. Súhlas s vykonaním platobnej transakcie alebo viacerých platobných transakcií sa udeľuje vo forme dohodnutej medzi platiteľom a poskytovateľom platobných služieb. Súhlas s vykonaním platobnej transakcie sa môže udeliť aj prostredníctvom príjemcu platby alebo poskytovateľa platobných iniciačných služieb.
Ak súhlas chýba, platobná transakcia sa považuje za neautorizovanú.
3. Súhlas môže platiteľ kedykoľvek odvolať, avšak najneskôr do okamihu, keď sa transakcia stáva neodvolateľnou v súlade s článkom 80. Súhlas na vykonanie viacerých platobných transakcií možno tiež odvolať, pričom v takom prípade sa každá budúca platobná transakcia považuje za neautorizovanú.
4. Postup udelenia súhlasu sa dohodne medzi platiteľom a príslušným(-i) poskytovateľom(-mi) platobných služieb.
Článok 65
Potvrdenie o dostupnosti finančných prostriedkov
1. Členské štáty zabezpečia, aby poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet bezodkladne potvrdil na žiadosť poskytovateľa platobných služieb vydávajúceho platobné nástroje viazané na kartu, či je suma potrebná na vykonanie platobnej transakcie viazanej na kartu k dispozícii na platobnom účte platiteľa, a to za predpokladu, že sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
pri podaní žiadosti je platobný účet platiteľa dostupný online;
b)
platiteľ udelil výslovný súhlas poskytovateľovi platobných služieb spravujúcemu účet reagovať na žiadosti od konkrétneho poskytovateľa platobných služieb s cieľom potvrdiť, že suma zodpovedajúca určitej platobnej transakcii viazanej na kartu je dostupná na platobnom účte platiteľa;
c)
súhlas uvedený v písmene b) bol udelený pred podaním prvej žiadosti o potvrdenie.
2. Poskytovateľ platobných služieb môže požiadať o potvrdenie uvedené v odseku 1, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
platiteľ udelil výslovný súhlas poskytovateľovi platobných služieb s tým, aby poskytovateľ platobných služieb požadoval potvrdenie uvedené v odseku 1;
b)
platiteľ inicioval platobnú transakciu viazanú na kartu v predmetnej sume s použitím platobného nástroja viazaného na kartu, ktorý vydal poskytovateľ platobných služieb;
c)
pri každej žiadosti o potvrdenie sa poskytovateľ platobných služieb autentifikuje voči poskytovateľovi platobných služieb spravujúcemu účet a v súlade s článkom 98 ods. 1 písm. d) bezpečne komunikuje s poskytovateľom platobných služieb spravujúcim účet.
3. Potvrdenie uvedené v odseku 1 pozostáva v súlade so smernicou 95/46/ES z jednoduchej odpovedi „áno“ alebo „nie“, a nie z oznámenia zostatku na účte. Uvedená odpoveď sa neuchováva ani sa nepoužíva na iné účely, ako na vykonanie platobnej transakcie viazanej na kartu.
4. Potvrdenie uvedené v odseku 1 neumožňuje poskytovateľovi platobných služieb spravujúcemu účet blokovať finančné prostriedky na platobnom účte platiteľa.
5. Platiteľ môže požiadať poskytovateľa platobných služieb spravujúceho účet, aby mu oznámil identifikáciu poskytovateľa platobných služieb a poskytnutú odpoveď.
6. Tento článok sa neuplatňuje na platobné transakcie iniciované prostredníctvom platobných nástrojov viazaných na kartu, na ktorých sa uchovávajú elektronické peniaze, ako sú vymedzené v článku 2 bode 2 smernice 2009/110/ES.
Článok 66
Pravidlá prístupu k platobnému účtu v prípade platobných iniciačných služieb
1. Členské štáty zabezpečia, aby mal platiteľ právo využiť poskytovateľa platobných iniciačných služieb na získanie platobných služieb uvedených v prílohe I bode 7. Právo využiť poskytovateľa platobných iniciačných služieb sa neuplatňuje, ak platobný účet nie je prístupný online.
2. Ak platiteľ udelil svoj výslovný súhlas s tým, aby sa platba vykonala v súlade s článkom 64, poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet vykoná kroky uvedené v odseku 4 tohto článku s cieľom zabezpečiť právo platiteľa využiť platobnú iniciačnú službu.
3. Poskytovateľ platobných iniciačných služieb:
a)
nesmie mať nikdy v súvislosti s poskytovaním platobnej iniciačnej služby v držbe finančné prostriedky platiteľa;
b)
zabezpečí, aby personalizované bezpečnostné údaje používateľa platobných služieb neboli, s výnimkou používateľa a vydavateľa personalizovaných bezpečnostných prvkov, prístupné iným stranám a aby sa zasielali prostredníctvom poskytovateľa platobných iniciačných služieb bezpečnými a efektívnymi kanálmi;
c)
zabezpečí, aby sa akékoľvek iné informácie o používateľovi platobných služieb získané pri poskytovaní platobných iniciačných služieb, poskytovali len príjemcovi platby a len na základe výslovného súhlasu používateľa platobných služieb;
d)
vždy, keď sa iniciuje platba, sa identifikuje voči poskytovateľovi platobných služieb spravujúcemu účet platiteľa a v súlade s článkom 98 ods. 1 písm. d) bezpečným spôsobom komunikuje s poskytovateľom platobných služieb spravujúcim účet, platiteľom a príjemcom platby;
e)
neuchováva citlivé platobné údaje používateľa platobných služieb;
f)
nepožaduje od používateľa platobných služieb žiadne iné údaje než tie, ktoré sú nevyhnutné na poskytnutie platobnej iniciačnej služby;
g)
nepoužíva alebo neuchováva žiadne údaje na iné účely, než je poskytnutie platobnej iniciačnej služby výslovne požadovanej platiteľom, ani k takýmto údajom nepristupuje;
h)
nemení sumu, príjemcu platby ani žiadny iný prvok transakcie.
4. Poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet:
a)
v súlade s článkom 98 ods. 1 písm. d) bezpečne komunikuje s poskytovateľmi platobných iniciačných služieb;
b)
ihneď po prijatí platobného príkazu od poskytovateľa platobných iniciačných služieb poskytne alebo sprístupní poskytovateľovi platobných iniciačných služieb všetky informácie o iniciovaní platobnej transakcie a všetky informácie prístupné poskytovateľovi platobných služieb spravujúcemu účet týkajúce sa vykonania platobnej transakcie;
c)
zaobchádza s platobnými príkazmi zaslanými prostredníctvom služieb poskytovateľa platobných iniciačných služieb bez akejkoľvek diskriminácie, okrem objektívne odôvodnených prípadov, ako s platobnými príkazmi, ktoré zaslal priamo platiteľ, najmä pokiaľ ide o ich načasovanie, prioritu a poplatky.
5. Poskytovanie platobných iniciačných služieb nesmie závisieť od existencie zmluvného vzťahu medzi poskytovateľmi platobných iniciačných služieb a poskytovateľmi platobných služieb spravujúcimi účet na tento účel.
Článok 67
Pravidlá prístupu k informáciám o platobnom účte a používania týchto informácií v prípade služieb informovania o účte
1. Členské štáty zabezpečia, aby mal používateľ platobných služieb právo využiť služby umožňujúce prístup k informáciám o účte uvedeným v prílohe I bode 8. Uvedené právo sa neuplatňuje, ak platobný účet nie je prístupný online.
2. Poskytovateľ služieb informovania o účte:
a)
poskytuje služby len na základe výslovného súhlasu používateľa platobných služieb;
b)
zabezpečí, aby personalizované bezpečnostné prvky používateľa platobných služieb neboli, s výnimkou používateľa a vydavateľa personalizovaných bezpečnostných prvkov, prístupné iným stranám, a aby sa zasielali prostredníctvom poskytovateľa služieb informovania o účte bezpečnými a efektívnymi kanálmi;
c)
pri každej komunikácii sa identifikuje voči poskytovateľovi(-m) platobných služieb používateľa platobných služieb spravujúcemu(-im) účet a v súlade s článkom 98 ods. 1 písm. d) bezpečne komunikuje s poskytovateľom(-mi) platobných služieb spravujúcim(-i) účet a s používateľom platobných služieb;
d)
má prístup len k informáciám z určených platobných účtov a súvisiacich platobných transakcií;
e)
nepožaduje citlivé platobné údaje súvisiace s platobnými účtami;
f)
v súlade s pravidlami o ochrane údajov nepoužíva ani neuchováva žiadne údaje na iné účely, než je vykonanie služby informovania o účte výslovne požadovanej používateľom platobných služieb, ani k takýmto údajom nepristupuje.
3. Vo vzťahu k platobným účtom poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet:
a)
v súlade s článkom 98 ods. 1 písm. d) bezpečne komunikuje s poskytovateľmi služieb informovania o účte a
b)
zaobchádza so žiadosťami o údaje zaslanými prostredníctvom služieb poskytovateľa služieb informovania o účte bez akejkoľvek diskriminácie, okrem objektívne odôvodnených prípadov.
4. Poskytovanie služieb informovania o účte nesmie závisieť od existencie zmluvného vzťahu medzi poskytovateľmi služieb informovania o účte a poskytovateľmi platobných služieb spravujúcimi účet na tento účel.
Článok 68
Obmedzenia použitia platobného nástroja a prístupu k platobným účtom zo strany poskytovateľov platobných služieb
1. Ak sa na účely udelenia súhlasu použije osobitný platobný nástroj, platiteľ a poskytovateľ platobných služieb platiteľa sa môžu dohodnúť na výdavkových limitoch pre platobné transakcie vykonané prostredníctvom uvedeného platobného nástroja.
2. Ak je to dohodnuté v rámcovej zmluve, poskytovateľ platobných služieb si môže vyhradiť právo zablokovať platobný nástroj z objektívnych dôvodov týkajúcich sa bezpečnosti platobného nástroja, z dôvodov podozrenia z neautorizovaného alebo podvodného použitia platobného nástroja alebo v prípade platobného nástroja s úverovým rámcom, ak sa podstatne zvýši riziko, že platiteľ možno nebude schopný plniť svoju povinnosť platiť.
3. V takýchto prípadoch poskytovateľ platobných služieb dohodnutým spôsobom informuje platiteľa o zablokovaní platobného nástroja a dôvodoch tohto zablokovania, a to podľa možností ešte pred zablokovaním platobného nástroja a najneskôr ihneď po ňom, pokiaľ by poskytnutie takýchto informácií neohrozilo objektívne opodstatnené bezpečnostné dôvody alebo ho nezakazuje iné príslušné právo Únie alebo vnútroštátne právo.
4. Poskytovateľ platobných služieb odblokuje platobný nástroj alebo ho nahradí novým platobným nástrojom, ak dôvody na zablokovanie pominuli.
5. Poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet môže poskytovateľovi služieb informovania o účte alebo poskytovateľovi platobných iniciačných služieb odmietnuť prístup k platobnému účtu z objektívne opodstatnených a riadne doložených dôvodov týkajúcich sa neautorizovaného alebo podvodného prístupu k platobnému účtu zo strany poskytovateľa služieb informovania o účte alebo poskytovateľa platobných iniciačných služieb, vrátane neautorizovaného alebo podvodného iniciovania platobnej transakcie. V takýchto prípadoch poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet v dohodnutej forme informuje platiteľa o odmietnutí prístupu k platobnému účtu a dôvodoch tohto odmietnutia. Uvedené informácie sa oznámia platiteľovi podľa možnosti pred odmietnutím prístupu a najneskôr ihneď po ňom, pokiaľ by poskytnutie takýchto informácií neohrozilo objektívne opodstatnené bezpečnostné dôvody alebo ho nezakazuje iné príslušné právo Únie alebo vnútroštátne právo.
Poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet umožní prístup k platobnému účtu, ak dôvody na odmietnutie prístupu pominuli.
6. V prípadoch uvedených v odseku 5 poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet bezodkladne oznámi príslušnému orgánu incident týkajúci sa poskytovateľa služieb informovania o účte alebo poskytovateľa platobných iniciačných služieb. Tieto informácie obsahujú relevantné údaje týkajúce sa daného prípadu a dôvody na prijatie opatrení. Príslušný orgán prípad posúdi a v prípade potreby prijme vhodné opatrenia.
Článok 69
Povinnosti používateľa platobných služieb vo vzťahu k platobným nástrojom a personalizovaným bezpečnostným prvkom
1. Používateľ platobných služieb oprávnený na používanie platobného nástroja:
a)
musí používať platobný nástroj v súlade s podmienkami upravujúcimi vydávanie a používanie platobného nástroja, ktoré musia byť objektívne, nediskriminačné a primerané;
b)
bez zbytočného odkladu oznámi poskytovateľovi platobných služieb alebo ním určenému subjektu zistenie straty, odcudzenia, zneužitia alebo neautorizované použitie platobného nástroja.
2. Na účely odseku 1 písm. a) používateľ platobných služieb, najmä ihneď po získaní platobného nástroja, prijme všetky primerané kroky, aby zabezpečil ochranu personalizovaných bezpečnostných prvkov platobného nástroja.
Článok 70
Povinnosti poskytovateľa platobných služieb vo vzťahu k platobným nástrojom
1. Poskytovateľ platobných služieb vydávajúci platobný nástroj:
a)
zabezpečí, aby personalizované bezpečnostné prvky neboli prístupné iným stranám než používateľovi platobných služieb, ktorý je oprávnený používať platobný nástroj bez toho, aby boli dotknuté povinnosti používateľa platobných služieb stanovené v článku 69;
b)
neodošle nevyžiadaný platobný nástroj okrem prípadu, keď sa má vymeniť platobný nástroj, ktorý sa používateľovi platobných služieb vydal už skôr;
c)
zabezpečí nepretržitú dostupnosť vhodných prostriedkov, aby mohol používateľ platobných služieb splniť svoju oznamovaciu povinnosť podľa článku 69 ods. 1 písm. b) alebo požiada o odblokovanie platobného nástroja podľa článku 68 ods. 4; na žiadosť poskytuje poskytovateľ platobných služieb používateľovi platobných služieb prostriedky preukazujúce splnenie oznamovacej povinnosti používateľa platobných služieb v období 18 mesiacov po oznámení;
d)
poskytne používateľovi platobných služieb možnosť vykonať oznámenie podľa článku 69 ods. 1 písm. b) bezplatne a môže účtovať, ak vôbec, iba náklady na výmenu priamo súvisiace s platobným nástrojom;
e)
zabráni každému použitiu platobného nástroja po tom, ako bolo vykonané oznámenie podľa článku 69 ods. 1 písm. b).
2. Poskytovateľ platobných služieb znáša riziko spojené so zaslaním platobného nástroja alebo personalizovaných bezpečnostných prvkov platobného nástroja používateľovi platobných služieb.
Článok 71
Oznamovanie a náprava neautorizovaných alebo nesprávne vykonaných platobných transakcií
1. Používateľ platobných služieb má nárok na nápravu neautorizovanej alebo nesprávne vykonanej platobnej transakcie zo strany poskytovateľa platobných služieb len vtedy, ak používateľ platobných služieb bez zbytočného odkladu, a najneskôr do 13 mesiacov od dátumu odpísania finančných prostriedkov z účtu, informuje o tom, že zistil akúkoľvek takúto transakciu, na základe ktorej mu vzniká nárok na nápravu, vrátane transakcie podľa článku 89.
Lehoty na oznamovanie stanovené v prvom pododseku sa neuplatňujú, ak poskytovateľ platobných služieb neposkytol alebo nesprístupnil informácie o platobnej transakcii v súlade s hlavou III.
2. Ak je zapojený poskytovateľ platobných iniciačných služieb, používateľ platobných služieb získa nápravu zo strany poskytovateľa platobných služieb spravujúceho účet podľa odseku 1 tohto článku bez toho, aby bol dotknutý článok 73 ods. 2 a článok 89 ods. 1.
Článok 72
Dôkaz o autentifikácii a vykonaní platobných transakcií
1. Členské štáty vyžadujú v prípade, keď používateľ platobných služieb popiera, že vykonanú platobnú transakciu autorizoval, alebo tvrdí, že platobná transakcia nebola správne vykonaná, aby bolo na poskytovateľovi platobných služieb, aby dokázal, že platobná transakcia bola autentifikovaná, riadne zaznamenaná, zaúčtovaná a že ju neovplyvnila technická porucha ani iný nedostatok služby, ktorú poskytuje poskytovateľ platobných služieb.
Ak je platobná transakcia iniciovaná prostredníctvom poskytovateľa platobných iniciačných služieb, poskytovateľ platobných iniciačných služieb musí dokázať, že v rámci jeho sféry pôsobnosti bola platobná transakcia autentifikovaná, riadne zaznamenaná a neovplyvnila ju technická porucha ani iné nedostatky spojené s platobnou službou, za ktorú je zodpovedný.
2. V prípade, že používateľ platobných služieb popiera, že autorizoval vykonanú platobnú transakciu, použitie platobného nástroja, ktoré zaznamenal poskytovateľ platobných služieb, vrátane, ak je to relevantné, poskytovateľa platobných iniciačných služieb, ako také nie je nevyhnutne dostatočným dôkazom, že platiteľ autorizoval danú platobnú transakciu alebo že pri plnení jednej alebo viacerých povinností podľa článku 69 konal platiteľ podvodným spôsobom alebo úmyselne konanie opomenul alebo konal s hrubou nedbanlivosťou. Poskytovateľ platobných služieb vrátane, ak je to relevantné, poskytovateľa platobných iniciačných služieb, poskytne podporné dôkazy na dokázanie podvodu alebo hrubej nedbanlivosti používateľa platobných služieb.
Článok 73
Zodpovednosť poskytovateľa platobných služieb za neautorizované platobné transakcie
1. Členské štáty zabezpečia, aby bez toho, aby bol dotknutý článok 71, v prípade neautorizovanej platobnej transakcie poskytovateľ platobných služieb platiteľa vrátil platiteľovi sumu neautorizovanej platobnej transakcie bezodkladne, a v každom prípade najneskôr do konca nasledujúceho pracovného dňa, po tom, ako túto transakciu zistil alebo o nej bol informovaný, s výnimkou prípadu, keď poskytovateľ platobných služieb platiteľa má dôvodné podozrenie, že došlo k podvodu, a písomne oznámi tieto dôvody príslušnému vnútroštátnemu orgánu. V relevantných prípadoch poskytovateľ platobných služieb platiteľa navráti platobný účet, z ktorého sa finančné prostriedky odpísali, do stavu, v ktorom by bol, keby sa neautorizovaná platobná transakcia neuskutočnila. Tým sa tiež zabezpečí, aby dátum pripísania finančných prostriedkov na platobný účet platiteľa nebol neskorší než dátum, keď sa suma odpísala.
2. Ak sa platobná transakcia iniciuje prostredníctvom poskytovateľa platobných iniciačných služieb, poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet vráti bezodkladne, a v každom prípade najneskôr do konca nasledujúceho pracovného dňa sumu neautorizovanej platobnej transakcie a v relevantných prípadoch navráti platobný účet, z ktorého sa finančné prostriedky odpísali, do stavu, v ktorom by bol, keby sa neautorizovaná platobná transakcia neuskutočnila.
Ak je poskytovateľ platobných iniciačných služieb zodpovedný za neautorizovanú platobnú transakciu, bezodkladne nahradí poskytovateľovi platobných služieb spravujúcemu účet na jeho žiadosť vzniknuté straty alebo sumy zaplatené v dôsledku vrátenia finančných prostriedkov platiteľovi vrátane sumy neautorizovanej platobnej transakcie. V súlade s článkom 72 ods. 1 musí poskytovateľ platobných iniciačných služieb dokázať, že v rámci jeho sféry pôsobnosti bola platobná transakcia autentifikovaná, riadne zaznamenaná a neovplyvnila ju technická porucha ani iné nedostatky spojené s platobnou službou, za ktorú je zodpovedný.
3. Ďalšia finančná náhrada sa môže určiť v súlade s právom, ktoré sa uplatňuje na zmluvu uzavretú medzi platiteľom a poskytovateľom platobných služieb alebo v relevantných prípadoch na zmluvu uzavretú medzi platiteľom a poskytovateľom platobných iniciačných služieb.
Článok 74
Zodpovednosť platiteľa za neautorizované platobné transakcie
1. Odchylne od článku 73 môže byť platiteľ povinný znášať straty, a to až do maximálnej výšky 50 EUR, súvisiace s akýmikoľvek neautorizovanými platobnými transakciami vyplývajúcimi z použitia strateného alebo odcudzeného platobného nástroja alebo zo zneužitia platobného nástroja.
Prvý pododsek sa neuplatňuje, ak:
a)
stratu, odcudzenie alebo zneužitie platobného nástroja nemohol platiteľ zistiť pred platbou, okrem prípadov, keď platiteľ konal podvodným spôsobom, alebo
b)
strata bola zapríčinená konaním alebo opomenutím zamestnanca, agenta alebo pobočky poskytovateľa platobných služieb či subjektu povereného externým vykonávaním činnosti poskytovateľa platobných služieb.
Platiteľ znáša všetky straty súvisiace s akýmikoľvek neautorizovanými platobnými transakciami, ak mu vznikli podvodným konaním alebo nesplnením jednej či viacerých povinností stanovených v článku 69, či už úmyselne alebo v dôsledku hrubej nedbanlivosti.
V takýchto prípadoch sa neuplatňuje maximálna suma uvedená v prvom pododseku.
