SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/34/EU
ze dne 26. června 2013
o ročních účetních závěrkách, konsolidovaných účetních závěrkách a souvisejících zprávách některých forem podniků, o změně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES a o zrušení směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 50 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Tato směrnice bere v úvahu program Komise o zlepšování právní úpravy, a zejména sdělení Komise s názvem „Inteligentní regulace v Evropské unii“, jehož cílem je navrhovat a přijímat právní předpisy nejvyšší kvality, které dodržují zásadu subsidiarity a proporcionality, a současně zajistit, aby byla administrativní zátěž úměrná výhodám, které přináší. Sdělení Komise s názvem „Zelenou malým a středním podnikům“ - „Small Business Act“ pro Evropu, přijaté v červnu 2008 a revidované v únoru 2011, uznává ústřední úlohu, kterou sehrávají malé a střední podniky v hospodářství Unie, a klade si za cíl zkvalitnit celkový přístup k podnikání a zakotvit do tvorby politiky, a to od regulace až po veřejnou službu, zásadu „zelenou malým a středním podnikům“. Evropská rada na zasedání ve dnech 24. a 25. března 2011 uvítala záměr Komise předložit „Akt o jednotném trhu“, jenž by stanovil opatření, která generují růst, vytvářejí pracovní místa a přinášejí občanům i podnikům hmatatelné výsledky.
Sdělení Komise nazvané „Akt o jednotném trhu“ přijaté v dubnu 2011 navrhuje zjednodušit čtvrtou směrnici Rady ze dne 25. července 1978, založenou na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností (3) a sedmou směrnici Rady ze dne 13. června 1983, založenou na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o konsolidovaných účetních závěrkách (4) (dále jen „směrnice o účetnictví“), pokud jde o povinnosti v oblasti finančních informací, a omezit administrativní zátěž, zejména pro malé a střední podniky. Strategie Evropa 2020 pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění si klade za cíl snížit administrativní zátěž a zlepšit podnikatelské prostředí, zejména pro malé a střední podniky, a podpořit jejich internacionalizaci. Evropská rada na svém zasedání ve dnech 24. a 25. března 2011 rovněž vyzvala k tomu, aby byla na úrovni Unie i na úrovni členských států snížena celková regulační zátěž, a to zejména pro malé a střední podniky, a navrhla opatření ke zvýšení produktivity, například odstranění byrokracie a zdokonalení regulačního rámce pro malé a střední podniky.
(2)
Evropský parlament přijal dne 18. prosince 2008 nelegislativní usnesení o účetních požadavcích vůči malým a středním podnikům, a zejména velmi malým podnikům (5), v němž uvedl, že směrnice o účetnictví často neúměrně zatěžují malé a střední podniky, a zejména velmi malé podniky, a vyzval Komisi, aby pokračovala ve svém úsilí o revizi těchto směrnic.
(3)
Koordinace vnitrostátních předpisů týkajících se struktury a obsahu ročních účetních závěrek a zpráv vedení podniku, použitých metod oceňování a zveřejňování těchto dokumentů ve vztahu k některým formám podniků s omezeným ručením, je důležitá zejména pro ochranu akcionářů, společníků a třetích osob. U uvedených forem podniků je nutno tyto oblasti souběžně koordinovat, poněvadž na jedné straně vyvíjejí některé podniky činnost ve více členských státech, na straně druhé tyto podniky neposkytují třetím osobám záruky přesahující vlastní kapitál podniku.
(4)
Roční účetní závěrky mají různé cíle a nejenže poskytují informace pro investory na kapitálových trzích, ale také podávají přehled o dříve provedených transakcích a zlepšují správu a řízení podniků. Je třeba, aby právní předpisy Unie v oblasti účetnictví dosáhly odpovídající rovnováhy mezi zájmy uživatelů účetních závěrek a zájmem podniků nebýt zbytečně zatěžovány požadavky na výkaznictví.
(5)
Do oblasti působnosti této směrnice by měly patřit některé podniky s omezeným ručením, jako jsou akciové společnosti a společnosti s ručením omezeným. Kromě toho existuje významný počet veřejných obchodních a komanditních společností, v nichž jsou všemi jejich neomezeně ručícími společníky buď akciové společnosti, nebo společnosti s ručením omezeným, a proto by tyto veřejné obchodní a komanditní společnosti měly podléhat koordinačním opatřením podle této směrnice. Tato směrnice by rovněž měla zajistit, aby veřejné obchodní a komanditní společnosti do oblasti její působnosti spadaly, je-li ručení jejich společníků, kteří nejsou akciovými společnostmi ani společnostmi s ručením omezeným, za závazky těchto veřejných obchodních nebo komanditních společností fakticky omezeno jinými podniky, na něž se tato směrnice vztahuje. Vyloučení neziskových podniků z oblasti působnosti této směrnice odpovídá jejímu účelu, v souladu s čl. 50 odst. 2 písm. g) Smlouvy o fungování Evropské unie.
(6)
Oblast působnosti této směrnice by měla být založena na zásadách a měla by zajišťovat, aby se podnik sám nemohl z uvedené působnosti vyloučit tím, že vytvoří skupinovou strukturu s několika úrovněmi podniků usazených v Unii či mimo ni.
(7)
Ustanovení této směrnice by se měla uplatňovat pouze potud, pokud nejsou neslučitelná nebo v rozporu s ustanoveními o účetním výkaznictví některých forem podniků nebo ustanoveními o rozdělení kapitálu podniku, která jsou obsažena v jiných platných legislativních aktech přijatých jedním nebo více orgány Unie.
(8)
Dále je nezbytné stanovit na úrovni Unie minimální rovnocenné právní požadavky na rozsah finančních informací, jež by měly podniky, které si vzájemně konkurují, zpřístupnit veřejnosti.
(9)
Roční účetní závěrky by měly být sestaveny na základě zásady opatrnosti a měly by podávat věrný a poctivý obraz o aktivech, pasivech, finanční situaci a výsledku hospodaření podniku. Ve výjimečných případech se může stát, že při uplatnění ustanovení této směrnice určitá účetní závěrka takový věrný a poctivý obraz nepodává. V takových případech by se měl podnik od těchto ustanovení odchýlit, aby podal věrný a poctivý obraz. Členské státy by měly mít možnost vymezit tyto výjimečné případy a stanovit odpovídající zvláštní pravidla, která se mají v takových situacích použít. Výjimečné případy by měly zahrnovat pouze velmi neobvyklé transakce a neobvyklé situace a neměly by se například týkat celých konkrétních odvětví.
(10)
Tato směrnice by měla zajistit, aby požadavky na malé podniky byly v celé Unii ve velké míře harmonizovány. Tato směrnice vychází ze zásady „zelenou malým a středním podnikům“. S cílem vyhnout se nepřiměřené administrativní zátěži u těchto podniků by mělo být členským státům povoleno vyžadovat v příloze v účetní závěrce, kromě povinných údajů, pouze několik dalších údajů. V případě systému jediného ukládacího místa však mohou členské státy v některých případech vyžadovat uvádění omezeného počtu dalších informací, pokud tak výslovně stanoví vnitrostátní daňové právní předpisy a tyto informace jsou nezbytně nutné k výběru daní. Členské státy by měly mít možnost uložit středním a velkým podnikům požadavky, které jdou nad rámec minimálních požadavků této směrnice.
(11)
V případech, kdy tato směrnice umožňuje členským státům uložit například malým podnikům dodatečné požadavky, znamená to, že členské státy mohou tuto možnost využít buď zcela, nebo zčásti a v takovém případě vyžadovat méně, než daná možnost dovoluje. Podobně v případech, kdy tato směrnice umožňuje členským státům využít osvobození například pro malé podniky, znamená to, že členské státy mohou tyto podniky osvobodit zcela nebo zčásti.
(12)
Malé, střední a velké podniky by měly být vymezeny a vzájemně odlišovány na základě bilanční sumy, čistého obratu a průměrného počtu zaměstnanců během účetního období, neboť tato kritéria zpravidla objektivně vypovídají o velikosti podniku. Pokud však mateřský podnik nesestavuje konsolidovanou účetní závěrku za skupinu, měly by mít členské státy možnost přijmout kroky, které považují za nezbytné, umožňující vyžadovat, aby se takový podnik zařadil mezi větší podniky tím, že určí svou velikost a výslednou kategorii na konsolidovaném nebo agregovaném základě. Pokud členský stát uplatňuje jednu nebo více nepovinných výjimek pro mikropodniky, měly by být mikropodniky vymezeny na základě stejných velikostních kritérií. Členské státy by neměly mít povinnost vymezovat ve svém vnitrostátním právu samostatné kategorie středních a velkých podniků, uplatňují-li u středních podniků stejné požadavky jako u velkých podniků.
(13)
Mikropodniky mají k plnění náročných regulačních požadavků omezené zdroje. Nejsou-li pro mikropodniky zavedena zvláštní pravidla, použijí se na ně pravidla stanovená pro malé podniky. Tato pravidla pro ně představují administrativní zátěž, která není úměrná jejich velikosti, a je proto pro mikropodniky ve srovnání s malými podniky poměrně obtížnější. Členské státy by proto měly mít možnost osvobodit mikropodniky od některých povinností uplatňovaných u malých podniků, které pro ně mohou představovat nadměrnou administrativní zátěž. Mikropodniky by však měly i nadále podléhat veškerým vnitrostátním povinnostem ohledně vedení záznamů, které zachycují jejich obchodní transakce a finanční situaci. Kromě toho by zjednodušení stanovená pro mikropodniky neměly využívat investiční podniky a finanční holdingové podniky.
(14)
Členské státy by měly při rozhodování o tom, zda nebo jak zavést zvláštní režim pro mikropodniky v souvislosti s touto směrnicí, zohlednit konkrétní podmínky a potřeby svých vlastních trhů.
(15)
Zveřejňování účetních závěrek může pro mikropodniky představovat zátěž. Zároveň je ale nutné, aby členské státy zajistily soulad s touto směrnicí. Členské státy uplatňující výjimky pro mikropodniky stanovené v této směrnici by proto měly mít možnost mikropodniky osvobodit od obecného požadavku zveřejňování, pokud jsou údaje z rozvahy řádně předloženy v souladu s vnitrostátním právem alespoň jednomu příslušnému orgánu, který určí dotčený členský stát, a tyto údaje jsou předány obchodnímu rejstříku, tak aby bylo možné na požádání získat jejich kopii. V tomto případě by se neměla uplatňovat povinnost zveřejňovat jakékoli účetní dokumenty v souladu s čl. 3 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/101/ES ze dne 16. září 2009 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 48 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (6), stanovená v této směrnici.
(16)
V zájmu uvádění srovnatelných a rovnocenných informací by měly zásady účetního zachycování a oceňování zahrnovat zásadu nepřetržitého trvání účetní jednotky, zásadu opatrnosti a akruální princip. Nemělo by být dovoleno provádět kompenzaci mezi položkami aktiv a pasiv a mezi položkami nákladů a výnosů a složky aktiv a pasiv by měly být oceňovány odděleně. Členské státy by však měly mít ve zvláštních případech možnost povolit nebo vyžadovat, aby podniky kompenzace mezi položkami aktiv a pasiv a mezi položkami nákladů a výnosů prováděly. Vykazování položek v účetních závěrkách by mělo zohledňovat ekonomickou skutečnost či obchodní podstatu uskutečněné transakce či ujednání. Členské státy by však měly mít možnost podniky od uplatňování této zásady osvobodit.
(17)
Účetní zachycování, oceňování, vykazování, uvádění informací a konsolidace v účetních závěrkách by se měly řídit zásadou významnosti. Podle této zásady mohou být informace, které jsou považovány za nevýznamné, v účetních závěrkách například agregovány. Avšak zatímco určitá jednotlivá položka může být považována za nevýznamnou, mohou být nevýznamné položky obdobné povahy považovány za významné ve svém souhrnu. Členské státy by měly mít možnost omezit povinné uplatňování zásady významnosti pouze na vykazování a uvádění informací. Zásadou významnosti by neměly být dotčeny žádné vnitrostátní povinnosti vést úplné záznamy, které zachycují obchodní transakce a finanční situaci.
(18)
Položky zachycované v ročních účetních závěrkách by měly být v zájmu spolehlivosti informací obsažených v účetních závěrkách oceňovány v pořizovacích cenách či výrobních nákladech. Členské státy by však měly mít možnost povolit či vyžadovat, aby podniky provedly přecenění svých dlouhodobých aktiv, tak aby se uživatelům účetních závěrek dostalo relevantnějších informací.
(19)
Vzhledem k tomu, že je nutno zajistit srovnatelnost finančních údajů v celé Unii, je nutné, aby členské státy umožnily u některých finančních nástrojů systém účtování v reálných hodnotách. Systémy účtování v reálných hodnotách navíc nabízejí informace, jež mohou být pro uživatele účetních závěrek relevantnější nežli informace, jež vycházejí z pořizovací ceny či výrobních nákladů. Členské státy by proto měly povolit, aby systém účtování v reálných hodnotách přijaly pro sestavování ročních i konsolidovaných účetních závěrek či, pokud se tak členský stát rozhodne, pouze pro sestavování konsolidovaných účetních závěrek všechny podniky či druhy podniků jiné než mikropodniky využívající výjimek podle této směrnice. Členské státy by navíc měly mít možnost povolit či vyžadovat, aby bylo v reálných hodnotách účtováno o aktivech jiných než finanční nástroje.
(20)
K tomu, aby byli uživatelé účetní závěrky s to lépe srovnávat finanční situaci podniků v Unii, je nutno stanovit omezený počet vzorů členění rozvahy. Členské státy by měly vyžadovat, aby byl používán jeden ze stanovených vzorů členění rozvahy, a měly by mít možnost nabídnout výběr ze dvou stanovených vzorů členění. Členské státy by však měly mít možnost povolit či vyžadovat, aby podniky tyto vzory členění upravily a předkládaly rozvahu, v níž budou rozlišeny krátkodobé a dlouhodobé položky. U výsledovky by měla být povolena možnost druhového nebo účelového členění nákladů. Členské státy by měly vyžadovat, aby byl používán jeden ze stanovených vzorů členění výsledovky, a měly by mít možnost nabídnout výběr ze dvou stanovených vzorů členění. Členské státy by měly mít rovněž možnost povolit, aby podniky namísto výsledovky sestavené podle jednoho z předepsaných vzorů členění předkládaly výkaz finanční výkonnosti. Pro malé a střední podniky mohou být u požadovaných vzorů členění určitá zjednodušení. Členské státy by však měly mít možnost vzory členění rozvahy a výsledovky omezit, pokud je to nezbytné k elektronickému ukládání účetních závěrek.
(21)
Z důvodů srovnatelnosti by měl být vytvořen společný rámec, podle nějž budou zachycovány, oceňovány a vykazovány mj. úpravy hodnot, goodwill, rezervy, zásoby zboží a zastupitelného majetku, jakož i náklady a výnosy mimořádného objemu či původu.
(22)
U některých položek v účetní závěrce je zachycování a oceňování založeno na odhadech, úsudcích a modelech, nikoliv na přesném vyjádření. V důsledku nejistot, které jsou součástí podnikatelských aktivit, nemohou být některé položky v účetní závěrce vyčísleny přesně, ale mohou být pouze odhadnuty. Odhadování vyžaduje úsudky založené na posledních dostupných spolehlivých informacích. Používání odhadů je zásadní součástí sestavování účetních závěrek. To platí obzvláště v případě rezerv, které jsou svou podstatou méně jisté než většina ostatních rozvahových položek. Odhady by měly vycházet z obezřetného úsudku vedení podniku a být vypočítány na objektivním základě, což by mělo být doplněno zkušenostmi s obdobnými transakcemi, a v některých případech dokonce stanovisky nezávislých odborníků. Průkaznost takového rozhodnutí by měla zahrnovat i veškeré doplňkové informace vyplývající z událostí po datu rozvahy.
(23)
Informace prezentované v rozvaze a ve výsledovce by měly být doplněny údaji v příloze v účetní závěrce. Od malých podniků potřebují uživatelé účetních závěrek další informace zpravidla jen v omezeném rozsahu a pro tyto podniky může být nákladné tyto další informace shromáždit. Je proto namístě zavést pro malé podniky omezený režim uvádění informací. Je-li však určitý mikropodnik nebo malý podnik názoru, že je přínosné uvádět další informace, jež jsou vyžadovány od středních a velkých podniků, nebo jiné informace v této směrnici nestanovené, nemělo by mu v tom být bráněno.
(24)
Jednou z klíčových složek přílohy v účetní závěrce je uvádění informací o účetních pravidlech. Součástí takového uvádění informací by měly být zejména metody oceňování uplatňované u jednotlivých položek, prohlášení o souladu těchto účetních pravidel se zásadou nepřetržitého trvání účetní jednotky a veškeré významné změny přijatých účetních pravidel.
(25)
Uživatelé účetních závěrek, jež sestavují střední a velké podniky, mají zpravidla náročnější požadavky. V určitých oblastech by tak měly být uváděny další informace. Pokud by tato povinnost uvádět další informace poškozovala určité osoby či daný podnik, je namístě částečná výjimka z ní.
(26)
Zpráva vedení podniku a konsolidovaná zpráva vedení podniku jsou důležité součásti účetního výkaznictví. Měly by podávat pravdivý přehled o vývoji činnosti podniku a o jeho situaci, a to způsobem přiměřeným rozsahu a složitosti podnikatelské činnosti. Tyto informace by se neměly omezovat jen na finanční aspekty podnikání daného podniku a měly by obsahovat analýzu environmentálních a sociálních aspektů tohoto podnikání, která je nezbytná k pochopení vývoje, výsledků a situace daného podniku. V případech, kdy jsou konsolidovaná zpráva vedení podniku a zpráva vedení mateřského podniku předkládány ve formě jediné zprávy, může být vhodné zdůraznit otázky, které jsou významné pro podniky zahrnuté do konsolidace jako celek. Nicméně s ohledem na potenciální zátěž pro malé a střední podniky by měla být stanovena možnost, aby členské státy upustily od povinnosti uvádět ve zprávách vedení těchto podniků nefinanční informace.
(27)
Členské státy by měly mít možnost osvobodit malé podniky od povinnosti vypracovávat zprávu vedení podniku, pokud tyto podniky uvedou v příloze v účetní závěrce údaje o nabytí vlastních akcií podle čl. 24 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/30/EU ze dne 25. října 2012 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 54 druhého pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (7).
(28)
Vzhledem k tomu, že kotované podniky mohou mít v ekonomikách, v nichž působí, prominentní úlohu, měla by se ustanovení této směrnice týkající se výkazu o správě a řízení podniku uplatňovat u podniků, jejichž převoditelné cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu.
(29)
Mnoho podniků vlastní jiné podniky a cílem koordinace právních předpisů upravujících konsolidované účetní závěrky je ochrana zájmů existujících v kapitálových společnostech. Konsolidované účetní závěrky by měly být sestavovány tak, aby finanční informace o takových podnicích mohly být poskytnuty společníkům a třetím osobám. Vnitrostátní právní předpisy týkající se konsolidovaných účetních závěrek by proto měly být koordinovány, aby se docílilo srovnatelnosti a rovnocennosti informací, jež by měly podniky v Unii zveřejňovat. Vzhledem k neexistenci ceny příslušné transakce za obvyklých tržních podmínek by však členské státy měly mít možnost povolit účtovat o převodech účastí uvnitř skupiny, tedy transakcích mezi podniky pod společnou kontrolou, metodou spojení podílů, podle níž je účetní hodnota podílů v podniku zahrnutém do konsolidace kompenzována jen s odpovídajícím podílem na základním kapitálu.
(30)
Směrnice 83/349/EHS obsahovala požadavek sestavovat konsolidovanou účetní závěrku za skupinu, pokud mají mateřský podnik nebo jeden či více dceřiných podniků jednu z forem uvedených v příloze I nebo II zmíněné směrnice. Členské státy měly možnost osvobodit mateřské podniky od požadavku sestavovat konsolidovanou účetní závěrku v případech, kdy tyto podniky neměly formu uvedenou v příloze I nebo II. Tato směrnice vyžaduje sestavování konsolidované účetní závěrky pouze od mateřských podniků, které mají formu uvedenou v příloze I nebo, za určitých okolností, v příloze II, avšak nebrání členským státům rozšířit její působnost i na jiné situace. Věcně se proto nic nemění, neboť jak dříve, tak i nadále je na členských státech, aby rozhodly, zda budou vyžadovat sestavování konsolidované účetní závěrky od podniků, které nespadají do oblasti působnosti této směrnice.
(31)
Konsolidovaná účetní závěrka by měla prezentovat činnosti mateřského podniku a jeho dceřiných podniků jakožto činnosti jednoho hospodářského subjektu (skupiny). Za dceřiné podniky by měly být pokládány podniky kontrolované mateřským podnikem. Kontrola by měla být založena na většině hlasovacích práv, avšak může existovat i v případech, kdy jsou s dalšími akcionáři či společníky uzavřeny dohody. Za určitých okolností může být kontrola účinně vykonávána i v případě, kdy mateřský podnik drží v dceřiném podniku menšinový či nulový podíl. Členské státy by měly být oprávněny vyžadovat, aby do konsolidované účetní závěrky byly zahrnuty podniky, jež nepodléhají kontrole, avšak jsou jednotně řízeny nebo mají společný správní, řídící či dozorčí orgán.
(32)
Dceřiný podnik, který je sám mateřským podnikem, by měl sestavovat konsolidovanou účetní závěrku. Členské státy by měly být nicméně oprávněny osvobodit takový mateřský podnik za určitých podmínek od povinného sestavování konsolidované účetní závěrky, jsou-li jeho společníci a třetí osoby dostatečně chráněni.
(33)
Od povinného sestavování konsolidované účetní závěrky by měly být osvobozeny malé skupiny podniků, neboť uživatelé účetních závěrek malých podniků nekladou na poskytované informace náročné požadavky a sestavování konsolidované účetní závěrky navíc k roční účetní závěrce mateřského podniku a dceřiných podniků může být nákladné. Členské státy by měly mít možnost osvobodit střední skupiny od povinnosti sestavovat konsolidovanou účetní závěrku ze stejných důvodů daných poměrem nákladů a přínosů, jestliže žádný podnik ve skupině není subjektem veřejného zájmu.
(34)
Konsolidace vyžaduje, aby byla v plné výši zohledněna aktiva, pasiva, výnosy a náklady podniků ve skupině a aby byly nekontrolní podíly uvedeny v konsolidované rozvaze samostatně jako součást vlastního kapitálu a v konsolidované výsledovce jako součást výsledku hospodaření skupiny. Měly by však být provedeny takové úpravy, aby byl vyloučen vliv vzájemných finančních vztahů mezi konsolidovanými podniky.
(35)
Zásady pro zachycování a oceňování platné pro sestavování ročních účetních závěrek by měly být uplatňovány i při sestavování konsolidovaných účetních závěrek. Členské státy by však měly mít možnost povolit, aby se obecná ustanovení a obecné zásady uvedené v této směrnici uplatňovaly v ročních účetních závěrkách jinak než v konsolidovaných účetních závěrkách.
(36)
Přidružené podniky by měly být do konsolidované účetní závěrky zahrnovány za použití ekvivalenční metody. Ustanovení o oceňování přidružených podniků by po věcné stránce měla zůstat stejná jako ve směrnici 83/349/EHS a metody povolené podle uvedené směrnice lze stále používat. Členské státy by měly mít možnost povolit či vyžadovat, aby podnik pod společným řízením byl do konsolidované účetní závěrky zahrnován za použití metody poměrné konsolidace.
(37)
Konsolidovaná účetní závěrka by měla v příloze v konsolidované účetní závěrce obsahovat všechny požadované informace za podniky zahrnuté do konsolidace jako celek. V případě dceřiných podniků, přidružených podniků, podniků pod společným řízením a účastí by měl být uváděn i název, sídlo a podíl skupiny na základním kapitálu podniků.
(38)
Roční účetní závěrky všech podniků, na něž se tato směrnice vztahuje, by měly být zveřejňovány v souladu se směrnicí 2009/101/ES. Je však namístě stanovit, že lze v této oblasti povolit určité odchylky v případě malých a středních podniků.
(39)
Členské státy jsou důrazně vyzývány k tomu, aby vyvinuly elektronické systémy zveřejňování, jež podnikům umožní předložit údaje z účetnictví, včetně povinných účetních závěrek, pouze jednou a v podobě, která umožní více uživatelům snadný přístup k těmto údajům a možnost jejich využití. Komise se vyzývá, aby v souvislosti s překládáním účetních závěrek prozkoumala možnosti využívání harmonizovaného elektronického formátu. Tyto systémy by však neměly představovat pro malé a střední podniky zátěž.
(40)
Za sestavení a zveřejnění ročních účetních závěrek a zpráv vedení podniku by měli nést členové správních, řídících a dozorčích orgánů podniku přinejmenším kolektivní odpovědnost vůči podniku. Stejný přístup by měl být použit i vůči členům správních, řídících a dozorčích orgánů podniků, které sestavují konsolidovanou účetní závěrku. Tyto orgány jednají v rámci působnosti, kterou jim vymezují vnitrostátní právní předpisy. Nemělo by tím být dotčeno právo členských států zacházet dále a zavést přímou odpovědnost vůči akcionářům, a dokonce i ostatním zainteresovaným osobám.
(41)
Odpovědnost za sestavování a zveřejňování ročních a konsolidovaných účetních závěrek, jakož i zpráv vedení podniku a konsolidovaných zpráv vedení podniku je založena na vnitrostátním právu. Na členy správních, řídících a dozorčích orgánů podniku by se měla vztahovat vhodná pravidla o odpovědnosti stanovená každým členským státem na základě vnitrostátního práva. Členské státy by měly mít možnost stanovit rozsah této odpovědnosti.
(42)
Za účelem podpory věrohodného účetního výkaznictví v celé Unii by členové orgánu podniku, který je zodpovědný za sestavování jeho účetní závěrky, měli zajistit, aby finanční informace obsažené v roční účetní závěrce podniku a v konsolidované účetní závěrce skupiny podávaly věrný a poctivý obraz.
(43)
Roční účetní závěrky a konsolidované roční účetní závěrky by měly být předmětem auditu. Požadavek, aby auditorský výrok stanovil, zda roční, případně konsolidovaná účetní závěrka podává věrný a poctivý obraz v souladu s příslušným rámcem účetního výkaznictví, by neměl být chápán jako omezení rozsahu tohoto výroku, nýbrž jako upřesnění souvislostí, v nichž je vyjadřován. Povinnému auditu by neměly podléhat roční účetní závěrky malých podniků, neboť audit může pro tyto podniky představovat výraznou administrativní zátěž; v případě řady podniků navíc zastávají postavení akcionářů či společníků a členů vedení tytéž osoby, které takové ujištění třetí strany o účetní závěrce potřebují jen v omezené míře. Tato směrnice by však neměla členským státům bránit v tom, aby s ohledem na zvláštní podmínky a potřeby malých podniků a uživatelů jejich účetních závěrek uložily malým podnikům povinnost auditu. Dále je vhodnější definovat obsah zprávy o auditu ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek (8). Uvedená směrnice by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(44)
V zájmu větší transparentnosti plateb odváděných vládám by měly velké podniky a subjekty veřejného zájmu, jež jsou činné v těžebním průmyslu nebo v odvětví těžby dřeva v původních lesích (9), uvádět v samostatné výroční zprávě významné platby, jež odvádějí vládám zemí, v nichž působí. Tyto podniky jsou činné v zemích bohatých na přírodní zdroje, zejména nerosty, ropu, zemní plyn, jakož i původní lesy. Ve zprávě by měly být uvedeny druhy plateb, jež jsou srovnatelné s platbami, které zveřejňují podniky zapojené do iniciativy pro transparentnost těžebního průmyslu (EITI). Uvedená iniciativa je rovněž doplněním akčního plánu Evropské unie pro prosazování práva, správu a obchod v oblasti lesnictví (EU FLEGT) a ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 995/2010 ze dne 20. října 2010, kterým se stanoví povinnosti hospodářských subjektů uvádějících na trh dřevo a dřevařské výrobky (10), která vyžadují, aby obchodníci s dřevařskými výrobky vykonávali náležitou péči, aby se zamezilo uvádění nezákonně vytěženého dřeva na trh Unie.
(45)
Zpráva by měla vládám zemí bohatých na zdroje pomoci naplňovat zásady a kritéria EITI a zodpovídat se občanům za platby, které přijímají od podniků činných v těžebním průmyslu nebo v odvětví těžby dřeva v původních lesích, které na území v jejich pravomoci působí. Ve zprávě by měly být údaje uváděny v členění podle zemí a podle projektů. Projekt by měl být definován jako provozní činnosti, které jsou upraveny jedinou smlouvou, licencí, ujednáním o nájmu, koncesí nebo podobnými právními dohodami a které představují základ pro platební závazky vůči vládě. Je-li však více takových dohod zásadním způsobem provázáno, měl by se považovat za projekt takový soubor dohod. „Zásadním způsobem provázané“ právní dohody je třeba chápat jako soubor provozně a zeměpisně ucelených smluv, licencí, ujednání o nájmu nebo koncesí či souvisejících dohod, jež jsou v zásadních ohledech podobné, podepsaných s danou vládou, z něhož vyplývají platební závazky. Takové dohody se mohou řídit jedinou smlouvou, dohodou o společném podniku či o společné produkci nebo jinou všeobecnou právní dohodou.
(46)
Ve zprávě není nutné zohledňovat jakoukoli platbu, ať už byla provedena najednou nebo jako řada souvisejících plateb, pokud její výše nepřesahuje za účetní období částku 100 000 EUR. To znamená, že v případě jakéhokoli ujednání, které stanoví pravidelné platby či splátky (například nájemné), musí podnik při rozhodování o tom, zda bylo u opakujících se plateb dosaženo stanoveného prahu, a zda je tudíž zapotřebí příslušné údaje uvádět, brát v úvahu celkovou výši opakujících se pravidelných plateb nebo splátek.
(47)
Od podniků činných v těžebním průmyslu nebo v odvětví těžby dřeva v původních lesích by nemělo být vyžadováno platby rozdělovat a přiřazovat je k jednotlivým projektům v případě odváděných plateb, které se týkají povinností uložených podnikům na úrovni subjektu, a nikoli na úrovni projektu. Pokud například podnik realizuje v hostitelské zemi více než jeden projekt a vláda této země uloží danému podniku daně z příjmu právnických osob, které se vztahují k celkovému příjmu uvedeného podniku v dané zemi, a nikoli ke konkrétnímu projektu nebo činnosti v dané zemi, bylo by danému podniku povoleno uvádět informace o výsledné platbě či platbách daně z příjmu bez uvedení konkrétního projektu, který je s danou platbou spojen.
(48)
Podnik činný v těžebním průmyslu nebo v odvětví těžby dřeva v původních lesích obecně nemusí uvádět informace o dividendách vyplacených vládě jakožto kmenovému či běžnému akcionáři tohoto podniku, pokud je dividenda vyplacena dané vládě za stejných podmínek jako ostatním akcionářům. Od daného podniku však bude vyžadováno, aby uvedl informace o veškerých dividendách vyplacených namísto nároků na produkci či poplatků za užívání těžebních pozemků.
(49)
S cílem řešit otázku potenciálního obcházení požadavků na uvádění informací by tato směrnice měla stanovit, že údaje o platbách je nutno uvádět s ohledem na podstatu dané činnosti či platby. Podnik by tak neměl mít možnost vyhnout se uvedení informací například tím, že změní charakteristiku činnosti, na kterou by se jinak tato směrnice vztahovala. Platby nebo činnosti by kromě toho neměly být uměle rozdělovány či slučovány s cílem vyhnout se těmto požadavkům na uvádění informací.
(50)
Za účelem rozhodnutí o okolnostech, za jakých by měly být podniky od požadavků na podávání zpráv podle kapitoly 10 osvobozeny, by měla být Komise zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o určení kritérií, která se mají uplatnit při posuzování toho, zda jsou požadavky třetích zemí na podávání zpráv rovnocenné požadavkům stanoveným v uvedené kapitole. Je obzvlášť důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla náležité konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(51)
S cílem zajistit jednotné podmínky pro provádění čl. 46 odst. 1 by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (11).
(52)
Režim podávání zpráv by měl podléhat přezkumu ze strany Komise, jenž bude proveden do tří let od uplynutí lhůty pro provedení této směrnice členskými státy a o němž Komise ve stejném termínu podá zprávu. Tento přezkum by měl posoudit účelnost tohoto režimu a měl by přihlédnout k mezinárodnímu vývoji, včetně hledisek konkurenceschopnosti a zabezpečení dodávek energie. Při přezkumu by rovněž mělo být zváženo, zda by měly být požadavky na podávání zpráv rozšířeny na další průmyslová odvětví a zda by tyto zprávy měly být předmětem auditu. Dále by měl přezkum zohlednit zkušenosti zpracovatelů a uživatelů údajů o platbách a posoudit, zda by bylo vhodné zahrnout i další informace o platbách, například efektivní daňové sazby, a údaje o příjemci, například údaje o jeho bankovním účtu.
