PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/293
ze dne 24. února 2015
o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Liliputas (CHZO))
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 15 odst. 2 a čl. 52 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Litvou předložená žádost o zápis názvu „Liliputas“ do rejstříku byla v souladu s čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1151/2012 zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (2).
(2)
Podáním námitky ze dne 13. září 2013 a odůvodněným prohlášením o námitce ze dne 8. listopadu 2013 vzneslo Polsko podle čl. 51 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012 proti zápisu námitku. Námitka byla shledána přípustnou.
(3)
Dopisy ze dne 8. ledna 2014 vyzvala Komise zúčastněné strany, aby zahájily odpovídající konzultace v zájmu hledání vzájemné dohody v souladu s jejich vnitřními postupy.
(4)
Mezi Litvou a Polskem nebylo dosaženo dohody.
(5)
Vzhledem k tomu, že nebylo dosaženo dohody, by Komise měla přijmout rozhodnutí v souladu s postupem uvedeným v čl. 52 odst. 3 písm. b) nařízení (EU) č. 1151/2012.
(6)
V souladu s čl. 10 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1151/2012 namítající tvrdil, že zápis názvu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení do rejstříku ohrozí existenci částečně totožného názvu nebo ochranné známky nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem uváděny na polský trh po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění žádosti o zápis názvu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení v Úředním věstníku Evropské unie dne 15. června 2013. Podle namítajícího by zápis do rejstříku ohrozil existenci produktu s názvem „Liliput“, což je polský sýr, který má podobné vlastnosti jako sýr „Liliputas“ a jehož název je názvu „Liliputas“ foneticky podobný.
(7)
Namítající tvrdí, že výraz „Liliput“ se v Polsku obvykle používá při označování produktů, které se vyznačují malou velikostí, přičemž je používán také v případě sýrů. Sýr nesoucí název „Liliput“ se v Polsku vyrábí a prodává v souladu s právem již od roku 1971. V podnikových standardech, technických pokynech a normách pro využití surovin je sýr „Liliput“ uváděn spolu s jinými druhy sýrů jako Gouda, Eidam a Ementál. Tento výraz pro polský sýr se u polských spotřebitelů zažil a nijak neodkazuje na litevský sýr. Je ho proto třeba považovat za druhový výraz pro druhový sýr v Polsku. Co se týče produktu, má polský sýr„Liliput“ vlastnosti, vzhled, a rozměry podobné litevskému sýru „Liliputas“. Závěrem namítající naznačuje, že „Liliput“ a „Liliputas“ jsou podobné produkty nesoucí druhové názvy. Zápis názvu „Liliputas“ jakožto chráněného zeměpisného označení by polským výrobcům zabránil uvádět jejich sýr „Liliput“ na trh, nebo jim minimálně znemožnil používat název „Liliput“ v případě sýru.
(8)
Namítající rovněž tvrdí, že produkt a název, které mají být zapsány do rejstříku, nesplňují požadavky čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012. Podle zveřejněného jednotného dokumentu dostal sýr název „Liliputas“ kvůli svým rozměrům. Název „Liliputas“ tak nesděluje, že produkt pochází z určitého místa, ale stejně jako polský sýr „Liliput“ odkazuje pouze na malou velikost sýra. Kromě toho nelze vlastnosti produktu přičíst jeho zeměpisnému původu, ale pouze skutečnosti, že zraje v malých formátech. Dopad místní mikroskopické plísně Penicillium pallidum Smith na organoleptické vlastnosti sýru „Liliputas“ není prokázán. Skutečnost, že produkt byl vyroben v rámci státních norem SSSR (Svazu sovětských socialistických republik), by nadto potvrzovala, že mohl být vyráběn kdekoliv na území SSSR, a že neexistuje žádný specifický vztah s vymezenou zeměpisnou oblastí. Sýr „Liliputas“ by tudíž měl být považován za druhový produkt.