Ak platiteľ nekonal podvodným spôsobom ani nemal v úmysle nesplniť svoje povinnosti podľa článku 69, členské štáty môžu znížiť zodpovednosť uvedenú v tomto odseku, pričom zohľadnia najmä povahu personalizovaných bezpečnostných prvkov a osobitné okolnosti, za ktorých došlo k strate, odcudzeniu alebo zneužitiu platobného nástroja.
2. Ak poskytovateľ platobných služieb platiteľa nevyžaduje silnú autentifikáciu zákazníka, platiteľ neznáša žiadne finančné straty, iba ak platiteľ konal podvodným spôsobom. Ak príjemca platby alebo poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby neakceptuje silnú autentifikáciu zákazníka, vráti finančné prostriedky vo výške škody spôsobenej poskytovateľovi platobných služieb platiteľa.
3. Platiteľ neznáša žiadne finančné straty vyplývajúce z použitia strateného, odcudzeného alebo zneužitého platobného nástroja po tom, ako oznámil skutočnosti v súlade s článkom 69 ods. 1 písm. b), okrem prípadov, keď platiteľ konal podvodným spôsobom.
Ak poskytovateľ platobných služieb nezabezpečí nepretržité primerané prostriedky na splnenie oznamovacej povinnosti týkajúcej sa strateného, odcudzeného alebo zneužitého platobného nástroja, ako sa vyžaduje podľa článku 70 ods. 1 písm. c), platiteľ nenesie zodpovednosť za finančné dôsledky vyplývajúce z použitia tohto platobného nástroja okrem prípadov, keď platiteľ konal podvodným spôsobom.
Článok 75
Platobné transakcie, pri ktorých nie je suma transakcie vopred známa
1. Ak je platobná transakcia iniciovaná príjemcom platby alebo prostredníctvom neho v súvislosti s platobnou transakciou viazanou na kartu a presná suma nie je známa v okamihu, keď platiteľ udeľuje súhlas s vykonaním platobnej transakcie, poskytovateľ platobných služieb platiteľa môže blokovať finančné prostriedky na platobnom účte platiteľa len vtedy, ak platiteľ udelil súhlas s blokovaním presnej sumy finančných prostriedkov.
2. Poskytovateľ platobných služieb platiteľa uvoľní finančné prostriedky blokované na platobnom účte platiteľa podľa odseku 1 bez zbytočného odkladu po prijatí informácie o presnej sume platobnej transakcie a najneskôr ihneď po prijatí platobného príkazu.
Článok 76
Vrátenie finančných prostriedkov pri platobných transakciách iniciovaných príjemcom platby alebo prostredníctvom neho
1. Členské štáty zabezpečia, aby mal platiteľ nárok na vrátenie finančných prostriedkov od poskytovateľa platobných služieb v prípade autorizovanej platobnej transakcie iniciovanej príjemcom platby alebo jeho prostredníctvom, ak sa už táto transakcia vykonala, pokiaľ sú splnené obe tieto podmienky:
a)
autorizácia nestanovila konkrétnu sumu platobnej transakcie, keď sa autorizácia vykonala;
b)
suma platobnej transakcie presahuje sumu, ktorú by mohol platiteľ odôvodnene očakávať vzhľadom na zvyčajné predchádzajúce výdavky, podmienky uvedené v rámcovej zmluve a príslušné okolnosti prípadu.
Na žiadosť poskytovateľa platobných služieb nesie platiteľ dôkazné bremeno týkajúce sa splnenia takýchto podmienok.
Vrátenie finančných prostriedkov sa týka celej sumy vykonanej platobnej transakcie. Dátum pripísania finančných prostriedkov na platobný účet platiteľa nesmie byť neskorší než dátum, keď sa suma odpísala.
Bez toho, aby bol dotknutý odsek 3, členské štáty zabezpečia, že okrem práva uvedeného v tomto odseku má v prípade inkás uvedených v článku 1 nariadenia (EÚ) č. 260/2012 platiteľ bezpodmienečné právo na vrátenie finančných prostriedkov v lehote stanovenej v článku 77 tejto smernice.
2. Na účely odseku 1 prvého pododseku písm. b) však platiteľ nesmie uplatňovať ako dôvod menovú konverziu, ak sa uplatnil referenčný výmenný kurz dohodnutý s jeho poskytovateľom platobných služieb v súlade s článkom 45 ods. 1 písm. d) a článkom 52 bodom 3 písm. b).
3. V rámcovej zmluve medzi platiteľom a poskytovateľom platobných služieb možno dohodnúť, že platiteľ nemá nárok na vrátenie finančných prostriedkov, ak:
a)
platiteľ udelil súhlas s vykonaním platobnej transakcie priamo poskytovateľovi platobných služieb a
b)
v relevantných prípadoch sa informácie o tejto budúcej platobnej transakcii platiteľovi poskytli alebo sprístupnili dohodnutým spôsobom najmenej štyri týždne pred dátumom splatnosti zo strany poskytovateľa platobných služieb alebo príjemcu platby.
4. Členské štáty môžu v prípade inkás v iných menách než je euro od svojich poskytovateľov platobných služieb vyžadovať, aby ponúkali priaznivejšie práva v oblasti vrátenia finančných prostriedkov v súlade so svojimi inkasnými schémami pod podmienkou, že sú pre platiteľa výhodnejšie.
Článok 77
Žiadosti o vrátenie finančných prostriedkov pri platobných transakciách iniciovaných príjemcom platby alebo jeho prostredníctvom
1. Členské štáty zabezpečia, aby platiteľ mohol v zmysle článku 76 požiadať o vrátenie finančných prostriedkov autorizovanej platobnej transakcie iniciovanej príjemcom platby alebo jeho prostredníctvom v období ôsmich týždňov od dátumu odpísania finančných prostriedkov z účtu.
2. Do 10 pracovných dní od prijatia žiadosti o vrátenie finančných prostriedkov poskytovateľ platobných služieb buď vráti celú sumu platobnej transakcie, alebo poskytne platiteľovi odôvodnenie odmietnutia vrátiť finančné prostriedky a uvedie orgány, na ktoré sa v súlade s článkami 99 až 102 môže platiteľ v tejto veci obrátiť, ak platiteľ s poskytnutými dôvodmi nesúhlasí.
Právo poskytovateľa platobných služieb odmietnuť vrátenie finančných prostriedkov uvedené v prvom pododseku tohto odseku sa neuplatňuje v prípade uvedenom v článku 76 ods. 1 štvrtom pododseku.
KAPITOLA 3
Vykonávanie platobných transakcií
Oddiel 1
Platobné príkazy a sumy prevodov
Článok 78
Prijatie platobných príkazov
1. Členské štáty zabezpečia, aby okamihom prijatia platobného príkazu bol okamih, keď platobný príkaz prijal poskytovateľ platobných služieb platiteľa.
Finančné prostriedky nesmú byť z účtu platiteľa odpísané pred prijatím platobného príkazu. Ak okamih prijatia nie je pracovný deň poskytovateľa platobných služieb platiteľa, platobný príkaz sa považuje za prijatý v nasledujúci pracovný deň. Poskytovateľ platobných služieb môže ako lehotu stanoviť časový okamih pred koncom pracovného dňa, pričom po jej uplynutí sa každý predložený platobný príkaz považuje za prijatý v nasledujúci pracovný deň.
2. Ak sa používateľ platobných služieb, ktorý iniciuje platobný príkaz, a poskytovateľ platobných služieb dohodnú, že platobný príkaz sa začne vykonávať v konkrétny deň alebo na konci určitej lehoty alebo v deň, keď dal platiteľ poskytovateľovi platobných služieb k dispozícii finančné prostriedky, platobný príkaz sa na účely článku 83 považuje za prijatý v tento dohodnutý deň. Ak dohodnutý deň nie je pracovným dňom poskytovateľa platobných služieb, predložený platobný príkaz sa považuje za prijatý v nasledujúci pracovný deň.
Článok 79
Odmietnutie platobného príkazu
1. Ak poskytovateľ platobných služieb odmietne vykonať platobný príkaz alebo iniciovať platobnú transakciu, oznámi toto odmietnutie, a podľa možnosti i jeho dôvody a postup opravy akýchkoľvek faktických chýb, ktoré viedli k odmietnutiu, používateľovi platobných služieb, ak to nezakazuje iné príslušné právo Únie alebo vnútroštátne právo.
Poskytovateľ platobných služieb poskytne alebo sprístupní oznámenie dohodnutým spôsobom pri najbližšej príležitosti a v každom prípade v lehotách uvedených v článku 83.
Rámcová zmluva môže obsahovať podmienku, že poskytovateľ platobných služieb môže za takéto odmietnutie účtovať primeraný poplatok, ak je odmietnutie objektívne odôvodnené.
2. Ak sú splnené všetky podmienky stanovené v rámcovej zmluve platiteľa, poskytovateľ platobných služieb platiteľa spravujúci účet nesmie odmietnuť vykonanie autorizovaného platobného príkazu bez ohľadu na to, či je platobný príkaz iniciovaný platiteľom, a to aj prostredníctvom poskytovateľa platobných iniciačných služieb, alebo príjemcom platby či prostredníctvom príjemcu platby, pokiaľ to nezakazuje iné príslušné právo Únie alebo vnútroštátne právo.
3. Platobný príkaz, ktorého vykonanie bolo odmietnuté, sa na účely článkov 83 a 89 považuje za neprijatý.
Článok 80
Neodvolateľnosť platobného príkazu
1. Členské štáty zabezpečia, aby používateľ platobných služieb nesmel odvolať platobný príkaz po tom, ako bol tento platobný príkaz prijatý poskytovateľom platobných služieb platiteľa, pokiaľ v tomto článku nie je uvedené inak.
2. Ak je platobná transakcia iniciovaná poskytovateľom platobných iniciačných služieb alebo príjemcom platby či prostredníctvom príjemcu platby, platiteľ nemôže odvolať platobný príkaz po tom, ako udelil súhlas poskytovateľovi platobných iniciačných služieb na iniciovanie platobnej transakcie alebo po udelení súhlasu na vykonanie platobnej transakcie v prospech príjemcu platby.
3. V prípade inkasa a bez toho, aby bolo dotknuté právo na vrátenie finančných prostriedkov, však platiteľ môže odvolať platobný príkaz najneskôr do konca pracovného dňa predchádzajúceho dňu dohodnutému na odpísanie finančných prostriedkov z účtu.
4. V prípade uvedenom v článku 78 ods. 2 môže používateľ platobných služieb odvolať platobný príkaz najneskôr do konca pracovného dňa, ktorý predchádza dohodnutému dňu.
5. Po lehotách stanovených v odsekoch 1 až 4 možno platobný príkaz odvolať, iba ak je to dohodnuté medzi používateľom platobných služieb a príslušnými poskytovateľmi platobných služieb. V prípade uvedenom v odsekoch 2 a 3 sa vyžaduje aj súhlas príjemcu platby. Ak je to dohodnuté v rámcovej zmluve, príslušný poskytovateľ platobných služieb môže za odvolanie účtovať poplatky.