(53)
V souladu se závěry vrcholné schůzky skupiny G8 konané v květnu roku 2011 v Deauville a v zájmu podpory rovných podmínek na mezinárodním poli by měla Komise i nadále vybízet všechny mezinárodní partnery k tomu, aby zavedli podobné požadavky týkající se podávání zpráv o platbách vládám. V této souvislosti je zejména důležité pokračovat v práci na příslušném mezinárodním účetním standardu.
(54)
V zájmu zohlednění budoucích změn v právních předpisech členských států a Unie, jež se týkají forem obchodních společností, by měla být Komise oprávněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie za účelem aktualizace seznamů podniků v přílohách I a II. Použití aktů v přenesené pravomoci je rovněž nezbytné k úpravě kritérií velikosti podniku, neboť v průběhu času bude jejich reálná hodnota vlivem inflace klesat. Je obzvlášť důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla náležité konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(55)
Jelikož cílů této směrnice, totiž usnadnit přeshraniční investice a zlepšit srovnatelnost účetních závěrek a zpráv v rámci celé Unie a posílit důvěru veřejnosti v ně prostřednictvím zvýšeného a konsistentního uvádění konkrétních údajů, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků této směrnice lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(56)
Tato směrnice nahrazuje směrnici 78/660/EHS a 83/349/EHS. Uvedené směrnice by proto měly být zrušeny.
(57)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
(58)
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1
OBLAST PŮSOBNOSTI, DEFINICE A KATEGORIE PODNIKŮ A SKUPIN
Článek 1
Oblast působnosti
1. Koordinační opatření stanovená touto směrnicí se použijí na právní a správní předpisy členských států, které se vztahují na formy podniků uvedené
a)
v příloze I;
b)
v příloze II, jestliže všichni přímí či nepřímí společníci podniku, jejichž ručení jinak není omezeno, fakticky ručí jen omezeně, neboť jsou sami podniky, které
i)
mají formu, která je uvedena v příloze I, nebo
ii)
se neřídí právem některého členského státu, avšak jejich právní forma je srovnatelná s formami uvedenými v příloze I.
2. Členské státy uvědomí Komisi v přiměřené lhůtě o změnách ve formách podniků, které učiní ve svém vnitrostátním právu a které mohou mít vliv na správnost informací uvedených v přílohách I a II. Komise je v takovém případě zmocněna přizpůsobovat prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 49 seznamy podniků uvedené v přílohách I a II.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„subjekty veřejného zájmu“ podniky spadající do oblasti působnosti článku 1,
a)
které se řídí právem některého členského státu a jejichž převoditelné cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu kteréhokoli členského státu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů (12);
b)
které jsou úvěrovými institucemi ve smyslu čl. 4 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (13) jinými než úvěrové instituce uvedené v článku 2 zmíněné směrnice;
c)
které jsou pojišťovnami ve smyslu čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 91/674/EHS ze dne 19. prosince 1991 o ročních účetních závěrkách pojišťoven (14), nebo
d)
které za subjekty veřejného zájmu označí členské státy, což mohou být například podniky, které jsou důležité z hlediska veřejného zájmu vzhledem k povaze své činnosti, své velikosti nebo počtu svých zaměstnanců;
2)
„účastí“ práva, která drží určitý podnik na základním kapitálu jiných podniků a která jsou určena k tomu, aby vytvořením trvalého spojení s těmito podniky přispěla k činnosti podniku, který je drží; přitom není rozhodné, zda jsou tato práva představována cennými papíry či nikoli. Má se za to, že podíl na základním kapitálu jiného podniku představuje účast tehdy, je-li tento podíl vyšší než procentní hodnota stanovená členskými státy, která je nižší než 20 % nebo rovna 20 %;
3)
„spřízněnou stranou“ spřízněná strana ve smyslu mezinárodních účetních standardů přijatých podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů (15);
4)
„dlouhodobými aktivy“ aktiva, která jsou určena k trvalému používání pro činnosti podniku;
5)
„čistým obratem“ částky pocházející z prodeje výrobků a z poskytování služeb po odečtení prodejních slev, daně z přidané hodnoty a ostatních daní přímo spojených s obratem;
6)
„pořizovací cenou“ cena, která má být zaplacena, a jakékoli související náklady minus jakékoli související snížení nákladů na pořízení;
7)
„výrobními náklady“ pořizovací cena surovin a jiných spotřebovaných výkonů a další náklady, které vzniknou v přímé souvislosti s danou položkou. Členské státy povolí nebo vyžadují, aby do těchto nákladů byla zahrnuta přiměřená poměrná část fixních nebo variabilních režijních nákladů nepřímo přiřaditelných k dané položce, jestliže se vztahují k období výroby. Náklady na distribuci se do těchto nákladů nezahrnují;
8)
„úpravami hodnot“ úpravy, jejichž účelem je zohlednit změny hodnot jednotlivých aktiv vykázaných k rozvahovému dni, ať už je tato změna konečná, nebo dočasná;
9)
„mateřským podnikem“ podnik, který kontroluje jeden či více dceřiných podniků;
10)
„dceřiným podnikem“ podnik kontrolovaný mateřským podnikem, včetně jakéhokoli dceřiného podniku mateřského podniku, jenž stojí v čele těchto podniků;
11)
„skupinou“ mateřský podnik a všechny jeho dceřiné podniky;
12)
„podniky ve skupině“ dva nebo více podniků v jedné skupině;
13)
„přidruženým podnikem“ podnik, v němž má účast jiný podnik a na jehož provozní a finanční politiku má tento jiný podnik podstatný vliv. Má se za to, že podnik uplatňuje podstatný vliv v jiném podniku tehdy, jestliže v něm drží nejméně 20 % hlasovacích práv jeho akcionářů či společníků;
14)
„investičními podniky“
a)
podniky, jejichž jediným předmětem činnosti je investování finančních prostředků do různých cenných papírů, nemovitostí nebo jiných majetkových hodnot s výlučným cílem rozložit investiční rizika a poskytovat svým akcionářům nebo společníkům podíl na výsledcích ze spravování jejich aktiv;
b)
podniky, které jsou sdruženy s investičními podniky s fixním kapitálem, je-li jejich jediným účelem získání plně splacených podílů vydaných těmito investičními podniky, aniž je dotčen čl. 22 odst. 1 písm. h) směrnice 2012/30/EU;
15)
„finančními holdingovými podniky“ podniky, jejichž jediným předmětem činnosti je nabývání podílů v jiných podnicích a řízení a zhodnocování těchto podílů, aniž by se přímo či nepřímo účastnily řízení těchto podniků, přičemž nejsou dotčena jejich práva jako akcionářů nebo společníků;
16)
„významnou“ taková informace, o níž by bylo možné rozumně předpokládat, že by její opomenutí nebo nesprávné uvedení mělo vliv na rozhodnutí, která uživatelé činí na základě účetní závěrky podniku. Významnost jednotlivých položek se posuzuje v souvislosti s jinými obdobnými položkami.
Článek 3
Kategorie podniků a skupin
1. Uplatňují-li členské státy jednu nebo více možností podle článku 36, vymezí mikropodniky jako podniky, které k rozvahovému dni nepřekračují alespoň dvě z těchto tří hraničních hodnot:
a)
bilanční suma: 350 000 EUR,
b)
čistý obrat: 700 000 EUR,
c)
průměrný počet zaměstnanců během účetního období: 10.
2. Malými podniky jsou podniky, které k rozvahovému dni nepřekračují alespoň dvě z těchto tří hraničních hodnot:
a)
bilanční suma: 4 000 000 EUR,
b)
čistý obrat: 8 000 000 EUR,
c)
průměrný počet zaměstnanců během účetního období: 50.
Členské státy mohou stanovit hraniční hodnoty vyšší, než jsou uvedeny v prvním pododstavci písm. a) a b). Tyto hodnoty však nesmějí přesáhnout 6 000 000 EUR v případě bilanční sumy a 12 000 000 EUR v případě čistého obratu.
3. Středními podniky jsou podniky, které nejsou mikropodniky ani malými podniky a které k rozvahovému dni nepřekračují alespoň dvě z těchto tří hraničních hodnot:
a)
bilanční suma: 20 000 000 EUR,
b)
čistý obrat: 40 000 000 EUR,
c)
průměrný počet zaměstnanců během účetního období: 250.
4. Velkými podniky jsou podniky, které k rozvahovému dni překračují alespoň dvě z těchto tří hraničních hodnot:
a)
bilanční suma: 20 000 000 EUR,
b)
čistý obrat: 40 000 000 EUR,
c)
průměrný počet zaměstnanců během účetního období: 250.
5. Malými skupinami jsou skupiny, které sestávají z mateřského podniku a dceřiných podniků, jež mají být zahrnuty do konsolidace, a které na konsolidovaném základě nepřekračují k rozvahovému dni mateřského podniku alespoň dvě z těchto tří hraničních hodnot:
a)
bilanční suma: 4 000 000 EUR,
b)
čistý obrat: 8 000 000 EUR,
c)
průměrný počet zaměstnanců během účetního období: 50.
Členské státy mohou stanovit hraniční hodnoty vyšší, než jsou uvedeny v prvním pododstavci písm. a) a b). Tyto hodnoty však nesmějí přesáhnout 6 000 000 EUR v případě bilanční sumy a 12 000 000 EUR v případě čistého obratu.
6. Střední skupiny jsou skupiny, které nejsou malými skupinami, které sestávají z mateřského podniku a dceřiných podniků, jež mají být zahrnuty do konsolidace, a které na konsolidovaném základě nepřekračují k rozvahovému dni mateřského podniku alespoň dvě z těchto tří hraničních hodnot:
a)
bilanční suma: 20 000 000 EUR,
b)
čistý obrat: 40 000 000 EUR,
c)
průměrný počet zaměstnanců během účetního období: 250.
7. Velké skupiny jsou skupiny, které sestávají z mateřského podniku a dceřiných podniků, jež mají být zahrnuty do konsolidace, a které na konsolidovaném základě překračují k rozvahovému dni mateřského podniku alespoň dvě z těchto tří hraničních hodnot:
a)
bilanční suma: 20 000 000 EUR,
b)
čistý obrat: 40 000 000 EUR,
c)
průměrný počet zaměstnanců během účetního období: 250.
8. Členské státy povolí, aby při výpočtu hraničních hodnot uvedených v odstavcích 5 až 7 nebyla prováděna kompenzace uvedená v čl. 24 odst. 3 ani žádné vyloučení vyplývající z čl. 24 odst. 7. V těchto případech se hraniční hodnoty pro bilanční sumu a čistý obrat zvyšují o 20 %.
9. Pokud jde o členské státy, které nepřijaly euro, částka v národní měně odpovídající částkám uvedeným v odstavcích 1 až 7 se vypočte pomocí směnného kurzu zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie ke dni vstupu v platnost jakékoli směrnice, kterou se tyto částky stanoví.
Pro účely převodu na národní měny členských států, které nepřijaly euro, mohou být částky v eurech uvedené v odstavcích 1, 3, 4, 6 a 7 v zájmu dosažení zaokrouhlených částek v národních měnách zvýšeny nebo sníženy nejvýše o 5 %.
10. Pokud k rozvahovému dni podnik nebo skupina překročí nebo přestane překračovat dvě ze tří hraničních hodnot uvedených v odstavcích 1 až 7, ovlivní to použití odchylek povolených touto směrnicí jen tehdy, jestliže to nastane ve dvou po sobě jdoucích účetních obdobích.
11. Bilanční suma uvedená v odstavcích 1 až 7 tohoto článku zahrnuje celkovou hodnotu buď aktiv uvedených v položkách A až E části „aktiva“ podle vzoru členění stanoveného v příloze III, nebo aktiv uvedených v položkách A až E podle vzoru členění stanoveného v příloze IV.
12. Při výpočtu hraničních hodnot uvedených v odstavcích 1 až 7 mohou členské státy vyžadovat, aby u podniků, u nichž není „čistý obrat“ relevantní, byly zahrnuty výnosy z jiných zdrojů. Členské státy mohou vyžadovat, aby mateřské podniky počítaly své hraniční hodnoty na konsolidovaném, a nikoli individuálním základě. Členské státy rovněž mohou vyžadovat, aby podniky ve skupině počítaly své hraniční hodnoty na konsolidovaném nebo agregovaném základě, pokud byly založeny výhradně za účelem vyhnout se vykazování určitých informací.
13. Aby se zohledňoval vliv inflace, Komise nejméně jednou za pět let přezkoumá hraniční hodnoty uvedené v odstavcích 1 až 7 tohoto článku a ve vhodných případech je i pozmění prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 49, přičemž přihlédne k ukazatelům inflace, jak jsou zveřejňovány v Úředním věstníku Evropské unie.
KAPITOLA 2
OBECNÁ USTANOVENÍ A OBECNÉ ZÁSADY
Článek 4
Obecná ustanovení
1. Roční účetní závěrka tvoří jeden celek a u všech podniků zahrnuje přinejmenším rozvahu, výsledovku a přílohu v účetní závěrce.
Členské státy mohou od jiných než malých podniků vyžadovat, aby do roční účetní závěrky zahrnovaly kromě dokumentů uvedených v prvním pododstavci i další výkazy.
2. Roční účetní závěrka musí být sestavena jasně a v souladu s touto směrnicí.
3. Roční účetní závěrka musí podávat věrný a poctivý obraz o aktivech, pasivech, finanční situaci a výsledku hospodaření podniku. Pokud by použití této směrnice k podání věrného a poctivého obrazu o aktivech, pasivech, finanční situaci a výsledku hospodaření podniku nedostačovalo, musí být v příloze v účetní závěrce poskytnuty takové další informace, které jsou pro naplnění tohoto požadavku nezbytné.
4. Pokud dojde ve výjimečných případech k tomu, že uplatňování některého ustanovení této směrnice je neslučitelné s povinností uloženou v odstavci 3, takové ustanovení se v zájmu podání věrného a poctivého obrazu o aktivech, pasivech, finanční situaci a výsledku hospodaření podniku nepoužije. Nepoužití takového ustanovení se uvede v příloze v účetní závěrce s řádným odůvodněním a s vysvětlením vlivu na aktiva, pasiva, finanční situaci a výsledek hospodaření podniku.
Členské státy mohou vymezit příslušné výjimečné případy a stanovit odpovídající zvláštní pravidla, která se mají v takových případech použít.
5. Členské státy mohou od jiných než malých podniků vyžadovat, aby v roční účetní závěrce uváděly i další informace než jen ty, které se požadují na základě této směrnice.
6. Odchylně od odstavce 5 mohou členské státy od malých podniků vyžadovat, aby v účetní závěrce připravily, uvedly a zveřejnily informace nad rámec požadavků této směrnice, pokud jsou tyto informace shromažďovány v rámci systému jediného ukládacího místa informací a požadavek uvádění těchto informací je za výhradním účelem výběru daní stanoven ve vnitrostátním daňovém právu. Informace požadované podle tohoto odstavce se uvádějí v příslušné části účetní závěrky.
7. Členské státy při provedení této směrnice a při zavedení nových požadavků v souladu s odstavcem 6 ve vnitrostátním právu sdělí Komisi veškeré další informace, které požadují v souladu s odstavcem 6,.
8. Členské státy, které k ukládání a zveřejňování ročních účetních závěrek používají elektronická řešení, zajistí, aby od malých podniků nebylo podle kapitoly 7 vyžadováno zveřejňování dalších informací požadovaných vnitrostátním daňovým právem podle odstavce 6.
Článek 5
Obecné informace
Dokument obsahující účetní závěrku musí obsahovat název podniku a informace požadované podle čl. 5 písm. a) a b) směrnice 2009/101/ES.
Článek 6
Obecné zásady účetního výkaznictví
1. Položky v ročních a konsolidovaných účetních závěrkách se zachycují a oceňují v souladu s těmito obecnými zásadami:
a)
předpokládá se, že podnik bude ve své činnosti nepřetržitě pokračovat;
b)
účetní pravidla a metody oceňování nelze od jednoho účetního období k druhému měnit;
c)
zachycování a oceňování se provádí na základě zásady opatrnosti; zejména platí, že
i)
zachycovat se mohou jen zisky, které byly k rozvahovému dni realizovány;
ii)
zachycovat se musí všechny závazky vznikající v průběhu daného nebo předchozího účetního období, a to i v případě, že se stanou zřejmými až mezi rozvahovým dnem a dnem sestavení rozvahy; a
iii)
zachycovat se musí všechny záporné úpravy hodnot bez ohledu na to, zda je výsledkem účetního období zisk nebo ztráta;
d)
částky zachycené v rozvaze a výsledovce se stanoví na akruálním principu;
e)
počáteční rozvaha každého účetního období musí odpovídat konečné rozvaze předchozího účetního období;
f)
jednotlivé složky aktiv a pasiv se oceňují odděleně;
g)
jakákoli kompenzace mezi položkami aktiv a pasiv nebo mezi položkami nákladů a výnosů je zakázána;
h)
položky zachycené ve výsledovce a v rozvaze se zaúčtovávají a vykazují s ohledem na podstatu dotčené transakce nebo ujednání;
i)
položky zachycené v účetní závěrce se oceňují v pořizovacích cenách či výrobních nákladech a
j)
požadavky týkající se účetního zachycování, oceňování, vykazování, uvádění informací a konsolidace stanovené v této směrnici nemusí být dodržovány, jestliže je účinek jejich dodržování nevýznamný.
2. Bez ohledu na odst. 1 písm. g) mohou členské státy ve zvláštních případech povolit nebo vyžadovat, aby podniky prováděly kompenzaci mezi položkami aktiv a pasiv nebo mezi položkami nákladů a výnosů, jsou-li kompenzované částky uvedeny v hrubé výši v příloze v účetní závěrce.
3. Členské státy mohou podniky osvobodit od požadavků odst. 1 písm. h).
4. Členské státy mohou omezit oblast působnosti odst. 1 písm. j) na vykazování a uvádění informací.
5. Vedle částek zachycených v souladu s odst. 1 písm. c) bodem ii) mohou členské státy povolit nebo vyžadovat, aby byly zachycovány všechny předvídatelné závazky a potenciální ztráty vznikající v průběhu daného nebo předchozího účetního období, a to i v případě, že se stanou zřejmými až mezi rozvahovým dnem a dnem sestavení rozvahy.
Článek 7
Alternativní metoda oceňování dlouhodobých aktiv v přeceněných hodnotách
1. Odchylně od čl. 6 odst. 1 bodu i) mohou členské státy všem podnikům nebo kterýmkoli druhům podniků povolit nebo od nich vyžadovat oceňování dlouhodobých aktiv v přeceněných hodnotách. Stanoví-li vnitrostátní právo oceňování na základě přecenění, vymezí současně jeho obsah, limity a pravidla používání.
2. Použije-li se odstavec 1, rozdíl mezi oceněním na základě pořizovací ceny nebo výrobních nákladů a oceněním na základě přecenění se v rozvaze zaúčtuje do fondu z přecenění v položce „Vlastní kapitál“.
Fond z přecenění může být kdykoli zcela nebo částečně kapitalizován.
Pokud již částky zahrnuté do fondu z přecenění nejsou k účtování na základě přeceňování zapotřebí, fond z přecenění se sníží. Členské státy mohou stanovit pravidla pro používání fondu z přecenění za předpokladu, že převody z fondu z přecenění do výsledovky je možné uskutečnit jen tehdy, pokud byly převedené částky zachyceny ve výsledovce jako náklady nebo pokud odrážejí zvýšení hodnoty, které již bylo skutečně realizováno. Žádná část fondu z přecenění nesmí být přímo ani nepřímo rozdělena, pokud nepředstavuje skutečně realizované zvýšení hodnoty.
S výjimkou situací popsaných v druhém a třetím pododstavci nelze fond z přecenění snižovat.
3. Na základě přeceněné hodnoty se každoročně vypočítávají úpravy hodnot. Odchylně od článků 9 a 13 však mohou členské státy povolit nebo vyžadovat, aby se v příslušných položkách ve vzorech členění stanovených v přílohách V a VI vykazovala pouze ta částka úprav hodnot, která je výsledkem ocenění na základě pořizovací ceny nebo na základě výrobních nákladů, a aby se rozdíl vyplývající z přecenění podle tohoto článku v těchto vzorech členění vykazoval odděleně.
Článek 8
Alternativní metoda oceňování reálnou hodnotou
1. Odchylně od čl. 6 odst. 1 písm. i) a za podmínek stanovených v tomto článku členské státy
a)
všem podnikům či jakýmkoli druhům podniků povolí nebo od nich vyžadují oceňování finančních nástrojů, včetně derivátových finančních nástrojů, reálnou hodnotou a
b)
mohou všem podnikům nebo některým druhům podniků povolit nebo od nich vyžadovat oceňování určitých kategorií aktiv jiných než finanční nástroje částkami stanovenými na základě reálné hodnoty.
Toto povolení či požadavek se může omezovat na konsolidované účetní závěrky.
2. Komoditní smlouvy, které jsou smluvní strany oprávněny vypořádat v hotovosti nebo jiným finančním nástrojem, se pro účely této směrnice považují za derivátové finanční nástroje, s výjimkou smluv,
a)
které byly uzavřeny a trvají, aby uspokojily potřeby podniku týkající se nákupu, prodeje nebo použití komodity, které podnik očekával v okamžiku uzavření transakce a poté;
b)
které byly od počátku označeny jako komoditní smlouvy a
c)
u kterých se očekává, že budou vypořádány dodáním komodity.
3. Ustanovení odst. 1 písm. a) se použije pouze na tyto závazky:
a)
závazky držené jako součást obchodního portfolia a
b)
derivátové finanční nástroje.
4. Ocenění podle odst. 1 písm. a) se nepoužije na
a)
nederivátové finanční nástroje držené do splatnosti;
b)
poskytnuté půjčky a pohledávky vytvořené podnikem, které nejsou drženy za účelem obchodování; a
c)
podíly v dceřiných podnicích, přidružených podnicích a společných podnicích, kapitálové nástroje emitované podnikem, smlouvy o podmíněném protiplnění v podnikové kombinaci a jiné finanční nástroje se zvláštními vlastnostmi, kvůli nimž se podle obecného mínění účtují odlišně od ostatních finančních nástrojů.
5. Odchylně od čl. 6 odst. 1 písm. i) mohou členské státy u všech aktiv a pasiv, která se v rámci systému zajišťovacího účetnictví v reálných hodnotách považují za zajištěné položky, nebo u identifikovaných částí takovýchto aktiv nebo pasiv povolit oceňování specifickou částkou vyžadovanou podle tohoto systému.
6. Odchylně od odstavců 3 a 4 mohou členské státy povolit nebo vyžadovat zachycování a oceňování finančních nástrojů a uvádění informací o nich v souladu s mezinárodními účetními standardy přijatými podle nařízení (ES) č. 1606/2002.
7. Reálná hodnota ve smyslu tohoto článku se stanoví podle jedné z následujících hodnot:
a)
v případě finančních nástrojů, pro které lze snadno identifikovat hodnověrný trh, podle tržní hodnoty. Nelze-li tržní hodnotu pro některý nástroj snadno zjistit, ale lze ji zjistit pro jeho jednotlivé složky nebo pro podobný nástroj, je možné tržní hodnotu odvodit z tržní hodnoty jeho složek nebo podobného nástroje;
b)
v případě finančních nástrojů, pro které nelze snadno identifikovat hodnověrný trh, podle hodnoty vyplývající z obecně uznávaných oceňovacích modelů a technik, pokud tyto oceňovací modely a techniky zajišťují přijatelný odhad tržní hodnoty.
Finanční nástroje, které nelze spolehlivě ocenit žádnou z metod popsaných v prvním pododstavci písm. a) a b), se oceňují na základě pořizovací ceny nebo výrobních nákladů, je-li takové ocenění možné.
8. Bez ohledu na čl. 6 odst. 1 písm. c) se v případě oceňování finančního nástroje reálnou hodnotou změna hodnoty zahrnuje do výsledovky, s výjimkou následujících případů, kdy se tato změna zahrne přímo do fondu z přecenění reálnou hodnotou:
a)
nástroj, o kterém je účtováno, je zajišťovacím nástrojem v rámci systému zajišťovacího účetnictví, které umožňuje, aby některé nebo veškeré změny hodnoty nebyly uváděny ve výsledovce; nebo
b)
změna hodnoty se týká kursového rozdílu vyplývajícího z měnové složky tvořící část čisté investice podniku v zahraničním subjektu.
Členské státy mohou povolit nebo vyžadovat, aby se změna hodnoty realizovatelného finančního aktiva, které není derivátovým finančním nástrojem, zahrnovala přímo do fondu z přecenění reálnou hodnotou. Fond z přecenění na reálnou hodnotu se upraví, pokud částky v něm uvedené již nejsou nutné k použití prvního pododstavce písm. a) a b).
9. Bez ohledu na čl. 6 odst. 1 písm. c) mohou členské státy všem podnikům nebo některým druhům podniků povolit nebo od nich vyžadovat, aby v případě oceňování aktiv jiných než finanční nástroje reálnou hodnotou uváděly změnu hodnoty ve výsledovce.
KAPITOLA 3
ROZVAHA A VÝSLEDOVKA
Článek 9
Obecná ustanovení o rozvaze a výsledovce
1. Členění rozvahy a výsledovky se nesmí měnit od jednoho účetního období ke druhému. Ve výjimečných případech je však povoleno odchýlit se od této zásady za účelem podání věrného a poctivého obrazu o aktivech, pasivech, finanční situaci a výsledku hospodaření podniku. Každé takovéto odchýlení musí být uvedeno a zdůvodněno v příloze v účetní závěrce.
2. Položky stanovené v přílohách III až VI se v rozvaze a ve výsledovce uvádějí odděleně a ve stanoveném pořadí. Členské státy povolí podrobnější členění těchto položek za podmínky, že předepsaná struktura zůstane zachována. Členské státy povolí vložení mezisoučtů a nových položek, není-li obsah těchto nových položek součástí žádných jiných položek v předepsaných vzorech členění. Členské státy mohou podrobnější členění nebo nové položky nebo mezisoučty vyžadovat.
3. Vyžaduje-li to zvláštní povaha podniku, přizpůsobí se členění, zařazení a odborné názvosloví položek rozvahy a výsledovky, které jsou označeny arabskými číslicemi. Členské státy mohou takovéto přizpůsobení vyžadovat od podniků, jež náleží k určitému konkrétnímu hospodářskému odvětví.
Členské státy mohou povolit nebo vyžadovat, aby byly položky rozvahy a výsledovky označené arabskou číslicí sloučeny, pokud je pro účely podávání věrného a poctivého obrazu o aktivech, pasivech, finanční situaci a výsledku hospodaření podniku jejich výše nevýznamná nebo pokud jejich sloučení přispěje k větší transparentnosti, za podmínky, že sloučené položky se uvedou odděleně v příloze v účetní závěrce.
4. Odchylně od odstavců 2 a 3 tohoto článku mohou členské státy v rozsahu nezbytném pro elektronické ukládání účetních závěrek omezit možnost podniků odchýlit se od příloh III až VI.
5. U každé položky rozvahy a výsledovky se uvádí číselný údaj za účetní období, k němuž se rozvaha a výsledovka vztahuje, a číselný údaj týkající se příslušné položky za předchozí účetní období. Nejsou-li tyto číselné údaje srovnatelné, mohou členské státy vyžadovat, aby byl údaj za předchozí účetní období upraven. Veškeré případy nesrovnatelnosti nebo veškeré úpravy číselných údajů se s odůvodněním uvedou v příloze v účetní závěrce.
6. Členské státy mohou povolit nebo vyžadovat přizpůsobení vzorů členění rozvahy a výsledovky tak, aby zahrnovaly rozdělení zisku nebo vypořádání ztráty.
7. Pokud jde o způsob, jakým jsou v roční účetní závěrce zachycovány účasti,
a)
členské státy mohou povolit nebo vyžadovat, aby se u účastí používala ekvivalenční metoda podle článku 27 a zohledňovaly se přitom nezbytné úpravy vyplývající ze zvláštních vlastností roční účetní závěrky v porovnání s konsolidovanou účetní závěrkou;
b)
členské státy mohou povolit nebo vyžadovat, aby se podíl na výsledku hospodaření připadající na účast vykazoval ve výsledovce jen do výše odpovídající již obdrženým dividendám nebo dividendám, jejichž platba může být požadována; a
c)
pokud zisk připadající na účast a vykázaný ve výsledovce překročí částky již obdržených dividend nebo dividend, jejichž platba může být požadována, zachytí se rozdíl do rezervního fondu, který nemůže být rozdělen akcionářům nebo společníkům.
Článek 10
Prezentace rozvahy
Pro účely prezentace rozvahy členské státy předepíší jeden nebo oba ze vzorů členění stanovených v přílohách III a IV. Předepíše-li členský stát oba vzory členění, povolí podnikům, aby si vybraly, který z předepsaných vzorů členění přijmou.
Článek 11
Alternativní prezentace rozvahy
Členské státy mohou podnikům nebo některým druhům podniků povolit nebo od nich vyžadovat, aby při prezentaci položek rozlišovaly mezi krátkodobými a dlouhodobými položkami v členění odlišném od vzoru členění stanoveného v přílohách III a IV, za předpokladu, že obsah poskytovaných informací je přinejmenším rovnocenný obsahu informací, jež mají být poskytnuty v souladu s přílohami III a IV.
Článek 12
Zvláštní ustanovení vztahující se na určité rozvahové položky
1. Pokud se určité aktivum či pasivum vztahuje k více než jedné položce členění, jeho vztah k jiným položkám se uvede buď u položky, u které se toto aktivum či pasivum vykáže, nebo v příloze v účetní závěrce.
2. Vlastní podíly a podíly v podnicích ve skupině se vykazují jen v položkách předepsaných pro tento účel.
3. Zahrnutí konkrétních aktiv do dlouhodobých nebo krátkodobých aktiv záleží na účelu, k němuž jsou určena.
4. Věcná práva k nemovitostem a jiná podobná práva, jak je vymezuje vnitrostátní právo, se vykazují v položce „pozemky a budovy“.
5. Pořizovací cena dlouhodobých aktiv s omezenou dobou ekonomické životnosti, náklady na jejich výrobu nebo v případě použití čl. 7 odst. 1 jejich přeceněná hodnota se snižují o úpravy hodnot vypočítané tak, aby se hodnota těchto aktiv během doby jejich ekonomické životnosti systematicky odepisovala.
6. Úpravy hodnot dlouhodobých aktiv podléhají těmto podmínkám:
a)
členské státy mohou povolit nebo vyžadovat úpravy hodnot u dlouhodobých finančních aktiv tak, aby byla oceněna nižší z hodnot, jež jim k rozvahovému dni přísluší;
b)
u dlouhodobých aktiv se provedou úpravy hodnot bez ohledu na to, zda je doba jejich ekonomické životnosti omezena či nikoli, tak, aby byla oceněna nižší z hodnot, jež jim k rozvahovému dni přísluší, jestliže se očekává, že snížení jejich hodnoty bude trvalé;
c)
pokud úpravy hodnot uvedené v písmenech a) a b) nebyly ve výsledovce vykázány odděleně, musí se vykázat ve výsledovce a uvést odděleně v příloze v účetní závěrce;
d)
v oceňování nižší z hodnot podle písmen a) a b) se nesmí pokračovat, jestliže pominuly důvody, pro které se úpravy hodnot prováděly; toto ustanovení se nepoužije na úpravy hodnot v případě goodwillu.
7. U krátkodobých aktiv se provádějí úpravy hodnot tak, aby se vykazovala v nižší z tržních hodnot, nebo ve výjimečných případech v jiné nižší hodnotě, jež jim k rozvahovému dni přísluší.
V oceňování nižší z hodnot podle prvního pododstavce se nesmí pokračovat, jestliže pominuly důvody, pro které se úpravy hodnot prováděly.
8. Členské státy mohou povolit nebo vyžadovat, aby byly úroky z kapitálu vypůjčeného za účelem financování výroby dlouhodobých nebo krátkodobých aktiv zahrnuty do výrobních nákladů v rozsahu, v jakém se tyto úroky vztahují k období výroby. Každé použití tohoto ustanovení se uvede v příloze v účetní závěrce.
9. Členské státy mohou povolit, aby se pořizovací cena nebo náklady na výrobu zásob zboží stejné kategorie i všech zastupitelných položek včetně investic vypočítávaly na základě vážených průměrných cen, podle metody „first in - first out (FIFO)“, „last in - first out (LIFO)“ nebo podle metody zohledňující obecně uznávané osvědčené postupy.
10. Pokud je splatná částka jakéhokoli dluhu vyšší než přijatá částka, mohou členské státy povolit nebo vyžadovat, aby byl rozdíl vykázán v aktivech. Rozdíl se vykazuje samostatně v rozvaze nebo v příloze v účetní závěrce. Přiměřená částka tohoto rozdílu se každý rok odepíše a rozdíl musí být zcela odepsán nejpozději v okamžiku splacení dluhu.
11. Nehmotná aktiva musí být odepsána za dobu své ekonomické životnosti.
Ve výjimečných případech, kdy ekonomickou životnost goodwillu a nákladů na vývoj nelze spolehlivě odhadnout, musí být tato aktiva odepsána během maximální doby stanovené členským státem. Tato maximální doba nesmí být kratší než pět let a delší než deset let. Doba odpisování goodwillu se vysvětlí v příloze v účetní závěrce.