(9)
Několika polským výrobcům sýra byla poskytnuta ochrana pro ochranné známky obsahující výraz „Liliput“, např. do rejstříku zapsaným, slovním a obrazovým ochranným známkám „Cheesland Liliput“ a „Ser Liliput“ a používané slovní ochranné známce „Serenada Liliput“. Objem produkce polského sýru „Liliput“ je značný: 2 762 tun vyprodukovaných v roce 2013 v průmyslovém měřítku a uvedených na trh po celém Polsku ve 2 250 obchodech, přičemž 4,8 % produkce bylo vyvezeno na trh EU. Na 90 % výroby sýru „Liliput“ se vztahuje ochranná známka. Podle názoru namítajícího by zápisem názvu „Liliputas“ jakožto chráněného zeměpisného označení mohlo dojít k ohrožení existence takových ochranných známek.
(10)
I přes výše uvedená tvrzení předložená namítajícím je třeba název „Liliputas“ zapsat do rejstříku jako chráněné zeměpisné označení, a to z těchto důvodů.
(11)
Ačkoli používání názvu „Liliputas“ musí mít původ v malé velikosti sýru, na kterou odkazuje, je zřejmé, že po padesáti letech existence v Litvě již název neznamená tento odkaz na velikost, nýbrž si během této doby vytvořil silné spojení s oblastí produkce. V současné době je název „Liliputas“ v Litvě nepochybně spojován s ručně vyráběným polotvrdým fermentovaným sýrem z vesnice Belvederis, který je považován za vysoce kvalitní produkt. Litevští spotřebitelé si název nespojují s polským sýrem nebo se sýry standardní průmyslové produkce. I když tedy název neobsahuje odkaz na zeměpisnou oblast, je název „Liliputas“ v souladu s definicí v čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, která stanoví, že chráněným zeměpisným označením se rozumí název, který identifikuje produkt pocházející z určitého místa, regionu nebo země.
(12)
S ohledem na výše uvedené nelze výraz „Liliputas“ považovat za druhový název. Druhové názvy jsou názvy, kterým i přes jejich historickou svázanost s místem, kde byl produkt, na který odkazují, původně vyroben nebo uveden na trh, již tento odkaz na počáteční zeměpisný původ zcela chybí. V případě názvu „Liliputas“ je to přesně naopak. Původně neměl se svým zeměpisným původem nic do činění, ale nyní je se svou oblastí produkce úzce spjat.
(13)
Produkt má vlastnosti a pověst, které lze přičíst jeho zeměpisnému původu. Ačkoli se ve zveřejněném jednotném dokumentu uvádí, že sýr nese název „Liliputas“ z důvodu své velikosti, je zde upřesněno, že svoji typickou chuť a vůni sýr získává zráním v malých formátech prostřednictvím vnitřní mikroflóry a mikroskopické plísně Penicillium pallidum Smith, které se daří ve sklepích ve vymezené zeměpisné oblasti. Tato plíseň, která se vyskytuje ve sklepích ve vesnici Belvederis, je zdrojem kyseliny mléčné, čerstvé chutě a aromatu, jimž se vyznačuje sýr „Liliputas“. V oblasti panují zvláštní podmínky zaručující výskyt této plísně. K zachování a rozvoji této plísně kromě toho přispívá i skutečnost, že sýr se vyrábí ručně a nikoli průmyslově. Sýr „Liliputas“ se může pochlubit dobře doloženou a solidní pověstí coby chlouby mezi litevskými mléčnými výrobky, jehož produkce byla přesně popsána ve zveřejněném jednotném dokumentu.
(14)
Rozdíly mezi produkty „Liliputas“ a „Liliput“ jsou tudíž zcela zjevné. Sýr „Liliputas“ nelze považovat za druhový produkt.
(15)
K tvrzení, že „sýr Liliputas“ podléhal normám SSSR, a proto mohl být vyráběn kdekoli na území SSSR, je nutno poznamenat, že zařazení produktů pod tyto normy bylo v té době povinné. Kromě toho tato okolnost nutně neznamená, že se tento výrobek, jak je popsán v normě přiložené z iniciativy Litvy, vyráběl někde jinde. V každém případě obdržel v letech 1969 až 1979 řadu ocenění, značek jakosti a vyznamenání, přičemž se o něm vždy jasně hovořilo jako o litevském sýru vyráběném ve vesnici Belvederis.