Článok 81
Prevedené a prijaté sumy
1. Členské štáty vyžadujú od poskytovateľa(-ov) platobných služieb platiteľa, poskytovateľa(-ov) platobných služieb príjemcu platby a každého sprostredkovateľa poskytovateľov platobných služieb, aby prevádzali plnú sumu platobnej transakcie a z prevedenej sumy neodpočítavali poplatky.
2. Príjemca platby a poskytovateľ platobných služieb sa však môžu dohodnúť, že príslušný poskytovateľ platobných služieb si odpočíta svoje poplatky z prevedenej sumy pred tým, než ju pripíše na účet príjemcu platby. V takomto prípade sa v informáciách poskytnutých príjemcovi platby oddelene uvedie plná suma platobnej transakcie a poplatky.
3. Ak sa z prevedenej sumy odpočítajú iné poplatky než tie, ktoré sú uvedené v odseku 2, poskytovateľ platobných služieb platiteľa zabezpečí, aby príjemca platby dostal plnú sumu platobnej transakcie iniciovanej platiteľom. Ak sa platobná transakcia iniciuje príjemcom platby alebo jeho prostredníctvom, poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby zabezpečí, aby príjemca platby dostal plnú sumu platobnej transakcie.
Oddiel 2
Lehota na vykonanie a dátum pripísania alebo odpísania
Článok 82
Rozsah pôsobnosti
1. Tento oddiel sa uplatňuje na:
a)
platobné transakcie v eurách;
b)
vnútroštátne platobné transakcie v mene členského štátu mimo eurozóny;
c)
platobné transakcie zahŕňajúce iba jednu menovú konverziu medzi eurom a menou členského štátu mimo eurozóny, ak sa požadovaná menová konverzia vykonáva v dotknutom členskom štáte mimo eurozóny a ak sa v prípade cezhraničných platobných transakcií takýto cezhraničný prevod uskutočňuje v eurách.
2. Tento oddiel sa uplatňuje na platobné transakcie, ktoré nie sú uvedené v odseku 1, pokiaľ sa používateľ platobných služieb a poskytovateľ platobných služieb nedohodli inak, s výnimkou článku 87, ktorého ustanovenia si tieto strany nemôžu dohodnúť inak. Ak sa však používateľ platobných služieb a poskytovateľ platobných služieb v prípade platobných transakcií v rámci Únie dohodnú na lehote dlhšej, než je lehota stanovená v článku 83, táto dlhšia lehota nesmie byť dlhšia než štyri pracovné dni nasledujúce po okamihu prijatia uvedenom v článku 78.
Článok 83
Platobné transakcie na platobný účet
1. Členské štáty vyžadujú od poskytovateľa platobných služieb platiteľa, aby zabezpečil, že suma platobnej transakcie po okamihu prijatia uvedenom v článku 78 sa pripíše na účet poskytovateľa platobných služieb príjemcu platby do konca nasledujúceho pracovného dňa. Uvedená lehota sa môže predĺžiť o ďalší pracovný deň pre platobné transakcie iniciované v papierovej forme.
2. Členské štáty vyžadujú od poskytovateľa platobných služieb príjemcu platby, aby pripísal sumu platobnej transakcie na platobný účet príjemcu platby a umožnil mu ňou disponovať po tom, ako tento poskytovateľ platobných služieb dostal finančné prostriedky v súlade s článkom 87.
3. Členské štáty vyžadujú od poskytovateľa platobných služieb príjemcu platby, aby previedol platobný príkaz iniciovaný príjemcom platby alebo jeho prostredníctvom poskytovateľovi platobných služieb platiteľa v lehotách dohodnutých medzi príjemcom platby a poskytovateľom platobných služieb umožňujúcich vyrovnanie, pokiaľ ide o inkaso, k dohodnutému dátumu splatnosti.
Článok 84
Neexistencia platobného účtu príjemcu platby u poskytovateľa platobných služieb
Ak príjemca platby nemá platobný účet u poskytovateľa platobných služieb, poskytovateľ platobných služieb, ktorý prijíma finančné prostriedky pre príjemcu platby, sprístupní príjemcovi platby tieto finančné prostriedky v lehote stanovenej v článku 83.
Článok 85
Hotovosť vkladaná na platobný účet
Ak spotrebiteľ vloží hotovosť na platobný účet u poskytovateľa platobných služieb v mene tohto platobného účtu, poskytovateľ platobných služieb zabezpečí, aby bola suma k dispozícii a aby bola pripísaná na účet ihneď po prijatí finančných prostriedkov. Ak používateľ platobných služieb nie je spotrebiteľom, suma je k dispozícii a pripísaná na účet najneskôr v nasledujúci pracovný deň po prijatí finančných prostriedkov.
Článok 86
Vnútroštátne platobné transakcie
V prípade vnútroštátnych platobných transakcií môžu členské štáty stanoviť kratšie maximálne lehoty na vykonanie než tie, ktoré sú stanovené v tomto oddiele.
Článok 87
Dátum pripísania alebo odpísania a dostupnosť finančných prostriedkov
1. Členské štáty zabezpečia, aby bol dátumom pripísania finančných prostriedkov v prípade platobného účtu príjemcu platby najneskôr pracovný deň, v ktorý sa suma platobnej transakcie pripíše na účet poskytovateľa platobných služieb príjemcu platby.
2. Poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby zabezpečí, aby mal príjemca platby sumu platobnej transakcie k dispozícii ihneď po pripísaní tejto sumy na účet poskytovateľa platobných služieb príjemcu platby, ak na strane poskytovateľa platobných služieb príjemcu platby:
a)
nedochádza k žiadnej menovej konverzii alebo
b)
dochádza k menovej konverzii medzi eurom a menou členského štátu alebo medzi menami dvoch členských štátov.
Povinnosť stanovená v tomto odseku sa vzťahuje aj na platby v rámci jedného poskytovateľa platobných služieb.
3. Členské štáty zabezpečia, aby dátum odpísania z účtu pre platobný účet platiteľa nenastal skôr než v okamihu, keď sa suma platobnej transakcie odpíše z tohto platobného účtu.
Oddiel 3
Zodpovednosť
Článok 88
Nesprávne jedinečné identifikátory
1. Ak sa platobný príkaz vykonáva v súlade s jedinečným identifikátorom, považuje sa za správne vykonaný vzhľadom na príjemcu platby uvedeného v jedinečnom identifikátore.
2. Ak nie je jedinečný identifikátor poskytnutý používateľom platobných služieb správny, poskytovateľ platobných služieb nenesie zodpovednosť podľa článku 89 za nevykonanie či chybné vykonanie platobnej transakcie.
3. Poskytovateľ platobných služieb platiteľa však vynaloží primerané úsilie, aby vymohol finančné prostriedky platobnej transakcie. Poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby pri uvedenom úsilí spolupracuje aj tak, že poskytovateľovi platobných služieb platiteľa oznamuje všetky relevantné informácie potrebné pre získanie finančných prostriedkov.
V prípade, že získanie finančných prostriedkov podľa prvého pododseku nie je možné, poskytovateľ platobných služieb platiteľa poskytne platiteľovi na základe písomnej žiadosti všetky informácie dostupné poskytovateľovi platobných služieb platiteľa a relevantné pre platiteľa, aby platiteľ mohol vzniesť právny nárok na získanie finančných prostriedkov.
4. Ak je to dohodnuté v rámcovej zmluve, poskytovateľ platobných služieb môže používateľovi platobných služieb za získanie finančných prostriedkov účtovať poplatky.
5. Ak používateľ platobných služieb poskytne ďalšie informácie k tým, ktoré sú vymedzené v článku 45 ods. 1 písm. a) alebo v článku 52 bode 2 písm. b), poskytovateľ platobných služieb je zodpovedný iba za vykonanie platobných transakcií v súlade s jedinečným identifikátorom, ktorý poskytol používateľ platobných služieb.
Článok 89
Zodpovednosť poskytovateľa platobných služieb za nevykonanie, chybné vykonanie alebo oneskorené vykonanie platobných transakcií
1. Ak platobný príkaz priamo iniciuje platiteľ, poskytovateľ platobných služieb platiteľa je bez toho, aby bol dotknutý článok 71, článok 88 ods. 2 a 3 a článok 93, voči platiteľovi zodpovedný za správne vykonanie platobnej transakcie, pokiaľ nedokáže platiteľovi a prípadne poskytovateľovi platobných služieb príjemcu platby, že poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby dostal sumu platobnej transakcie v súlade s článkom 83 ods. 1. V uvedenom prípade poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby nesie zodpovednosť voči príjemcovi platby za správne vykonanie platobnej transakcie.
Ak poskytovateľ platobných služieb platiteľa nesie zodpovednosť podľa prvého pododseku, bez zbytočného odkladu vráti platiteľovi sumu nevykonanej alebo chybnej platobnej transakcie a v relevantných prípadoch navráti platobný účet, z ktorého sa finančné prostriedky odpísali, do stavu, v ktorom by bol, keby sa chybná platobná transakcia neuskutočnila.
Dátum pripísania finančných prostriedkov na platobný účet platiteľa nesmie byť neskorší než dátum, ku ktorému sa táto suma odpísala.
Ak podľa prvého pododseku nesie zodpovednosť poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby, ihneď umožní príjemcovi platby disponovať so sumou platobnej transakcie a v relevantnom prípade pripíše zodpovedajúcu sumu na platobný účet príjemcu platby.
Dátum pripísania sumy na platobný účet príjemcu platby nesmie byť neskorší než dátum, ku ktorému by sa táto suma pripísala na účet, ak by sa transakcia vykonala správne, v súlade s článkom 87.
Ak sa platobná transakcia vykoná neskoro, poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby na žiadosť poskytovateľa platobných služieb platiteľa konajúceho v mene platiteľa zabezpečí, aby dátum pripísania sumy na platobný účet príjemcu platby nebol neskorší než dátum, ku ktorému by sa táto suma pripísala, ak by sa transakcia vykonala správne.
V prípade nevykonanej alebo chybne vykonanej platobnej transakcie, pri ktorej platobný príkaz inicioval platiteľ, poskytovateľ platobných služieb platiteľa vynaloží na základe žiadosti a bez ohľadu na zodpovednosť podľa tohto odseku okamžité úsilie na vysledovanie platobnej transakcie a výsledok oznámi platiteľovi. Platiteľovi sa za to neúčtuje žiadny poplatok.
2. Ak bol platobný príkaz iniciovaný príjemcom platby alebo jeho prostredníctvom, poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby je bez toho, aby bol dotknutý článok 71, článok 88 ods. 2 a 3 a článok 93, zodpovedný voči príjemcovi platby za správne zaslanie platobného príkazu poskytovateľovi platobných služieb platiteľa v súlade s článkom 83 ods. 3. Ak je poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby zodpovedný podľa tohto pododseku, bezodkladne opätovne zašle príslušný platobný príkaz poskytovateľovi platobných služieb platiteľa.