Pokud vnitrostátní právní předpisy povolují vykazování nákladů na vývoj v aktivech a tyto náklady nebyly zcela odepsány, členské státy vyžadují, aby nedošlo k žádnému rozdělení zisků, není-li výše fondů použitelných k rozdělení a zisků za minulá účetní období nejméně rovna částce neodepsaných nákladů.
Pokud vnitrostátní právní předpisy povolují vykazování zřizovacích výdajů v aktivech, musí být tyto výdaje odepsány nejpozději do pěti let. V takovém případě členské státy vyžadují, aby se na zřizovací výdaje použil třetí pododstavec obdobně.
Ve výjimečných případech mohou členské státy povolit odchylky od třetího a čtvrtého pododstavce. Tyto odchylky musí být uvedeny a zdůvodněny v příloze v účetní závěrce.
12. Rezervy jsou určeny k pokrytí závazků, jejichž povaha je jasně definována a u nichž je k rozvahovému dni buď pravděpodobné, že nastanou, nebo jisté, že nastanou, ale není jistá jejich výše nebo datum, ke kterému vzniknou.
Členské státy mohou také povolit vytvoření rezerv určených ke krytí nákladů, jejichž povaha je jasně definována a u nichž je k rozvahovému dni buď pravděpodobné, že nastanou, nebo jisté, že nastanou, ale není jistá jejich výše nebo datum, ke kterému vzniknou.
K rozvahovému dni musí rezerva představovat nejlepší odhad nákladů, které pravděpodobně vzniknou, nebo v případě závazku částky, která je zapotřebí k vypořádání. Rezervy nesmějí být použity k úpravám hodnot aktiv.
Článek 13
Prezentace výsledovky
1. Pro účely prezentace výsledovky členské státy předepíší jeden nebo oba vzory členění stanovené v přílohách V a VI. Předepíše-li členský stát oba vzory členění, může podnikům povolit, aby si vybraly, který z předepsaných vzorů členění přijmou.
2. Odchylně od čl. 4 odst. 1 mohou členské státy všem podnikům nebo některým druhům podniků povolit nebo od nich vyžadovat, aby namísto prezentace položek výsledovky v souladu s přílohami V a VI předkládaly výkaz finanční výkonnosti, je-li obsah takto poskytovaných informací přinejmenším rovnocenný obsahu informací, jež jsou jinak požadovány podle příloh V a VI.
Článek 14
Zjednodušení pro malé a střední podniky
1. Členské státy mohou povolit malým podnikům sestavovat zkrácenou rozvahu zahrnující jen položky označené v přílohách III a IV písmeny a římskými číslicemi a přitom samostatně uvádět
a)
informace požadované v příloze III v závorkách v položce D.II části „Aktiva“ a v položce C části „Vlastní kapitál a cizí zdroje“ souhrnně pro každou z uvedených položek; nebo
b)
informace požadované v příloze IV v závorkách v položce D.II.
2. Členské státy mohou povolit malým a středním podnikům sestavovat zkrácenou výsledovku za následujících omezení:
a)
v příloze V lze položky 1 až 5 sloučit do jedné položky s názvem „Hrubý zisk nebo ztráta“;
b)
v příloze VI lze položky 1, 2, 3 a 6 sloučit do jedné položky s názvem „Hrubý zisk nebo ztráta“.
KAPITOLA 4
PŘÍLOHA V ÚČETNÍ ZÁVĚRCE
Článek 15
Obecná ustanovení o příloze v účetní závěrce
Pokud se v souladu s touto kapitolou předkládá k rozvaze a výsledovce příloha, informace v ní se podávají v tomtéž pořadí, v jakém jsou prezentovány položky v rozvaze a výsledovce.
Článek 16
Obsah přílohy v účetní závěrce vztahující se na všechny podniky
1. V příloze v účetní závěrce uvádějí všechny podniky, vedle údajů vyžadovaných podle dalších ustanovení této směrnice, tyto údaje:
a)
přijatá účetní pravidla;
b)
pokud se dlouhodobá aktiva oceňují v přeceněných hodnotách, tabulku zachycující
i)
pohyby ve fondu z přecenění v účetním období společně s vysvětlením toho, jak je s položkami v něm obsaženými nakládáno z daňového hlediska; a
ii)
účetní hodnotu v rozvaze, která by byla vykázána, kdyby daná dlouhodobá aktiva nebyla přeceněna;
c)
v případě oceňování finančních nástrojů nebo aktiv jiných než finanční nástroje reálnou hodnotou
i)
významné předpoklady, na kterých jsou založeny použité oceňovací modely a techniky, pokud byla reálná hodnota stanovena v souladu s čl. 8 odst. 7 písm. b);
ii)
pro každou kategorii finančního nástroje nebo aktiva jiného než finanční nástroje reálnou hodnotu, změny hodnoty zahrnuté přímo do výsledovky a změny zahrnuté ve fondech z přecenění reálnou hodnotou;
iii)
pro každou třídu derivátových finančních nástrojů údaje o jejich rozsahu a povaze, včetně hlavních podmínek, které mohou ovlivnit výši, časový průběh a jistotu budoucích peněžních toků; a
iv)
tabulku zachycující pohyby ve fondech z přecenění reálnou hodnotou během účetního období;
d)
celkovou výši veškerých finančních závazků, záruk a podmíněných závazků, jež nejsou vykázány v rozvaze, a povahu a formu jakékoli poskytnuté věcné záruky; veškeré penzijní závazky a závazky vůči podnikům ve skupině či přidruženým podnikům se uvádějí samostatně;
e)
výši záloh a úvěrů poskytnutých členům správních, řídících či dozorčích orgánů s uvedením úrokových sazeb, hlavních podmínek a veškerých dosud splacených, odepsaných nebo prominutých částek, jakož i závazků přijatých v jejich prospěch formou záruk všeho druhu; tyto údaje se uvádějí souhrnně pro každou kategorii;
f)
výši a povahu jednotlivých položek výnosů nebo nákladů, které jsou mimořádné svým objemem či původem;
g)
výši závazků podniku, které mají zbytkovou dobu splatnosti delší než pět let, a celkovou výši závazků podniku, které jsou kryty věcnými zárukami poskytnutými daným podnikem, s uvedením povahy a formy těchto záruk; a
h)
průměrný počet zaměstnanců během účetního období.
2. Členské státy mohou obdobně vyžadovat, aby malé podniky uváděly informace požadované v čl. 17 odst. 1 písm. a), m), p), q) a r).
Pro účely prvního pododstavce se informace vyžadované v čl. 17 odst. 1 písm. p) omezí na povahu a obchodní účel operací uvedených ve zmíněném písmeni.
Pro účely prvního pododstavce se uvádění informací vyžadovaných v čl. 17 odst. 1 písm. r) omezí na transakce uzavřené se stranami vyjmenovanými ve čtvrtém pododstavci uvedeného písmene.
3. Členské státy nevyžadují od malých podniků uvádění informací nad rámec toho, co je vyžadováno nebo povoleno podle tohoto článku.
Článek 17
Uvádění dalších informací středními a velkými podniky a subjekty veřejného zájmu
1. Střední a velké podniky a subjekty veřejného zájmu uvádějí v příloze v účetní závěrce vedle údajů vyžadovaných podle článku 16 a všech ostatních ustanovení této směrnice také tyto informace:
a)
u jednotlivých položek dlouhodobých aktiv:
i)
pořizovací cenu či výrobní náklady, nebo - pokud byla použita alternativní oceňovací metoda - reálnou či přeceněnou hodnotu na začátku a konci účetního období;
ii)
přírůstky, úbytky a převody během účetního období;
iii)
kumulované úpravy hodnot na začátku a konci účetního období;
iv)
úpravy hodnot provedené během účetního období;
v)
pohyb v kumulovaných úpravách hodnot, pokud jde o přírůstky, úbytky a převody během účetního období; a
vi)
kde je v souladu s čl. 12 odst. 8 kapitalizován úrok, částku kapitalizovanou během účetního období;
b)
provádějí-li se u dlouhodobých nebo krátkodobých aktiv úpravy hodnoty pouze pro daňové účely, výši těchto úprav a odůvodnění;
c)
pokud se finanční nástroje oceňují na základě pořizovací ceny nebo výrobních nákladů,
i)
pro každou třídu derivátového finančního nástroje
-
reálnou hodnotu nástrojů, pokud ji lze stanovit některou z metod předepsaných v čl. 8 odst. 7 písm. a), a
-
údaje o rozsahu a podstatě nástrojů;
ii)
u finančních dlouhodobých aktiv, jejichž zůstatková hodnota převyšuje jejich reálnou hodnotu,
-
účetní hodnotu a reálnou hodnotu buď jednotlivého aktiva, nebo vhodně stanoveného seskupení těchto jednotlivých aktiv, a
-
důvody, proč účetní hodnota nebyla snížena, včetně povahy důkazů, které vedly k předpokladu, že účetní hodnota bude získána zpět;
d)
částku odměn přiznaných ve vztahu k danému účetnímu období členům správních, řídících a dozorčích orgánů z důvodu jejich funkce a částku všech vzniklých či sjednaných penzijních závazků pro bývalé členy těchto orgánů; tyto údaje se uvádějí souhrnně pro každou kategorii orgánů.
Jestliže by uvedení těchto údajů umožnilo zjistit finanční situaci konkrétního člena takového orgánu, mohou členské státy od požadavku na uvádění těchto údajů upustit;
e)
průměrný počet zaměstnanců v průběhu účetního období rozčleněný podle kategorií a osobní náklady za účetní období rozvržené mezi mzdy a platy, náklady na sociální zabezpečení a penzijní náklady, nejsou-li osobní náklady uvedeny samostatně ve výsledovce;
f)
je-li v rozvaze vykázána rezerva na odloženou daň, odloženou daň na konci účetního období a její vývoj během účetního období;
g)
název a sídlo každého podniku, ve kterém podnik samostatně nebo prostřednictvím osoby jednající vlastním jménem, avšak na jeho účet drží účast, s uvedením podílu na základním kapitálu, výše vlastního kapitálu a výsledku hospodaření za poslední účetní období daného podniku, za které byla přijata účetní závěrka; jestliže předmětný podnik nezveřejňuje rozvahu a není výše uvedeným podnikem kontrolován, lze údaje o vlastním kapitálu a o výsledku hospodaření vynechat.
Členské státy mohou povolit, aby údaje, jejichž uvádění se vyžaduje v prvním pododstavci tohoto písmene, měly podobu výkazu ukládaného v souladu s čl. 3 odst. 1 a 3 směrnice 2009/101/ES; každé uložení takového výkazu se uvede v příloze v účetní závěrce. Členské státy mohou rovněž povolit, aby se tyto údaje vynechaly, pokud by svou povahou vážně poškozovaly kterýkoli podnik, jehož se týkají. Členské státy mohou toto vynechání podmínit předchozím schválením správními nebo soudními orgány. Vynechání těchto údajů se vždy uvede v příloze v účetní závěrce;
h)
počet a jmenovitou hodnotu, nebo neexistuje-li jmenovitá hodnota, účetní hodnotu akcií upsaných během účetního období v mezích schváleného základního kapitálu, aniž jsou dotčeny čl. 2 první pododstavec písm. e) směrnice 2009/101/ES nebo čl. 2 písm. c) a d) směrnice 2012/30/EU, pokud jde o výši tohoto základního kapitálu;
i)
pokud existuje více než jeden druh akcií, u každého druhu jejich počet a jmenovitou hodnotu, nebo neexistuje-li jmenovitá hodnota, jejich účetní hodnotu;
j)
existenci jakýchkoli prioritních akcií, konvertibilních dluhopisů, warrantů, opcí nebo podobných cenných papírů a práv s vyznačením jejich počtu a rozsahu práv, která udělují;
k)
název, sídlo a právní formu každého z podniků, v nichž je podnik společníkem s neomezeným ručením;
l)
název a sídlo podniku, který sestavuje konsolidovanou účetní závěrku nejširší skupiny podniků, ke které podnik jakožto dceřiný podnik patří;
m)
název a sídlo podniku, který sestavuje konsolidovanou účetní závěrku nejužší skupiny podniků, ke které podnik jakožto dceřiný podnik patří a jež je rovněž začleněna do skupiny podniků uvedené v písmenu l);
n)
místo, kde lze získat konsolidovanou účetní závěrku uvedenou v písmenech l) a m), je-li její získání možné;
o)
navrhované rozdělení zisku nebo vypořádání ztráty, nebo v příslušných případech rozdělení zisku nebo vypořádání ztráty;
p)
povahu a obchodní účel ujednání podniku, které nejsou zahrnuty v rozvaze, a jejich finanční dopad na podnik, jsou-li rizika nebo přínosy vyplývající z těchto ujednání významné a je-li uvedení těchto rizik nebo přínosů nezbytné k posouzení finanční situace podniku;
q)
povahu a finanční dopad významných událostí, které nastaly po rozvahovém dni a jež nejsou zahrnuty ve výsledovce nebo rozvaze; a
r)
transakce, které podnik uzavřel se spřízněnými stranami, včetně objemu takových transakcí, povahy vztahu se spřízněnou stranou a dalších informací o těchto transakcích, které jsou nezbytné k pochopení finanční situace podniku. Informace o jednotlivých transakcích je možné seskupovat podle jejich povahy, nejsou-li samostatné informace nezbytné k pochopení dopadu transakcí se spřízněnou stranou na finanční situaci podniku.
Členské státy mohou povolit nebo vyžadovat, aby byly uváděny pouze ty transakce se spřízněnými stranami, které nebyly uzavřeny za běžných tržních podmínek.
Členské státy mohou povolit, aby nebyly uváděny transakce uzavřené mezi jedním nebo více členy skupiny, pokud jsou dceřiné podniky, které jsou stranami této transakce, takovým členem plně vlastněny.
Členské státy mohou povolit, aby střední podnik omezil uvádění transakcí se spřízněnými stranami na transakce uzavřené
i)
s vlastníky, kteří v podniku drží účast;
ii)
s podniky, v nichž má sám účast; a
iii)
se členy správních, řídících nebo dozorčích orgánů podniku.
2. Členské státy nemusí použít odst. 1 písm. g) u podniku, který je mateřským podnikem řídícím se jejich vnitrostátním právem, v těchto případech:
a)
je-li podnik, v němž daný mateřský podnik drží účast pro účely odst. 1 písm. g), zahrnut do konsolidované účetní závěrky sestavované tímto mateřským podnikem nebo do konsolidované účetní závěrky širší skupiny podniků podle čl. 23 odst. 4;
b)
pokud daný mateřský podnik nakládal s danou účastí ve své roční účetní závěrce v souladu s čl. 9 odst. 7 nebo v konsolidované účetní závěrce, kterou sestavuje, v souladu s čl. 27 odst. 1 až 8.
Článek 18
Uvádění dalších informací velkými podniky a subjekty veřejného zájmu
1. Velké podniky a subjekty veřejného zájmu uvádějí v příloze v účetní závěrce vedle údajů vyžadovaných podle článků 16 a 17 a všech ostatních ustanovení této směrnice také tyto informace:
a)
čistý obrat rozčleněný podle kategorií činnosti a podle zeměpisných trhů, pokud se tyto kategorie a trhy mezi sebou podstatně liší z hlediska způsobu, kterým je organizován prodej výrobků a poskytování služeb; a
b)
celkové odměny za účetní období účtované jednotlivými statutárními auditory nebo auditorskými společnostmi za povinný audit roční účetní závěrky a celkové odměny účtované jednotlivými statutárními auditory nebo auditorskými společnostmi za jiné ověřovací služby, za daňové poradenství a jiné neauditorské služby.
2. Členské státy mohou povolit, aby byly informace podle odst. 1 písm. a) vynechány, pokud by jejich uvedení mohlo podnik vážně poškodit. Členské státy mohou toto vynechání podmínit předchozím schválením správními nebo soudními orgány. Vynechání těchto informací se vždy uvede v příloze v účetní závěrce.
3. Členské státy mohou stanovit, že se odst. 1 písm. b) nepoužije na roční účetní závěrky podniku zahrnutého do konsolidované účetní závěrky, která má být sestavena podle článku 22, jsou-li dotyčné informace uvedeny v příloze v této konsolidované účetní závěrky.
KAPITOLA 5
ZPRÁVA VEDENÍ PODNIKU
Článek 19
Obsah zprávy vedení podniku
1. Zpráva vedení podniku musí obsahovat věrný přehled vývoje a výkonnosti činnosti podniku a jeho situace, jakož i popis zásadních rizik a nejistot, kterým podnik čelí.
Tento přehled musí být vyváženou a vyčerpávající analýzou vývoje a výsledků činnosti podniku a jeho situace, přiměřenou velikosti a složitosti podnikatelské činnosti.
V rozsahu nezbytném pro pochopení vývoje, výsledků a situace podniku tato analýza zahrne finanční a tam, kde je to vhodné, i nefinanční klíčové ukazatele výkonnosti, které se vztahují k příslušné podnikatelské činnosti, včetně informací týkajících se environmentálních a zaměstnaneckých otázek. Zpráva vedení podniku zahrnuje do této analýzy, kde je to vhodné, také odkazy na částky vykazované v roční účetní závěrce a další komentář k nim.
2. Ve zprávě vedení podniku se rovněž uvádí
a)
pravděpodobný vývoj podniku v budoucnosti;
b)
činnosti v oblasti výzkumu a vývoje;
c)
údaje o nabytí vlastních akcií požadované v čl. 24 odst. 2 směrnice 2012/30/EU;
d)
existence poboček podniku a
e)
v souvislosti s používáním finančních nástrojů podnikem, je-li to významné pro posouzení jeho aktiv, pasiv, finanční situace a výsledku hospodaření,
i)
cíle a postupy podniku při řízení finančních rizik, včetně jeho strategie pro zajištění všech hlavních typů předpokládaných transakcí, u kterých se používá zajišťovací účetnictví; a
ii)
cenová rizika, úvěrová rizika a rizika související s likviditou a peněžními toky, kterým je podnik vystaven.
3. Členské státy mohou malé podniky osvobodit od povinnosti sestavovat zprávy vedení podniku, pokud od nich vyžadují, aby v příloze v účetní závěrce poskytly údaje požadované v čl. 24 odst. 2 směrnice 2012/30/EU o nabytí vlastních akcií podnikem.
4. Členské státy mohou malé a střední podniky osvobodit od povinnosti stanovené v odst. 1 třetím pododstavci, pokud jde o nefinanční informace.
Článek 20
Výkaz o správě a řízení podniku
1. Podniky uvedené v čl. 2 bodě 1 písm. a) zahrnou do své zprávy vedení podniku výkaz o správě a řízení podniku. Tento výkaz se do zprávy vedení podniku zahrnuje jako zvláštní oddíl a obsahuje alespoň tyto informace:
a)
v příslušných případech odkaz na tyto informace:
i)
zásady správy a řízení podniku, které se na podnik vztahují;
ii)
zásady správy a řízení podniku, které se podnik dobrovolně rozhodl používat;
iii)
veškeré důležité informace o postupech správy a řízení podniku používaných nad rámec požadavků podle vnitrostátního práva.
Pokud se odkazuje na zásady správy a řízení podniku uvedené v bodě i) nebo ii), podnik rovněž uvede, kde je jejich text veřejně dostupný. Pokud se odkazuje na informace uvedené v bodě iii), podnik zpřístupní veřejnosti podrobné informace o svých zásadách správy a řízení podniku;
b)
odchyluje-li se podnik v souladu s vnitrostátním právem od zásad správy a řízení podniku uvedených v písm. a) bodě i) nebo ii), vysvětlení podniku, od kterých částí uvedených zásad se odchyluje a z jakých důvodů; pokud se podnik rozhodl nepoužívat žádná ustanovení zásad správy a řízení podniku uvedených v písm. a) bodě i) nebo ii), objasní důvody, které ho k tomu vedly;
c)
popis hlavních rysů systémů vnitřní kontroly a řízení rizik podniku ve vztahu k procesu účetního výkaznictví;
d)
informace požadované podle čl. 10 odst. 1 písm. c), d), f), h) a i) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí (16), pokud se na podnik uvedená směrnice vztahuje;
e)
popis činnosti valných hromad akcionářů a jejich klíčové pravomoci a popis práv akcionářů a toho, jak jsou tato práva vykonávána, pokud tyto skutečnosti nejsou plně upraveny vnitrostátním právem; a
f)
složení a činnost správních, řídících a dozorčích orgánů a jejich výborů.
2. Členské státy mohou povolit, aby se informace požadované v odstavci 1 tohoto článku uváděly v
a)
samostatné zprávě zveřejňované společně se zprávou vedení podniku podle článku 30; nebo
b)
dokumentu veřejně přístupném na internetových stránkách podniku, na nějž zpráva vedení podniku odkazuje.
Jsou-li informace požadované podle odst. 1 písm. d) tohoto článku uvedeny ve zprávě vedení podniku, mohou na ni samostatná zpráva podle písmene a) nebo dokument podle písmene b) odkazovat.
3. Statutární auditor nebo auditorská společnost vynese výrok v souladu s čl. 34 odst. 1 druhým pododstavcem k informacím vypracovaným podle odst. 1 písm. c) a d) tohoto článku a ověří, že byly poskytnuty informace uvedené v odst. 1 písm. a), b), e) a f) tohoto článku.
4. Členské státy mohou osvobodit podniky uvedené v odstavci 1, které emitovaly pouze cenné papíry jiné než akcie přijaté k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES, od použití odst. 1 písm. a), b), e) a f) tohoto článku, pokud tyto podniky neemitovaly akcie, se kterými se obchoduje v mnohostranném systému obchodování ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 15 směrnice 2004/39/ES.
KAPITOLA 6
KONSOLIDOVANÉ ÚČETNÍ ZÁVĚRKY A ZPRÁVY
Článek 21
Oblast působnosti konsolidovaných účetních závěrek a zpráv
Pro účely této kapitoly podléhají mateřský podnik a všechny jeho dceřiné podniky konsolidaci, pokud je mateřský podnik podnikem, na nějž se podle čl. 1 odst. 1 vztahují koordinační opatření stanovená touto směrnicí.
Článek 22
Požadavek na sestavování konsolidovaných účetních závěrek
1. Členský stát od každého podniku, který se řídí jeho vnitrostátním právem, vyžaduje, aby sestavoval konsolidovanou účetní závěrku a konsolidovanou zprávu vedení podniku, jestliže daný podnik (mateřský podnik)
a)
má většinu hlasovacích práv akcionářů nebo společníků v jiném podniku (dceřiném podniku);
b)
má právo jmenovat či odvolat většinu členů správního, řídícího nebo dozorčího orgánu jiného podniku (dceřiného podniku) a je zároveň akcionářem nebo společníkem takového podniku;
c)
má právo uplatňovat rozhodující vliv na jakýkoli podnik (dceřiný podnik), jehož je akcionářem nebo společníkem na základě smlouvy, kterou s ním uzavřel, nebo podle jeho stanov, společenské nebo zakladatelské smlouvy, umožňuje-li právo, jímž se dceřiný podnik řídí, aby byl takovým smlouvám nebo ustanovením podřízen.
Členský stát nemusí vyžadovat, aby byl mateřský podnik akcionářem nebo společníkem svého dceřiného podniku. Členské státy, jejichž právo takovou smlouvu či taková ustanovení nestanoví, nemusí toto ustanovení uplatňovat; nebo
d)
je akcionářem či společníkem jakéhokoli jiného podniku a
i)
většina členů správních, řídících či dozorčích orgánů tohoto podniku (dceřiného podniku), kteří byli členy těchto orgánů během stávajícího účetního období, předcházejícího účetního období a až do doby sestavení konsolidované účetní závěrky, byla jmenována výhradně s využitím jeho hlasovacích práv, nebo
ii)
na základě dohody uzavřené s ostatními akcionáři či společníky tohoto podniku (dceřiného podniku) disponuje většinou hlasovacích práv akcionářů nebo společníků v tomto podniku. Členské státy mohou přijmout podrobnější předpisy o formě a obsahu takových dohod.
Členské státy předepíší alespoň úpravu uvedenou v bodě ii). Mohou podmínit použití bodu i) požadavkem, aby hlasovací práva představovala nejméně 20 % celkového počtu.
Bod i) se však nepoužije, má-li třetí strana vůči tomuto podniku práva uvedená v písmenech a), b) nebo c).
2. Vedle případů uvedených v odstavci 1 mohou členské státy vyžadovat, aby kterýkoli podnik, jenž se řídí jejich vnitrostátním právem, sestavoval konsolidovanou účetní závěrku a konsolidovanou zprávu vedení podniku, jestliže
a)
tento podnik (mateřský podnik) může vykonávat nebo skutečně vykonává rozhodující vliv nebo kontrolu nad jiným podnikem (dceřiným podnikem), nebo
b)
tento podnik (mateřský podnik) a jiný podnik (dceřiný podnik) jsou řízeny jednotně mateřským podnikem.
3. Pro účely odst. 1 písm. a), b) a d) se k hlasovacím právům a jmenovacím a odvolacím právům mateřského podniku přičítají práva všech ostatních dceřiných podniků a práva náležející kterékoli osobě jednající vlastním jménem, ale na účet mateřského podniku nebo jiného dceřiného podniku.
4. Pro účely odst. 1 písm. a), b) a d) se od práv uvedených v odstavci 2 odečítají práva
a)
příslušející k podílům drženým na účet jakékoli osoby jiné než mateřský podnik nebo některý dceřiný podnik; nebo
b)
příslušející k podílům
i)
drženým jako záruka, jsou-li tato práva vykonávána v souladu s přijatými pokyny, nebo
ii)
drženým ve spojitosti s poskytováním půjček v rámci běžné podnikatelské činnosti, jsou-li tato práva vykonávána v zájmu osoby poskytující zajištění.
5. Pro účely odst. 1 písm. a) a d) se od souhrnu hlasovacích práv akcionářů nebo společníků dceřiného podniku odečítají hlasovací práva příslušející k podílům, které jsou v držení samotného podniku, jeho dceřiného podniku nebo osoby jednající vlastním jménem, ale na účet těchto podniků.
6. Aniž je dotčen čl. 23 odst. 9, podléhají mateřský podnik a všechny jeho dceřiné podniky konsolidaci bez ohledu na to, kde je sídlo těchto dceřiných podniků.
7. Aniž je dotčen tento článek a články 21 a 23, může členský stát vyžadovat, aby kterýkoli podnik, jenž se řídí jeho vnitrostátním právem, sestavoval konsolidovanou účetní závěrku a konsolidovanou zprávu vedení podniku,
a)
spadá-li tento podnik a jeden či více jiných podniků, s nimiž nemá žádné vztahy uvedené v odstavci 1 nebo 2, pod jednotné řízení na základě
i)
smlouvy uzavřené s tímto podnikem nebo
ii)
zakladatelské či společenské smlouvy nebo stanov těchto jiných podniků; nebo
b)
skládají-li se správní, řídící či dozorčí orgány tohoto podniku a jednoho či více jiných podniků, s nimiž nemá žádné vztahy uvedené v odstavci 1 nebo 2, převážně ze stejných osob vykonávajících funkci během účetního období a až do sestavení konsolidované účetní závěrky.
8. Využije-li členský stát možnost podle odstavce 7, podléhají podniky popsané v uvedeném odstavci a všechny jejich dceřiné podniky konsolidaci, má-li jeden nebo více těchto podniků jednu z forem uvedených v příloze I nebo příloze II.
9. Na konsolidovanou účetní závěrku a konsolidovanou zprávu vedení podniku uvedené v odstavci 7 tohoto článku se použijí odstavec 6 tohoto článku, čl. 23 odst. 1, 2, 9 a 10 a články 25 až 29, s výhradou těchto úprav:
a)
odkazy na mateřské podniky je třeba chápat jako odkazy na všechny podniky uvedené v odstavci 7 tohoto článku; a
b)
aniž je dotčen čl. 24 odst. 3, jsou položky „základní kapitál“, „emisní ážio“, „fond z přecenění“, „fondy“, „výsledek hospodaření za minulá účetní období“ a „výsledek hospodaření za účetní období“, které se zahrnují do konsolidované účetní závěrky, součtem jednotlivých částek příslušejících každému z podniků uvedených v odstavci 7 tohoto článku.
Článek 23
Osvobození od konsolidace
1. Od povinnosti sestavovat konsolidovanou účetní závěrku a konsolidovanou zprávu vedení podniku jsou osvobozeny malé skupiny s výjimkou případů, kdy je některý podnik ve skupině subjektem veřejného zájmu.
2. Členské státy mohou od povinnosti sestavovat konsolidovanou účetní závěrku a konsolidovanou zprávu vedení podniku osvobodit střední skupiny s výjimkou případů, kdy je některý podnik ve skupině subjektem veřejného zájmu.
3. Bez ohledu na odstavce 1 a 2 tohoto článku členské státy osvobodí v následujících případech od povinnosti sestavovat konsolidovanou účetní závěrku a konsolidovanou zprávu vedení podniku každý mateřský podnik (dále jen „osvobozený podnik“), který se řídí jejich vnitrostátním právem a který je zároveň dceřiným podnikem, včetně subjektu veřejného zájmu jiného než uvedeného v čl. 2 bodě 1 písm. a), jestliže se právem některého členského státu řídí jeho vlastní mateřský podnik a
a)
mateřský podnik osvobozeného podniku drží veškeré podíly osvobozeného podniku. Podíly osvobozeného podniku, které jsou v držení členů jeho správních, řídících nebo dozorčích orgánů na základě zákona, stanov nebo zakladatelské či společenské smlouvy, se pro tyto účely nezohledňují; nebo
b)
mateřský podnik osvobozeného podniku drží nejméně 90 procent podílů osvobozeného podniku a toto osvobození schválili ostatní akcionáři či společníci osvobozeného podniku.
4. Osvobození podle odstavce 3 musí splňovat všechny tyto podmínky:
a)
aniž je dotčen odstavec 9, osvobozený podnik a všechny jeho dceřiné podniky jsou konsolidovány v účetní závěrce širší skupiny podniků, jejichž mateřský podnik se řídí právem některého členského státu;
b)
konsolidovanou účetní závěrku uvedenou v písmeni a) a konsolidovanou zprávu vedení podniku širší skupiny podniků sestavuje mateřský podnik této skupiny podle práva členského státu, kterým se daný mateřský podnik řídí, v souladu s touto směrnicí nebo mezinárodními účetními standardy přijatými podle nařízení (ES) č. 1606/2002;
c)
ve vztahu k osvobozenému podniku jsou způsobem předepsaným právem členského státu, jímž se osvobozený podnik řídí, v souladu s článkem 30 zveřejněny tyto dokumenty:
i)
konsolidovaná účetní závěrka uvedená v písmeni a) a konsolidovaná zpráva vedení podniku uvedená v písmeni b);
ii)
zpráva auditora a
iii)
případně dodatek uvedený v odstavci 6.
Tento členský stát může vyžadovat, aby se dokumenty uvedené v bodech i), ii) a iii) zveřejňovaly v jeho úředním jazyce a správnost překladu byla ověřena;
d)
v příloze v roční účetní závěrce osvobozený podnik uvede
i)
název a sídlo mateřského podniku, který sestavuje konsolidovanou účetní závěrku uvedenou v písmenu a); a
ii)
osvobození od povinnosti sestavovat konsolidovanou účetní závěrku a konsolidovanou zprávu vedení podniku.
5. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3 tohoto článku, mohou členské státy v případech neuvedených v odstavci 3 osvobodit od povinnosti sestavovat konsolidovanou účetní závěrku a konsolidovanou zprávu vedení podniku každý mateřský podnik (dále jen „osvobozený podnik“), který se řídí jejich vnitrostátním právem a který je zároveň dceřiným podnikem, včetně subjektu veřejného zájmu jiného než uvedeného v čl. 2 bodě 1 písm. a), jestliže se jeho vlastní mateřský podnik řídí právem některého členského státu, jestliže jsou splněny všechny podmínky uvedené v odstavci 4 a jestliže
a)
o sestavení konsolidované účetní závěrky nepožádali nejpozději šest měsíců před koncem účetního období akcionáři nebo společníci osvobozeného podniku, kteří vlastní podíly představující určitý minimální podíl na upsaném základním kapitálu tohoto podniku;
b)
minimální podíl uvedený v písmeni a) nepřevyšuje tyto hraniční hodnoty:
i)
10 % upsaného základního kapitálu v případě akciových společností nebo komanditních společností na akcie a
ii)
20 % upsaného základního kapitálu v případě podniků majících jinou formu;
c)
členský stát pro toto osvobození nestanovil
i)
podmínku, že se mateřský podnik, který sestavil konsolidovanou účetní závěrku podle čl. 4 písm. a), musí řídit vnitrostátním právem členského státu, který osvobození poskytl; nebo
ii)
podmínky související se sestavováním a ověřováním této účetní závěrky.
6. Členský stát může osvobození podle odstavců 3 a 5 podmínit tím, aby se v konsolidované účetní závěrce uvedené v odst. 4 písm. a) nebo v dodatku k ní uváděly další informace v souladu s touto směrnicí, požadují-li se tyto informace od podniků řídících se vnitrostátním právem tohoto členského státu, které konsolidovanou účetní závěrku sestavovat musí a které jsou ve stejné situaci.
7. Odstavce 3 až 6 se použijí, aniž jsou dotčeny právní předpisy členských států týkající se sestavování konsolidované účetní závěrky nebo konsolidované zprávy vedení podniku, jsou-li tyto dokumenty vyžadovány
a)
pro informování zaměstnanců nebo jejich zástupců nebo
b)
na žádost správních nebo soudních orgánů pro jejich vlastní účely.
8. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2, 3 a 5 tohoto článku, mohou členské státy poskytující osvobození podle odstavců 3 a 5 tohoto článku osvobodit od povinnosti sestavovat konsolidovanou účetní závěrku a konsolidovanou zprávu vedení podniku rovněž každý mateřský podnik (dále jen „osvobozený podnik“), který se řídí jejich vnitrostátním právem a který je zároveň dceřiným podnikem, včetně subjektu veřejného zájmu jiného než uvedeného v čl. 2 bodě 1 písm. a), jestliže se jeho vlastní mateřský podnik neřídí právem některého členského státu a jestliže jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
osvobozený podnik a všechny jeho dceřiné podniky, aniž je dotčen odstavec 9, jsou konsolidovány v účetní závěrce širší skupiny podniků;
b)
konsolidovaná účetní závěrka uvedená v písmeni a) a případně konsolidovaná zpráva vedení podniku byly sestaveny
i)
v souladu s touto směrnicí;
ii)
v souladu s mezinárodními účetními standardy přijatými podle nařízení (ES) č. 1606/2002;
iii)
způsobem rovnocenným sestavování konsolidované účetní závěrky a konsolidované zprávy vedení podniku podle této směrnice; nebo
iv)
způsobem rovnocenným mezinárodním účetním standardům, jak je určeno v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1569/2007 ze dne 21. prosince 2007, kterým se zavádí mechanismus pro určení rovnocennosti účetních standardů používaných emitenty cenných papírů ze třetích zemí v souladu se směrnicemi Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES a 2004/109/ES (17);
c)
konsolidovaná účetní závěrka uvedená v písmenu a) byla ověřena jedním nebo více statutárními auditory nebo auditorskými společnostmi oprávněnými k provádění auditu účetních závěrek podle vnitrostátního práva, jímž se řídí podnik, který tuto účetní závěrku sestavil.
Použijí se odst. 4 písm. c) a d) a odstavce 5, 6 a 7.
9. Podnik, včetně subjektu veřejného zájmu, nemusí být zahrnut do konsolidované účetní závěrky, pokud je splněna přinejmenším jedna z následujících podmínek:
a)
v mimořádně výjimečných případech nelze informace nezbytné pro sestavení konsolidované účetní závěrky v souladu s touto směrnicí získat bez nepřiměřených nákladů nebo bez zbytečného zdržení;
b)
podíly tohoto podniku jsou drženy výhradně za účelem jejich následného prodeje; nebo
c)
přísná a dlouhodobá omezení podstatně brání
i)
mateřskému podniku ve výkonu jeho práv, pokud jde o nakládání s majetkem nebo o řízení tohoto podniku; nebo
ii)
výkonu jednotného řízení tohoto podniku, jedná-li se o vztahy uvedené v čl. 22 odst. 7.
10. Aniž jsou dotčeny čl. 6 odst. 1 písm. b), článek 21 a odstavce 1 a 2 tohoto článku, je od povinnosti podle článku 22 osvobozen každý mateřský podnik, včetně subjektu veřejného zájmu, jestliže
a)
má pouze dceřiné podniky, které jsou jak jednotlivě, tak ve svém úhrnu nevýznamné; nebo
b)
všechny jeho dceřiné podniky mohou být vyloučeny z konsolidace podle odstavce 9 tohoto článku.
Článek 24
Sestavování konsolidovaných účetních závěrek
1. Na sestavování konsolidovaných účetních závěrek se použijí kapitoly 2 a 3 s nezbytnými úpravami, jež vyplývají ze zvláštních vlastností konsolidovaných účetních závěrek v porovnání s ročními účetními závěrkami.
2. Aktiva a pasiva podniků zahrnutých do konsolidace se do konsolidované rozvahy zahrnují v plném rozsahu.
3. Účetní hodnoty podílů na základním kapitálu podniků zahrnutých do konsolidace jsou kompenzovány s odpovídajícím podílem na vlastním kapitálu takových podniků v souladu s následujícím:
a)
s výjimkou případů podílů na základním kapitálu mateřského podniku, které drží sám daný podnik nebo jiný podnik zahrnutý do konsolidace a se kterými je zacházeno jako s vlastními podíly v souladu s kapitolou 3, se tato kompenzace provádí na základě účetních hodnot ke dni, k němuž jsou tyto podniky začleněny do konsolidace poprvé. Rozdíly plynoucí z této kompenzace se pokud možno zachycují přímo proti těm položkám konsolidované rozvahy, které mají hodnotu vyšší nebo nižší, než je jejich účetní hodnota;
b)
členský stát může povolit nebo vyžadovat, aby se kompenzace prováděla na základě hodnoty identifikovatelných aktiv a pasiv ke dni pořízení podílů, nebo pokud byly pořizovány postupně, ke dni, ke kterému se podnik stal dceřiným podnikem;
c)
jakýkoli rozdíl zůstávající po použití písmene a) nebo plynoucí z použití písmene b) se v konsolidované rozvaze uvede jako goodwill;
d)
metody používané pro výpočet hodnoty goodwillu a jakékoli jiné významné změny hodnoty v porovnání s předchozím účetním obdobím se vysvětlí v příloze v konsolidované účetní závěrce;
e)
pokud členský stát povolí kompenzaci kladného a záporného goodwillu, obsahuje příloha v konsolidované účetní závěrce analýzu goodwillu;
f)
záporný goodwill lze přenést do konsolidované výsledovky, pokud je takový postup v souladu se zásadami stanovenými v kapitole 2.
4. Jestliže jsou podíly v dceřiných podnicích zahrnutých do konsolidace v držení jiných osob než těchto podniků, vykazuje se částka připadající na tyto podíly v konsolidované rozvaze samostatně jako nekontrolní podíly.
5. Výnosy a náklady podniků zahrnutých do konsolidace se v plné míře zahrnují do konsolidované výsledovky.
6. Výše výsledku hospodaření připadající na podíly uvedené v odstavci 4 se v konsolidované výsledovce vykazuje samostatně jako výsledek hospodaření připadající na nekontrolní podíly.
7. V konsolidované účetní závěrce se uvádějí aktiva, pasiva, finanční situace a výsledek hospodaření podniků zahrnutých do konsolidace, jako by tyto podniky představovaly jediný podnik. Z konsolidované účetní závěrky se vyloučí zejména
a)
pohledávky a závazky mezi těmito podniky;
b)
výnosy a náklady vztahující se k operacím mezi těmito podniky a
c)
zisky nebo ztráty z operací prováděných mezi těmito podniky, jsou-li zahrnuty do účetní hodnoty aktiv.
8. Konsolidované účetní závěrky se sestavují ke stejnému dni jako roční účetní závěrka mateřského podniku.
Členský stát však může povolit nebo vyžadovat, aby se konsolidované účetní závěrky sestavovaly k jinému dni tak, aby bylo možné vzít v úvahu rozvahové dny největšího počtu podniků nebo nejdůležitějších podniků, které jsou zahrnuty do konsolidace, za podmínky, že
a)
tato skutečnost je uvedena a zdůvodněna v příloze v konsolidované účetní závěrce;
b)
jsou zohledněny nebo uvedeny důležité události týkající se aktiv, pasiv, finanční situace a výsledku hospodaření podniku zahrnutého do konsolidace, ke kterým došlo mezi rozvahovým dnem tohoto podniku a rozvahovým dnem konsolidované rozvahy; a
c)
nastává-li rozvahový den podniku o více než tři měsíce dříve nebo později než rozvahový den konsolidované rozvahy, je tento podnik konsolidován na základě mezitímní účetní závěrky sestavené k rozvahovému dni konsolidované rozvahy.
9. Jestliže se v průběhu účetního období složení podniků zahrnutých do konsolidace podstatně změnilo, jsou do konsolidované účetní závěrky zahrnuty informace, které umožní po sobě následující konsolidované účetní závěrky smysluplně porovnat. Tato povinnost může být splněna sestavením upravené srovnávací rozvahy a upravené srovnávací výsledovky.
10. Aktiva a pasiva zahrnutá do konsolidované účetní závěrky se oceňují jednotně a v souladu s kapitolou 2.
11. Podnik, který sestavuje konsolidovanou účetní závěrku, uplatňuje stejné metody oceňování jako u své roční účetní závěrky. Členské státy mohou nicméně povolit nebo vyžadovat, aby se v konsolidovaných účetních závěrkách při oceňování vycházelo z jiných metod v souladu s kapitolou 2. Využití této odchylky musí být uvedeno a zdůvodněno v příloze v konsolidované účetní závěrce.
12. Pokud podniky zahrnuté do konsolidace ocenily aktiva a pasiva zahrnutá do konsolidované účetní závěrky podle jiných metod, než jaké se používají pro účely konsolidace, musí být tato aktiva a pasiva přeceněna v souladu s metodami používanými pro konsolidaci. Odchylky od tohoto požadavku se povolují pouze výjimečně. Každá taková odchylka musí být uvedena a zdůvodněna v příloze v konsolidované účetní závěrce.
13. Odložené daně se v konsolidaci zohlední, je-li pravděpodobné, že v dohledné budoucnosti jednomu z podniků zahrnutých do konsolidace vzniknou daňové náklady.
14. Byla-li hodnota určitých aktiv zahrnutých do konsolidované účetní závěrky předmětem úprav výhradně pro daňové účely, do konsolidované účetní závěrky se zahrnou až po vyloučení těchto úprav.
Článek 25
Podnikové kombinace v rámci skupiny
1. Členský stát může povolit nebo vyžadovat, aby účetní hodnota podílů na základním kapitálu podniku zahrnutého do konsolidace byla kompenzována pouze s odpovídajícím podílem na základním kapitálu, jestliže jsou podniky v podnikové kombinaci v konečném důsledku kontrolovány stejnou stranou před podnikovou kombinací i po ní a tato kontrola není přechodná.
2. Veškeré rozdíly plynoucí z použití odstavce 1 jsou podle jednotlivých případů buď přičteny ke konsolidovaným fondům, nebo od nich odečteny.
3. Použití metody popsané v odstavci 1, z toho plynoucí pohyb ve fondech a název a sídlo podniků, jichž se to týká, se uvedou v příloze v konsolidované účetní závěrce.
Článek 26
Poměrná konsolidace
1. Řídí-li podnik zahrnutý do konsolidace spolu s jedním nebo více podniky nezahrnutými do konsolidace nějaký další podnik, mohou členské státy povolit nebo vyžadovat, aby byl tento podnik začleněn do konsolidované účetní závěrky v poměru odpovídajícím podílu na jeho základním kapitálu, který drží podnik zahrnutý do konsolidace.
2. Na poměrnou konsolidaci uvedenou v odstavci 1 tohoto článku se obdobně použijí čl. 23 odst. 9 a 10 a článek 24.
Článek 27
Použití ekvivalenční metody u přidružených podniků
1. Pokud má podnik zahrnutý do konsolidace přidružený podnik, vykazuje se tento přidružený podnik v konsolidované rozvaze v samostatné položce s odpovídajícím názvem.
2. Při prvním použití tohoto článku na přidružený podnik se tento přidružený podnik vykazuje v konsolidované rozvaze buď
a)
v účetní hodnotě vypočtené v souladu s pravidly oceňování stanovenými v kapitolách 2 a 3. Rozdíl mezi touto hodnotou a částkou odpovídající podílu na vlastním kapitálu, který tato účast v přidruženém podniku představuje, se uvádí samostatně v konsolidované rozvaze nebo v příloze v konsolidované účetní závěrce. Tento rozdíl se vypočte ke dni, ke kterému je tato metoda poprvé použita; nebo
b)
ve výši odpovídající podílu na vlastním kapitálu přidruženého podniku, který tato účast v přidruženém podniku představuje. Rozdíl mezi touto výší a účetní hodnotou vypočtenou v souladu s pravidly oceňování stanovenými v kapitolách 2 a 3 se uvádí samostatně v konsolidované rozvaze nebo v příloze v konsolidované účetní závěrce. Tento rozdíl se vypočte ke dni, ke kterému je tato metoda poprvé použita.
Členský stát může vyžadovat použití jedné z možností uvedených v písmenech a) a b). V takových případech se v konsolidovaná rozvaze nebo v příloze v konsolidované účetní závěrce uvede, která z možnosti byla použita.
Kromě toho může členský stát pro účely písmen a) a b) povolit nebo vyžadovat, aby se výpočet tohoto rozdílu prováděl ke dni pořízení podílů, nebo pokud byly pořizovány postupně, ke dni, ke kterému se podnik stal přidruženým podnikem.
3. Byla-li aktiva nebo pasiva přidruženého podniku oceněna jinou metodou než metodou stanovenou pro konsolidaci v souladu s čl. 24 odst. 11, mohou být pro účely výpočtu rozdílu uvedeného v odst. 2 písm. a) nebo b) přeceněna metodami stanovenými pro konsolidaci. Neprovedení takového přecenění se uvede v příloze v konsolidované účetní závěrce. Členské státy mohou toto přecenění vyžadovat.
4. Účetní hodnota uvedená v odst. 2 písm. a) nebo částka odpovídající podílu na vlastním kapitálu přidruženého podniku uvedená v odst. 2 písm. b) se zvyšuje nebo snižuje podle výše změn, k nimž došlo během účetního období v podílu na vlastním kapitálu přidruženého podniku, který tato účast představuje; od této částky se odečítají dividendy vztahující se k této účasti.
5. Nelze-li kladný rozdíl uvedený v odst. 2 písm. a) nebo b) vztáhnout k žádné určité kategorii aktiv nebo pasiv, nakládá se s ním podle zásad, které se vztahují na položku „Goodwill“, jak je stanoveno v čl. 12 odst. 6 písm. d), čl. 12 odst. 11 prvním pododstavci, čl. 24 odst. 3 písm. c) a přílohách III a IV.
6. Podíl na zisku nebo ztrátě přidružených podniků připadající na účasti v těchto přidružených podnicích se vykazuje v konsolidované výsledovce v samostatné položce s odpovídajícím názvem.
7. Vyloučení uvedená v čl. 24 odst. 7 se provádějí, jen jsou-li související skutečnosti známé nebo mohou být zjištěny.
8. Sestavuje-li přidružený podnik konsolidovanou účetní závěrku, použijí se na vlastní kapitál vykazovaný v této konsolidované účetní závěrce odstavce 1 až 7.
9. Tento článek nemusí být uplatňován, není-li účast na základním kapitálu přidruženého podniku významná.
Článek 28
Příloha v konsolidované účetní závěrce
1. Příloha v konsolidované účetní závěrce obsahuje vedle jakýchkoli dalších informací požadovaných podle jiných ustanovení této směrnice informace požadované podle článků 16, 17 a 18, a to tak, aby se usnadnilo posouzení finanční situace podniků zahrnutých do konsolidace jako celku, s nezbytnými úpravami, jež vyplývají ze zvláštních vlastností konsolidované účetní závěrky v porovnání s roční účetní závěrkou, včetně těchto:
a)
při uvádění transakcí mezi spřízněnými stranami se neuvádějí operace mezi spřízněnými stranami, které jsou zahrnuty do konsolidace a které se z konsolidace vylučují;
b)
při uvádění průměrného počtu zaměstnanců během účetního období se zvlášť uvádí průměrný počet zaměstnanců, který zaměstnávají podniky, které jsou konsolidovány pomocí metody poměrné konsolidace; a
c)
při uvádění částek odměn, záloh a úvěrů přiznaných členům správních, řídících či dozorčích orgánů se uvádějí pouze částky přiznané mateřským podnikem a jeho dceřinými podniky členům správních, řídících či dozorčích orgánů mateřského podniku.
2. Příloha v konsolidované účetní závěrce uvádí vedle informací požadovaných podle odstavce 1 rovněž tyto informace:
a)
ve vztahu k podnikům zahrnutým do konsolidace:
i)
název a sídlo těchto podniků;
ii)
podíl na základním kapitálu držený v těchto podnicích mimo mateřský podnik podniky zahrnutými do konsolidace nebo osobami jednajícími vlastním jménem, ale na účet těchto podniků; a
iii)
informace o tom, ze kterých podmínek uvedených v čl. 22 odst. 1, 2 a 7 v návaznosti na použití čl. 22 odst. 3, 4 a 5 se vycházelo při provádění konsolidace. Tato informace však může být vynechána, byla-li konsolidace provedena na základě čl. 22 odst. 1 písm. a) a jsou-li podíl na základním kapitálu a podíl držených hlasovacích práv shodné.
Stejné informace se uvedou o podnicích nezahrnutých do konsolidace z důvodu nevýznamnosti podle čl. 6 odst. 1 písm. j) a čl. 23 odst. 10 a rovněž se uvede důvod pro nezahrnutí podniků uvedených v čl. 23 odst. 9;
b)
název a sídlo přidružených podniků zahrnutých do konsolidace podle čl. 27 odst. 1 a podíl na jejich základním kapitálu, který drží podniky zahrnuté do konsolidace nebo osoby jednající vlastním jménem, ale na účet těchto podniků;
c)
název a sídlo podniků, které jsou konsolidovány pomocí metody poměrné konsolidace podle článku 26, zásady, na nichž je založeno společné řízení těchto podniků, a podíl na jejich základním kapitálu, který drží podniky zahrnuté do konsolidace nebo osoby jednající vlastním jménem, ale na účet těchto podniků; a
d)
pro každý z podniků neuvedených v písmenech a), b) a c), v nichž podniky zahrnuté do konsolidace drží účasti, a to buď samy, nebo prostřednictvím osob jednajících vlastním jménem, ale na účet těchto podniků:
i)
název a sídlo těchto podniků;
ii)
podíl na základním kapitálu;
iii)
výši vlastního kapitálu a výsledek hospodaření za poslední účetní období daného podniku, za které byla přijata účetní závěrka.
Informace o vlastním kapitálu a o výsledku hospodaření mohou být rovněž vynechány, pokud dotyčný podnik nezveřejňuje svou rozvahu.
3. Členské státy mohou povolit, aby informace požadované v odst. 2 písm. a) až d) byly zpracovány ve formě výkazu ukládaného v souladu s čl. 3 odst. 3 směrnice 2009/101/ES. Uložení takového výkazu se uvede v příloze v konsolidované účetní závěrce. Členské státy mohou rovněž povolit, aby byly tyto údaje vynechány, pokud jsou takové povahy, že by jejich uvedení vážně poškodilo kterýkoli podnik, jehož se týkají. Členské státy mohou toto vynechání podmínit předchozím schválením správními nebo soudními orgány. Vynechání těchto údajů se vždy uvede v příloze v konsolidované účetní závěrce.
Článek 29
Konsolidovaná zpráva vedení podniku
1. Konsolidovaná zpráva vedení podniku obsahuje vedle jakýchkoli dalších informací požadovaných podle jiných ustanovení této směrnice přinejmenším informace požadované podle článků 19 a 20 s nezbytnými úpravami, jež vyplývají ze zvláštních vlastností konsolidované zprávy vedení podniku v porovnání se zprávou vedení podniku, a to tak, aby se usnadnilo posouzení situace podniků zahrnutých do konsolidace jako celku.
2. Použijí se následující úpravy informací požadovaných podle článků 19 a 20:
a)
při vykazování údajů o pořízených vlastních podílech konsolidovaná zpráva vedení podniku uvádí daný počet a jmenovitou hodnotu, nebo neexistuje-li jmenovitá hodnota, účetní hodnotu všech podílů mateřského podniku držených tímto mateřským podnikem, dceřinými podniky tohoto mateřského podniku nebo osobou jednající vlastním jménem, ale na účet kteréhokoli z těchto podniků. Členský stát může povolit nebo vyžadovat, aby tyto údaje byly uvedeny v příloze v konsolidované účetní závěrce;
b)
při vykazování údajů o systémech vnitřní kontroly a řízení rizik uvádí výkaz o správě a řízení podniku hlavní prvky těchto systémů vnitřní kontroly a řízení rizik, pokud jde o podniky zahrnuté do konsolidace jako celek.
3. Jestliže je kromě zprávy vedení podniku vyžadována i konsolidovaná zpráva vedení podniku, mohou být obě zprávy předkládány ve formě jediné zprávy.
KAPITOLA 7
ZVEŘEJŇOVÁNÍ
Článek 30
Obecný požadavek zveřejňování
1. Členské státy zajistí, aby podniky v přiměřené lhůtě, která nepřesáhne dvanáct měsíců od rozvahového dne, zveřejnily řádně schválenou roční účetní závěrku a zprávu vedení podniku spolu s výrokem statutárního auditora nebo auditorské společnosti uvedeným v článku 34 této směrnice, jak v souladu s kapitolou 2 směrnice 2009/101/ES stanoví právní předpisy jednotlivých členských států.
Členské státy však mohou podniky osvobodit od povinnosti zveřejňovat zprávu vedení podniku, je-li možné na požádání snadno získat kopii celé takové zprávy nebo její části za cenu, která nepřesahuje administrativní náklady na její pořízení.
2. Členské státy mohou podnik uvedený v příloze II, na který se na základě čl. 1 odst. 1 písm. b) vztahují koordinační opatření stanovená touto směrnicí, osvobodit od povinnosti zveřejňovat účetní závěrku v souladu s článkem 3 směrnice 2009/101/ES, pokud je tato účetní závěrka veřejnosti k dispozici v sídle podniku, a to v těchto případech:
a)
všichni společníci dotčeného podniku, jejichž ručení je neomezené, jsou podniky uvedené v příloze I, které se řídí právem jiných členských států, než je členský stát, jehož právem se řídí dotyčný podnik, a žádný z těchto podniků nezveřejňuje účetní závěrku dotčeného podniku společně s vlastní účetní závěrkou;
b)
všichni společníci dotčeného podniku, jejichž ručení je neomezené, jsou podniky, které se neřídí právem žádného členského státu, avšak jejich právní forma je srovnatelná s formami uvedenými ve směrnici 2009/101/ES.
Kopii účetní závěrky musí být možné získat na požádání. Její cena nesmí přesáhnout administrativní náklady na její pořízení.
3. Odstavec 1 se použije na konsolidované účetní závěrky a konsolidované zprávy vedení podniku.
Má-li podnik sestavující konsolidovanou účetní závěrku formu uvedenou v příloze II a nevyžadují-li vnitrostátní právní předpisy jeho členského státu v případě dokumentů uvedených v odstavci 1 zveřejnění stejným postupem jako podle článku 3 směrnice 2009/101/ES, zpřístupní veřejnosti ve svém sídle přinejmenším tyto dokumenty a na požádání poskytne jejich kopii, jejíž cena nesmí přesáhnout administrativní náklady na její pořízení.
Článek 31
Zjednodušení pro malé a střední podniky
1. Členské státy mohou malé podniky osvobodit od povinnosti zveřejňovat výsledovku a zprávu vedení podniku.
2. Členské státy mohou středním podnikům povolit, aby zveřejňovaly
a)
zkrácenou rozvahu vykazující jen ty položky, které jsou v přílohách III a IV označeny písmeny a římskými číslicemi, a uvádějící odděleně buď v rozvaze, nebo v příloze v účetní závěrce
i)
položky C.I.3, C.II.1, 2, 3 a 4, C.III.1, 2, 3 a 4, D.II.2, 3 a 6 a D.III.1 a 2 části „Aktiva“ a C.1, 2, 6, 7 a 9 části „Vlastní kapitál a cizí zdroje“ přílohy III;
ii)
položky C.I.3, C.II.1, 2, 3 a 4, C.III.1, 2, 3 a 4, D.II.2, 3 a 6, D.III.1 a 2, F.1, 2, 6, 7 a 9 a položky I.1, 2, 6, 7 a 9 přílohy IV;
iii)
požadované údaje, jak je uvedeno v závorkách v položce D.II části „Aktiva“ a v položce C části „Vlastní kapitál a cizí zdroje“ přílohy III, sečtené za všechny položky, jichž se to týká, a odděleně pro položky D.II.2 a 3 části „Aktiva“ a položky C.1, 2, 6, 7 a 9 části „Vlastní kapitál a cizí zdroje“;
iv)
požadované údaje, jak je uvedeno v závorkách v položce D.II přílohy IV, sečtené za všechny položky, jichž se to týká, a odděleně pro položky D.II.2 a 3;
b)
zkrácenou přílohu ve své účetní závěrce bez informací požadovaných v čl. 17 odst.1 písm. f) a j).
Tímto odstavcem není dotčen čl. 30 odst. 1, pokud se uvedený článek týká výsledovky, zprávy vedení podniku a výroku statutárního auditora nebo auditorské společnosti.
Článek 32
Další požadavky zveřejňování
1. Pokud se roční účetní závěrka a zpráva vedení podniku zveřejňují v nezkrácené podobě, reprodukují se ve formě a znění, na jejichž základě statutární auditor nebo auditorská společnost vypracovali svůj výrok. Přikládá se k nim nezkrácené znění zprávy auditora.
2. Pokud se roční účetní závěrka zveřejňuje ve zkrácené podobě, k níž se nepřikládá zpráva auditora, musí být
a)
uvedeno, že se jedná o zkrácenou verzi;
b)
uveden rejstřík, ve kterém je tato účetní závěrka uložena v souladu s článkem 3 směrnice 2009/101/ES, nebo skutečnost, že účetní závěrka ještě nebyla uložena;
c)
uvedeno, zda byl výrok statutárního auditora nebo auditorské společnosti bez výhrad, s výhradami nebo záporný nebo zda statutární auditor nebo auditorská společnosti nebyli schopni výrok vynést;
d)
uvedeno, zda zpráva auditora obsahovala odkaz na jakékoli záležitosti, na něž statutární auditor nebo auditorská společnost zvláštním způsobem upozornili, aniž vyjádřili auditorský výrok s výhradou.
Článek 33
Povinnost sestavovat a zveřejňovat účetní závěrku a zprávu vedení podniku a odpovědnost za jejich sestavení a zveřejnění
1. Členské státy zajistí, aby členové správních, řídících a dozorčích orgánů podniku jednající v mezích pravomocí, které jim svěřuje vnitrostátní právo, měli kolektivní povinnost zajistit, aby
a)
roční účetní závěrka, zpráva vedení podniku, a je-li předkládán samostatně, výkaz o správě a řízení podniku a
b)
konsolidovaná účetní závěrka, konsolidovaná zpráva vedení podniku, a je-li předkládán samostatně, konsolidovaný výkaz o správě a řízení podniku
byly sestaveny a zveřejněny v souladu s požadavky této směrnice a tam, kde je to použitelné, s mezinárodními účetními standardy přijatými podle nařízení (ES) č. 1606/2002.
2. Členské státy zajistí, aby se v případě porušení povinností uvedených v odstavci 1 jejich právní a správní předpisy o odpovědnosti přinejmenším vůči podniku vztahovaly na členy správních, řídících a dozorčích orgánů podniků.
KAPITOLA 8
AUDIT
Článek 34
Obecné požadavky
1. Členské státy zajistí, aby audit účetní závěrky subjektů veřejného zájmu a středních a velkých podniků prováděl jeden nebo více statutárních auditorů nebo auditorských společností, které členské státy schválily k provádění povinných auditů na základě směrnice 2006/43/ES.
Statutární auditor či auditoři nebo auditorská společnost či společnosti rovněž
a)
vyjádří názor na to, zda
i)
zpráva vedení podniku je v souladu s účetní závěrkou za stejné účetní období a
ii)
zpráva vedení podniku byla vypracována v souladu s platnými právními požadavky;
b)
vyjádří se k tomu, zda na základě poznatků a povědomí o podniku a jeho prostředí, k nimž dospěli v průběhu auditu, statutární auditor nebo auditorská společnost zjistili ve zprávě vedení podniku významné nepřesnosti, a uvedou povahu veškerých těchto případných nepřesností.
2. Ustanovení odst. 1 prvního pododstavce se obdobně použije na konsolidované účetní závěrky. Ustanovení odst. 1 druhého pododstavce se obdobně použije na konsolidované účetní závěrky a konsolidované zprávy vedení podniku.
Článek 35
Změna směrnice 2006/43/ES týkající se obsahu zprávy auditora
Článek 28 směrnice 2006/43/ES se nahrazuje tímto:
„Článek 28
Zpráva auditora
1. Zpráva auditora obsahuje:
a)
úvod, v němž je přinejmenším uvedena účetní závěrka, která je předmětem povinného auditu, a rámec účetního výkaznictví, který byl použit pro její sestavení;
b)
popis rozsahu povinného auditu, který obsahuje přinejmenším údaje o auditorských standardech, podle kterých byl povinný audit proveden;
c)
výrok auditora, který je buď bez výhrad, s výhradou, nebo záporný a který jasně vyjadřuje názor statutárního auditora na to,
i)
zda roční účetní závěrka podává věrný a poctivý obraz v souladu s příslušným rámcem účetního výkaznictví a
ii)
tam, kde je to vhodné, zda tato roční účetní závěrka splňuje zákonné požadavky.
Není-li statutární auditor schopen auditorský výrok vynést, ve zprávě se uvede, že byl výrok odmítnut;
d)
odkaz na jakékoli záležitosti, na něž statutární auditor zvláštním způsobem upozornil, aniž vyjádřil auditorský výrok s výhradou;
e)
vyjádření podle čl. 34 odst. 1 druhého pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 26. června 2013 o ročních účetních závěrkách, konsolidovaných účetních závěrkách a souvisejících zprávách některých forem podniků, o změně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES a o zrušení směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS (18).
2. Statutární auditor zprávu auditora podepíše a uvede datum. Pokud provádí povinný audit auditorská společnost, musí být zpráva auditora podepsaná alespoň statutárním auditorem nebo auditory, kteří prováděli povinný audit jménem auditorské společnosti. Za výjimečných okolností mohou členské státy stanovit, že tento podpis nemusí být zveřejněn, pokud by takové zveřejnění mohlo vést k bezprostřednímu a závažnému ohrožení osobní bezpečnosti některé osoby. Jméno této osoby nebo osob musí být vždy známo dotčeným příslušným orgánům.
3. Zpráva auditora o konsolidované účetní závěrce musí splňovat požadavky stanovené v odstavcích 1 a 2. Při informování o souladu zprávy vedení podniku a účetní závěrky, jak požaduje odst. 1 písm. e), statutární auditor nebo auditorská společnost zohlední konsolidovanou účetní závěrku a konsolidovanou zprávu vedení podniku. Pokud je ke konsolidované účetní závěrce přiložena roční účetní závěrka mateřského podniku, mohou být zprávy auditora vyžadované tímto článkem spojeny.
KAPITOLA 9
OSVOBOZENÍ A OMEZENÍ TÝKAJÍCÍ SE OSVOBOZENÍ
Článek 36
Osvobození pro mikropodniky
1. Členské státy mohou mikropodniky osvobodit od některé nebo od všech následujících povinností:
a)
povinnosti vykazovat „Náklady a příjmy příštích období“ a „Výdaje a výnosy příštích období“. Využije-li členský stát této možnosti, může povolit uvedeným podnikům, pouze ve vztahu k ostatním nákladům podle odst. 2 písm. b) bodu vi) tohoto článku, aby se odchýlily od čl. 6 odst. 1 písm. d), pokud jde o povinnost zachycovat „Náklady a příjmy příštích období“ a „Výdaje a výnosy příštích období“, je-li tato skutečnost uvedena v příloze v účetní závěrce anebo v souladu s písmenem b) tohoto odstavce v poznámce pod čarou rozvahy;
b)
povinnosti vypracovat přílohu v účetní závěrce podle článku 16, jestliže jsou v poznámce pod čarou rozvahy uvedeny informace vyžadované podle čl. 16 odst. 1 písm. d) a e) této směrnice a čl. 24 odst. 2 směrnice 2012/30/EU;
c)
povinnosti vypracovat zprávu vedení podniku podle kapitoly 5, pokud jsou informace požadované podle čl. 24 odst. 2 směrnice 2012/30/EU uvedeny v příloze v účetní závěrce anebo v souladu s písmenem b) tohoto odstavce v poznámce pod čarou rozvahy;
d)
povinnosti zveřejňovat roční účetní závěrku podle kapitoly 7 této směrnice, pokud jsou údaje z rozvahy v ní obsažené řádně předloženy v souladu s vnitrostátním právem alespoň jednomu příslušnému orgánu, který určí dotčený členský stát. Není-li příslušným orgánem ústřední rejstřík, obchodní rejstřík nebo podnikový rejstřík, jak jsou uvedeny v čl. 3 odst. 1 směrnice 2009/101/ES, je příslušný orgán povinen poskytnout tyto údaje příslušnému rejstříku.
2. Členské státy mohou mikropodnikům povolit
a)
sestavit pouze zkrácenou rozvahu, ve které jsou odděleně vykázány alespoň ty položky, které jsou v příloze III nebo IV, podle okolností, označeny písmeny. Použije-li se odst. 1 písm. a) tohoto článku, vylučují se z rozvahy položky E části „Aktiva“ a položky D části „Cizí zdroje“ přílohy III nebo položky E a K přílohy IV;
b)
sestavit pouze zkrácenou výsledovku, ve které jsou odděleně vykázány alespoň tyto položky:
i)
čistý obrat,
ii)
ostatní výnosy,
iii)
náklady na suroviny a jiné spotřebované výkony,
iv)
osobní náklady,
v)
úpravy hodnot,
vi)
ostatní náklady,
vii)
daň,
viii)
výsledek hospodaření.