(16)
Výraz „Liliput“ je foneticky podobný výrazu „Liliputas“, který má být zapsán do rejstříku. Původem obou názvů jsou malé rozměry sýra. Ačkoli je sýr „Liliputas“ produktem s výraznými vlastnostmi, jakostí a pověstí, kterými se odlišuje od jiných produktů, je mu sýr „Liliput“ některými svými vlastnostmi velmi podobný. Vzhledem k blízkosti názvů a podobnému vzhledu produktů by uplatňování ochrany podle článku 13 nařízení (EU) č. 1151/2012 mohlo vést k tomu, že v případě zápisu do rejstříku bude sýr „Liliputas“ polským výrobcům bránit v používání výrazu „Liliput“.
(17)
Je zřejmé, že záměrem použití výrazu „Liliput“ nebylo využít pověsti názvu „Liliputas“. Spotřebitelé nebyli nebo nemohli být uvedeni v omyl, pokud jde o skutečný původ produktů. Oba produkty se prodávají na dvou odlišných trzích, na nichž jsou dobře známy a kde nelze hovořit o možnosti jejich záměny. Z těchto důvodů a protože bylo prokázáno, že označení „Liliput“ bylo v souladu s právem používáno nepřetržitě a řádně po dobu nejméně dvaceti pěti let před podáním žádosti o zápis označení „Liliputas“ Komisi, by v zájmu spravedlnosti a tradičního užívání mělo být uděleno maximální přechodné období uvedené v čl. 15 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012.
(18)
Tento závěr nutně neznamená, že používání výrazu „Liliput“ je neoprávněné. Jestliže může být podle čl. 41 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, s přihlédnutím ke všem relevantním činitelům, zejména ke stávající situaci v oblastech spotřeby a k příslušným vnitrostátním právním aktům nebo právním aktům Unie, určeno, že výraz „Liliput“ zdruhověl, neměl by mít zápis názvu „Liliputas“ vliv na užívání názvu „Liliput“.
(19)
Pokud jde o ochranné známky obsahující výraz „Liliput“, o jejichž zápis bylo zažádáno, jež jsou zapsány nebo zavedeny používáním v dobré víře na území Unie přede dnem podání žádosti o zápis výrazu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, mohou být pro daný produkt tyto ochranné známky nadále používány a obnovovány za předpokladu, že jsou splněny obecné požadavky stanovené právními předpisy pro ochranné známky.
(20)
Na základě výše uvedených skutečností by tedy název „Liliputas“ měl být zapsán do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení.
(21)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro politiku jakosti zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název „Liliputas“ (CHZO) je zapsán do rejstříku.
Název uvedený v prvním pododstavci označuje produkt třídy 1.3. Sýry z přílohy XI prováděcího nařízení Komise (EU) č. 668/2014 (3).
Článek 2
Výraz „Liliput“ může být používán k označení sýra, který neodpovídá specifikaci uvedené pro produkt „Liliputas“, po dobu 15 let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. února 2015.
VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) 2015/293
z 24. februára 2015,
ktorým sa do Registra chránených označení pôvodu a chránených zemepisných označení zapisuje názov [Liliputas (CHZO)]
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny (1), a najmä na jeho článok 15 ods. 2 a článok 52 ods. 3 písm. b),
keďže:
(1)
Žiadosť Litvy o zápis názvu „Liliputas“ do registra bola v súlade s článkom 50 ods. 2 písm. a) nariadenia (EÚ) č. 1151/2012 uverejnená v Úradnom vestníku Európskej únie (2).
(2)
Voči predmetnému zápisu do registra vznieslo v súlade s článkom 51 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012 námietku Poľsko, a to 13. septembra 2013 prostredníctvom oznámenia o námietke a 8. novembra 2013 formou odôvodneného stanoviska k námietke. Námietka bola uznaná za oprávnenú.
(3)
Komisia v listoch z 8. januára 2014 vyzvala zainteresované strany, aby pristúpili k príslušným konzultáciám v snahe dosiahnuť vzájomnú dohodu v zmysle svojich vnútroštátnych postupov.