V prípade oneskoreného zaslania platobného príkazu nesmie byť dátum pripísania sumy na platobný účet príjemcu platby neskorší než dátum, ku ktorému by sa táto suma pripísala, ak by sa transakcia vykonala správne.
Okrem toho je poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby bez toho, aby bol dotknutý článok 71, článok 88 ods. 2 a 3 a článok 93, zodpovedný voči príjemcovi platby za spracovanie platobnej transakcie v súlade so svojimi povinnosťami podľa článku 87. Ak podľa tohto pododseku nesie zodpovednosť poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby, tento poskytovateľ platobných služieb zabezpečí, aby bola suma platobnej transakcie k dispozícii príjemcovi platby bezodkladne po pripísaní tejto sumy na účet poskytovateľa platobných služieb príjemcu platby. Dátum pripísania sumy na platobný účet príjemcu platby nesmie byť neskorší než dátum, ku ktorému by sa táto suma pripísala, ak by sa transakcia vykonala správne.
V prípade nevykonanej alebo chybne vykonanej platobnej transakcie, za ktorú nie je zodpovedný poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby podľa prvého a druhého pododseku, je poskytovateľ platobných služieb platiteľa zodpovedný voči platiteľovi. Ak je v tomto zmysle zodpovedný poskytovateľ platobných služieb platiteľa, tento podľa potreby a bez zbytočného odkladu vráti platiteľovi sumu nevykonanej alebo chybnej platobnej transakcie a navráti platobný účet, z ktorého sa finančné prostriedky odpísali, do stavu, v ktorom by bol, keby sa chybná platobná transakcia neuskutočnila. Dátum pripísania sumy finančných prostriedkov na platobný účet platiteľa nesmie byť neskorší než dátum, ku ktorému sa táto suma odpísala.
Povinnosť podľa štvrtého pododseku sa nevzťahuje na poskytovateľa platobných služieb platiteľa, ak dokáže, že poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby dostal sumu platobnej transakcie, aj keď vykonanie platobnej transakcie je s malým oneskorením.
V takom prípade poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby pripíše sumu na platobný účet príjemcu platby najneskôr k dátumu, ku ktorému by sa táto suma pripísala, ak by sa vykonala správne.
V prípade nevykonanej alebo chybne vykonanej platobnej transakcie, pri ktorej bol platobný príkaz iniciovaný príjemcom platby alebo prostredníctvom neho, poskytovateľ platobných služieb príjemcu platby vynaloží na základe žiadosti a bez ohľadu na zodpovednosť podľa tohto odseku ihneď úsilie na vysledovanie platobnej transakcie a výsledok oznámi príjemcovi platby. Príjemcovi platby sa za to neúčtuje žiadny poplatok.
3. Okrem toho nesú poskytovatelia platobných služieb zodpovednosť voči svojim príslušným používateľom platobných služieb za všetky poplatky, ktoré stanovujú, a za všetky úroky, ktoré sú používateľovi platobných služieb účtované v dôsledku nevykonania, chybného alebo neskorého vykonania platobnej transakcie.
Článok 90
Zodpovednosť v prípade platobných iniciačných služieb za nevykonanie, chybné alebo oneskorené vykonanie platobných transakcií
1. Ak platobný príkaz iniciuje platiteľ prostredníctvom poskytovateľa platobných iniciačných služieb, poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet bez toho, aby bol dotknutý článok 71 a článok 88 ods. 2 a 3, vráti platiteľovi sumu nevykonanej alebo chybnej platobnej transakcie a v relevantných prípadoch navráti platobný účet, z ktorého boli finančné prostriedky odpísané, do stavu, v ktorom by bol, keby sa chybná platobná transakcia neuskutočnila.
Je na poskytovateľovi platobných iniciačných služieb, aby dokázal, že platobný príkaz dostal poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet platiteľa v súlade s článkom 78 a že v rámci jeho sféry pôsobnosti bola platobná transakcia autentifikovaná, riadne zaznamenaná a neovplyvnila ju technická porucha ani iné nedostatky spojené s nevykonaním, chybným alebo oneskoreným vykonaním transakcie.
2. Ak poskytovateľ platobných iniciačných služieb nesie zodpovednosť za nevykonanie, chybné alebo oneskorené vykonanie platobnej transakcie, bezodkladne nahradí poskytovateľovi platobných služieb spravujúcemu účet na jeho žiadosť straty alebo sumy zaplatené v dôsledku vrátenia finančných prostriedkov platiteľovi.
Článok 91
Dodatočná finančná náhrada
Každá finančná náhrada, ktorá je dodatočná k náhrade stanovenej v tomto oddiele, sa môže určiť podľa príslušného práva, ktorým sa riadi zmluvný vzťah medzi používateľom platobných služieb a poskytovateľom platobných služieb.
Článok 92
Právo na náhradu
1. Ak zodpovednosť poskytovateľa platobných služieb podľa článkov 73 a 89 možno prisúdiť inému poskytovateľovi platobných služieb alebo sprostredkovateľovi, tento poskytovateľ platobných služieb alebo sprostredkovateľ nahradí prvému poskytovateľovi platobných služieb všetky straty vzniknuté alebo sumy zaplatené podľa článkov 73 a 89. Zahŕňa to aj náhradu v prípade, že niektorý z poskytovateľov platobných služieb nepoužil silnú autentifikáciu zákazníka.
2. Ďalšia finančná náhrada sa môže stanoviť v súlade s dohodami medzi poskytovateľmi platobných služieb a/alebo sprostredkovateľmi a podľa práva, ktorým sa riadi dohoda, ktorú medzi sebou uzatvorili.
Článok 93
Neobvyklé a nepredvídateľné okolnosti
Zodpovednosť podľa kapitol 2 alebo 3 nevznikne v prípade neobvyklých a nepredvídateľných okolností, ktoré strana požadujúca zohľadnenie týchto okolností nemôže ovplyvniť a ktorých dôsledkom by sa nedalo napriek všetkému úsiliu vyhnúť, alebo ak je poskytovateľ platobných služieb viazaný inými zákonnými povinnosťami, na ktoré sa vzťahuje právo Únie alebo vnútroštátne právo.
KAPITOLA 4
Ochrana údajov
Článok 94
Ochrana údajov
1. Členské štáty povolia spracúvanie osobných údajov platobnými systémami a poskytovateľmi platobných služieb, ak je to nevyhnutné na zabezpečenie predchádzania, vyšetrovania a odhaľovania platobných podvodov. Poskytovanie informácií jednotlivcom o spracúvaní osobných údajov, toto spracúvanie takýchto osobných údajov a akékoľvek iné spracúvanie osobných údajov na účely tejto smernice sa uskutočňuje v súlade so smernicou 95/46/ES, vnútroštátnymi pravidlami, ktorými sa transponuje smernica 95/46/ES, a s nariadením (ES) č. 45/2001.
2. Poskytovatelia platobných služieb majú prístup k osobným údajom, ktoré sú potrebné na poskytovanie ich platobných služieb, a spracúvajú a uchovávajú takéto osobné údaje len s výslovným súhlasom používateľa platobných služieb.
KAPITOLA 5
Prevádzkové a bezpečnostné riziká a autentifikácia
Článok 95
Riadenie prevádzkových a bezpečnostných rizík
1. Členské štáty zabezpečia, aby poskytovatelia platobných služieb ustanovili rámec s vhodnými opatreniami na zmiernenie a kontrolnými mechanizmami s cieľom riadiť prevádzkové a bezpečnostné riziká súvisiace s platobnými službami, ktoré poskytujú. Poskytovatelia platobných služieb ako súčasť toho rámca zavedú a zachovávajú účinné postupy riadenia incidentov vrátane zisťovania a klasifikácie závažných prevádzkových a bezpečnostných incidentov.
2. Členské štáty zabezpečia, aby poskytovatelia platobných služieb každoročne alebo v kratších intervaloch, ktoré určí príslušný orgán, poskytovali príslušnému orgánu aktualizované a komplexné posúdenie prevádzkových a bezpečnostných rizík súvisiacich s platobnými službami, ktoré poskytujú, ako aj primeranosti opatrení na zmiernenie rizík a zavedených kontrolných mechanizmov s cieľom reagovať na tieto riziká.
3. EBA do 13. júla 2017 v úzkej spolupráci s ECB a po konzultáciách so všetkými príslušnými zainteresovanými stranami, a to aj na trhu s platobnými službami, zohľadňujúc všetky dotknuté záujmy, vydá usmernenia v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 týkajúce sa zavedenia, vykonávania a monitorovania bezpečnostných opatrení a v náležitých prípadoch aj postupov certifikácie.
EBA v úzkej spolupráci s ECB usmernenia uvedené v prvom pododseku preskúmava pravidelne a v každom prípade aspoň každé dva roky.
4. Berúc do úvahy skúsenosti získané pri uplatňovaní usmernení uvedených v odseku 3 orgán EBA, ak ho o to Komisia v relevantných prípadoch požiada, vypracuje návrh regulačných technických predpisov o kritériách a podmienkach zavedenia a monitorovania bezpečnostných opatrení.
Na Komisiu sa v súlade článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 deleguje právomoc prijímať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku.
5. EBA podporuje spoluprácu vrátane výmeny informácií v oblasti prevádzkových a bezpečnostných rizík, ktoré sú spojené s platobnými službami, medzi príslušnými orgánmi a medzi príslušnými orgánmi a ECB a v relevantných prípadoch Agentúrou Európskej únie pre sieťovú a informačnú bezpečnosť.
Článok 96
Oznamovanie incidentov
1. V prípade závažného prevádzkového alebo bezpečnostného incidentu poskytovatelia platobných služieb bez zbytočného odkladu informujú príslušný orgán v domovskom členskom štáte poskytovateľa platobných služieb.
Poskytovateľ platobných služieb v prípade, že incident má vplyv na finančné záujmy jeho používateľov platobných služieb, bez zbytočného odkladu informuje svojich používateľov platobných služieb o incidente a o všetkých opatreniach, ktoré môžu prijať na zmiernenie nepriaznivých účinkov incidentu.
2. Príslušný orgán domovského členského štátu po prijatí oznámenia uvedeného v odseku 1 bez zbytočného odkladu poskytne relevantné informácie o incidente orgánu EBA a ECB. Uvedený príslušný orgán po posúdení relevantnosti incidentu pre relevantné orgány tohto členského štátu tieto príslušné orgány zodpovedajúcim spôsobom informuje.
EBA a ECB v spolupráci s príslušným orgánom domovského členského štátu posúdia relevantnosť incidentu pre iné relevantné orgány Únie a vnútroštátne orgány a zodpovedajúcim spôsobom ich informujú. ECB informuje členov Európskeho systému centrálnych bánk o otázkach relevantných pre platobné systémy.