3. Členské státy nepovolí ani nevyžadují, aby se článek 8 vztahoval na jakýkoli mikropodnik využívající některé z osvobození uvedených v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
4. V případě mikropodniků se roční účetní závěrka sestavená v souladu s odstavci 1, 2 a 3 tohoto článku považuje za účetní závěrku podávající věrný a poctivý obraz podle požadavků čl. 4 odst. 3, takže čl. 4 odst. 4 se na ni nevztahuje.
5. Použije-li se odst. 1 písm. a) tohoto článku, celková bilanční suma uvedená v čl. 3 odst. 1 písm. a) sestává buď z aktiv uvedených v položkách A až D části „Aktiva“ přílohy III, nebo z aktiv uvedených v položkách A až D přílohy IV.
6. Aniž je dotčen tento článek, zajistí členské státy, aby mikropodniky byly v ostatních ohledech považovány za malé podniky.
7. Členské státy neumožní, aby odchylek stanovených v odstavcích 1, 2 a 3 využívaly investiční podniky nebo finanční holdingové podniky.
8. Členské státy, které k 19 července 2013 uvedly v účinnost právní a správní předpisy v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2012/6/EU ze dne 14. března 2012, kterou se mění směrnice Rady 78/660/EHS o ročních účetních závěrkách některých forem společností, pokud jde o mikrosubjekty (19), mohou být při uplatňování čl. 53 odst. 1 první věty osvobozeny od požadavků podle čl. 3 odst. 9, pokud jde o převod hraničních hodnot stanovených v čl. 3 odst. 1 na národní měny.
9. Do20 července 2018 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o situaci mikropodniků, přičemž zohlední zejména situaci na vnitrostátní úrovni, pokud jde o počet podniků odpovídajících velikostním kritériím a o snížení administrativní zátěže díky osvobození od požadavku zveřejňování.
Článek 37
Osvobození pro dceřiné podniky
Bez ohledu na směrnice 2009/101/ES a 2012/30/EU nemusí členské státy u podniků, které se řídí jejich vnitrostátním právem a které jsou dceřinými podniky, uplatňovat ustanovení této směrnice týkající se obsahu, auditu a zveřejňování ročních účetních závěrek a zprávy vedení podniku, jsou-li splněny tyto podmínky:
1)
mateřský podnik se řídí právem členského státu;
2)
všichni akcionáři nebo společníci dceřiného podniku v souvislosti s každým účetním obdobím, v němž je toto osvobození uplatňováno, prohlásili, že s osvobozením od této povinnosti souhlasí;
3)
mateřský podnik prohlásil, že ručí za závazky dceřiného podniku;
4)
prohlášení uvedená v bodech 2 a 3 tohoto článku byla dceřiným podnikem zveřejněna způsobem stanoveným právními předpisy členského státu v souladu s kapitolou 2 směrnice 2009/101/ES;
5)
dceřiný podnik je zahrnut do konsolidované účetní závěrky sestavené mateřským podnikem v souladu s touto směrnicí;
6)
toto osvobození je uvedeno v příloze v konsolidované účetní závěrce, kterou sestavil mateřský podnik; a
7)
konsolidovaná účetní závěrka uvedená v bodě 5 tohoto článku, konsolidovaná zpráva vedení podniku a zpráva auditora jsou za dceřiný podnik zveřejněny způsobem stanoveným právními předpisy příslušného členského státu v souladu s kapitolou 2 směrnice 2009/101/ES.
Článek 38
Podniky, které jsou v jiných podnicích společníky s neomezeným ručením
1. Členské státy mohou vyžadovat, aby podniky uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), které se řídí jejich právem a které jsou společníky s neomezeným ručením v podniku uvedeném v čl. 1 odst. 1 písm. b) (dále jen „dotčený podnik“), sestavovaly, nechávaly ověřovat a zveřejňovaly společně se svou vlastní účetní závěrkou také účetní závěrku dotčeného podniku v souladu s touto směrnicí; v takovém případě se požadavky této směrnice na dotčený podnik nevztahují.
2. Členské státy nemají povinnost požadavky této směrnice na dotčený podnik uplatňovat, pokud
a)
účetní závěrku dotčeného podniku sestavuje, ověřuje a zveřejňuje v souladu s touto směrnicí podnik, který
i)
je v tomto dotčeném podniku společníkem s neomezeným ručením a
ii)
řídí se právem jiného členského státu;
b)
dotčený podnik je zahrnut do konsolidované účetní závěrky, kterou sestavuje, ověřuje a zveřejňuje v souladu s touto směrnicí
i)
společník s neomezeným ručením, nebo
ii)
pokud je dotčený podnik zahrnut do konsolidované účetní závěrky větší skupiny podniků sestavované, ověřované a zveřejňované v souladu s touto směrnicí, mateřský podnik řídící se právem některého členského státu. Toto osvobození se uvede v příloze v konsolidované účetní závěrce.
3. V případech uvedených v odstavci 2 dotčený podnik na požádání sdělí název podniku, který zveřejní příslušnou účetní závěrku.
Článek 39
Osvobození pro mateřské podniky sestavující konsolidovanou účetní závěrku, pokud jde o výsledovku
Členský stát nemusí u podniků, které se řídí jeho vnitrostátním právem a jsou mateřskými podniky, uplatňovat ustanovení této směrnice týkající se auditu a zveřejňování výsledovky, jsou-li splněny tyto podmínky:
1)
mateřský podnik sestavuje konsolidovanou účetní závěrku v souladu s touto směrnicí a je do této konsolidované účetní závěrky zahrnut;
2)
osvobození je uvedeno v příloze v roční účetní závěrce mateřského podniku;
3)
osvobození je uvedeno v příloze v konsolidované účetní závěrce mateřského podniku a
4)
výsledek hospodaření mateřského podniku stanovený v souladu s touto směrnicí je vykázán v jeho rozvaze.
Článek 40
Omezení týkající se osvobození pro subjekty veřejného zájmu
Není-li v této směrnici výslovně stanoveno jinak, neumožní členské státy subjektům veřejného zájmu využívat zjednodušení a osvobození stanovených v této směrnici. Se subjektem veřejného zájmu se zachází jako s velkým podnikem bez ohledu na jeho čistý obrat, bilanční sumu či průměrný počet zaměstnanců v průběhu účetního období.
KAPITOLA 10
ZPRÁVA O PLATBÁCH VLÁDÁM
Článek 41
Definice týkající se plateb vládám
Pro účely této kapitoly se rozumí:
1)
„podnikem činným v těžebním průmyslu“ podnik, který vykonává jakoukoli činnost související s průzkumem, vyhledáváním, objevováním, rozvojem a těžbou ložisek nerostů, ropy, zásob zemního plynu či jiných látek, v mezích ekonomických činností uvedených v sekci B oddílech 05 až 08 přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 ze dne 20. prosince 2006, kterým se zavádí statistická klasifikace ekonomických činností NACE Revize 2 (20);
2)
„podnikem činným v odvětví těžby dřeva v původních lesích“ podnik, který v původních lesích vyvíjí činnosti uvedené v sekci A oddíle 02 skupině 02.2 přílohy I nařízení (ES) č. 1893/2006;
3)
„vládou“ jakýkoli ústřední, regionální či místní orgán členského státu nebo třetí země. Zahrnuje rovněž na jakýkoli útvar, agenturu či podnik, jež jsou tímto orgánem kontrolovány, jak stanoví čl. 22 odst. 1 až 6 této směrnice;
4)
„projektem“ provozní činnosti, které jsou upraveny jedinou smlouvou, licencí, ujednáním o nájmu, koncesí nebo podobnými právními dohodami a které představují základ pro platební závazky vůči vládě. Je-li však více takových dohod zásadním způsobem provázáno, považuje se za projekt takový soubor dohod;
5)
„platbou“ částka, která byla uhrazena, ať už formou peněžitého či nepeněžitého plnění, za činnosti popsané v odstavcích 1 a 2, přičemž se jedná o částky těchto druhů:
a)
výrobní nároky;
b)
daně odváděné z výnosů, výroby nebo zisku společností, s výjimkou daní odváděných ze spotřeby, jako jsou daně z přidané hodnoty, daní z příjmů fyzických osob nebo daní z prodeje;
c)
poplatky za užívání;
d)
dividendy;
e)
odměny za podpis, objevení a výrobu;
f)
licenční poplatky, nájemné, vstupní poplatky a jiná protiplnění za licence nebo koncese a
g)
platby za zlepšení infrastruktury.
Článek 42
Podniky, od nichž se vyžadují zprávy o platbách vládám
1. Členské státy vyžadují od velkých podniků a všech subjektů veřejného zájmu, které jsou činné v těžebním průmyslu nebo v odvětví těžby dřeva v původních lesích, aby každoročně sestavovaly a zveřejňovaly zprávu o platbách odváděných vládám.
2. Tato povinnost neplatí pro podnik, který se řídí právem některého členského státu a který je dceřiným nebo mateřským podnikem, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
mateřský podnik se řídí právem některého členského státu a
b)
platby odváděné tímto podnikem vládám jsou zahrnuty do konsolidované zprávy o platbách vládám, kterou sestavuje daný mateřský podnik v souladu s článkem 44.
Článek 43
Obsah zprávy
1. Ve zprávě není nutné zohledňovat jakoukoli platbu, ať už byla provedena najednou nebo jako řada souvisejících plateb, jejíž výše nepřesahuje za účetní období částku 100 000 EUR.
2. Ve zprávě se uvedou tyto informace týkající se činností uvedených v čl. 41 bodech 1 a 2 za příslušné účetní období:
a)
celková výše plateb, jež byly odvedeny jednotlivým vládám;
b)
celková výše plateb v členění podle druhů uvedených v čl. 41 bodě 5 písm. a) až g), jež byly odvedeny jednotlivým vládám;
c)
pokud jsou tyto platby přiřazeny k určitému projektu, celková výše plateb v členění podle druhů uvedených v čl. 41 bodě. 5 písm. a) až g), jež byly odvedeny za každý takový projekt, a celková výše plateb za každý takový projekt.
Informace o platbách odvedených podnikem týkajících se povinností uložených na úrovni subjektu je možné uvádět na úrovni subjektu spíše než úrovni projektu.
3. Pokud se vládám odvádějí nepeněžitá plnění, uvádí se jejich hodnota a tam, kde je to vhodné, objem. Poskytne se podpůrný komentář, ve kterém se vysvětlí, jak byla tato hodnota určena.
4. Při uvádění informací o platbách podle tohoto článku se zohlední věcná podstata spíše než forma dotčené platby nebo činnosti. Platby a činnosti nesmějí být uměle rozdělovány ani slučovány s cílem vyhnout se použití této směrnice.
5. V případě členských států, které nepřijaly euro, se hraniční hodnota v eurech uvedená v odstavci 1 přepočítá na národní měnu
a)
použitím směnného kurzu zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie ke dni, kdy vstoupí v platnost jakákoli směrnice, jež tuto prahovou hodnotu stanoví, a
b)
zaokrouhlením na nejbližší stovku.
Článek 44
Konsolidovaná zpráva o platbách vládám
1. Členský stát vyžaduje od všech velkých podniků nebo všech subjektů veřejného zájmu, které jsou činné v těžebním průmyslu nebo v odvětví těžby dřeva v původních lesích a které se řídí jeho vnitrostátním právem, aby sestavovaly konsolidovanou zprávu o platbách odváděných vládám v souladu s články 42 a 43, je-li daný mateřský podnik povinen sestavovat konsolidovanou účetní závěrku, jak stanoví čl. 22 odst. 1 až 6.
Mateřský podnik se rovněž považuje za činný v těžebním průmyslu nebo v odvětví těžby dřeva v původních lesích, je-li v těžebním průmyslu nebo v odvětví těžby dřeva v původních lesích činný některý z jeho dceřiných podniků.
Konsolidovaná zpráva zahrnuje pouze platby vyplývající z činností v těžebním průmyslu nebo v odvětví těžby dřeva v původních lesích.
2. Povinnost sestavovat konsolidovanou zprávu uvedená v odstavci 1 neplatí pro
a)
mateřský podnik malé skupiny, jak je definována v čl. 3 odst. 5, není-li některý podnik ve skupině subjektem veřejného zájmu;
b)
mateřský podnik střední skupiny, jak je definována v čl. 3 odst. 6, není-li některý podnik ve skupině subjektem veřejného zájmu, a
c)
mateřský podnik, který se řídí právem některého členského státu a který je zároveň dceřiným podnikem, řídí-li se právem některého členského státu jeho vlastní mateřský podnik.
3. Podnik, včetně subjektu veřejného zájmu, nemusí být zahrnut do konsolidované zprávy o platbách vládám, pokud je splněna alespoň jedna z těchto podmínek:
a)
mateřskému podniku při výkonu jejích práv ohledně nakládání s majetkem nebo ohledně řízení tohoto podniku významně brání přísná a dlouhodobá omezení;
b)
v mimořádně výjimečných případech nelze informace nezbytné pro sestavení konsolidované zprávy o platbách vládám v souladu s touto směrnicí získat bez nepřiměřených nákladů nebo bez zbytečného zdržení;
c)
podíly tohoto podniku jsou drženy výhradně za účelem jejich následného prodeje.
Výše uvedené výjimky se použijí pouze v případě, že je jich využíváno i pro účely konsolidované účetní závěrky
Článek 45
Zveřejňování
1. Zpráva o platbách vládám uvedená v článku 42 a konsolidovaná zpráva o platbách vládám uvedená v článku 44 se zveřejňují v souladu s právem každého členského státu v souladu s kapitolou 2 směrnice 2009/101/ES.
2. Členské státy zajistí, aby členové odpovědných orgánů podniku jednající v mezích pravomocí, které jim svěřuje vnitrostátní právo, měli povinnost zajistit, že zpráva o platbách vládám bude podle jejich nejlepšího vědomí a jejich nejlepších schopností sestavena a zveřejněna v souladu s požadavky této směrnice.
Článek 46
Kritéria rovnocennosti
1. Podniky uvedené v článcích 42 a 44, které sestavují a zveřejňují zprávu v souladu s požadavky třetí země, jež byly podle článku 47 vyhodnoceny jako rovnocenné požadavkům podle této kapitoly, jsou osvobozeny od plnění požadavků této kapitoly, s výjimkou povinnosti tuto zprávu zveřejnit podle práva každého členského státu v souladu s kapitolou 2 směrnice 2009/101/ES.
2. Komise je oprávněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 49, v nichž určí kritéria, která se mají uplatnit při posuzování pro účely odstavce 1 tohoto článku, zda jsou požadavky třetích zemí na podávání zpráv rovnocenné požadavkům stanoveným v této kapitole.
3. Kritéria určená Komisí v souladu s odstavcem 2 musí
a)
zahrnovat
i)
cílové podniky,
ii)
cílové příjemce plateb,
iii)
zachycované platby,
iv)
přiřazování zachycovaných plateb,
v)
členění zachycovaných plateb,
vi)
parametry aktivující podávání zpráv na konsolidovaném základě,
vii)
nosič, na němž jsou zprávy podávány,
viii)
četnost podávání zpráv a
ix)
opatření, jejichž cílem je zamezit obcházení požadavků;
b)
být jinak omezena na kritéria, jež usnadňují přímé srovnání požadavků třetích zemí na podávání zpráv s požadavky této kapitoly.
Článek 47
Uplatňování kritérií rovnocennosti
Komise je oprávněna přijímat prováděcí akty, které určí ty požadavky třetích zemí na podávání zpráv, jež považuje po uplatnění kritérií rovnocennosti v souladu s článkem 46 za rovnocenné požadavkům této kapitoly. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 50 odst. 2.
Článek 48
Přezkum
Komise přezkoumá provádění a účelnost této kapitoly, zejména pokud jde o rozsah povinností podávat zprávy, dodržování těchto povinností a pokud jde o metody podávání zpráv podle projektů, a podá o tom zprávu.
Přezkum zohlední mezinárodní vývoj, zejména pokud jde o zvyšování transparentnosti plateb vládám, posoudí dopady jiných mezinárodních režimů a zváží příslušné důsledky pro konkurenceschopnost a zabezpečení dodávek energie. Bude dokončen do 21 července 2018.
Zpráva, případně spolu s legislativním návrhem, se předloží Evropskému parlamentu a Radě. Zpráva posoudí, zda by měly být požadavky na podávání zpráv rozšířeny na další odvětví a zda by zprávy o platbách vládám měly být předmětem auditu. Kromě toho zpráva posoudí, zda by měly být uváděny další informace o průměrném počtu zaměstnanců, využívání subdodavatelů a případných peněžitých sankcích ukládaných zeměmi.
Zpráva se dále zabývá otázkou, zda je proveditelné zavést povinnost pro všechny emitenty z Unie, aby při pořizování nerostných surovin postupovali s náležitou péčí s cílem zajistit, aby dodavatelské řetězce nebyly nijak napojeny na strany konfliktu a respektovaly doporučení iniciativy v oblasti transparentnosti těžebního průmyslu (EITI) a Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) ohledně odpovědného řízení dodavatelského řetězce.
KAPITOLA 11
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 49
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je Komisi svěřena za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Přenesená pravomoc uvedená v čl. 1 odst. 2, v čl. 3 odst. 13 a v čl. 46 odst. 2 se Komisi svěřuje na dobu neurčitou počínaje dnem uvedeným v článku 54.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 1 odst. 2, v čl. 3 odst. 13 a v čl. 46 odst. 2 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 1 odst. 2, čl. 3 odst. 13 nebo čl. 46 odst. 2 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitku ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 50
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 51
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 52
Zrušení směrnic 78/660/EHS a 83/349/EHS
Směrnice 78/660/EHS a 83/349/EHS se zrušují.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VII.
Článek 53
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20 července 2015. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy mohou stanovit, že předpisy uvedené v prvním pododstavci se poprvé použijí na účetní závěrky za účetní období počínající dne 1. ledna 2016 nebo v průběhu kalendářního roku 2016.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 54
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 55
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 26. června 2013.
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2013/34/EÚ
z 26. júna 2013
o ročných účtovných závierkach, konsolidovaných účtovných závierkach a súvisiacich správach určitých druhov podnikov, ktorou sa mení smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/43/ES a zrušujú smernice Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 50 ods. 1,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
Táto smernica zohľadňuje program Komisie na lepšiu reguláciu a najmä jej oznámenie s názvom „Inteligentná regulácia v Európskej únii“, ktorého cieľom je tvorba a prijímanie právnych predpisov najvyššej kvality pri súčasnom dodržiavaní zásad subsidiarity a proporcionality, a zabezpečenie toho, aby bolo administratívne zaťaženie úmerné prínosom, ktoré prinesie. V oznámení Komisie s názvom „Najskôr myslieť v malom: Iniciatíva Small Business Act pre Európu“ prijatom v júni 2008 a revidovanom vo februári 2011 sa uznáva ústredná úloha, ktorú zohrávajú malé a stredné podniky (MSP) v hospodárstve Únie, pričom jeho cieľom je zlepšiť celkový prístup k podnikaniu a zakotviť zásadu „najskôr myslieť na malých“ v tvorbe politík od regulácie po verejnú službu. Európska rada na svojom zasadnutí 24. a 25. marca 2011 uvítala zámer Komisie predložiť „Akt o jednotnom trhu“ s opatreniami, ktoré podnietia rast, vytvoria pracovné miesta a prinesú hmatateľné výsledky občanom a podnikom.
V oznámení Komisie s názvom „Akt o jednotnom trhu“, prijatom v apríli 2011, sa navrhuje zjednodušiť štvrtú smernicu Rady 78/660/EHS z 25. júla 1978 o ročnej účtovnej závierke niektorých typov spoločností, vychádzajúcu z článku 54 ods. 3 písm. g) zmluvy (3), a siedmu smernicu Rady 83/349/EHS z 13. júna 1983 o konsolidovaných účtovných závierkach, vychádzajúcu z článku 54 ods. 3 písm. g) zmluvy (4), (ďalej len „smernice o účtovníctve“), pokiaľ ide o povinnosti poskytovania finančných informácií, a znížiť administratívne zaťaženie, a to najmä pre MSP. Cieľom „stratégie Európa 2020“ na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu je znížiť administratívne zaťaženie a zlepšiť podnikateľské prostredie, a to najmä pre MSP, a podporovať internacionalizáciu MSP. Európska rada na svojom zasadnutí 24. a 25. marca 2011 vyzvala aj na zníženie celkového regulačného zaťaženia, a to najmä v prípade MSP, na úrovni Únie aj vnútroštátnej úrovni, a navrhla opatrenia na zvýšenie produktivity, ako napríklad odstránenie byrokracie a zlepšenie regulačného rámca pre MSP.
(2)
Európsky parlament prijal 18. decembra 2008 nelegislatívne uznesenie o požiadavkách v oblasti účtovníctva týkajúcich sa malých a stredných podnikov, najmä mikropodnikov (5), v ktorom uviedol, že smernice o účtovníctve sú často príliš zaťažujúce pre malé a stredné podniky, a najmä pre mikropodniky, a požiadal Komisiu, aby pokračovala vo svojom úsilí preskúmať uvedené smernice.
(3)
Koordinácia vnútroštátnych právnych predpisov o predkladaní a obsahu ročných účtovných závierok a správ o hospodárení, o oceňovacích základniach, ktoré sú v nich použité, a o uverejňovaní týchto dokumentov v súvislosti s určitými druhmi podnikov s ručením obmedzeným je veľmi dôležitá vzhľadom na ochranu akcionárov, spoločníkov a tretích strán. V týchto oblastiach je potrebná súbežná koordinácia pre takéto druhy podnikov, pretože na jednej strane niektoré z týchto podnikov pôsobia vo viac než jednom členskom štáte a na strane druhej takéto podniky neposkytujú tretím stranám žiadne záruky nad rámec výšky ich čistého majetku.
(4)
Ročná účtovná závierka sleduje rozličné ciele a neposkytuje len informácie pre investorov na kapitálových trhoch, ale je aj prehľadom minulých transakcií a podporuje správu a riadenie podniku. Je potrebné, aby sa v účtovných právnych predpisoch Únie nastolila náležitá rovnováha medzi záujmami adresátov účtovných závierok a záujmom podnikov, aby neboli zbytočne zaťažené požiadavkami na výkazníctvo.
(5)
Do rozsahu pôsobnosti tejto smernice by mali patriť niektoré podniky s ručením obmedzeným, ako napríklad akciové spoločnosti, či spoločnosti s ručením obmedzeným. Okrem toho existuje ešte značný počet partnerstiev a komanditných spoločností, z ktorých všetci spoločníci, ktorí ručia neobmedzene, sú založení ako akciové spoločnosti alebo spoločnosti s ručením obmedzeným, a takéto partnerstvá by preto mali podliehať koordinačným opatreniam tejto smernice. Touto smernicou by sa tiež malo zabezpečiť, aby partnerstvá patrili do rozsahu jej pôsobnosti v prípade, ak spoločníci partnerstva, ktorí nie sú založení ako akciová spoločnosť alebo spoločnosť s ručením obmedzeným, v skutočnosti ručia za záväzky partnerstva obmedzene, pretože toto ručenie je obmedzené inými podnikmi v rámci pôsobnosti tejto smernice. Vylúčenie podnikov, ktoré nie sú založené alebo zriadené na účel podnikania, z rozsahu pôsobnosti tejto smernice zodpovedá jej účelu v súlade s článkom 50 ods. 2 písm. g) Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ).
(6)
Rozsah pôsobnosti tejto smernice by sa mal zakladať na zásadách a malo by sa ním zabezpečiť, aby sa podnik nemohol sám vylúčiť z tejto pôsobnosti tým, že vytvorí skupinovú štruktúru obsahujúcu viacero vrstiev podnikov usadených v Únii či mimo nej.
(7)
Ustanovenia tejto smernice by sa mali uplatňovať len v takej miere, aby neboli v nesúlade alebo rozpore s ustanoveniami pre finančné výkazníctvo určitých druhov podnikov alebo s ustanoveniami týkajúcimi sa rozdelenia kapitálu podniku ustanovenými v iných platných legislatívnych aktoch, ktoré prijala jedna alebo viacero inštitúcií Únie.
(8)
Okrem toho je potrebné stanoviť minimálne rovnocenné právne požiadavky na úrovni Únie týkajúce sa rozsahu finančných informácií, ktoré by mali zverejniť podniky, ktoré si navzájom konkurujú.
(9)
Ročná účtovná závierka by sa mala zostavovať so zohľadnením zásady opatrnosti a mala by poskytovať pravdivý a verný obraz majetku a záväzkov podniku, jeho finančnej situácie a výsledku hospodárenia. Je možné, že vo výnimočných prípadoch účtovná závierka pri uplatnení ustanovení tejto smernice neposkytuje takýto pravdivý a verný obraz. V takýchto prípadoch by sa mal podnik od takýchto ustanovení odchýliť s cieľom poskytnúť pravdivý a verný obraz. Členským štátom by sa malo povoliť, aby takéto výnimočné prípady vymedzili a ustanovili príslušné osobitné pravidlá, ktoré sa majú uplatňovať na tieto prípady. Pod týmito výnimočnými prípadmi by sa mali chápať len veľmi nezvyčajné transakcie a nezvyčajné situácie, a nemali by sa napríklad týkať celých osobitných sektorov.
(10)
Touto smernicou by sa do veľkej miery mala zabezpečiť harmonizácia požiadaviek na malé podniky v celej Únii. Táto smernica vychádza zo zásady „najskôr myslieť na malých“. Aby sa zabránilo neprimeranému administratívnemu zaťaženiu týchto podnikov, členským štátom by sa malo povoliť, aby k povinným poznámkam požadovali zverejnenie len niekoľkých dodatočných údajov vo forme poznámok. Pri jedinom systéme predkladania a uchovávania však môžu členské štáty v určitých prípadoch vyžadovať zverejnenie obmedzeného počtu ďalších údajov, ak si to výslovne vyžadujú ich vnútroštátne daňové právne predpisy a sú nevyhnutné na účely výberu daní. Členské štáty by mali mať možnosť uložiť stredným a veľkým podnikom požiadavky, ktoré presahujú rámec minimálnych požiadaviek stanovených v tejto smernici.
(11)
Ak sa v tejto smernici členským štátom umožňuje uložiť ďalšie požiadavky, napríklad malým podnikom, znamená to, že členské štáty môžu túto možnosť využiť buď v plnej miere, alebo čiastočne tak, že budú vyžadovať menej, ako im daná možnosť dovoľuje. Rovnako, ak sa touto smernicou umožňuje členským štátom, aby využili výnimku, napríklad pre malé podniky, znamená to, že členské štáty môžu vyňať takéto podniky buď v celom rozsahu, alebo čiastočne.
(12)
Malé, stredne veľké a veľké podniky by mali byť vymedzené a odlíšené podľa bilančnej sumy, čistého obratu a priemerného počtu zamestnancov počas účtovného roka, pretože tieto kritériá zvyčajne poskytujú objektívny dôkaz o veľkosti podniku. Ak však materský podnik nezostavuje konsolidovanú účtovnú závierku za skupinu, malo by sa členským štátom umožniť podniknúť kroky, ktoré považujú za nevyhnutné na to, aby bolo možné požadovať zaradenie takéhoto podniku medzi väčšie podniky určením jeho veľkosti a výslednej kategórie na konsolidovanom alebo súhrnnom základe. Ak členský štát uplatňuje jednu alebo viaceré voliteľné výnimky pre mikropodniky, tieto mikropodniky by sa tiež mali vymedziť podľa bilančnej sumy, čistého obratu a priemerného počtu zamestnancov počas účtovného roka. Členské štáty by nemali mať povinnosť vymedziť vo svojich vnútroštátnych právnych predpisoch samostatné kategórie pre stredne veľké a veľké podniky, ak sa na stredne veľké podniky vzťahujú rovnaké požiadavky ako na veľké podniky.
(13)
Mikropodniky majú na plnenie náročných regulačných požiadaviek obmedzené zdroje. Ak sa pre mikropodniky nezaviedli osobitné pravidlá, vzťahujú sa na ne pravidlá pre malé podniky. Tieto pravidlá pre ne predstavujú administratívne zaťaženie, ktoré je neúmerné ich veľkosti, a ktoré je preto pre mikropodniky v porovnaní s inými malými podnikmi relatívne viac zaťažujúce. Preto by členským štátom malo byť umožnené oslobodiť mikropodniky od niektorých povinností uplatňovaných na malé podniky, ktoré by mohli pre ne predstavovať nadmerné administratívne zaťaženie. Mikropodniky by však mali aj naďalej podliehať vnútroštátnej povinnosti viesť záznamy preukazujúce ich obchodné transakcie a finančnú situáciu. Okrem toho by investičné podniky a finančné holdingové podniky mali byť vylúčené z užívania výhod zjednodušenia, ktoré sa vzťahuje na mikropodniky.
(14)
Členské štáty by pri prijímaní rozhodnutia o tom, či zaviesť odlišný režim pre mikropodniky v kontexte tejto smernice a akým spôsobom ho zaviesť, mali zohľadniť konkrétne podmienky a potreby svojho vlastného trhu.
(15)
Uverejňovanie účtovných závierok môže mikropodniky zaťažovať. Členské štáty však zároveň potrebujú zabezpečiť dodržiavanie tejto smernice. Členské štáty, ktoré využívajú výnimky pre mikropodniky ustanovené v tejto smernici by preto mali mať možnosť oslobodiť mikropodniky od všeobecnej požiadavky na zverejňovanie za predpokladu, že informácie uvedené v súvahe sú v súlade s vnútroštátnym právom riadne predložené aspoň jednému určenému príslušnému orgánu a že sa informácie zašlú do obchodného registra, aby bolo možné na základe žiadosti získať kópiu. V takýchto prípadoch by sa nemala uplatňovať povinnosť ustanovená v tejto smernici uverejňovať všetky účtovné dokumenty v súlade s článkom 3 ods. 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/101/ES zo 16. septembra 2009 o koordinácii záruk, ktoré sa od obchodných spoločností v zmysle článku 48 druhého odseku zmluvy vyžadujú v členských štátoch na ochranu záujmov spoločníkov a tretích osôb s cieľom zabezpečiť rovnocennosť týchto záruk (6).
(16)
S cieľom zabezpečiť zverejňovanie porovnateľných a rovnocenných informácií by zásady vykazovania a oceňovania mali zahŕňať nepretržité pokračovanie v činnosti, opatrnosť a časové rozlíšenie. Vzájomné započítanie položiek majetku a záväzkov a položiek výnosov a nákladov by nemalo byť umožnené a zložky majetku a záväzkov by sa mali oceňovať samostatne. Členským štátom by sa však v osobitných prípadoch malo umožniť, aby takéto započítanie položiek majetku a záväzkov a položiek výnosov a nákladov podnikom povolili, alebo aby ho od nich vyžadovali. Pri prezentácii položiek v účtovnej závierke by sa mala zohľadniť ekonomická realita alebo komerčná podstata príslušnej transakcie alebo dohody. Členské štáty by však mali mať možnosť oslobodiť podniky od uplatňovania tejto zásady.
(17)
Vykazovanie, oceňovanie, prezentácia, zverejňovanie a konsolidácia v účtovnej závierke by sa mali riadiť zásadou významnosti. Podľa zásady významnosti sa informácie, ktoré sa nepovažujú za významné, môžu pri účtovnej závierke napríklad zoskupovať. Aj keď by sa však mohla niektorá položka považovať za nevýznamnú, takéto položky podobného charakteru by sa ako celok mohli považovať za významné. Členským štátom by sa malo umožniť obmedzenie povinného uplatňovania zásady významnosti na prezentáciu a zverejňovanie. Zásadou významnosti by nemali byť dotknuté žiadne vnútroštátne povinnosti viesť úplné záznamy preukazujúce obchodné transakcie a finančnú situáciu.
(18)
Položky vykázané v ročnej účtovnej závierke by sa mali oceňovať na základe zásady obstarávacej ceny alebo výrobných nákladov s cieľom zabezpečiť spoľahlivosť informácií uvedených v účtovnej závierke. Členským štátom by však malo byť umožnené povoliť podnikom alebo od nich vyžadovať, aby precenili neobežný majetok s cieľom poskytnúť používateľom účtovných závierok relevantnejšie informácie.
(19)
Vzhľadom na potrebu porovnateľnosti finančných informácií v celej Únii je potrebné vyžadovať, aby členské štáty umožnili pre určité finančné nástroje systém účtovania na základe reálnej hodnoty. Okrem toho systémy účtovania na základe reálnej hodnoty poskytujú informácie, ktoré môžu byť relevantnejšie pre používateľov účtovných závierok ako informácie na základe obstarávacej ceny alebo výrobných nákladov. Členské štáty by preto mali povoliť používanie systému účtovania na základe reálnej hodnoty všetkým podnikom alebo triedam podnikov okrem mikropodnikov využívajúcich výnimky ustanovené v tejto smernici, a to vzhľadom na ročnú i konsolidovanú účtovnú závierku, alebo, ak sa tak členský štát rozhodne, len vzhľadom na konsolidovanú účtovnú závierku. Členským štátom by sa okrem toho malo umožniť, aby povolili alebo vyžadovali účtovanie na základe reálnej hodnoty v prípade iného majetku než sú finančné nástroje.