(4)
Litve a Poľsku sa však žiadnu vzájomnú dohodu nepodarilo dosiahnuť.
(5)
Vzhľadom na to, že k uzavretiu žiadnej dohody nedošlo, by Komisia mala prijať rozhodnutie v súlade s postupom uvedeným v článku 52 ods. 3 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 1151/2012.
(6)
V súlade s článkom 10 ods. 1 písm. c) nariadenia (EÚ) č. 1151/2012 namietateľ tvrdil, že zaregistrovanie názvu „Liliputas“ ako chráneného zemepisného označenia by ohrozilo existenciu čiastočne identického názvu, ochranných známok a výrobkov, ktoré sa na poľskom trhu legálne vyskytujú podstatne dlhšie ako päť rokov predchádzajúcich dňu uverejnenia žiadosti o zaregistrovanie názvu „Liliputas“ ako chráneného zemepisného označenia v Úradnom vestníku Európskej únie (15. jún 2013); podľa namietateľa by registrácia predstavovala ohrozenie existencie výrobku s názvom „Liliput“ (poľský syr s podobnými vlastnosťami, ako má syr „Liliputas“), ktorého názov je z fonetického hľadiska podobný názvu „Liliputas“.
(7)
Namietateľ tvrdí, že výraz „Liliput“ sa v Poľsku všeobecne používa pri zmienke o výrobkoch, ktoré sa vyznačujú malou veľkosťou, pričom sa používa aj pri syre. Syr s názvom „Liliput“ sa v Poľsku legálne vyrába a predáva od roku 1971. Syr „Liliput“ sa vo vnútropodnikových štandardoch, technických inštrukciách či normách týkajúcich sa používania surovín uvádza popri ďalších druhoch syra, ako sú napríklad syry gouda, eidam alebo ementál. Tento výraz odkazujúci na poľský syr je u poľských spotrebiteľov zaužívaný a nijako nesúvisí s litovským syrom. Preto ho treba vnímať ako druhový názov pre v Poľsku existujúci špecifický druh syra. Pokiaľ ide o daný výrobok, poľský syr „Liliput“ svojimi vlastnosťami, vzhľadom a rozmermi pripomína litovský syr „Liliputas“. Na záver namietateľ konštatuje, že „Liliput“ a „Liliputas“ sú podobné výrobky nesúce druhové názvy. V dôsledku zaregistrovania názvu „Liliputas“ ako chráneného zemepisného označenia by teda poľskí výrobcovia nemohli na trh uvádzať svoj syr „Liliput“, ani daný syr vôbec označovať týmto názvom.
(8)
Namietateľ okrem toho konštatuje, že výrobok a názov, ktoré sa majú zapísať do registra, nie sú v súlade s požiadavkami článku 5 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012. Ako sa uvádza v uverejnenom jednotnom dokumente, syr bol pomenovaný „Liliputas“ vďaka svojej veľkosti. Z názvu „Liliputas“ preto nevyplýva, že výrobok pochádza z určitého miesta, ale obdobne ako v prípade poľského syra „Liliput“ len to, že má malú veľkosť. Ďalej treba uviesť, že vlastnosti výrobku nemožno pripísať jeho zemepisnému pôvodu, jednoducho súvisia s tým, že syr dozrieva v malých bochníkoch. Nie je preukázané, že na organoleptické vlastnosti syra „Liliputas“ má vplyv miestna mikroskopická pleseň Penicillium pallidum Smith. Okrem toho by zo skutočnosti, že výrobok bol vyrobený podľa vnútroštátnych noriem platných v ZSSR (Zväz sovietskych socialistických republík), vyplývalo, že by sa mohol vyrábať kdekoľvek v ZSSR a že medzi výrobkom a vymedzenou zemepisnou oblasťou neexistovala špecifická súvislosť. Napokon možno dodať, že syr „Liliputas“ by sa mal považovať za generický výrobok.