Na základe uvedeného oznámenia príslušné orgány v relevantných prípadoch prijmú všetky nevyhnutné opatrenia s cieľom ochrániť bezprostrednú bezpečnosť finančného systému.
3. EBA do 13. januára 2018 v úzkej spolupráci s ECB a po konzultáciách so všetkými príslušnými zainteresovanými stranami, a to aj s tými na trhu s platobnými službami, zohľadňujúc všetky dotknuté záujmy, vydá usmernenia v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, ktoré sú určené každému z týchto subjektov:
a)
poskytovateľom platobných služieb, pokiaľ ide o klasifikáciu závažných incidentov uvedených v odseku 1 a o obsah, formát, vrátane štandardných vzorov oznámení, a postupy oznamovania takýchto incidentov;
b)
príslušným orgánom, pokiaľ ide o kritériá posudzovania relevantnosti incidentu a podrobnosti hlásení o incidentoch, ktoré sa majú súčasne oznamovať aj iným vnútroštátnym orgánom.
4. EBA v úzkej spolupráci s ECB pravidelne a v každom prípade aspoň každé dva roky preskúmava usmernenia uvedené v odseku 3.
5. EBA pri vydávaní a preskúmavaní usmernení uvedených v odseku 3 zohľadňuje normy a/alebo špecifikácie, ktoré vypracovala a uverejnila Agentúra Európskej únie pre sieťovú a informačnú bezpečnosť pre sektory vykonávajúce iné činnosti než je poskytovanie platobných služieb.
6. Členské štáty zabezpečia, aby poskytovatelia platobných služieb poskytovali svojim príslušným orgánom aspoň raz ročne štatistické údaje o podvodoch súvisiacich s rôznymi platobnými prostriedkami. Uvedené príslušné orgány poskytnú orgánu EBA a ECB takéto údaje v súhrnnej podobe.
Článok 97
Autentifikácia
1. Členské štáty zabezpečia, aby poskytovatelia platobných služieb uplatňovali silnú autentifikáciu zákazníka, ak platiteľ:
a)
pristupuje k svojmu platobnému účtu online;
b)
iniciuje elektronickú platobnú transakciu;
c)
prostredníctvom diaľkového prístupu vykonáva akékoľvek kroky, ktoré môžu predstavovať riziko platobného podvodu alebo iného zneužitia.
2. S ohľadom na iniciovanie elektronických platobných transakcií, ako sa uvádza v odseku 1 písm. b), zabezpečia členské štáty, aby pre elektronické platobné transakcie vykonávané prostredníctvom diaľkového prístupu poskytovatelia platobných služieb uplatňovali silnú autentifikáciu zákazníka, ktorá zahŕňa prvky, ktoré dynamicky spájajú transakciu s konkrétnou sumou a konkrétnym príjemcom platby.
3. S ohľadom na odsek 1 zabezpečia členské štáty, aby poskytovatelia platobných služieb mali zavedené primerané bezpečnostné opatrenia s cieľom chrániť dôvernosť a integritu personalizovaných bezpečnostných prvkov používateľov platobných služieb.
4. Odseky 2 a 3 sa uplatňujú aj vtedy, ak sa platby iniciujú prostredníctvom poskytovateľa platobných iniciačných služieb. Odseky 1 a 3 sa uplatňujú aj vtedy, keď sa informácie požadujú prostredníctvom poskytovateľa služieb informovania o účte.
5. Členské štáty zabezpečia, aby poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet umožnil poskytovateľovi platobných iniciačných služieb a poskytovateľovi služieb informovania o účte spoľahnúť sa na postupy autentifikácie, ktorú poskytuje poskytovateľ platobných služieb spravujúci účet používateľovi platobných služieb v súlade s odsekmi 1 a 3 a v prípade zapojenia poskytovateľa platobných iniciačných služieb v súlade s odsekmi 1, 2 a 3.
Článok 98
Regulačné technické predpisy týkajúce sa autentifikácie a komunikácie
1. EBA vypracuje v súlade s článkom 10 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 v úzkej spolupráci s ECB a po konzultáciách so všetkými príslušnými zainteresovanými stranami, a to aj s tými na trhu s platobnými službami, zohľadňujúc všetky dotknuté záujmy, návrh regulačných technických predpisov určených poskytovateľom platobných služieb uvedeným v článku 1 ods. 1 tejto smernice, v ktorých vymedzí:
a)
požiadavky na silnú autentifikáciu zákazníka uvedenú v článku 97 ods. 1 a 2;
b)
výnimky z uplatňovania článku 97 ods. 1, 2 a 3 na základe kritérií stanovených v odseku 3 tohto článku;
c)
požiadavky na to, aby boli bezpečnostné opatrenia v súlade s článkom 97 ods. 3 s cieľom chrániť dôvernosť a integritu personalizovaných bezpečnostných prvkov používateľov platobných služieb, a
d)
požiadavky na spoločné a bezpečné otvorené komunikačné normy na účely identifikácie, autentifikácie, oznamovania a informovania, ako aj na vykonávanie bezpečnostných opatrení, medzi poskytovateľmi platobných služieb spravujúcimi účet, poskytovateľmi platobných iniciačných služieb, poskytovateľmi služieb informovania o účte, platiteľmi, príjemcami platby a inými poskytovateľmi platobných služieb.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov uvedený v odseku 1 s cieľom:
a)
zaistiť prostredníctvom prijatia účinných požiadaviek zohľadňujúcich riziká primeranú úroveň bezpečnosti pre používateľov platobných služieb a poskytovateľov platobných služieb;
b)
zaistiť bezpečnosť finančných prostriedkov a osobných údajov používateľov platobných služieb;
c)
zaistiť a zachovávať spravodlivú hospodársku súťaž medzi všetkými poskytovateľmi platobných služieb;
d)
zaistiť neutralitu technológií a podnikateľských modelov;
e)
umožniť vývoj užívateľsky ústretových, prístupných a inovačných platobných prostriedkov.
3. Výnimky uvedené v odseku 1 písm. b) sa zakladajú na týchto kritériách:
a)
úroveň rizika spojeného s poskytovanou službou;
b)
suma, častosť výskytu transakcie alebo obe tieto kritériá;
c)
forma platobného spôsobu použitá na vykonanie transakcie.
4. EBA predloží návrh regulačných technických predpisov uvedený v odseku 1 Komisii do 13. januára 2017.
Na Komisiu sa v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 deleguje právomoc prijímať uvedené regulačné technické predpisy.
5. EBA v súlade s článkom 10 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 pravidelne preskúmava a v prípade potreby aktualizuje regulačné technické predpisy, aby sa okrem iného zohľadnili inovácie a technologický vývoj.
KAPITOLA 6
Postupy alternatívneho riešenia sporov pre urovnanie sporov
Oddiel 1
Postupy podávania sťažností
Článok 99
Sťažnosti
1. Členské štáty zabezpečia, aby sa zaviedli postupy, ktoré umožnia používateľom platobných služieb a iným zainteresovaným stranám vrátane združení spotrebiteľov podávať príslušným orgánom sťažnosti, pokiaľ ide o údajné porušenia tejto smernice zo strany poskytovateľov platobných služieb.
2. V relevantných prípadoch a bez toho, aby bolo dotknuté právo obrátiť sa na súd v súlade s vnútroštátnym procesným právom, sa v odpovedi príslušných orgánov sťažovateľovi oznámi existencia postupov alternatívneho riešenia sporov v súlade s článkom 102.
Článok 100
Príslušné orgány
1. Členské štáty určia príslušné orgány na zabezpečenie a monitorovanie účinného súladu s touto smernicou. Uvedené príslušné orgány prijmú všetky vhodné opatrenia na zabezpečenie takéhoto súladu.
Ide o:
a)
príslušné orgány v zmysle článku 4 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 alebo
b)
orgány uznané podľa vnútroštátneho práva alebo orgánmi verejnej moci výslovne oprávnenými na tento účel vnútroštátnym právom.
S výnimkou národných centrálnych bánk nesmú byť poskytovateľmi platobných služieb.
2. Orgány uvedené v odseku 1 majú všetky právomoci a primerané zdroje potrebné na vykonávanie svojich povinností. V prípade, že je na zabezpečenie a monitorovanie účinného súladu s touto smernicou splnomocnený viac než jeden príslušný orgán, členské štáty zabezpečia úzku spoluprácu týchto orgánov, aby si mohli účinne plniť príslušné povinnosti.
3. Príslušné orgány vykonávajú svoje právomoci v súlade s vnútroštátnymi právom buď:
a)
priamo na základe vlastnej kompetencie alebo pod dohľadom súdnych orgánov, alebo
b)
podaniami na súdoch, ktoré sú príslušné vydať potrebné rozhodnutie, v relevantných prípadoch aj prostredníctvom odvolania, ak podanie na vydanie potrebného rozhodnutia nie je úspešné.
4. V prípade porušenia alebo pri podozrení na porušenie ustanovení vnútroštátneho práva transponujúcich hlavy III a IV sú príslušnými orgánmi uvedenými v odseku 1 tohto článku príslušné orgány domovského členského štátu poskytovateľa platobných služieb s výnimkou toho, že pre agentov a pobočky zriadené v súlade s právom usadiť sa sú príslušnými orgánmi príslušné orgány hostiteľského členského štátu.
5. Členské štáty oznámia Komisii určené príslušné orgány uvedené v odseku 1 čo najskôr a v každom prípade do 13. januára 2018. Komisiu informujú o akomkoľvek rozdelení povinností týchto orgánov. Členské štáty bezodkladne oznámia Komisii akúkoľvek následnú zmenu týkajúcu sa určenia uvedených orgánov a ich príslušných právomocí.
6. EBA vydá po konzultácii s ECB usmernenia určené príslušným orgánom v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 o postupoch riešenia sťažností, ktoré sa majú zohľadniť na zabezpečenie súladu s odsekom 1 tohto článku. Uvedené usmernenia sa vydajú do 13. januára 2018 a podľa potreby sa pravidelne aktualizujú.
Oddiel 2
Postupy alternatívneho riešenia sporov a sankcie
Článok 101
Riešenie sporov
1. Členské štáty zabezpečia, aby poskytovatelia platobných služieb zaviedli a uplatňovali primerané a účinné postupy riešenia sťažností, pokiaľ ide o riešenie sťažností používateľov platobných služieb týkajúcich sa práv a povinností vyplývajúcich z hláv III a IV tejto smernice, a v tejto súvislosti monitorujú ich konanie.
Uvedené postupy sa uplatňujú v každom členskom štáte, v ktorom poskytovateľ platobných služieb ponúka platobné služby, a sú dostupné v úradnom jazyku príslušného členského štátu alebo v inom jazyku, ak je to dohodnuté medzi poskytovateľom platobných služieb a používateľom platobných služieb.