(20)
Na to, aby sa používateľom účtovných závierok umožnilo lepšie porovnať finančnú situáciu podnikov v rámci Únie, je potrebné obmedziť počet štruktúr súvahy. Členské štáty by mali vyžadovať, aby sa pre súvahu používala jedna štruktúra a mali by mať možnosť ponúknuť výber z povolených štruktúr. Členské štáty by však mali mať možnosť povoliť alebo vyžadovať, aby podniky danú štruktúru upravili a súvahu prezentovali v členení na obežné položky a neobežné položky. Mala by sa povoliť taká štruktúra výkazu ziskov a strát, v ktorej sa náklady vykazujú podľa ich povahy, a tiež taká štruktúra výkazu ziskov a strát, v ktorej sa náklady vykazujú podľa ich funkcie. Členské štáty by mali vyžadovať, aby sa pre výkaz ziskov a strát používala jedna štruktúra a mali by mať možnosť ponúknuť výber z povolených štruktúr. Členské štáty by mali mať takisto možnosť umožniť podnikom, aby namiesto výkazu ziskov a strát zostaveného v súlade s niektorou z povolených štruktúr predkladali výkaz o výkonnosti. Malým a stredne veľkým podnikom by sa mohli sprístupniť zjednodušenia požadovaných štruktúr. Členské štáty by však mali mať aj možnosť obmedziť štruktúry súvahy a výkazu ziskov a strát, ak je to potrebné na elektronické predkladanie účtovných závierok.
(21)
Z dôvodov porovnateľnosti by sa mal stanoviť spoločný rámec pre vykazovanie, oceňovanie a prezentáciu, okrem iného, úprav hodnoty, goodwillu, rezerv, zásob tovaru a vzájomne zameniteľného majetku, ako aj výnosov a nákladov výnimočného rozsahu alebo výskytu.
(22)
Vykazovanie a oceňovanie niektorých položiek v účtovnej závierke vychádza skôr z odhadov, úsudkov a modelov než z presného zachytenia skutočnosti. V dôsledku neistôt, ktoré sú neoddeliteľnou súčasťou podnikateľskej činnosti, sa niektoré položky účtovnej závierky nedajú oceniť presne, ale len na základe odhadov. Takéto odhady si vyžadujú posúdenie vychádzajúce z najnovších dostupných a spoľahlivých informácií. Využívanie odhadov je zásadnou súčasťou zostavovania účtovnej závierky. Toto platí obzvlášť v prípade rezerv, ktoré sú svojou povahou neistejšie ako väčšina ostatných položiek súvahy. Odhady by sa mali zakladať na takom úsudku zo strany manažmentu podniku, ktorý zohľadňuje zásadu opatrnosti, a mali by sa vypočítať na objektívnom základe a doplniť skúsenosťami z podobných transakcií a v niektorých prípadoch i správami od nezávislých odborníkov. Medzi zvažované dôkazy by mali patriť akékoľvek dodatočné dôkazy získané na základe udalostí po dni, ku ktorému sa zostavuje účtovná závierka.
(23)
Informácie uvádzané v súvahe a vo výkaze ziskov a strát by sa mali doplniť zverejnením údajov prostredníctvom poznámok k účtovnej závierke. Používatelia účtovných závierok majú obvykle obmedzenú potrebu doplňujúcich informácií od malých podnikov a pre malé podniky môže byť nákladné uvedené doplňujúce informácie zozbierať. Preto je pre malé podniky opodstatnený obmedzený režim zverejňovania údajov. Ak sa však mikropodnik alebo malý podnik domnieva, že je prínosné, aby poskytol dodatočné zverejnenie takých druhov údajov, ktoré sa vyžadujú od stredne veľkých a veľkých podnikov, alebo iných údajov, ktorých zverejnenie sa neustanovuje v tejto smernici, nemalo by sa mu v tom brániť.
(24)
Zverejňovanie účtovných postupov je jedným z kľúčových prvkov poznámok k účtovnej závierke. Takéto zverejňovanie by malo zahŕňať predovšetkým oceňovacie základne uplatňované na rozličné položky, vyhlásenie o súlade týchto účtovných postupov s koncepciou nepretržitého pokračovania v činnosti a akékoľvek závažné zmeny v prijatých účtovných postupoch.
(25)
Používatelia účtovných závierok zostavených stredne veľkými a veľkými podnikmi majú zvyčajne náročnejšie potreby. Preto by sa v určitých oblastiach mali poskytovať ďalšie zverejnenia údajov. Oslobodenie od niektorých povinností zverejňovania je opodstatnené vtedy, ak by takéto zverejňovanie znevýhodnilo určité osoby alebo podnik.
(26)
Správa o hospodárení a konsolidovaná správa o hospodárení sú významnými prvkami finančného výkazníctva. Mal by sa v nich poskytovať verný obraz vývoja podniku a jeho situácie konzistentne s veľkosťou a zložitosťou podniku. Tieto informácie by sa nemali obmedzovať na finančné aspekty činnosti podniku a mala by sa poskytnúť analýza environmentálnych a sociálnych aspektov podnikania, potrebná na pochopenie vývoja, výkonnosti alebo situácie podniku. V prípadoch, keď sa konsolidovaná správa o hospodárení a správa o hospodárení materského podniku predkladajú v jednej správe, môže byť vhodné klásť väčší dôraz na tie záležitosti, ktoré sú významné pre podniky zahrnuté do konsolidácie ako celok. So zreteľom na potenciálne zaťaženie malých a stredne veľkých podnikov je však vhodné stanoviť, že členské štáty sa môžu rozhodnúť, že zrušia povinnosť poskytovať nefinančné informácie v správe o hospodárení takýchto podnikov.
(27)
Členské štáty by mali mať možnosť oslobodiť malé podniky od povinnosti zostavovať správu o hospodárení za predpokladu, že v poznámkach k účtovnej závierke takéto podniky uvedú údaje týkajúce sa nadobudnutia vlastných akcií uvedené v článku 24 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/20/EÚ z 25. októbra 2012 o koordinácii ochranných opatrení, ktoré členské štáty vyžadujú od obchodných spoločností na ochranu záujmov spoločníkov a tretích osôb v zmysle druhého odseku článku 54 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, pokiaľ ide o zakladanie akciových spoločností a udržiavanie a zmenu ich základného imania, s cieľom dosiahnuť rovnocennosť týchto opatrení (7).
(28)
Vzhľadom na to, že podniky kótované na burze môžu zohrávať prominentnú úlohu v ekonomikách, v ktorých pôsobia, mali by sa ustanovenia tejto smernice týkajúce sa vyhlásenia o správe a riadení uplatňovať na podniky, ktorých prevoditeľné cenné papiere sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu.
(29)
Mnohé podniky vlastnia iné podniky a cieľom koordinácie právnych predpisov upravujúcich konsolidované účtovné závierky je chrániť záujmy v kapitálových spoločnostiach. Konsolidovaná účtovná závierka by sa mala zostaviť tak, aby sa spoločníkom a tretím stranám mohli poskytnúť finančné informácie týkajúce sa takýchto podnikov. Vnútroštátne právo upravujúce konsolidovanú účtovnú závierku by sa preto malo koordinovať, aby sa dosiahla porovnateľnosť a rovnocennosť informácií, ktoré by podniky mali uverejňovať v rámci Únie. Vzhľadom na absenciu nezávislej trhovej ceny transakcií by sa však členským štátom malo umožniť povoliť zaúčtovanie transferov podielových účastí v rámci skupiny, tzv. transakcií medzi subjektmi pod spoločným rozhodujúcim vplyvom jedného subjektu, pomocou metódy spoločného vedenia záujmov, pri ktorej sa účtovná hodnota podielov v držbe podniku zahrnutého do konsolidácie zúčtuje len so zodpovedajúcim percentuálnym podielom na základnom imaní.
(30)
V smernici 83/349/EHS sa nachádzala požiadavka zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku za skupiny v prípade, ak bol buď materský podnik alebo jeden či viac dcérskych podnikov založený ako niektorý druh podniku uvedený v prílohe I alebo II tejto smernice. Členské štáty mali možnosť oslobodiť materský podnik od povinnosti zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku v prípadoch, ak materský podnik nebol jedným z druhov uvedených v prílohe I alebo II. V tejto smernici majú povinnosť zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku len materské podniky druhov uvedených v prílohe I alebo v určitých prípadoch v prílohe II, ale členským štátom sa nebráni rozšíriť rozsah pôsobnosti tejto smernice aj na iné situácie. V podstate sa teda nič nemení, keďže naďalej zostáva na členských štátoch, aby rozhodli, či sa bude požadovať zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku aj od podnikov, ktoré nepatria do rozsahu pôsobnosti tejto smernice.
(31)
V konsolidovanej účtovnej závierke by sa mali prezentovať činnosti materského podniku a jeho dcérskych podnikov ako jedného ekonomického celku (skupiny). Podniky, v ktorých má materský podnik rozhodujúci vplyv, by sa mali považovať za dcérske podniky. Rozhodujúci vplyv by sa mal zakladať na držbe väčšiny hlasovacích práv, ale rozhodujúci vplyv môže existovať aj vtedy, keď existujú dohody s partnerskými akcionármi alebo spoločníkmi. Za určitých okolností sa rozhodujúci vplyv môže účinne vykonávať aj vtedy, keď materský podnik vlastní v dcérskom podniku menšinový podiel alebo nevlastní žiadny podiel. Členské štáty by mali mať právo vyžadovať, aby sa podniky nepodliehajúce rozhodujúcemu vplyvu, ktoré sú riadené jednotne alebo majú spoločný správny, riadiaci alebo dozorný orgán, zahrnuli do konsolidovanej účtovnej závierky.
(32)
Dcérsky podnik, ktorý je sám materským podnikom, by mal zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku. Členské štáty by však mali byť oprávnené oslobodiť takýto materský podnik od povinnosti zostavovať takúto konsolidovanú účtovnú závierku za určitých okolností, pokiaľ sú jeho spoločníci a tretie strany dostatočne chránené.
(33)
Od povinnosti zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku by mali byť oslobodené malé skupiny, pretože používatelia účtovných závierok malých podnikov nemajú komplikované informačné potreby a zostavovanie konsolidovanej účtovnej závierky popri ročnej účtovnej závierke materského a dcérskeho podniku môže byť finančne nákladné. Členské štáty by mali mať možnosť oslobodiť stredne veľké skupiny od povinnosti zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku na základe rovnakých dôvodov týkajúcich sa nákladov/prínosov v prípade, ak nie je žiadny z prepojených podnikov subjektom verejného záujmu.
(34)
Konsolidácia si vyžaduje zahrnutie majetku a záväzkov a výnosov a nákladov podnikov v skupine v plnej výške, samostatné vykázanie nekontrolujúcich podielov v konsolidovanej súvahe v rámci vlastného imania a samostatné vykázanie nekontrolujúcich podielov v rámci ziskov a strát skupiny v konsolidovanom výkaze ziskov a strát. Mali by sa však vykonať nevyhnutné úpravy, aby sa vylúčili vplyvy finančných vzťahov medzi konsolidovanými podnikmi.
(35)
Zásady vykazovania a oceňovania uplatniteľné pri zostavovaní ročnej účtovnej závierky by sa mali uplatňovať aj na zostavenie konsolidovanej účtovnej závierky. Členským štátom by však malo byť umožnené povoliť, aby sa všeobecné ustanovenia a zásady uvedené v tejto smernici uplatňovali v ročnej účtovnej závierke odlišne v porovnaná s konsolidovanou účtovnou závierkou.
(36)
Pridružené podniky by sa mali zahrnúť do konsolidovanej účtovnej závierky prostredníctvom metódy vlastného imania. Ustanovenia o oceňovaní pridružených podnikov by mali v podstate zostať oproti smernici 83/349/EHS nezmenené a metódy, ktoré sú v uvedenej smernici povolené, možno stále uplatňovať. Členské štáty by mali tiež mať možnosť povoliť alebo vyžadovať, aby sa spoločne riadený podnik zahrnul do konsolidovanej účtovnej závierky proporcionálnou konsolidáciou.
(37)
Konsolidovaná účtovná závierka by mala obsahovať všetky zverejnenia údajov v poznámkach k účtovnej závierke za podniky zahrnuté do konsolidácie ako celku. Mali by sa zverejniť aj mená, sídla a podiely skupiny na kapitáli podnikov, pokiaľ ide o dcérske podniky, pridružené podniky, spoločne riadené podniky a podielové účasti.
(38)
Ročné účtovné závierky všetkých podnikov, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, by sa mala uverejniť v súlade so smernicou 2009/101/ES. Je však vhodné ustanoviť, aby sa v tejto oblasti mohli malým a stredne veľkým podnikom udeliť určité výnimky.
(39)
Členské štáty sa dôrazne nabádajú, aby vypracovali systémy elektronického uverejňovania, ktoré umožnia podnikom predkladať účtovné údaje vrátane štatutárnych účtovných závierok iba raz a vo forme, ktorá umožní viacerým používateľom jednoduchý prístup k týmto údajom a ich použitie. Pokiaľ ide o predkladanie účtovnej závierky, Komisia sa nabáda, aby preskúmala možnosti využívania harmonizovaného elektronického formátu. Takéto systémy by však nemali zaťažiť malé a stredne veľké podniky.
(40)
Členovia správnych, riadiacich a dozorných orgánov podniku by prinajmenšom mali byť kolektívne zodpovední voči podniku za zostavenie a uverejnenie ročnej účtovnej závierky a správ o hospodárení. Rovnaký prístup by sa mal uplatňovať voči členom správnych, riadiacich a dozorných orgánov podnikov zostavujúcich konsolidované účtovné závierky. Tieto orgány konajú v rámci právomocí, ktoré sú im priznané vnútroštátnym právom. Toto by nemalo brániť členským štátom v tom, aby išli ďalej a ustanovili priamu zodpovednosť voči akcionárom alebo dokonca voči ostatným zúčastneným stranám.
(41)
Zodpovednosť za zostavovanie a uverejňovanie ročnej účtovnej závierky a konsolidovanej účtovnej závierky, ako aj správ o hospodárení a konsolidovaných správ o hospodárení vyplýva z vnútroštátneho práva. Príslušné pravidlá zodpovednosti ustanovené každým členským štátom podľa jeho vnútroštátneho práva by sa mali vzťahovať na členov správnych, riadiacich a dozorných orgánov podniku. Členským štátom by sa malo umožniť, aby určili rozsah zodpovednosti.
(42)
S cieľom podporiť vierohodné procesy finančného výkazníctva v celej Únii by členovia orgánu podniku, ktorý je zodpovedný za zostavovanie účtovnej závierky podniku, mali zabezpečiť, aby finančné informácie uvedené v ročnej účtovnej závierke podniku a v konsolidovanej účtovnej závierke skupiny poskytovali pravdivý a verný obraz.
(43)
Mal by sa vykonať audit ročnej účtovnej závierky a konsolidovanej účtovnej závierky. Požiadavka, aby sa v názore audítora konštatovalo, či ročná alebo konsolidovaná účtovná závierka poskytuje pravdivý a verný obraz v súlade s príslušným rámcom finančného výkazníctva, by sa nemala chápať ako obmedzenie rozsahu uvedeného názoru, ale ako objasnenie kontextu, v ktorom sa vyjadruje. Ročná účtovná závierka malých podnikov by nemala podliehať tejto povinnosti vykonať audit, pretože audit môže pre túto kategóriu podnikov predstavovať výrazné administratívne zaťaženie, keďže v prípade mnohých malých podnikov sú tie isté osoby akcionármi aj riadiacimi pracovníkmi, a preto majú obmedzenú potrebu overenia účtovnej závierky treťou stranou. Touto smernicou by sa však členským štátom nemalo brániť v tom, aby stanovili povinnosť auditu malým podnikom, zohľadňujúc pritom špecifické podmienky a potreby malých podnikov a používateľov ich účtovných závierok. Ďalej je vhodnejšie vymedziť obsah správy audítora v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2006/43/ES zo 17. mája 2006 o štatutárnom audite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok (8). Preto by sa uvedená smernica mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
(44)
S cieľom zabezpečiť vyššiu transparentnosť platieb vládam by veľké podniky a subjekty verejného záujmu pôsobiace v ťažobnom priemysle alebo v oblasti klčovania pralesov (9) mali každoročne v samostatnej správe zverejňovať významné platby uhrádzané vládam v krajinách, v ktorých pôsobia. Takéto podniky pôsobia v krajinách bohatých na prírodné zdroje, najmä nerasty, ropu, zemný plyn a pralesy. Správa by mala zahŕňať druhy platieb porovnateľné s platbami, ktoré zverejňuje podnik zúčastňujúci sa iniciatívy pre transparentnosť v ťažobnom priemysle (EITI). Iniciatívou sa zároveň dopĺňa akčný plán Európskej únie pre vynútiteľnosť práva, správu a obchod v lesnom hospodárstve (EU FLEGT) a ustanovenia nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 995/2010 z 20. októbra 2010, ktorým sa ustanovujú povinnosti hospodárskych subjektov uvádzajúcich na trh drevo a výrobky z dreva (10), v ktorom sa od obchodníkov s výrobkami z dreva vyžaduje, aby s náležitou starostlivosťou zabránili vstupu ilegálneho dreva na trh Únie.
(45)
Správa by mala pomôcť vládam krajín s bohatými zdrojmi uplatňovať zásady a kritériá EITI a zodpovedať sa svojim občanom za platby, ktoré tieto vlády prijímajú od podnikov pôsobiacich v ťažobnom priemysle alebo podnikov, ktoré klčujú pralesy, vo svojej jurisdikcii. Správa by mala zahŕňať zverejnenie údajov podľa krajín a podľa projektov. Projekt by mal byť vymedzený ako prevádzkové činnosti, ktoré upravuje jediná zmluva, licencia, zmluva o prenájme, koncesia alebo podobné právne dohody a ktoré sú základom pre platobnú povinnosť voči vláde. Bez ohľadu na to však v prípade, že je navzájom zásadným spôsobom prepojených viacero takýchto dohôd, malo by sa to považovať za projekt. „Zásadným spôsobom prepojené“ právne dohody by sa mali chápať ako súbor prevádzkovo a geograficky integrovaných zmlúv, licencií, zmlúv o prenájme alebo koncesií alebo súvisiacich dohôd s podmienkami, ktoré sa v zásade zhodujú, ktoré sú podpísané s vládou a vznikajú z nich platobné záväzky. Takéto dohody môže upravovať jedna zmluva, zmluva o spoločnom podniku, dohoda o spoločnej výrobe alebo iná všeobecná právna dohoda.
(46)
Akákoľvek platba uskutočnená ako jednotlivá platba alebo viaceré súvisiace platby sa v správe nemusí zohľadniť, ak je v priebehu účtovného roka nižšia ako 100 000 EUR. To znamená, že v prípade akéhokoľvek dojednania o pravidelných platbách alebo splátkach (napr. poplatky za nájom) musí podnik zohľadniť úhrnnú sumu súvisiacich pravidelných platieb alebo splátok súvisiacich platieb pri určovaní toho, či sa v prípade týchto viacerých platieb dosiahol limit, a podľa toho, či sa požaduje zverejnenie.
(47)
Podniky vyvíjajúce činnosť v ťažobnom priemysle alebo oblasti klčovania pralesov by nemali musieť rozčleňovať a priraďovať platby na projekt v prípade platieb, ktoré sa uhrádzajú v súvislosti s povinnosťami uloženými podnikom na ich úrovni, a nie na úrovni projektu. Napríklad, ak má podnik v hostiteľskej krajine viac ako jeden projekt a vláda tejto krajiny stanoví pre tento podnik daň z príjmu právnických osôb v súvislosti s celým príjmom podniku v danej krajine, a nielen v súvislosti s konkrétnym projektom alebo činnosťou v danej krajine, podniku by sa malo povoliť zverejnenie výslednej platby alebo platieb dane z príjmov bez uvedenia konkrétneho projektu súvisiaceho s touto platbou.
(48)
Podnik vyvíjajúci činnosť v ťažobnom priemysle alebo oblasti klčovania pralesov vo všeobecnosti nemusí zverejňovať dividendy vyplatené vládam ako kmeňovému alebo riadnemu akcionárovi tohto podniku, pokiaľ sa dividendy vyplácajú vláde za tých istých podmienok ako ostatným akcionárom. Od podniku sa však požaduje zverejnenie akýchkoľvek dividend vyplatených namiesto poplatkov za výrobu alebo licenčných poplatkov.
(49)
S cieľom riešiť otázku potenciálneho obchádzania požiadaviek na zverejňovanie by sa v tejto smernici mali bližšie uviesť platby, ktoré sa majú zverejňovať v súvislosti s podstatou dotknutej činnosti alebo platby. Preto by podnik nemal mať umožnené vyhnúť sa zverejneniu, napríklad zmenou charakteristiky činnosti, na ktorú by sa inak táto smernica vzťahovala. Platby alebo činnosti by sa okrem toho nemali umelo rozdeľovať alebo spájať s cieľom vyhnúť sa takýmto požiadavkám na zverejňovanie.
(50)
S cieľom stanoviť okolnosti, za ktorých by sa podniky mali oslobodiť od požiadaviek na výkazníctvo stanovených v kapitole 10, by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať delegované akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o určenie kritérií, ktoré sa majú uplatňovať pri posudzovaní toho, či sú požiadavky tretej krajiny na výkazníctvo rovnocenné požiadavkám uvedenej kapitoly. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(51)
S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania článku 46 ods. 1 by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (11).
(52)
Režim výkazníctva by mal byť predmetom preskúmania a správy Komisie do troch rokov od uplynutia lehoty na transpozíciu tejto smernice členskými štátmi. V tomto preskúmaní by sa mala zvážiť účinnosť režimu a zohľadniť medzinárodný vývoj vrátane otázok konkurencieschopnosti a energetickej bezpečnosti. V preskúmaní by sa tiež malo zvážiť rozšírenie požiadaviek na výkazníctvo na ďalšie priemyselné odvetvia a tiež otázka, či by sa mal vykonať audit tejto správy. Okrem toho by sa v preskúmaní mali zohľadniť skúsenosti zostavovateľov a používateľov informácií o platbách a zvážiť, či by nebolo vhodné zahrnúť dodatočné informácie o platbách, ako napr. skutočné sadzby dane a údaje o príjemcoch, napríklad informácie o bankovom účte.
(53)
V súlade so závermi samitu G8, ktorý sa konal v máji 2011 v Deauville, a s cieľom podporiť rovnaké medzinárodné podmienky by Komisia mala naďalej nabádať všetkých medzinárodných partnerov, aby zavádzali podobné požiadavky týkajúce sa podávania správ o platbách vládam. V tomto kontexte je osobitne dôležité pokračovať v práci na príslušnom medzinárodnom účtovnom štandarde.
(54)
S cieľom zohľadniť budúce zmeny zákonov členských štátov a právnych predpisov Únie v súvislosti s druhmi podnikov by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ s cieľom aktualizovať zoznamy podnikov uvedených v prílohách I a II. Použitie delegovaných aktov je tiež nevyhnutné na prispôsobenie kritéria veľkosti podniku, keďže plynutím času inflácia zníži ich skutočnú hodnotu. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(55)
Keďže ciele tejto smernice, a to uľahčenie cezhraničných investícií a zlepšenie porovnateľnosti v rámci celej Únie a dôvery verejnosti v účtovné závierky a správy predkladané prostredníctvom zlepšeného a konzistentného špecifického zverejňovania, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni jednotlivých členských štátov, ale z dôvodov rozsahu a dôsledkov tejto smernice ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.
(56)
Táto smernica nahrádza smernice 78/660/EHS a 83/349/EHS. Preto by sa uvedené smernice mali zrušiť.
(57)
V tejto smernici sa rešpektujú základné práva a dodržiavajú zásady uznané najmä v Charte základných práv Európskej únie.
(58)
V súlade so spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie k vysvetľujúcim dokumentom z 28. septembra 2011 sa členské štáty zaviazali, že v odôvodnených prípadoch doplnia oznámenie o svojich transpozičných opatreniach jedným alebo viacerými dokumentmi vysvetľujúcimi vzťah medzi prvkami smernice a zodpovedajúcimi časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov. Vo vzťahu k tejto smernici sa zákonodarca domnieva, že je zasielanie tabuľky zhody odôvodnené,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
KAPITOLA 1
ROZSAH PÔSOBNOSTI, VYMEDZENIE POJMOV A KATEGÓRIE PODNIKOV A SKUPÍN
Článok 1
Rozsah pôsobnosti
1. Koordinačné opatrenia stanovené touto smernicou sa vzťahujú na zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia členských štátov týkajúce sa druhov podnikov, ktoré sú uvedené:
a)
v prílohe I;
b)
v prílohe II, pričom všetci priami alebo nepriami spoločníci v podniku, ktorí inak ručia neobmedzene, v skutočnosti ručia obmedzene, pretože títo spoločníci sú podnikmi:
i)
druhu uvedeného v prílohe I; alebo
ii)
na ktoré sa nevzťahuje právo niektorého členského štátu, ale ktorý má právnu formu porovnateľnú s formami uvedenými v prílohe I.
2. Členské štáty oznámia v primeranom čase Komisii zmeny druhov podnikov vo svojom vnútroštátnom práve, ktoré môžu mať vplyv na presnosť údajov v prílohe I alebo II. V takomto prípade je Komisia splnomocnená prispôsobovať prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 49 zoznamy podnikov uvedených v prílohách I a II.
Článok 2
Vymedzenia pojmov
Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1.
„subjekty verejného záujmu“ sú podniky patriace do rozsahu pôsobnosti článku 1, ktoré:
a)
sa riadia právom členského štátu a ktorých prevoditeľné cenné papiere sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu ktoréhokoľvek členského štátu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 14 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi (12);
b)
sú úverovými inštitúciami podľa vymedzenia v článku 4 bode 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/48/ES zo 14. júna 2006 o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií (13), a nie sú úverovými inštitúciami uvedenými v článku 2 uvedenej smernice;
c)
sú poisťovňami v zmysle článku 2 ods. 1 smernice Rady 91/674/EHS z 19. decembra 1991 o ročných účtovných závierkach a konsolidovaných účtovných závierkach poisťovní (14); alebo
d)
určili členské štáty ako subjekty verejného záujmu, napríklad podniky, ktoré sú dôležité z verejného hľadiska z dôvodu povahy ich podnikania, ich veľkosti alebo počtu zamestnancov;
2.
„podielová účasť“ sú práva k základnému imaniu iných podnikov, či už sú alebo nie sú reprezentované certifikátmi, vytvárajúce trvalú väzbu s týmito podnikmi a ktoré sú určené na podporu činností podniku, ktorý je držiteľom týchto práv. Predpokladá sa, že podiel na základnom imaní v inom podniku predstavuje podielovú účasť vtedy, keď prevyšuje percentuálny limit stanovený členskými štátmi, ktorý je najviac 20 %;
3.
„spriaznená osoba“ má rovnaký význam ako v medzinárodných účtovných štandardoch prijatých v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 z 19. júla 2002 o uplatňovaní medzinárodných účtovných noriem (15);
4.
„neobežný majetok“ je majetok určený na dlhodobé používanie pre činnosti podniku;
5.
„čistý obrat“ sú sumy získané z predaja výrobkov alebo poskytovania služieb po odpočítaní obchodných zliav, dane z pridanej hodnoty a ďalších daní priamo súvisiacich s obratom;
6.
„obstarávacia cena“ je kúpna cena a náklady súvisiace s obstaraním, mínus všetky zníženia obstarávacích nákladov;
7.
„výrobné náklady“ sú obstarávacia cena surovín, spotrebného materiálu a ďalšie náklady priamo priraditeľné príslušnej položke. Členské štáty povolia alebo vyžadujú, aby sa zahrnula aj primeraná časť príslušnej položke nepriamo priraditeľných fixných alebo variabilných režijných nákladov, a to v rozsahu, v akom sa vzťahujú na obdobie výroby. Nezahŕňajú sa sem odbytové náklady;
8.
„úprava hodnoty“ sú úpravy, ktorých účelom je zohľadniť zmeny hodnôt jednotlivých položiek majetku určené ku dňu, ku ktorému sa zostavuje účtovná závierka, a to bez ohľadu na to, či je táto zmena konečná alebo nie;
9.
„materský podnik“ je podnik, ktorý má rozhodujúci vplyv v jednom alebo viacerých dcérskych podnikoch;
10.
„dcérsky podnik“ je podnik, v ktorom má materský podnik rozhodujúci vplyv, vrátane ktoréhokoľvek dcérskeho podniku konečného materského podniku;
11.
„skupina“ je materský podnik a všetky jeho dcérske podniky;
12.
„prepojené podniky“ sú dva alebo viaceré podniky v rámci skupiny;
13.
„pridružený podnik“ je podnik, v ktorom má podielovú účasť iný podnik a tento iný podnik má podstatný vplyv na prevádzkovú a finančnú politiku takéhoto pridruženého podniku. Predpokladá sa, že podnik vykonáva podstatný vplyv v inom podniku, ak má v tomto inom podniku 20 % alebo viac hlasovacích práv akcionárov alebo spoločníkov;
14.
„investičné podniky“ sú:
a)
podniky, ktorých jediným predmetom činnosti je investovať svoje finančné prostriedky do rôznych cenných papierov, nehnuteľností alebo iného majetku s jediným cieľom, a to rozložiť investičné riziká a poskytnúť svojim akcionárom úžitok z výsledkov správy ich majetku;
b)
podniky pridružené k investičným podnikom so základným imaním, ak je jediným predmetom činnosti týchto pridružených podnikov nadobudnutie úplne splatených podielov emitovaných týmito investičnými podnikmi bez toho, aby tým bol dotknutý článok 22 ods. 1 písm. h) smernice 2012/30/EÚ;
15.
„finančné holdingové podniky“ sú podniky, ktorých jediným predmetom činnosti je nadobudnutie účastí v iných podnikoch a ich spravovanie a zhodnocovanie bez priameho alebo nepriameho zasahovania do riadenia týchto podnikov, pričom tým nie sú dotknuté ich práva ako akcionárov;
16.
„významný“ je taký príznak informácie, pri ktorom by sa mohlo odôvodnene predpokladať, že vynechanie alebo nesprávne uvedenie takejto informácie by ovplyvnilo rozhodnutia, ktoré používatelia prijímajú na základe účtovnej závierky daného podniku. Významnosť jednotlivých položiek sa posudzuje v kontexte ďalších podobných položiek.
Článok 3
Kategórie podnikov a skupín
1. V prípade, že členské štáty uplatňujú jednu alebo viaceré možnosti ustanovené v článku 36, vymedzia mikropodniky ako podniky, ktoré ku dňu, ku ktorému sa ich účtovná závierka zostavuje, neprekročia limity aspoň dvoch z týchto troch kritérií:
a)
celková bilančná suma: 350 000 EUR;
b)
čistý obrat: 700 000 EUR;
c)
priemerný počet zamestnancov počas účtovného roka: 10.
2. Malé podniky sú podniky, ktoré ku dňu, ku ktorému sa ich účtovná závierka zostavuje, neprekročia limity aspoň dvoch z týchto troch kritérií:
a)
celková bilančná suma: 4 000 000 EUR;
b)
čistý obrat: 8 000 000 EUR;
c)
priemerný počet zamestnancov počas účtovného roka: 50.
Členské štáty môžu vymedziť limity presahujúce limity uvedené v písmenách a) a b) prvého pododseku. Tieto limity však nesmú byť vyššie ako 6 000 000 EUR pre celkovú bilančnú sumu a 12 000 000 EUR pre čistý obrat.
3. Stredne veľké podniky sú podniky, ktoré nie sú mikropodnikmi alebo malými podnikmi a ku dňu, ku ktorému sa ich účtovná závierka zostavuje, neprekročia limity aspoň dvoch z týchto troch kritérií:
a)
celková bilančná suma: 20 000 000 EUR;
b)
čistý obrat: 40 000 000 EUR;
c)
priemerný počet zamestnancov počas účtovného roka: 250.
4. Veľké podniky sú podniky, ktoré ku dňu, ku ktorému sa ich účtovná závierka zostavuje, prekročia aspoň dve z týchto troch kritérií:
a)
celková bilančná suma: 20 000 000 EUR;
b)
čistý obrat: 40 000 000 EUR;
c)
priemerný počet zamestnancov počas účtovného roka: 250.
5. Malé skupiny sú skupiny pozostávajúce z materského a dcérskych podnikov, ktoré sa majú zahrnúť do konsolidácie, a ku dňu, ku ktorému sa zostavuje účtovná závierka materského podniku, na konsolidovanom základe neprekročia limity aspoň dvoch z týchto troch kritérií:
a)
celková bilančná suma: 4 000 000 EUR;
b)
čistý obrat: 8 000 000 EUR;
c)
priemerný počet zamestnancov počas účtovného roka: 50.
Členské štáty môžu vymedziť limity presahujúce limity uvedené v písmenách a) a b) prvého pododseku. Tieto limity však nesmú byť vyššie ako 6 000 000 EUR pre celkovú bilančnú sumu a 12 000 000 EUR pre čistý obrat.