(9)
Niekoľko poľských výrobcov syra využíva ochranu v podobe ochranných známok obsahujúcich slovo „Liliput“, a to vo forme zaregistrovanej slovnej a obrazovej ochrannej známky „Cheesland Liliput“ a „Ser Liliput“, ako aj použitej slovnej ochrannej známky „Serenada Liliput“. Objem produkcie poľského syra „Liliput“ je nemalý: v roku 2013 sa v priemyselnom meradle vyrobilo 2 762 ton tohto syra, ktorý sa predával v celom Poľsku v 2 250 obchodoch, pričom sa na trh EÚ vyviezlo 4,8 % objemu jeho produkcie. Na 90 % výroby syra „Liliput“ sa vzťahuje ochranná známka. Podľa názoru namietateľa by zápis názvu „Liliputas“ ako chráneného zemepisného označenia predstavoval ohrozenie jestvovania takýchto ochranných známok.
(10)
Napriek uvedeným tvrdeniam predloženým namietateľom je vhodné zaregistrovať názov „Liliputas“ ako chránené zemepisné označenie z týchto dôvodov.
(11)
Je síce isté, že motívom názvu syra „Liliputas“ bola jeho malá veľkosť, no je zrejmé, že tento názov za polstoročie jeho používania v Litve stratil súvislosť s jeho veľkosťou, pričom vzniklo silné prepojenie medzi týmto syrom a oblasťou jeho výroby. V súčasnosti sa v Litve názov „Liliputas“ nepopierateľne spája s ručne vyrábaným polotvrdým fermentovaným syrom vysokej kvality, ktorý sa vyrába v obci Belvederis. Litovskí spotrebitelia si tento názov nespájajú s poľským syrom alebo so štandardnou priemyselnou výrobou syra. Preto názov Liliputas, aj napriek tomu, že sa v ňom neodráža zemepisná súvislosť, spĺňa vymedzenie uvedené v článku 5 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012, v ktorom sa uvádza, že chránené zemepisné označenie je označenie, ktorým sa identifikuje výrobok pochádzajúci z konkrétneho miesta, regiónu alebo krajiny.
(12)
Vzhľadom na uvedené skutočnosti nemožno názov „Liliputas“ pokladať za druhový názov. Druhovými názvami sú názvy, pri ktorých síce existuje istá historická súvislosť s miestom, kde sa pôvodne vyrábal alebo predával výrobok, na ktorý odkazujú, v súčasnosti však už vôbec neexistuje prepojenie s daným miestom jeho zemepisného pôvodu. V prípade syra „Liliputas“ ide o presne opačnú situáciu. Najprv síce došlo k strate súvislosti medzi názvom tohto syra a jeho zemepisným pôvodom, ale teraz existuje úzke prepojenie medzi týmto syrom a oblasťou jeho výroby.
(13)
Výrobok má vlastnosti a povesť, ktoré možno pripísať jeho zemepisnému pôvodu. V uverejnenom jednotnom dokumente sa uvádza, že syr bol pomenovaný „Liliputas“ podľa jeho veľkosti, objasňuje sa v ňom však aj to, že svoju osobitnú chuť a vôňu získava zrením v malých bochníkoch, a to vďaka pôsobeniu vnútornej mikroflóry a mikroskopickej plesne Penicillium pallidum Smith, ktorej sa darí v pivniciach v danej zemepisnej oblasti. Táto pleseň je pre pivnice v obci Belvederis špecifická a zodpovedá za tvorbu kyseliny mliečnej, ako aj čerstvú chuť a vôňu, ktoré sú charakteristické pre syr „Liliputas“. Daná oblasť disponuje osobitnými podmienkami, vďaka ktorým dokáže spomínaná pleseň existovať. K uchovaniu a rastu plesne okrem toho prispieva aj to, že syr sa vyrába ručne a bez mechanických postupov. Okrem toho má syr „Liliputas“ vynikajúce a dobre zdokumentované renomé - považuje sa za najvýznamnejší artikel v rámci litovského mliekarenského priemyslu. Uvedené skutočnosti boli podrobne opísané v uverejnenom jednotnom dokumente.
(14)
Rozdiely medzi syrmi „Liliputas“ a „Liliput“ sú teda dostatočne zrejmé. Syr „Liliputas“ nemožno považovať za generický výrobok.