2. Členské štáty vyžadujú, aby poskytovatelia platobných služieb vynaložili všetko dostupné úsilie s cieľom poskytnúť odpoveď v papierovej forme alebo, ak je to dohodnuté medzi poskytovateľom platobných služieb a používateľom platobných služieb, na inom trvalom nosiči údajov, na sťažnosti používateľov platobných služieb. V takejto odpovedi sa venuje pozornosť každému bodu sťažnosti, a to v primeranej časovej lehote, najneskôr však do 15 pracovných dní od doručenia sťažnosti. Vo výnimočných situáciách, keď nemožno odpovedať do 15 pracovných dní z dôvodov, ktoré sú mimo kontroly poskytovateľa platobných služieb, sa vyžaduje zaslanie predbežnej odpovede s jasným uvedením dôvodov oneskorenia odpovede na sťažnosť a termínu konečnej odpovede používateľovi platobných služieb. Lehota na doručenie konečnej odpovede v žiadnom prípade nesmie presiahnuť 35 pracovných dní.
Členské štáty môžu zaviesť alebo ponechať v platnosti predpisy o postupoch riešenia sporov, ktoré sú pre používateľa platobných služieb výhodnejšie, než je postup uvedený v prvom pododseku. Ak tak urobia, uplatňujú sa uvedené predpisy.
3. Poskytovateľ platobných služieb informuje používateľa platobných služieb o aspoň jednom subjekte alternatívneho riešenia sporov, ktorý je príslušný riešiť spory týkajúce sa práv a povinností vyplývajúcich z hláv III a IV.
4. Informácie uvedené v odseku 3 sa uvedú jasným, zrozumiteľným a ľahko prístupným spôsobom na webovom sídle poskytovateľa platobných služieb, ak nejaké má, na pobočke a vo všeobecných obchodných podmienkach zmluvy medzi poskytovateľom platobných služieb a používateľom platobných služieb. Ďalej sa uvedie, ako sa dajú získať ďalšie informácie o príslušnom subjekte alternatívneho riešenia sporov a o podmienkach, na základe ktorých sa na tento subjekt možno obrátiť.
Článok 102
Postupy alternatívneho riešenia sporov
1. Členské štáty zabezpečia, aby sa na riešenie sporov medzi používateľmi platobných služieb a poskytovateľmi platobných služieb týkajúcich sa práv a povinností vyplývajúcich z hláv III a IV tejto smernice zaviedli podľa príslušného vnútroštátneho práva a práva Únie v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2013/11/EÚ (35) primerané, nezávislé, nestranné, transparentné a účinné postupy alternatívneho riešenia sporov, pričom sa v prípade potreby využijú už existujúce príslušné orgány. Členské štáty zabezpečia, aby sa postupy alternatívneho riešenia sporov uplatňovali na poskytovateľov platobných služieb a aby sa vzťahovali aj na činnosti vymenovaných zástupcov.
2. Členské štáty vyžadujú, aby orgány uvedené v odseku 1 tohto článku účinne spolupracovali pri riešení cezhraničných sporov týkajúcich sa práv a povinností vyplývajúcich z hláv III a IV.
Článok 103
Sankcie
1. Členské štáty stanovia pravidlá týkajúce sa sankcií uplatniteľných za porušenie vnútroštátneho práva, ktorými sa transponuje táto smernica, a prijmú všetky potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť ich vykonávanie. Takéto sankcie musia byť účinné, primerané a odrádzajúce.
2. Členské štáty umožnia svojim príslušným orgánom sprístupniť verejnosti akúkoľvek administratívnu sankciu, ktorá je uložená za porušenie opatrení prijatých pri transpozícii tejto smernice, s výnimkou prípadu, keď by takéto sprístupnenie závažne ohrozilo finančné trhy alebo by spôsobilo neprimeranú škodu zúčastneným stranám.
HLAVA V
DELEGOVANÉ AKTY A REGULAČNÉ TECHNICKÉ PREDPISY
Článok 104
Delegované akty
Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty v súlade s článkom 105, pokiaľ ide o:
a)
úpravu odkazu na odporúčanie 2003/361/ES v článku 4 bode 36 tejto smernice v prípade zmeny uvedeného odporúčania;
b)
aktualizáciu súm uvedených v článku 32 ods. 1 a článku 74 ods. 1 s cieľom zohľadniť infláciu.
Článok 105
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 104 sa Komisii udeľuje na dobu neurčitú od 12. januára 2016.
3. Delegovanie právomoci uvedené v článku 104 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomocí, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 104 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote troch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o tri mesiace.
Článok 106
Povinnosť informovať spotrebiteľov o ich právach
1. Do 13. januára 2018 Komisia vypracuje užívateľsky ústretový elektronický leták, v ktorom jasným a ľahko zrozumiteľným spôsobom uvedie práva spotrebiteľov uvedené v tejto smernici a súvisiacom práve Únie.
2. Komisia informuje členské štáty, európske združenia poskytovateľov platobných služieb a európske združenia spotrebiteľov o uverejnení letáka uvedeného v odseku 1.
Komisia, EBA a príslušné orgány zabezpečia jednotlivo, aby bol leták k dispozícii ľahko prístupným spôsobom na ich webových sídlach.
3. Poskytovatelia platobných služieb zabezpečia, aby bol leták k dispozícii ľahko prístupným spôsobom na ich webových sídlach, ak nejaké existujú, a v papierovej forme na ich pobočkách, u ich agentov a subjektov poverených externým vykonávaním činnosti.
4. Poskytovatelia platobných služieb neúčtujú svojim klientom za poskytovanie informácií podľa tohto článku žiadne poplatky.
5. Pokiaľ ide o osoby so zdravotným postihnutím, ustanovenia tohto článku sa uplatňujú s použitím vhodných alternatívnych prostriedkov, ktoré umožňujú, aby boli informácie dostupné v prístupnom formáte.
HLAVA VI
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 107
Úplná harmonizácia
1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 2, článok 8 ods. 3, článok 32, článok 38 ods. 2, článok 42 ods. 2, článok 55 ods. 6, článok 57 ods. 3, článok 58 ods. 3, článok 61 ods. 2 a 3, článok 62 ods. 5, článok 63 ods. 2 a 3, článok 74 ods. 1 druhý pododsek a článok 86, nesmú členské štáty, pokiaľ táto smernica obsahuje harmonizované ustanovenia, zachovávať ani zavádzať iné ustanovenia, než sú stanovené v tejto smernici.
2. Ak členský štát využije niektorú z možností uvedených v odseku 1, oznámi túto skutočnosť a všetky nasledujúce zmeny Komisii. Komisia uverejní informácie na webovom sídle alebo iným ľahko prístupným spôsobom.
3. Členské štáty zabezpečia, aby sa poskytovatelia platobných služieb neodchyľovali na úkor používateľov platobných služieb od ustanovení vnútroštátneho práva, ktorými sa transponuje táto smernica, okrem prípadov výslovne v nej stanovených.
Poskytovatelia platobných služieb sa však môžu rozhodnúť poskytnúť používateľom platobných služieb priaznivejšie podmienky.
Článok 108
Doložka o preskúmaní
Komisia do 13. januára 2021 predloží Európskemu parlamentu, Rade, ECB a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru správu o uplatňovaní a vplyve tejto smernice, a najmä o:
a)
primeranosti a vplyve pravidiel týkajúcich sa poplatkov, ako sa stanovuje v článku 62 ods. 3, 4 a 5;
b)
uplatňovaní článku 2 ods. 3 a 4 vrátane posúdenia, či sa hlavy III a IV môžu, ak je to technicky možné, uplatňovať v plnej miere na platobné transakcie uvedené v uvedených odsekoch;
c)
prístupe k platobným systémom, predovšetkým so zreteľom na úroveň hospodárskej súťaže;
d)
vhodnosti a vplyve limitov pre platobné transakcie uvedené v článku 3 písm. l);
e)
vhodnosti a vplyve limitu pre výnimku uvedenú v článku 32 ods. 1 písm. a);
f)
tom, či by bolo vzhľadom na vývoj situácie žiaduce zaviesť ako doplnok k ustanoveniam článku 75 o platobných transakciách, v prípade ktorých suma nie je vopred známa a finančné prostriedky sú zablokované, maximálne limity pre sumy, ktoré sa majú blokovať na platobnom účte platiteľa v takýchto situáciách.
Komisia v prípade potreby predloží legislatívny návrh spolu so svojou správou.
Článok 109
Prechodné ustanovenie
1. Členské štáty umožnia platobným inštitúciám, ktoré začali vykonávať činnosti v súlade s vnútroštátnym právom, ktorým sa transponuje smernica 2007/64/ES, do 13. januára 2018, aby pokračovali v týchto činnostiach v súlade s požiadavkami stanovenými v smernici 2007/64/ES bez toho, aby museli žiadať o povolenie v súlade s článkom 5 tejto smernice alebo dodržať ostatné ustanovenia stanovené alebo uvedené v hlave II tejto smernice do 13. júla 2018.
Členské štáty od takýchto platobných inštitúcií vyžadujú, aby predložili všetky náležité informácie príslušným orgánom, aby tieto orgány mohli do 13. júla 2018 posúdiť, či uvedené platobné inštitúcie spĺňajú požiadavky stanovené v hlave II, a ak nie, aké opatrenia sa musia prijať na zabezpečenie ich dodržiavania alebo či je vhodné odňať povolenia.
Platobným inštitúciám, ktoré podľa overenia príslušnými orgánmi spĺňajú požiadavky stanovené v hlave II, sa udelí povolenie a zapíšu sa do registrov uvedených v článkoch 14 a 15. Ak uvedené platobné inštitúcie nesplnia požiadavky stanovené v hlave II do 13. júla 2018, v súlade s článkom 37 sa im zakáže poskytovať platobné služby.
2. Členské štáty môžu stanoviť, aby sa platobným inštitúciám uvedeným v odseku 1 tohto článku automaticky udelilo povolenie a aby boli zapísané do registrov uvedených v článkoch 14 a 15, ak už príslušné orgány majú dôkaz o tom, že požiadavky stanovené v článkoch 5 a 11 sú splnené. Príslušné orgány informujú dotknuté platobné inštitúcie pred tým, než im udelia povolenie.
3. Tento odsek sa uplatňuje na fyzické alebo právnické osoby, ktoré využívali výnimku podľa článku 26 smernice 2007/64/ES pred 13. januára 2018, a ktoré vykonávali činnosti poskytovania platobných služieb v zmysle smernice 2007/64/ES.
Členské štáty umožnia uvedeným osobám, aby pokračovali v uvedených činnostiach v príslušnom členskom štáte v súlade so smernicou 2007/64/ES až do 13. januára 2019 bez toho, aby museli žiadať o povolenie podľa článku 5 tejto smernice, alebo získať výnimku podľa článku 32 tejto smernice, alebo dodržať ostatné ustanovenia stanovené alebo uvedené v hlave II tejto smernice.