6. Stredne veľké skupiny sú skupiny, ktoré nie sú malými skupinami a pozostávajú z materského a dcérskych podnikov, ktoré sa majú zahrnúť do konsolidácie, a ku dňu, ku ktorému sa zostavuje účtovná závierka materského podniku, na konsolidovanom základe neprekročia limity aspoň dvoch z týchto troch kritérií:
a)
celková bilančná suma: EUR 20 000 000;
b)
čistý obrat: 40 000 000 EUR;
c)
priemerný počet zamestnancov počas účtovného roka: 250.
7. Veľké skupiny sú skupiny pozostávajúce z materského a dcérskych podnikov, ktoré sa majú zahrnúť do konsolidácie, a ktoré ku dňu, ku ktorému sa zostavuje účtovná závierka materského podniku, na konsolidovanom základe prekročia limity aspoň dvoch z týchto troch kritérií:
a)
celková bilančná suma: 20 000 000 EUR;
b)
čistý obrat: 40 000 000 EUR;
c)
priemerný počet zamestnancov počas účtovného roka: 250.
8. Členské štáty povolia, aby sa pri výpočte limitov uvedených v odsekoch 5 až 7 tohto článku neuplatnilo ani zúčtovanie uvedené v článku 24 ods. 3, ani eliminácie v dôsledku článku 24 ods. 7. V takýchto prípadoch sa limity pre kritérium „celková bilančná suma“ a kritérium „čistý obrat“ zvyšujú o 20 %.
9. V prípade tých členských štátov, ktoré neprijali euro, sa suma vyjadrená v národnej mene ekvivalentná sumám ustanoveným v odsekoch 1 až 7 získa uplatnením výmenného kurzu uverejneného v Úradnom vestníku Európskej únie v deň nadobudnutia účinnosti každej smernice ustanovujúcej tieto sumy.
Na účely prevodu na národné meny tých členských štátov, ktoré neprijali euro, sa sumy v eurách uvedené v odsekoch 1, 3, 4, 6 a 7 môžu zvýšiť alebo znížiť maximálne o 5 % s cieľom dosiahnuť okrúhle sumy v národných menách.
10. Keď ku dňu, ku ktorému sa zostavuje účtovná závierka, podnik alebo skupina prekročí alebo prestane prekračovať limity dvoch z troch kritérií stanovených v odsekoch 1 až 7, táto skutočnosť ovplyvní uplatnenie výnimiek ustanovených v tejto smernici iba vtedy, keď sa to zopakuje v dvoch po sebe idúcich účtovných rokoch.
11. Celková bilančná suma uvedená v odsekoch 1 až 7 tohto článku pozostáva z celkovej hodnoty majetku uvedenej v bodoch A až E časti „Majetok“ štruktúry stanovenej v prílohe III alebo majetku uvedeného v bodoch A až E štruktúry stanovenej v prílohe IV.
12. Pri postupe výpočtu limitov v odsekoch 1 až 7 môžu členské štáty vyžadovať zahrnutie výnosov z iných zdrojov v prípade podnikov, pri ktorých „čistý obrat“ nie je relevantný. Členské štáty môžu vyžadovať, aby materské podniky počítali svoje limity na konsolidovanom základe, a nie na individuálnom základe. Členské štáty môžu tiež vyžadovať, aby svoje limity počítali na konsolidovanom alebo súhrnnom základe aj prepojené podniky, ak takéto podniky boli založené výlučne s cieľom vyhnúť sa vykazovaniu určitých informácií.
13. S cieľom zohľadniť účinky inflácie Komisia najmenej každých päť rokov preskúma a v prípade, že je to vhodné, delegovanými aktmi v súlade s článkom 49 zmení limity uvedené v odsekoch 1 až 7 tohto článku, pričom zohľadní miery inflácie uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie.
KAPITOLA 2
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA A ZÁSADY
Článok 4
Všeobecné ustanovenia
1. Ročná účtovná závierka tvorí jeden celok a pri všetkých podnikoch obsahuje aspoň súvahu, výkaz ziskov a strát a poznámky k účtovnej závierke.
Členské štáty môžu od iných ako malých podnikov požadovať, aby ročná účtovná závierka popri dokumentoch uvedených v prvom pododseku obsahovala aj iné výkazy.
2. Ročná účtovná závierka sa zostavuje zrozumiteľne a v súlade s ustanoveniami tejto smernice.
3. Ročná účtovná závierka poskytuje pravdivý a verný obraz majetku, záväzkov, finančnej situácie a výsledku hospodárenia podniku. Ak by uplatňovanie tejto smernice nebolo dostatočné na to, aby poskytla pravdivý a verný obraz majetku, záväzkov, finančnej situácie a výsledku hospodárenia podniku, v poznámkach k účtovnej závierke sa poskytnú také doplňujúce informácie, ktoré sú potrebné na zabezpečenie súladu s uvedenou požiadavkou.
4. Ak by vo výnimočných prípadoch bolo uplatnenie ustanovenia tejto smernice nezlučiteľné s povinnosťou ustanovenou v odseku 3, toto ustanovenie sa neaplikuje s cieľom poskytnúť pravdivý a verný obraz majetku, záväzkov, finančnej situácie a výsledku hospodárenia podniku. Neaplikácia každého takéhoto ustanovenia sa zverejní v poznámkach k účtovnej závierke spolu s vysvetlením dôvodov pre jeho neaplikáciu a jeho vplyvu na majetok, záväzky, finančnú situáciu a výsledok hospodárenia podniku.
Členské štáty môžu takéto výnimočné prípady definovať a ustanoviť príslušné osobitné pravidlá, ktoré sa v takýchto prípadoch majú uplatňovať.
5. Členské štáty môžu od iných ako malých podnikov vyžadovať, aby vo svojej ročnej účtovnej závierke zverejnili doplňujúce informácie k tým, ktorých zverejnenie sa vyžaduje podľa tejto smernice.
6. Odchylne od odseku 5 môžu členské štáty vyžadovať od malých podnikov, aby pripravovali, poskytovali a uverejňovali informácie v účtovnej závierke nad rámec požiadaviek tejto smernice za predpokladu, že všetky takéto informácie sa zhromažďujú prostredníctvom jediného systému predkladania a uchovávania účtovných závierok a požiadavka na zverejňovanie je ustanovená vo vnútroštátnych daňových predpisoch striktne na účely výberu daní. Informácie, ktoré sa požadujú v súlade s týmto odsekom, sa zaradia do príslušnej časti účtovnej závierky.
7. Členské štáty oznámia Komisii pri transpozícii tejto smernice a keď zavedú nové požiadavky v súlade s odsekom 6 do vnútroštátneho práva akékoľvek ďalšie informácie, ktoré vyžadujú v súlade s odsekom 6.
8. Členské štáty, ktoré na predkladanie a uverejňovanie ročných účtovných závierok používajú elektronické riešenia, zabezpečia, aby sa od malých podnikov nevyžadovalo uverejňovať v súlade s kapitolou 7 ďalšie informácie požadované vo vnútroštátnych daňových predpisoch, ako sa uvádza v odseku 6.
Článok 5
Všeobecné zverejňovanie
V dokumente, ktorý obsahuje účtovnú závierku, sa uvedie meno podniku a informácie stanovené v článku 5 písm. a) a b) smernice 2009/101/ES.
Článok 6
Všeobecné zásady finančného výkazníctva
1. Položky prezentované v ročnej a konsolidovanej účtovnej závierke sa vykazujú a oceňujú v súlade s týmito všeobecnými zásadami:
a)
predpokladá sa, že podnik vykonáva svoju činnosť nepretržite;
b)
účtovné postupy a oceňovacie základne sa v dvoch po sebe nasledujúcich účtovných rokoch uplatňujú konzistentne;
c)
vykazovanie a oceňovanie sa uskutočňuje na základe zásady opatrnosti, a najmä:
i)
vykazovať sa môžu iba zisky, ktoré boli ku dňu, ku ktorému sa účtovná závierka zostavuje, realizované;
ii)
vykazujú sa všetky záväzky, ktoré vzniknú počas príslušného účtovného roka alebo počas niektorého predchádzajúceho účtovného roka, dokonca aj keď sa takéto záväzky stanú známymi až v období medzi dňom, ku ktorému sa účtovná závierka zostavuje, a dňom jej zostavenia, a
iii)
vykazujú sa všetky záporné úpravy hodnoty, a to nezávisle od toho, či je výsledkom účtovného roka zisk alebo strata;
d)
sumy vykázané v súvahe a vo výkaze ziskov a strát sa vypočítajú podľa akruálneho princípu;
e)
počiatočná súvaha za každý účtovný rok musí zodpovedať konečnej súvahe za predchádzajúci účtovný rok;
f)
prvky položiek majetku a záväzkov sa oceňujú samostatne;
g)
započítavanie položiek majetku a záväzkov alebo položiek výnosov a nákladov je zakázané;
h)
položky vo výkaze ziskov a strát a v súvahe sa účtujú a prezentujú so zreteľom na podstatu dotknutej transakcie alebo dohody;
i)
položky vykazované v účtovnej závierke sa oceňujú v súlade so zásadou obstarávacej ceny alebo výrobných nákladov; a
j)
požiadavky ustanovené v tejto smernici, ktoré sa týkajú vykazovania, oceňovania, prezentácie, zverejňovania a konsolidácie, sa nemusia dodržiavať, ak je vplyv ich nedodržiavania bezvýznamný.
2. Bez ohľadu na odsek 1 písm. g) môžu členské štáty v špecifických prípadoch povoliť alebo vyžadovať, aby podniky uskutočnili započítanie položiek majetku a záväzkov alebo položiek výnosov a nákladov, za predpokladu, že sa započítavané sumy uvedú v poznámkach k účtovnej závierke ako hrubé sumy.
3. Členské štáty môžu oslobodiť podniky od požiadaviek uvedených v odseku 1 písm. h).
4. Členské štáty môžu obmedziť rozsah pôsobnosti odseku 1 písm. j) na prezentáciu a zverejňovanie.
5. Členské štáty môžu popri sumách vykazovaných v súlade s odsekom 1 písm. c) bodom ii) povoliť alebo vyžadovať vykazovanie všetkých predvídateľných záväzkov a potenciálnych strát, ktoré vznikli počas príslušného účtovného roka alebo niektorého predchádzajúceho účtovného roka, aj keď sa tieto záväzky alebo straty stanú známymi až v čase medzi dňom, ku ktorému sa účtovná závierka zostavuje, a dňom jej zostavenia.
Článok 7
Alternatívna oceňovacia základňa neobežného majetku v sumách po precenení
1. Odchylne od článku 6 ods. 1 písm. i) môžu členské štáty povoliť alebo vyžadovať, aby všetky podniky alebo akékoľvek triedy podnikov oceňovali neobežný majetok v sumách po precenení. Ak vnútroštátne právne predpisy upravujú oceňovanie na základe precenenia, musí sa v nich vymedziť jeho obsah, obmedzenia a pravidlá jeho uplatňovania.
2. Ak sa uplatňuje odsek 1, suma rozdielu medzi ocenením na základe obstarávacej ceny alebo výrobných nákladov a ocenením na základe precenenia sa uvádza v súvahe v rezervnom fonde z precenenia v rámci položky „vlastné imanie“.
Rezervný fond z precenenia sa môže kedykoľvek v celku alebo čiastočne transformovať na základné imanie.
Rezervný fond z precenenia sa znižuje v prípade, ak sumy, ktoré sa doňho presunú, už nie sú na uplatnenie účtovania na základe precenenia potrebné. Členské štáty môžu stanoviť pravidlá upravujúce použitie rezervného fondu z precenenia za predpokladu, že presuny z tohto rezervného fondu do výkazu ziskov a strát sa môžu urobiť, len ak sa presunuté sumy uviedli vo výkaze ziskov a strát ako náklad alebo ak odrážajú skutočne realizované zvýšenia hodnoty. Žiadna časť rezervného fondu z precenenia sa nesmie rozdeľovať, či už priamo alebo nepriamo, ak nepredstavuje skutočne realizovaný prírastok hodnoty.
Okrem prípadov uvedených v druhom a treťom pododseku tohto odseku sa rezervný fond z precenenia nesmie znižovať.
3. Úpravy hodnoty sa vypočítavajú každý rok na základe precenenej hodnoty. Odchylne od článkov 9 a 13 však členské štáty môžu povoliť alebo vyžadovať, aby len úpravy hodnoty vypočítané na základe obstarávacej ceny alebo výrobných nákladov boli vykázané ako príslušná položka v štruktúrach stanovených v prílohách V a VI a rozdiel vyplývajúci z precenenej hodnoty podľa tohto článku bol vykázaný v týchto štruktúrach osobitne.
Článok 8
Alternatívna oceňovacia základňa reálnej hodnoty
1. Odchylne od článku 6 ods. 1 písm. i) a podľa podmienok stanovených v tomto článku:
a)
členské štáty povolia alebo vyžadujú pri všetkých podnikoch alebo akýchkoľvek triedach podnikov oceňovanie finančných nástrojov vrátane derivátových finančných nástrojov reálnou hodnotou, a
b)
členské štáty môžu povoliť alebo vyžadovať pri všetkých podnikoch alebo akýchkoľvek triedach podnikov oceňovanie vymedzených kategórií majetku, ktorý nie je finančným nástrojom, sumami určenými odkazom na reálnu hodnotu.
Takéto povolenie alebo požiadavka sa môže obmedziť na konsolidovanú účtovnú závierku.
2. Na účely tejto smernice sa zmluvy založené na komoditách, ktoré dávajú zmluvnej strane právo na vyrovnanie v hotovosti alebo pomocou nejakého iného finančného nástroja, považujú za derivátové finančné nástroje, okrem prípadov, ak takéto zmluvy:
a)
boli uzavreté s cieľom, aby v čase uzavretia zmluvy ako aj následne zabezpečili očakávané potreby podniku na nákup, predaj alebo používanie;
b)
boli od začiatku navrhnuté ako zmluvy založené na komoditách a
c)
očakáva sa, že sa vyrovnajú dodaním komodity.
3. Odsek 1 písm. a) sa vzťahuje iba na tieto záväzky:
a)
záväzky držané ako súčasť obchodného portfólia a
b)
derivátové finančné nástroje.
4. Oceňovanie podľa odseku 1 písm. a) sa nevzťahuje na:
a)
nederivátové finančné nástroje držané do splatnosti;
b)
pôžičky, ktoré podnik poskytol, a pohľadávky, ktorých pôvod vzniku je v podniku, a tieto pôžičky a pohľadávky nie sú držané na účely obchodovania, a
c)
účasti v dcérskych podnikoch, pridružených a spoločných podnikoch, nástroje vlastného imania emitované samotným podnikom, zmluvy o podmienenom plnení pri podnikovej kombinácii a iné finančné nástroje s takými osobitnými parametrami, že dané nástroje sa vzhľadom na to, čo je vo všeobecnosti akceptované, účtujú odlišne od ostatných finančných nástrojov.
5. Odchylne od článku 6 ods. 1 písm. i) môžu členské štáty vo vzťahu k akémukoľvek majetku a záväzkom, ktoré sa kvalifikujú ako hedžované položky v účtovníctve hedžingu reálnej hodnoty alebo určené časti takéhoto majetku alebo záväzkov, umožniť oceňovanie špecifickou hodnotou vyžadovanou týmto systémom účtovníctva.
6. Odchylne od odsekov 3 a 4 môžu členské štáty povoliť alebo vyžadovať vykazovanie, oceňovanie a zverejňovanie finančných nástrojov v súlade s medzinárodnými účtovnými štandardmi prijatými v súlade s nariadením (ES) č. 1606/2002.
7. Reálna hodnota v zmysle tohto článku sa určuje odkazom na niektorú z týchto hodnôt:
a)
trhovú hodnotu pre tie finančné nástroje, pre ktoré sa môže ľahko určiť spoľahlivý trh. Ak sa trhová hodnota nedá ľahko určiť pre nástroj ako celok, ale môže sa určiť pre jeho zložky alebo pre podobný nástroj, môže sa odvodiť z trhovej hodnoty týchto zložiek alebo podobného nástroja;
b)
pre tie finančné nástroje, pri ktorých sa spoľahlivý trh nedá ľahko určiť, hodnotu vyplývajúcu zo všeobecne akceptovaných modelov a postupov oceňovania za predpokladu, že sa týmito modelmi a postupmi zaistí primeraná aproximácia trhovej hodnoty.
Finančné nástroje, ktoré sa nedajú spoľahlivo oceňovať žiadnou z metód opísaných v písmenách a) a b) prvého pododseku, sa oceňujú v súlade so zásadou obstarávacej ceny alebo výrobných nákladov, ak je oceňovanie podľa týchto oceňovacích základní možné.
8. Bez ohľadu na článok 6 ods. 1 písm. c), ak sa finančný nástroj oceňuje reálnou hodnotou, zmena hodnoty sa zahrnie do výkazu ziskov a strát okrem nasledujúcich prípadov, keď sa takáto zmena zahrnie priamo do rezervného fondu z ocenenia reálnou hodnotou:
a)
účtovaný nástroj je hedžingovým nástrojom podľa systému účtovania hedžingu, ktorý umožňuje, aby sa časť zmeny hodnoty alebo celá zmena hodnoty neuvádzala vo výkaze ziskov a strát, alebo
b)
zmena hodnoty súvisí s rozdielom výmenného kurzu vznikajúceho pri peňažnej položke, ktorá tvorí súčasť čistej investície podniku v zahraničnom subjekte.
Členské štáty môžu povoliť alebo vyžadovať, aby sa zmena hodnoty finančného majetku, ktorý je na predaj a nie je derivátovým finančným nástrojom, zahrnula priamo do rezervného fondu z ocenenia reálnou hodnotou. Tento rezervný fond z ocenenia reálnou hodnotou sa upraví, ak sumy, ktoré sa v ňom vykazujú už nie sú potrebné na uplatnenie písmen a) a b) prvého pododseku.
9. Bez ohľadu na článok 6 ods. 1 písm. c) môžu členské štáty povoliť alebo vyžadovať, aby všetky podniky alebo akékoľvek triedy podnikov v prípadoch, keď sa iný majetok než finančné nástroje oceňujú reálnou hodnotou, zahrnuli zmenu hodnoty do výkazu ziskov a strát.
KAPITOLA 3
SÚVAHA A VÝKAZ ZISKOV A STRÁT
Článok 9
Všeobecné ustanovenia o súvahe a výkaze ziskov a strát
1. Štruktúru súvahy a výkazu ziskov a strát nie je možné meniť z jedného účtovného roka na druhý. Výnimky z tejto zásady sú však povolené vo výnimočných prípadoch s cieľom poskytnúť pravdivý a verný obraz majetku, záväzkov, finančnej situácie a výsledku hospodárenia podniku. Všetky tieto výnimky a ich dôvody sa zverejnia v poznámkach k účtovnej závierke.
2. V súvahe a vo výkaze ziskov a strát sa položky uvedené v prílohách III až VI vykazujú samostatne v stanovenom poradí. Členské štáty povolia podrobnejšie rozdelenie týchto položiek pod podmienkou dodržania predpísaných štruktúr. Členské štáty povolia doplnenie medzisúčtov a nových položiek, ak obsah týchto nových položiek nie je zahrnutý v žiadnej z položiek v predpísaných štruktúrach. Členské štáty môžu vyžadovať takéto podrobnejšie členenie alebo medzisúčty alebo nové položky.
3. Štruktúra, nomenklatúra a terminológia položiek súvahy a výkazu ziskov a strát, ktoré sú označené arabskými číslicami, sa upravia, ak si to vyžaduje zvláštna povaha podniku. Členské štáty môžu vyžadovať takéto úpravy od podnikov, ktoré tvoria časť konkrétneho hospodárskeho sektora.
Členské štáty môžu povoliť alebo vyžadovať, aby sa položky súvahy a výkazu ziskov a strát, ktoré sú označené arabskými číslicami, zlúčili v prípadoch, ak nie sú významné z hľadiska sumy na účely pravdivého a verného obrazu majetku, záväzkov, finančnej situácie a výsledku hospodárenia podniku, alebo ak takéto zlúčenie zabezpečuje lepšiu zrozumiteľnosť, a to za predpokladu, že sa s takto zlúčenými položkami bude v poznámkach k účtovnej závierke nakladať samostatne.
4. Odchylne od odsekov 2 a 3 tohto článku môžu členské štáty obmedziť možnosť podnikov odchýliť sa od štruktúr stanovených v prílohách III až VI v takom rozsahu, aký je potrebný na elektronické predkladanie účtovnej závierky.
5. V súvahe a vo výkaze ziskov a strát sa pri každej položke uvedie hodnota za účtovný rok, na ktorý sa súvaha a výkaz ziskov a strát vzťahujú, ako aj hodnota týkajúca sa zodpovedajúcej položky za predchádzajúci účtovný rok. Ak tieto hodnoty nie sú porovnateľné, členské štáty môžu vyžadovať úpravu hodnôt za predchádzajúci účtovný rok. Každý prípad neporovnateľnosti alebo úpravy hodnôt sa zverejní s vysvetlením v poznámkach k účtovnej závierke.
6. Členské štáty môžu povoliť alebo vyžadovať úpravu štruktúry súvahy a výkazu ziskov a strát tak, aby vykazovali použitie zisku alebo vysporiadanie straty.
7. Pokiaľ ide o uvádzanie podielových účastí v ročnej účtovnej závierke:
a)
členské štáty môžu povoliť alebo vyžadovať zaúčtovanie podielových účastí pomocou metódy vlastného imania ustanovenej v článku 27, pričom sa zohľadnia nevyhnutné úpravy vyplývajúce zo špecifických parametrov ročnej účtovnej závierky v porovnaní s konsolidovanou účtovnou závierkou;
b)
členské štáty môžu povoliť alebo vyžadovať, aby sa časť zisku alebo straty pripadajúca na podielovú účasť vykazovala vo výkaze ziskov a strát iba do výšky zodpovedajúcej dividendám, ktoré už boli prijaté alebo ktorých vyplatenie si možno nárokovať; a
c)
ak zisk pripadajúci na podielovú účasť a vykázaný vo výkaze ziskov a strát presahuje výšku dividend, ktoré už boli prijaté alebo na vyplatenie ktorých si možno nárokovať, suma rozdielu sa vykáže v rezervnom fonde, ktorý sa nemôže rozdeliť akcionárom.
Článok 10
Predkladanie súvahy
Pri predkladaní súvahy členské štáty stanovia jednu alebo obe zo štruktúr stanovených v prílohách III a IV. Ak členský štát stanoví obe štruktúry, musí podnikom povoliť vybrať si, ktorú zo stanovených štruktúr si zvolia.
Článok 11
Alternatívna prezentácia súvahy
Členské štáty môžu povoliť alebo vyžadovať, aby podniky alebo určité triedy podnikov prezentovali položky v členení na obežné a neobežné v inej štruktúre, než je stanovená v prílohách III a IV, za predpokladu, že poskytnuté informácie sú aspoň rovnocenné s tými, ktoré sa požadujú v súlade s prílohami III a IV.
Článok 12
Osobitné ustanovenia o niektorých položkách súvahy
1. Ak sa nejaký majetok alebo záväzky týkajú viacerých položiek štruktúry, ich vzťah k ostatným položkám sa uvedie buď v položke, kde sa daný majetok či záväzok uvádza, alebo v poznámkach k účtovnej závierke.
2. Vlastné akcie a akcie v prepojených podnikoch sa uvádzajú iba v položkách, ktoré sú na tento účel predpísané.
3. Či sa má nejaký majetok vykázať ako neobežný alebo obežný, sa stanoví podľa toho, na aký účel je určený.
4. Práva k nehnuteľnostiam a iné podobné práva podľa vnútroštátneho práva sa uvádzajú v položke „Pozemky a stavby“.
5. Obstarávacia cena alebo výrobné náklady, alebo precenená hodnota, ak sa uplatňuje článok 7 ods. 1, pri neobežnom majetku, ktorého doba používania je obmedzená, sa znižujú o úpravy hodnoty vypočítanými na účely znižovania hodnoty takéhoto majetku systematicky počas jeho doby používania.
6. Úpravy hodnoty k neobežnému majetku podliehajú týmto pravidlám:
a)
členské štáty môžu povoliť alebo vyžadovať, aby sa úpravy hodnoty k finančnému neobežnému majetku uskutočňovali tak, aby bol ocenený tou nižšou hodnotou, ktorá mu je priraditeľná ku dňu, ku ktorému sa účtovná závierka zostavuje;
b)
či už je doba používania neobežného majetku časovo obmedzená alebo nie, úpravy hodnoty k nemu sa uskutočňujú tak, aby bol ocenený tou nižšou hodnotou, ktorá mu je priraditeľná ku dňu, ku ktorému sa účtovná závierka zostavuje, ak sa očakáva, že toto zníženie jeho hodnoty bude trvalé;
c)
úpravy hodnoty uvedené v písmenách a) a b) sa vykazujú vo výkaze ziskov a strát, a ak sa vo výkaze ziskov a strát neuviedli ako samostatná položka, uvádzajú sa samostatne v poznámkach k účtovnej závierke;
d)
v oceňovaní nižšou hodnotou ustanovenom v písmenách a) a b) sa nemôže ďalej pokračovať, ak pominuli dôvody, z ktorých sa tieto úpravy hodnoty uskutočnili; toto ustanovenie sa nevzťahuje na úpravy hodnoty uskutočnené ku goodwillu.
7. Úpravy hodnoty sa pri obežnom majetku uskutočňujú s cieľom oceniť ho nižšou trhovou hodnotou, alebo v osobitných prípadoch inou nižšou hodnotou, ktorá mu je priraditeľná ku dňu, ku ktorému sa účtovná závierka zostavuje.
V oceňovaní nižšou hodnotou uvedenom v prvom pododseku sa nemôže pokračovať, ak pominuli dôvody, z ktorých sa tieto úpravy hodnoty uskutočnili.
8. Členské štáty môžu povoliť alebo vyžadovať, aby sa úroky z kapitálu požičaného na financovanie výroby neobežného majetku alebo obežného majetku zahrnuli do výrobných nákladov, a to v takom rozsahu, v akom sa vzťahujú na obdobie výroby. Každé uplatnenie tohto ustanovenia sa zverejní v poznámkach k účtovnej závierke.
9. Členské štáty môžu povoliť, aby sa obstarávacia cena alebo výrobné náklady zásob tovaru rovnakej kategórie, ako aj všetkých zameniteľných položiek vrátane finančných investícií počítali buď na základe váženého priemeru cien, metódou „First in - First out (FIFO)“, metódou „Last in - First out (LIFO)“ alebo metódou zohľadňujúcou všeobecne uznávaný osvedčený postup.
10. Ak je požadovaná suma splatenia dlhu väčšia ako suma prijatá, môžu členské štáty povoliť alebo vyžadovať, aby sa rozdiel aktivoval. Tento rozdiel sa uvedie samostatne buď v súvahe alebo sa zverejní v poznámkach k účtovnej závierke. Tento rozdiel sa umoruje každoročne v primeranej výške a úplne sa umorí najneskôr v okamihu splatenia dlhu.
11. Nehmotný majetok sa odpisuje počas jeho doby používania.
Vo výnimočných prípadoch, ak sa nedá životnosť goodwillu a nákladov na vývoj spoľahlivo odhadnúť, sa takýto majetok odpisuje počas maximálneho obdobia, ktoré stanoví členský štát. Toto maximálne obdobie je najmenej päť rokov a najviac 10 rokov. Vysvetlenie obdobia, počas ktorého sa goodwill odpisuje, sa popíše v poznámkach k účtovnej závierke.
Ak sa vo vnútroštátnom práve povoľuje náklady na vývoj aktivovať, a náklady na vývoj neboli ešte úplne odpísané, členské štáty vyžadujú, aby sa nevykonalo žiadne rozdelenie zisku, pokiaľ sa výška rezervných fondov a iných vlastných zdrojov, ktoré sú k dispozícii na rozdelenie, a ziskov z minulých rokov nerovná minimálne výške neodpísaných nákladov.
Ak sa vo vnútroštátnom práve povoľuje zriaďovacie náklady aktivovať, tieto náklady sa odpíšu najneskôr do piatich rokov. V tomto prípade členské štáty vyžadujú, aby sa na zriaďovacie náklady uplatnil rovnako tretí pododsek.
Vo výnimočných prípadoch môžu členské štáty povoliť odchýlky od tretieho a štvrtého pododseku. Tieto odchýlky a ich dôvody sa zverejnia v poznámkach k účtovnej závierke.
12. Rezervy sú záväzky, ktorých charakter je jasne vymedzený a ktoré sú ku dňu, ku ktorému sa zostavuje účtovná závierka, pravdepodobné alebo isté, ale neurčitá je ich výška alebo dátum, kedy vzniknú.
Členské štáty môžu povoliť aj vytváranie rezerv určených na krytie nákladov, ktorých charakter je jasne vymedzený a ktoré sú ku dňu, ku ktorému sa zostavuje účtovná závierka, pravdepodobné alebo isté, ale neurčitá je ich výška alebo dátum, kedy vzniknú.
Ku dňu, ku ktorému sa zostavuje účtovná závierka, predstavuje rezerva najlepší odhad nákladov, ktoré pravdepodobne vzniknú, alebo v prípade záväzkov najlepší odhad sumy, požadovanej na ich vyrovnanie. Rezervy sa nesmú použiť na úpravy hodnoty majetku.
Článok 13
Prezentácia výkazu ziskov a strát
1. Na prezentáciu výkazu ziskov a strát predpíšu členské štáty jednu alebo obidve štruktúry stanovené v prílohách V a VI. Ak členský štát predpíše obe štruktúry, môže povoliť podnikom, aby si zvolili, ktorú z predpísaných štruktúr prijmú.
2. Odchylne od článku 4 ods. 1 môžu členské štáty povoliť alebo vyžadovať, aby všetky podniky alebo akékoľvek triedy podnikov predkladali výkaz o svojej výkonnosti namiesto prezentácie výkazu ziskov a strát v súlade s prílohami V a VI, a to za predpokladu, že poskytnuté informácie sú aspoň rovnocenné informáciám, ktoré sa inak vyžadujú v prílohách V a VI.
Článok 14
Zjednodušenia pre malé a stredne veľké podniky
1. Členské štáty môžu malým podnikom povoliť, aby zostavili skrátenú súvahu, v ktorej uvedú len tie položky z príloh III a IV, ktoré sú označené písmenami a rímskymi číslicami, pričom samostatne uvedú:
a)
informácie požadované v zátvorkách v položke D (II) v oddiele „Majetok“ a v oddiele C „Vlastné imanie a záväzky“ prílohy III, ale v úhrnnej podobe pre každú uvedenú položku; alebo
b)
informácie požadované v zátvorkách v položke D (II) prílohy IV.
2. Členské štáty môžu malým a stredne veľkým podnikom povoliť zostaviť skrátený výkaz ziskov a strát s týmito obmedzeniami:
a)
v prílohe V sa položky 1 až 5 môžu spojiť do jednej položky nazvanej „Hrubý zisk alebo strata“;
b)
v prílohe VI sa položky 1, 2, 3 a 6 môžu spojiť do jednej položky nazvanej „Hrubý zisk alebo strata“.
KAPITOLA 4
POZNÁMKY K ÚČTOVNEJ ZÁVIERKE
Článok 15
Všeobecné ustanovenia týkajúce sa poznámok k účtovnej závierke
Ak sa poznámky k súvahe a výkazu ziskov a strát uvádzajú v súlade s touto kapitolou, poznámky sa uvádzajú podľa poradia, v akom sa položky prezentujú v súvahe a vo výkaze ziskov a strát.
Článok 16
Obsah poznámok k účtovnej závierke pre všetky podniky
1. V poznámkach k účtovnej závierke všetky podniky popri informáciách požadovaných podľa ostatných ustanovení tejto smernice uvádzajú tieto informácie:
a)
prijaté účtovné postupy;
b)
v prípade, ak sa neobežný majetok oceňuje v precenených sumách, tabuľku zobrazujúcu:
i)
pohyby v rezervnom fonde z precenenia v danom účtovnom roku s vysvetlením zdaňovania položiek v jeho rámci, a
ii)
účtovnú hodnotu v súvahe, ktorá by sa vykázala, keby sa neobežný majetok nepreceňoval;
c)
v prípade, ak sa finančné nástroje a/alebo majetok, ktorý nie je finančným nástrojom, oceňujú reálnou hodnotou:
i)
významné predpoklady slúžiace ako základ modelov a postupov oceňovania, ak sa reálne hodnoty určili v súlade s článkom 8 ods. 7 písm. b);
ii)
pre každú z kategórií finančných nástrojov alebo majetku, ktorý nie je finančným nástrojom, reálnu hodnotu, zmeny hodnoty priamo zahrnuté vo výkaze ziskov a strát, a zmeny zahrnuté v rezervnom fonde z ocenenia reálnou hodnotou;
iii)
pre každú triedu derivátových finančných nástrojov informácie o rozsahu a povahe týchto nástrojov vrátane významných podmienok, ktoré môžu ovplyvniť sumu, načasovanie a mieru istoty budúcich peňažných tokov, a
iv)
tabuľku zobrazujúcu pohyby v rezervnom fonde z ocenenia reálnou hodnotou počas účtovného roka;
d)
celkovú sumu všetkých finančných povinností, záruk alebo podmienených záväzkov, ktoré sa neuvádzajú v súvahe, a údaje o charaktere a forme poskytnutého oceniteľného zabezpečenia; povinnosti týkajúce sa dôchodkov a prepojených alebo pridružených podnikov sa zverejňujú samostatne;
e)
výšku preddavkov a úverov poskytnutých členom správnych, riadiacich a dozorných orgánov s uvedením úrokovej sadzby, hlavných podmienok a všetkých splatených, odpísaných alebo odpustených súm, ako aj povinnosti prijaté v ich mene v podobe záruk akéhokoľvek druhu, a to s uvedením súhrnu pre každú kategóriu;
f)
výšku a charakter jednotlivých položiek výnosov alebo nákladov, ktoré majú výnimočný rozsah alebo výskyt;
g)
výšku záväzkov podniku so zostatkovou dobou splatnosti presahujúcou päť rokov, ako aj celkovú výšku všetkých dlhov podniku krytých oceniteľným zabezpečením, ktoré poskytol tento podnik, s uvedením charakteru a formy tohto zabezpečenia a
h)
priemerný počet zamestnancov počas účtovného roka.