(15)
Na margo tvrdenia, že syr „Liliputas“ sa mohol vyrábať kdekoľvek v ZSSR, keďže sa na jeho výrobu vzťahovali normy ZSSR, treba poznamenať, že zahrnutie výrobkov do pôsobnosti daných noriem bolo v tom čase povinné. Okrem toho z tejto okolnosti nevyplýva, že sa výrobok, ako sa uvádza v norme spomínanej v žiadosti Litvy, vyrábal inde. V každom prípade predmetný výrobok získal v rokoch 1969 až 1979 mnoho ocenení, diplomov, značiek kvality a medailí, pričom bol označovaný za litovský syr vyrábaný v obci Belvederis.
(16)
Výraz „Liliput“ je z fonetického hľadiska podobný výrazu „Liliputas“, ktorý sa má zapísať do registra. Obidva názvy sa pôvodne týkali malej veľkosti syra. Hoci je syr „Liliputas“ výrobkom s výrazne špecifickým charakterom, vlastnosťami a povesťou, syr „Liliput“ sa mu v niektorých aspektoch podobá. Vzhľadom na podobnosť názvov, ako aj vizuálnu podobnosť oboch výrobkov by v dôsledku uplatňovania ochrany v zmysle článku 13 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012 mohlo dôjsť k tomu, že v prípade zápisu názvu „Liliputas“ do registra by už výrobcovia poľského syra nemohli pri svojom syre používať výraz „Liliput“.
(17)
Z dôkazov vyplýva, že používanie výrazu „Liliput“ nesúvisí s úmyslom využívať dobrú povesť syra „Liliputas“ vo svoj prospech. Spotrebitelia neboli, ani nemohli byť uvedení do omylu, pokiaľ ide o skutočný pôvod výrobkov. S obidvoma výrobkami sa predsa obchoduje na dvoch odlišných trhoch, kde sú dobre známe a správne označené. Z týchto dôvodov, ako aj z dôvodu, že sa preukázalo legálne používanie názvu „Liliput“, a to nepretržite a korektne po dobu aspoň 25 rokov pred predložením žiadosti o registráciu názvu „Liliputas“ Komisii, by sa v záujme spravodlivého prístupu a tradičného používania malo poskytnúť maximálne prechodné obdobie podľa článku 15 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012.
(18)
Z tohto konštatovania však nutne nevyplýva, že používanie výrazu „Liliput“ sa stane nezákonným. V súlade s článkom 41 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012, ak možno preukázať, že pri zohľadnení všetkých relevantných faktorov, a to najmä existujúcej situácie v oblastiach spotreby, ako aj príslušných vnútroštátnych právnych predpisov alebo právnych predpisov Únie, sa výraz „Liliput“ stal druhovým názvom, na používanie tohto názvu by nemal mať vplyv zápis názvu „Liliputas“ do registra.
(19)
Pokiaľ ide o ochranné známky obsahujúce výraz „Liliput“, ktoré sú predmetom žiadosti, registrácie alebo sa v dobrej viere tradične používali v rámci územia Únie ešte pred predložením žiadosti o registráciu názvu „Liliputas“ ako chráneného zemepisného označenia v súlade s článkom 14 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012, uvedené ochranné známky sa môžu aj naďalej používať a v prípade daného výrobku obnoviť, a to za predpokladu, že inak došlo k splneniu všeobecných požiadaviek uvedených v právnych predpisoch týkajúcich sa ochranných známok.
(20)
Na základe uvedených skutočností by sa názov „Liliputas“ mal zapísať do Registra chránených označení pôvodu a chránených zemepisných označení.
(21)
Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Výboru pre politiku kvality poľnohospodárskych výrobkov,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Názov „Liliputas“ (CHZO) sa zapisuje do registra.
Názov uvedený v prvom pododseku tohto článku označuje výrobok triedy 1.3. Syry uvedené v prílohe XI k vykonávaciemu nariadeniu Komisie (EÚ) č. 668/2014 (3).
Článok 2
Výraz „Liliput“ možno používať na označenie syra, ktorý nezodpovedá špecifikácii syra „Liliputas“, a to počas obdobia 15 rokov odo dňa nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia.
Článok 3
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 24. februára 2015