Každej osobe uvedenej v prvom pododseku, ktorej sa do 13. januára 2019 neudelilo povolenie alebo výnimka podľa tejto smernice, sa v súlade s článkom 37 tejto smernice zakáže poskytovať platobné služby.
4. Členské štáty môžu umožniť fyzickým a právnickým osobám, ktoré využívajú výnimku uvedenú v odseku 3 tohto článku, aby sa považovali za osoby využívajúce výnimku a aby sa automaticky zapísali do registrov uvedených v článkoch 14 a 15, ak príslušné orgány majú dôkaz o tom, že požiadavky stanovené v článku 32 sú splnené. Príslušné orgány informujú dotknuté platobné inštitúcie.
5. Bez ohľadu na odsek 1 tohto článku sa platobným inštitúciám, ktorým bolo udelené povolenie poskytovať platobné služby uvedené v bode 7 prílohy k smernici 2007/64/ES, ponecháva toto povolenie poskytovať tieto platobné služby, ktoré sa považujú za platobné služby uvedené v prílohe I bode 3 k tejto smernici, ak príslušné orgány do 13. januára 2020 získajú dôkaz o tom, že požiadavky stanovené v článku 7 písm. c) a v článku 9 tejto smernice sú splnené.
Článok 110
Zmeny smernice 2002/65/ES
V článku 4 smernice 2002/65/ES sa odsek 5 nahrádza takto:
„5. Ak sa uplatňuje aj smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2366 (36), ustanovenia o poskytovaní informácií podľa článku 3 ods. 1 tejto smernice s výnimkou bodu 2 písm. c) až g), bodu 3 písm. a), d) a e) a bodu 4 písm. b) sa nahrádzajú článkami 44, 45, 51 a 52 smernice (EÚ) 2015/2366.
Článok 111
Zmeny smernice 2009/110/ES
Smernica 2009/110/ES sa mení takto:
1.
Článok 3 sa mení takto:
a)
Odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Bez toho, aby bola dotknutá táto smernica, sa článok 5, články 11 až 17, článok 19 ods. 5 a 6 a články 20 až 31 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2366 (37) vrátane delegovaných aktov prijatých podľa článku 15 ods. 4, článku 28 ods. 5 a článku 29 ods. 7 primerane uplatňujú na inštitúcie elektronického peňažníctva.
(37) Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2366 z 25. novembra 2015 o platobných službách na vnútornom trhu, ktorou sa menia smernice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EÚ a nariadenie (EÚ) č. 1093/2010, a ktorou sa zrušuje smernica 2007/64/ES (Ú. v. EÚ L 337, 23.12.2015, s. 35).“" 						
b)
Odseky 4 a 5 sa nahrádzajú takto:
„4. Členské štáty umožnia inštitúciám elektronického peňažníctva, aby distribuovali a zamieňali elektronické peniaze prostredníctvom fyzických alebo právnických osôb, ktoré konajú v ich mene. Ak inštitúcia elektronického peňažníctva distribuuje elektronické peniaze v inom členskom štáte tak, že využije takúto fyzickú alebo právnickú osobu, články 27 až 31, s výnimkou článku 29 ods. 4 a 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2366, vrátane delegovaných aktov prijatých v súlade s jej článkom 28 ods. 5 a článkom 29 ods. 7, sa primerane uplatňujú na takúto inštitúciu elektronického peňažníctva.
5. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 4 tohto článku, inštitúcie elektronického peňažníctva nevydávajú elektronické peniaze prostredníctvom sprostredkovateľov. Inštitúcie elektronického peňažníctva môžu poskytovať platobné služby uvedené v článku 6 ods. 1 písm. a) tejto smernice prostredníctvom sprostredkovateľov, ak sú splnené podmienky stanovené v článku 19 smernice (EÚ) 2015/2366.“
2.
V článku 18 sa dopĺňa tento odsek:
„4. Členské štáty umožnia inštitúciám elektronického peňažníctva, ktoré začali pred 13. januárom 2018 vykonávať činnosti v súlade s touto smernicou a so smernicou 2007/64/ES v členskom štáte, v ktorom majú svoje ústredie, pokračovať v týchto činnostiach v danom členskom štáte alebo v ktoromkoľvek inom členskom štáte bez toho, aby museli žiadať o povolenie v súlade s článkom 3 tejto smernice alebo dodržať ostatné požiadavky stanovené alebo uvedené v hlave II tejto smernice do 13. júla 2018.
Členské štáty od inštitúcií elektronického peňažníctva uvedených v prvom pododseku vyžadujú, aby predložili všetky náležité informácie príslušným orgánom, aby tieto mohli do 13. júla 2018 posúdiť, či tieto inštitúcie elektronického peňažníctva spĺňajú požiadavky stanovené v hlave II tejto smernice a ak nie, aké opatrenia sa musia prijať na zabezpečenie ich splnenia alebo či je vhodné odňať povolenie.
Inštitúciám elektronického peňažníctva uvedeným v prvom pododseku, ktoré podľa overenia príslušnými orgánmi spĺňajú požiadavky stanovené v hlave II, sa udelí povolenie a zapíšu sa do registra. Ak uvedené inštitúcie elektronického peňažníctva nespĺňajú požiadavky stanovené v hlave II do 13. júla 2018, vydávanie elektronických peňazí sa im zakáže.“
Článok 112
Zmeny nariadenia (EÚ) č. 1093/2010
Nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 sa mení takto:
1.
V článku 1 sa odsek 2 nahrádza takto:
„2. Orgán pre bankovníctvo koná v rámci právomocí udelených týmto nariadením a v rozsahu pôsobnosti smernice 2002/87/ES, smernice 2009/110/ES, nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 (38), smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ (39), smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/49/EÚ (40), nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/847 (41), smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2366 (42), a pokiaľ sa uvedené akty uplatňujú na úverové a finančné inštitúcie a príslušné orgány, ktoré nad nimi vykonávajú dohľad, v rámci rozsahu pôsobnosti príslušných častí smernice 2002/65/ES a smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/849 (43) vrátane všetkých smerníc, nariadení a rozhodnutí vychádzajúcich z uvedených aktov a všetkých ostatných právne záväzných aktov Únie, ktorými sa zverujú úlohy orgánu pre bankovníctvo. Orgán pre bankovníctvo koná tiež v súlade s nariadením Rady (EÚ) č. 1024/2013 (44).
(38) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012 (Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 1)." 						
(39) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ z 26. júna 2013 o prístupe k činnosti úverových inštitúcií a prudenciálnom dohľade nad úverovými inštitúciami a investičnými spoločnosťami, o zmene smernice 2002/87/ES a o zrušení smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES (Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 338)." 						
(40) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/49/EÚ zo 16. apríla 2014 o systémoch ochrany vkladov (Ú. v. EÚ L 173, 12.6.2014, s. 149)." 						
(41) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/847 z 20. mája 2015 o údajoch sprevádzajúcich prevody finančných prostriedkov, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1781/2006 (Ú. v. EÚ L 141, 5.6.2015, s. 1)." 						
(42) Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2366 z 25. novembra 2015 o platobných službách na vnútornom trhu, ktorou sa menia smernice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EÚ a nariadenie (EÚ) č. 1093/2010, a ktorou sa zrušuje smernica 2007/64/ES (Ú. v. EÚ L 337, 23.12.2015, s. 35)." 						
(43) Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/849 z 20. mája 2015 o predchádzaní využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu, ktorou sa mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 648/2012 a zrušuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES a smernica Komisie 2006/70/ES (Ú. v. EÚ L 141, 5.6.2015, s. 73)." 						
(44) Nariadenie Rady (EÚ) č. 1024/2013 z 15. októbra 2013, ktorým sa Európska centrálna banka poveruje osobitnými úlohami, pokiaľ ide o politiky týkajúce sa prudenciálneho dohľadu nad úverovými inštitúciami (Ú. v. EÚ L 287, 29.10.2013, s. 63).“" 						
2.
Článok 4 ods. 1 sa nahrádza takto:
„1. ‚finančné inštitúcie‘ sú úverové inštitúcie vymedzené v článku 4 ods. 1 bode 1 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, investičné spoločnosti vymedzené v článku 4 ods. 1 bode 2 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, finančné konglomeráty vymedzené v článku 2 bode 14 smernice 2002/87/ES, poskytovatelia platobných služieb vymedzení v článku 4 bode 11 smernice (EÚ) 2015/2366 a inštitúcie elektronických peňazí vymedzené v článku 2 bode 1 smernice 2009/110/ES, avšak v súvislosti so smernicou (EÚ) 2015/849 sú ‚finančnými inštitúciami‘ úverové inštitúcie a finančné inštitúcie vymedzené v článku 3 bodoch 1 a 2 smernice (EÚ) 2015/849;“.
Článok 113
Zmena smernice 2013/36/EÚ
V prílohe I k smernici 2013/36/EÚ sa bod 4 nahrádza takto:
„4.
Platobné služby, ako sú vymedzené v článku 4 bode 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2366 (45).
Článok 114
Zrušenie
Smernica 2007/64/ES sa zrušuje s účinnosťou od 13. januára 2018.
Odkazy na zrušenú smernicu sa považujú za odkazy na túto smernicu a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe II k tejto smernici.
Článok 115
Transpozícia
1. Členské štáty do 13. januára 2018 prijmú a uverejnia opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto opatrení.
2. Uvedené opatrenia uplatňujú od 13. januára 2018.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
3. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných opatrení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
4. Odchylne od odseku 2 členské štáty zabezpečia uplatňovanie bezpečnostných opatrení, ktoré sú uvedené v článkoch 65, 66, 67 a 97, od 18 mesiacov po dátume nadobudnutia účinnosti regulačných technických predpisov uvedených v článku 98.
5. Členské štáty nesmú zakázať právnickým osobám, ktoré vykonávali pred 12. januárom 2016 na ich území činnosti poskytovateľov platobných iniciačných služieb a poskytovateľov služieb informovania o účte v zmysle tejto smernice, aby naďalej vykonávali rovnaké činnosti na ich území počas prechodného obdobia uvedeného v odsekoch 2 a 4 v súlade s regulačným rámcom platným v súčasnosti.
6. Členské štáty zabezpečia, aby až dovtedy, kým jednotliví poskytovatelia platobných služieb spravujúci účty dosiahnu súlad s regulačnými technickými predpismi uvedenými v odseku 4, poskytovatelia platobných služieb spravujúci účty nezneužívali skutočnosť, že nie sú v súlade s uvedenými predpismi na blokovanie alebo hatenie používania platobných iniciačných služieb a služieb informovania o účte v prípade účtov, ktoré spravujú.
Článok 116
Nadobudnutie účinnosti
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 117
Adresáti
Táto smernica je určená členským štátom.
V Štrasburgu 25. novembra 2015