2. Členské štáty môžu rovnako vyžadovať, aby malé podniky zverejnili informácie vyžadované v článku 17 ods. 1 písm. a), m), p), q) a r).
Na účely uplatňovania prvého pododseku sa informácie vyžadované podľa článku 17 ods. 1 písm. p) obmedzujú na charakter a obchodný účel transakcií uvedených v uvedenom písmene.
Na účely uplatňovania prvého pododseku sa zverejňovanie informácií vyžadovaných podľa článku 17 ods. 1 písm. r) obmedzuje na transakcie uzavreté s osobami uvedenými vo štvrtom pododseku uvedeného písmena.
3. Členské štáty od malých podnikov nevyžadujú zverejnenie informácií nad rámec toho, čo sa vyžaduje alebo povoľuje v tomto článku.
Článok 17
Zverejnenie ďalších informácií v prípade stredne veľkých a veľkých podnikov a subjektov verejného záujmu
1. V poznámkach k účtovnej závierke stredne veľké a veľké podniky a subjekty verejného záujmu popri informáciách vyžadovaných v článku 16 a všetkých ostatných ustanoveniach tejto smernice zverejňujú informácie týkajúce sa:
a)
v prípade rôznych položiek neobežného majetku:
i)
obstarávacej ceny alebo výrobných nákladov, alebo ak sa uplatňuje alternatívna oceňovacia základňa, reálnej hodnoty alebo hodnoty po precenení na začiatku a na konci účtovného roka;
ii)
prírastkov, úbytkov a presunov počas účtovného roka;
iii)
akumulovaných úprav hodnoty na začiatku a na konci účtovného roka;
iv)
úprav hodnoty uskutočnených počas účtovného roka;
v)
pohybov v akumulovaných úpravách hodnoty v súvislosti s prírastkami, úbytkami a presunmi počas účtovného roka; a
vi)
ak sa úroky aktivujú v súlade s článkom 12 ods. 8, sumy aktivovanej počas účtovného roka;
b)
ak je neobežný alebo obežný majetok predmetom úprav hodnoty len z daňových dôvodov, výšky týchto úprav hodnoty a ich dôvodov;
c)
ak sa finančné nástroje oceňujú obstarávacou cenou alebo výrobnými nákladmi:
i)
pre každú triedu derivátových finančných nástrojov:
-
reálnej hodnoty nástrojov, ak sa táto hodnota môže určiť ktoroukoľvek z metód stanovených v článku 8 ods. 7 písm. a), a
-
informácií o rozsahu a povahe nástrojov;
ii)
v prípade finančného neobežného majetku vykazovaného vo vyššej sume, ako je jeho reálna hodnota:
-
účtovnej hodnoty a reálnej hodnoty buď jednotlivých položiek majetku, alebo skupín týchto jednotlivých položiek majetku, a
-
dôvodov na nezníženie účtovnej hodnoty vrátane povahy dôkazov pre predpoklad, že sa účtovná hodnota opätovne dosiahne;
d)
výšky stanovených odmien za účtovný rok pre členov správnych, riadiacich a dozorných orgánov z dôvodu výkonu ich funkcie, ako aj výšky akýchkoľvek vzniknutých povinností týkajúcich sa dôchodkov bývalých členov uvedených orgánov, s uvedením súhrnu pre každú kategóriu týchto orgánov.
Členské štáty môžu upustiť od požiadavky zverejniť tieto informácie, ak by ich zverejnenie umožnilo identifikáciu finančnej situácie konkrétneho člena takéhoto orgánu;
e)
priemerného počtu zamestnancov počas účtovného roka podľa jednotlivých kategórií, a ak tieto údaje nie sú zverejnené samostatne vo výkaze ziskov a strát, výšku osobných nákladov za účtovný rok v členení na náklady na mzdy a platy, sociálne zabezpečenie a dôchodky;
f)
ak sa v súvahe vykazuje rezerva na odloženú daň, zostatku odloženej dane na konci účtovného roka a pohybov tohto zostatku počas účtovného roka;
g)
mena a sídla každého podniku, v ktorom má tento podnik podielovú účasť sám alebo prostredníctvom osoby konajúcej vo vlastnom mene, ale na účet tohto podniku, s uvedením podielu na základnom imaní, výšky vlastného imania a výsledku hospodárenia dotknutého podniku za posledný účtovný rok, za ktorý bola prevzatá účtovná závierka; informácie týkajúce sa vlastného imania a výsledku hospodárenia sa môžu vynechať, ak dotknutý podnik nezverejňuje svoju súvahu a tento podnik v ňom nemá rozhodujúci vplyv.
Členské štáty môžu dovoliť, aby informácie, ktorých zverejnenie sa vyžaduje v prvom pododseku tohto písmena, mali formu výkazu založeného do spisu v súlade s článkom 3 ods. 1 a 3 smernice 2009/101/ES; založenie tohto výkazu do spisu sa zverejní v poznámkach k účtovnej závierke. Členské štáty môžu umožniť aj vypustenie týchto informácií, ak by ich povaha mohla spôsobiť vážnu ujmu niektorému z podnikov, ktorého sa týkajú. Členské štáty môžu takéto vypustenie podmieniť predchádzajúcim súhlasom správneho alebo súdneho orgánu. Každé takéto vypustenie sa zverejní v poznámkach k účtovnej závierke;
h)
počtu a menovitej hodnoty, alebo ak menovitú hodnotu nemajú, vypočítanej menovitej hodnoty akcií upísaných počas účtovného roka v rámci schváleného základného imania bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia o výške tohto imania v článku 2 písm. e) smernice 2009/101/ES alebo článku 2 písm. c) a d) smernice 2012/30/EÚ;
i)
ak existuje viac než jedna trieda akcií, počtu a menovitej hodnoty, alebo ak menovitú hodnotu nemajú, vypočítanej menovitej hodnoty každej triedy akcií;
j)
existencie všetkých podielových certifikátov, konvertibilných dlhopisov, warantov, opcií alebo podobných cenných papierov alebo práv s uvedením ich počtu a rozsahu práv, ktoré predstavujú;
k)
mena, ústredia alebo sídla a právnej formy každého z podnikov, ktorého je podnik neobmedzene ručiacim spoločníkom;
l)
mena a sídla podniku, ktorý zostavuje konsolidovanú účtovnú závierku za najväčšiu skupinu podnikov, ktorej súčasťou je dotknutý podnik ako dcérsky podnik;
m)
mena a sídla podniku, ktorý zostavuje konsolidovanú účtovnú závierku za najmenšiu skupinu podnikov, ktorej súčasťou je podnik ako dcérsky podnik, a ktorý je tiež začlenený do skupiny podnikov uvedenej v písmene l);
n)
miesta, kde možno získať kópie konsolidovaných účtovných závierok uvedených v písmenách l) a m), ak sú k dispozícii;
o)
navrhovaného rozdelenia zisku alebo navrhovaného vysporiadania straty alebo v relevantných prípadoch rozdelenia zisku alebo vysporiadania straty;
p)
charakteru a obchodného účelu transakcií podniku, ktoré sa neuvádzajú v súvahe, a finančného vplyvu týchto transakcií na podnik, ak sú riziká alebo prínosy vyplývajúce z týchto transakcií významné a ak zverejnenie týchto rizík alebo prínosov je potrebné na účely posúdenia finančnej situácie podniku;
q)
charakteru a finančného vplyvu významných udalostí, ktoré nastali po dni, ku ktorému sa účtovná závierka zostavuje, a ktoré nie sú zohľadnené vo výkaze ziskov a strát alebo v súvahe; a
r)
transakcií, do ktorých vstúpil podnik so spriaznenými osobami, vrátane sumy takýchto transakcií, charakteru vzťahu so spriaznenými osobami a iných informácií o transakciách, ktoré sú potrebné na pochopenie finančnej situácie podniku. Informácie o jednotlivých transakciách je možné zoskupovať podľa ich charakteru s výnimkou prípadov, keď sú na pochopenie účinkov transakcií so spriaznenými osobami na finančnú situáciu podniku potrebné samostatné informácie.
Členské štáty môžu povoliť alebo vyžadovať, aby sa zverejnili len tie transakcie so spriaznenými osobami, ktoré sa neuzavreli za bežných trhových podmienok.
Členské štáty môžu povoliť, aby sa nezverejnili transakcie, ktoré uzavrel jeden alebo viacerí členovia skupiny, a to pod podmienkou, že dcérske spoločnosti, ktoré sú zmluvnými stranami pri takejto transakcii, sú vo výlučnom vlastníctve takéhoto člena.
Členské štáty môžu povoliť, aby stredne veľký podnik obmedzil zverejňovanie transakcií so spriaznenými osobami na transakcie uzavreté s:
i)
vlastníkmi, ktorí v ňom majú podielovú účasť;
ii)
podnikmi, v ktorých má on podielovú účasť; a
iii)
členmi jeho správnych, riadiacich alebo dozorných orgánov.
2. Od členských štátov sa nevyžaduje, aby uplatňovali odsek 1 písm. g) v prípade podniku, ktorý je materským podnikom, na ktorý sa vzťahuje ich vnútroštátne právo, v týchto prípadoch:
a)
ak je podnik, v ktorom má tento materský podnik podielovú účasť na účely odseku 1 písm. g), zahrnutý do konsolidovanej účtovnej závierky zostavenej týmto materským podnikom alebo do konsolidovanej účtovnej závierky väčšej skupiny podnikov uvedenej v článku 23 ods. 4;
b)
ak tento materský podnik zahrnul uvedenú podielovú účasť do svojej ročnej účtovnej závierky v súlade s článkom 9 ods. 7 alebo do konsolidovanej účtovnej závierky zostavenej týmto materským podnikom v súlade s článkom 27 ods. 1 až 8.
Článok 18
Zverejnenie ďalších informácií v prípade veľkých podnikov a subjektov verejného záujmu
1. V poznámkach k účtovnej závierke veľké podniky a subjekty verejného záujmu popri informáciách vyžadovaných v článkoch 16 a 17 a ktorýchkoľvek ďalších ustanoveniach tejto smernice uvádzajú informácie týkajúce sa:
a)
čistého obratu, v členení podľa kategórií činnosti a podľa geografického umiestnenia trhu, pokiaľ sa tieto kategórie a trhy z hľadiska organizácie predaja výrobkov a poskytovania služieb navzájom výrazne odlišujú; a
b)
celkových poplatkov za účtovný rok účtovaných každým štatutárnym audítorom alebo audítorskou spoločnosťou za štatutárny audit ročnej účtovnej závierky a celkových poplatkov účtovaných každým štatutárnym audítorom alebo audítorskou spoločnosťou za iné uisťovacie služby, za služby daňového poradenstva a za iné neaudítorské služby.
2. Členské štáty môžu umožniť vynechanie informácií uvedených v odseku 1 písm. a), ak by zverejnením týchto informácií došlo k vážnemu znevýhodneniu podniku. Členské štáty môžu toto vynechanie podmieniť predchádzajúcim súhlasom správneho alebo súdneho orgánu. Každé takéto vynechanie sa zverejní v poznámkach k účtovnej závierke.
3. Členské štáty môžu stanoviť, že odsek 1 písm. b) sa neuplatňuje na ročnú účtovnú závierku podniku, ak je podnik zahrnutý do konsolidovanej účtovnej závierky, ktorej zostavenie sa požaduje podľa článku 22, ak je táto informácia uvedená v poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke.
KAPITOLA 5
SPRÁVA O HOSPODÁRENÍ
Článok 19
Obsah správy o hospodárení
1. Správa o hospodárení obsahuje verný obraz vývoja a výkonnosti podnikateľskej činnosti podniku a jeho situácie, spolu s opisom základných rizík a neistôt, ktorým čelí.
Tento obraz pozostáva z vyváženej a komplexnej analýzy vývoja a výkonnosti podnikateľskej činnosti podniku a jeho situácie podľa veľkosti a zložitosti podnikania.
V rozsahu nevyhnutnom na pochopenie vývoja, výkonnosti alebo situácie podniku obsahuje analýza finančné a prípadne aj nefinančné hlavné ukazovatele výkonnosti relevantné pre konkrétne podnikanie vrátane informácií týkajúcich sa environmentálnych a zamestnaneckých záležitostí. Pri poskytnutí analýzy sa v správe o hospodárení v relevantných prípadoch uvádzajú odkazy na sumy vykázané v ročnej účtovnej závierke spolu s ďalšími vysvetlivkami k týmto sumám.
2. Správa o hospodárení obsahuje aj tieto informácie:
a)
pravdepodobný budúci vývoj podniku;
b)
činnosť v oblasti výskumu a vývoja;
c)
informácie o nadobudnutí vlastných akcií uvedené v článku 24 ods. 2 smernice 2012/30/EÚ;
d)
existencia pobočiek podniku; a
e)
informácie v súvislosti s využívaním finančných nástrojov zo strany podniku, a ak je to významné pre posúdenie jeho majetku, záväzkov, finančnej situácie a výsledku hospodárenia:
i)
informácie o cieľoch a politike riadenia finančného rizika podniku vrátane jeho politiky pre hedžing všetkých hlavných druhov plánovaných transakcií, pre ktoré sa používa účtovanie hedžingu; a
ii)
informácie o vystavení podniku cenovému a úverovému riziku, riziku likvidity a riziku peňažných tokov.
3. Členské štáty môžu oslobodiť malé podniky od povinnosti vypracovať správy o hospodárení, ak požadujú, aby sa informácie uvedené v článku 24 ods. 2 smernice 2012/30/EÚ týkajúce sa nadobudnutia vlastných akcií podnikom uvádzali v poznámkach k účtovnej závierke.
4. Členské štáty môžu oslobodiť malé a stredne veľké podniky od povinnosti ustanovenej v odseku 1 treťom pododseku, pokiaľ sa týka nefinančných informácií.
Článok 20
Vyhlásenie o správe a riadení
1. Podniky uvedené v článku 2 ods. 1 písm. a) zahrnú vyhlásenie o správe a riadení do svojich správ o hospodárení. Toto vyhlásenie sa zahrnie ako osobitný oddiel správy o hospodárení a obsahuje aspoň tieto informácie:
a)
v relevantných prípadoch odkaz na:
i)
kódex správy a riadenia podniku, ktorý sa vzťahuje na podnik;
ii)
kódex správy a riadenia podniku, ktorý sa podnik mohol dobrovoľne rozhodnúť uplatňovať;
iii)
všetky príslušné informácie o postupoch správy a riadenia podniku, ktoré sa uplatňujú nad rámec požiadaviek vnútroštátneho práva.
Ak sa uvádza odkaz na kódex správy a riadenia podniku uvedený v bodoch i) alebo ii), podnik zároveň uvádza, kde sú príslušné texty verejne dostupné. Ak sa uvádza odkaz na informácie uvedené v bode iii), podnik zverejňuje podrobnosti o svojich postupoch správy a riadenia podniku;
b)
ak sa podnik v súlade s vnútroštátnym právom odchyľuje od kódexu správy a riadenia podniku uvedeného v písmene a) bode i) alebo ii), vysvetlenie podniku týkajúce sa toho, ktorých častí kódexu správy a riadenia podniku sa odchyľuje, a vysvetlenie dôvodov jeho konania; ak sa podnik rozhodol neodkazovať na ustanovenia kódexu správy a riadenia podniku uvedeného v písmene a) bode i) alebo ii), vysvetlí dôvody, prečo tak neurobil;
c)
opis hlavných prvkov systémov vnútornej kontroly a riadenia rizík podniku vo vzťahu k procesu finančného výkazníctva;
d)
informácie vyžadované podľa článku 10 ods. 1 písm. c), d), f), h) a i) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/25/ES z 21. apríla 2004 o ponukách na prevzatie (16), ak sa uvedená smernica vzťahuje na daný podnik;
e)
ak nie sú predmetné informácie ešte úplne ustanovené vo vnútroštátnom práve, opis činnosti valného zhromaždenia a jeho kľúčových právomocí, ako aj opis práv akcionárov a postupu, ako ich možno uplatňovať; a
f)
zloženie a činnosť správnych, riadiacich a dozorných orgánov a ich výborov.
2. Členské štáty môžu povoliť, aby sa informácie vyžadované podľa odseku 1 tohto článku uvádzali:
a)
v samostatnej správe uverejnenej spolu so správou o hospodárení spôsobom stanoveným v článku 30; alebo
b)
v dokumente, ktorý je verejne prístupný na webovej stránke podniku a na ktorý sa poskytne odkaz v správe o hospodárení.
Táto samostatná správa uvedená v písmene a) alebo dokument uvedený v písmene b) môžu obsahovať krížový odkaz na správu o hospodárení, ak sú v nej sprístupnené informácie vyžadované v písmene d) odseku 1 tohto článku.
3. Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť vyjadria názor v súlade s článkom 34 ods. 1 druhým pododsekom v súvislosti s informáciami vypracovanými podľa písmen c) a d) odseku 1 tohto článku a skontrolujú, či sa poskytli informácie uvedené v písmenách a), b), e) a f) odseku 1 tohto článku.
4. Členské štáty môžu oslobodiť od povinnosti uplatňovať písmená a), b), e) a f) odseku 1 tohto článku podniky uvedené v odseku 1 tohto článku, ktoré emitovali len iné cenné papiere než akcie prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 14 smernice 2004/39/ES, pokiaľ tieto podniky neemitovali akcie, s ktorými sa obchoduje v multilaterálnom obchodnom systéme v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 15 smernice 2004/39/ES.
KAPITOLA 6
KONSOLIDOVANÁ ÚČTOVNÁ ZÁVIERKA A SPRÁVY
Článok 21
Rozsah konsolidovanej účtovnej závierky a správ
Na účely tejto kapitoly je podnikom, ktorý podlieha konsolidácii, materský podnik a všetky jeho dcérske podniky v prípade, ak je materský podnik podnikom, na ktorý sa v zmysle článku 1 ods. 1 vzťahujú koordinačné opatrenia ustanovené v tejto smernici.
Článok 22
Požiadavka zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku
1. Členský štát vyžaduje od každého podniku, na ktorý sa vzťahuje jeho vnútroštátne právo, aby zostavil konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú správu o hospodárení, ak tento podnik (materský podnik):
a)
má väčšinu hlasovacích práv akcionárov alebo spoločníkov v inom podniku (dcérskom podniku);
b)
má právo vymenúvať alebo odvolávať väčšinu členov správneho, riadiaceho alebo dozorného orgánu iného podniku (dcérskeho podniku) a je súčasne akcionárom alebo spoločníkom tohto podniku;
c)
má právo vykonávať rozhodujúci vplyv v podniku (dcérsky podnik), ktorého je akcionárom alebo spoločníkom, na základe zmluvy, ktorú s ním uzatvoril, alebo na základe ustanovení jeho spoločenskej zmluvy alebo stanov, pokiaľ právo, ktorým sa tento dcérsky podnik spravuje, umožňuje, aby bol podriadený takýmto zmluvám alebo ustanoveniam stanov.
Členský štát nemusí ustanoviť, že materský podnik musí byť akcionárom alebo spoločníkom svojho dcérskeho podniku. Od tých členských štátov, ktorým zákony neumožňujú takéto zmluvy alebo ustanovenia stanov, sa nebude vyžadovať uplatňovanie tohto ustanovenia; alebo
d)
je akcionárom alebo spoločníkom podniku a:
i)
väčšina členov správnych, riadiacich alebo dozorných orgánov tohto podniku (dcérskeho podniku), ktorí zastávali funkciu počas účtovného roka, počas predchádzajúceho účtovného roka a až do zostavenia konsolidovanej účtovnej závierky, bola vymenovaná výhradne v dôsledku uplatnenia jeho hlasovacích práv; alebo
ii)
sám ovláda podľa dohody s inými akcionármi alebo spoločníkmi v tomto podniku (dcérskeho podniku) väčšinu hlasovacích práv akcionárov alebo spoločníkov tohto podniku. Členské štáty môžu prijať podrobnejšie ustanovenia týkajúce sa formy a obsahu takýchto dohôd.
Členské štáty stanovia aspoň úpravu uvedenú v bode ii). Uplatňovanie bodu i) môžu podmieniť požiadavkou, aby hlasovacie práva predstavovali aspoň 20 % všetkých hlasovacích práv.
Bod i) sa však neuplatňuje, ak tretia strana disponuje právami uvedenými v písmenách a), b) alebo c) voči tomuto podniku.
2. Okrem prípadov uvedených v odseku 1 môžu členské štáty vyžadovať, aby každý podnik, ktorý sa riadi ich vnútroštátnym právom, zostavil konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú správu o hospodárení, ak:
a)
tento podnik (materský podnik) má právo vykonávať alebo skutočne vykonáva rozhodujúci vplyv v inom podnikom (dcérskom podniku), alebo
b)
materský podnik riadi jednotne tento podnik (materský podnik) a iný podnik (dcérsky podnik).
3. Na účely odseku 1 písm. a), b) a d) sa hlasovacie práva, vymenovacie a odvolávacie práva každého dcérskeho podniku, ako aj práva každej osoby konajúcej vo vlastnom mene, ale na účet materského podniku alebo iného dcérskeho podniku, pripočítajú k právam materského podniku.
4. Na účely odseku 1 písm. a), b) a d) sa od práv uvedených v odseku 3 odpočítajú práva:
a)
spojené s podielmi držanými na účet osoby, ktorá nie je ani materským podnikom a ani jeho dcérskym podnikom; alebo
b)
spojené s podielmi:
i)
ktoré sú držané ako zábezpeka, za predpokladu, že tieto práva sú vykonávané v súlade s prijatými pokynmi, alebo
ii)
ktoré sú držané v súvislosti s poskytnutím pôžičiek ako súčasť bežných podnikateľských činností za predpokladu, že hlasovacie práva sa vykonávajú v záujme osoby, ktorá poskytla zábezpeku.
5. Na účely odseku 1 písm. a) a d) sa súčet hlasovacích práv akcionárov alebo spoločníkov v dcérskom podniku zníži o hlasovacie práva spojené s podielmi, ktoré sú držané samotným podnikom, dcérskym podnikom tohto podniku alebo osobou konajúcou vo vlastnom mene, ale na účet týchto podnikov.
6. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 23 ods. 9, sa materský podnik a všetky jeho dcérske podniky konsolidujú bez ohľadu na to, kde sa nachádza sídlo týchto dcérskych podnikov.
7. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia tohto článku a článkov 21 a 23, môže členský štát vyžadovať od každého podniku, na ktorý sa vzťahuje jeho vnútroštátne právo, aby zostavil konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú správu o hospodárení, ak:
a)
je tento podnik a jeden alebo viac iných podnikov, s ktorými nemá vzťah podľa odseku 1 alebo 2, jednotne riadený podľa:
i)
zmluvy uzavretej s týmto podnikom, alebo
ii)
spoločenskej zmluvy alebo stanov týchto iných podnikov; alebo
b)
správne, riadiace alebo dozorné orgány tohto podniku a jedného alebo viacerých iných podnikov, s ktorými nemá vzťah v zmysle odseku 1 alebo 2, pozostávajú z väčšej časti z tých istých osôb vo funkcii počas účtovného roka a do zostavenia konsolidovanej účtovnej závierky.
8. Ak sa uplatňuje možnosť členského štátu uvedená v odseku 7, konsolidujú sa podniky, ktoré sú uvedené v danom odseku, spolu so všetkými ich dcérskymi podnikmi, ak jeden alebo viac týchto podnikov majú niektorú z právnych foriem uvedenú v prílohách I alebo II.
9. Odsek 6 tohto článku, článok 23 ods. 1, 2, 9 a 10 a články 24 až 29 sa uplatňujú na konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú správu o hospodárení uvedenú v odseku 7 tohto článku, a to s týmito úpravami:
a)
odkazy na materské podniky sa chápu ako odkazy na všetky podniky uvedené v odseku 7 tohto článku; a
b)
bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 24 ods. 3, sú však položky „základné imanie“, „ážio“, „rezervný fond z precenenia“, „rezervné fondy“, „nerozdelený zisk alebo neuhradená strata minulých rokov“ a „zisk alebo strata za účtovný rok“, ktoré majú byť zahrnuté do konsolidovanej účtovnej závierky, úhrnnými sumami týchto položiek každého z podnikov uvedených v odseku 7 tohto článku.
Článok 23
Výnimky z konsolidácie
1. Pokiaľ nie je niektorý z prepojených podnikov subjektom verejného záujmu, sú malé skupiny oslobodené od povinnosti zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú správu o hospodárení.
2. Členské štáty môžu od povinnosti zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú správu o hospodárení oslobodiť stredne veľké skupiny, a to okrem prípadu, ak je niektorý z prepojených podnikov subjektom verejného záujmu.
3. Bez toho, aby boli dotknuté odseky 1 a 2 tohto článku, členský štát oslobodí od povinnosti zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú správu o hospodárení každý materský podnik (oslobodený podnik), na ktorý sa vzťahuje jeho vnútroštátne právo a ktorý je zároveň dcérskym podnikom, a to aj subjekt verejného záujmu, pokiaľ tento subjekt verejného záujmu nepatrí do pôsobnosti článku 2 ods. 1 písm. a), na ktorého vlastný materský podnik sa vzťahuje právo členského štátu, a:
a)
ak je materský podnik oslobodeného podniku držiteľom všetkých podielov oslobodeného podniku. Podiely oslobodeného podniku, ktoré držia členovia jeho správnych, riadiacich alebo dozorných orgánov na základe povinnosti stanovenej zákonom alebo ustanovení jeho spoločenskej zmluvy alebo stanov, sa na tento účel nezohľadnia; alebo
b)
ak je materský podnik oslobodeného podniku držiteľom aspoň 90 % podielov oslobodeného podniku a zvyšní akcionári alebo spoločníci tohto oslobodeného podniku s oslobodením súhlasia.
4. Na oslobodenie uvedené v odseku 3 musia byť splnené všetky tieto podmienky:
a)
oslobodený podnik a bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odseku 9, aj všetky jeho dcérske podniky, sa konsolidujú v účtovnej závierke väčšej skupiny podnikov, na materský podnik ktorej sa vzťahuje právo členského štátu;
b)
konsolidovanú účtovnú závierku uvedenú v písmene a) a konsolidovanú správu o hospodárení väčšej skupiny podnikov zostavuje materský podnik tejto skupiny podnikov v súlade s právom členského štátu, ktoré sa vzťahuje na uvedený materský podnik, a to v súlade s touto smernicou alebo medzinárodnými účtovnými štandardmi prijatými v súlade s nariadením (ES) č. 1606/2002;
c)
vo vzťahu k oslobodenému podniku sa spôsobom ustanoveným v práve členského štátu, ktoré sa vzťahuje na uvedený oslobodený podnik v súlade s článkom 30, uverejnia tieto dokumenty:
i)
konsolidovaná účtovná závierka uvedená v písmene a) a konsolidovaná správa o hospodárení uvedená v písmene b),
ii)
správa audítora, a
iii)
v relevantných prípadoch dodatok uvedený v odseku 6.
Uvedený členský štát môže požadovať, aby sa dokumenty uvedené v bodoch i), ii) a iii) uverejnili v jeho úradnom jazyku a overil sa ich preklad;
d)
v poznámkach k ročnej účtovnej závierke oslobodeného podniku sú uvedené tieto údaje:
i)
meno a sídlo materského podniku, ktorý zostavuje konsolidovanú účtovnú závierku uvedenú v písmene a), a
ii)
oslobodenie od povinnosti zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú správu o hospodárení.
5. V prípadoch, na ktoré sa nevzťahuje odsek 3, môže členský štát bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odsekov 1, 2 a 3 tohto článku, oslobodiť od povinnosti zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú správu o hospodárení akýkoľvek materský podnik (oslobodený podnik), na ktorý sa vzťahuje jeho vnútroštátne právo a ktorý je zároveň dcérskym podnikom, a to aj subjekt verejného záujmu, pokiaľ tento subjekt verejného záujmu nepatrí do pôsobnosti článku 2 ods. 1 písm. a), na ktorého materský podnik sa vzťahuje právo členského štátu, a to za predpokladu, že sú splnené všetky podmienky stanovené v odseku 4 a že:
a)
akcionári alebo spoločníci oslobodeného podniku, ktorí vlastnia minimálnu časť upísaného základného imania tohto podniku, nepožiadali o zostavenie konsolidovanej účtovnej závierky aspoň šesť mesiacov pred koncom účtovného roka;
b)
minimálna časť uvedená v písmene a) nepresahuje tieto limity:
i)
10 % upísaného základného imania v prípade akciových spoločností a komanditných spoločností so základným imaním; a
ii)
20 % upísaného základného imania v prípade iných druhov podnikov;
c)
predmetný členský štát nepodmieni oslobodenie:
i)
tým, aby sa na materský podnik, ktorý zostavil konsolidovanú účtovnú závierku uvedenú v odseku 4 písm. a), vzťahovalo vnútroštátne právo členského štátu, ktorý oslobodenie udelil, alebo
ii)
podmienkami týkajúcimi sa zostavenia a auditu uvedenej účtovnej závierky.
6. Členský štát môže podmieniť oslobodenie stanovené v odsekoch 3 a 5 zverejnením ďalších informácii v súlade s touto smernicou v konsolidovanej účtovnej závierke uvedenej v odseku 4 písm. a) alebo v jej dodatku, ak sa tieto informácie vyžadujú od podnikov, na ktoré sa vzťahuje vnútroštátne právo tohto členského štátu a ktoré sú povinné zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku a sú v rovnakej situácii.
7. Odseky 3 až 6 sa uplatňujú bez toho, aby boli dotknuté právne predpisy členského štátu týkajúce sa zostavovania konsolidovanej účtovnej závierky alebo konsolidovaných správ o hospodárení, ak sa tieto dokumenty vyžadujú:
a)
na informovanie zamestnancov alebo ich zástupcov; alebo
b)
na vlastné účely správnych alebo súdnych orgánov.
8. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odsekov 1, 2, 3 a 5 tohto článku, môže členský štát, ktorý umožňuje oslobodenia podľa odsekov 3 a 5 tohto článku, oslobodiť od povinnosti zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú správu o hospodárení aj akýkoľvek materský podnik (oslobodený podnik), na ktorý sa vzťahuje jeho vnútroštátne právo a ktorý je zároveň dcérskym podnikom, vrátane subjektu verejného záujmu, pokiaľ tento subjekt verejného záujmu nepatrí do pôsobnosti článku 2 bodu 1 písm. a), na ktorého materský podnik sa nevzťahuje právo členského štátu, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
oslobodený podnik a bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odseku 9, aj všetky jeho dcérske podniky sa konsolidujú v účtovnej závierke väčšej skupiny podnikov;
b)
konsolidovaná účtovná závierka uvedená v písmene a) a v relevantných prípadoch aj konsolidovaná správa o hospodárení sa zostavujú:
i)
v súlade s touto smernicou;
ii)
v súlade s medzinárodnými účtovnými štandardmi prijatými podľa nariadenia (ES) č. 1606/2002;
iii)
spôsobom rovnocenným s konsolidovanou účtovnou závierkou a konsolidovanou správou o hospodárení zostavenou v súlade s touto smernicou; alebo
iv)
spôsobom rovnocenným s medzinárodnými účtovnými štandardmi určeným v súlade s nariadením Komisie (ES) č. 1569/2007 z 21. decembra 2007, ktorým sa ustanovuje mechanizmus určovania rovnocennosti účtovných štandardov uplatňovaných emitentmi cenných papierov tretích krajín podľa smerníc Európskeho parlamentu a Rady 2003/71/ES a 2004/109/ES (17);
c)
konsolidovanú účtovnú závierku uvedenú v písmene a) overil auditom jeden alebo viac štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností poverených vykonávať audit účtovnej závierky podľa vnútroštátneho práva, ktoré sa vzťahuje na podnik, ktorý túto závierku zostavil.
Uplatňuje sa odsek 4 písm. c) a d) a odseky 5, 6 a 7.
9. Podnik, a to aj subjekt verejného záujmu, sa nemusí zahrnúť do konsolidovanej účtovnej závierky, ak je splnená aspoň jedna z týchto podmienok:
a)
vo výnimočne zriedkavých prípadoch, keď informácie potrebné na zostavenie konsolidovanej účtovnej závierky v súlade s touto smernicou nemožno získať bez neprimeraných výdavkov alebo neprimeraného omeškania;
b)
podiely v tomto podniku sú držané výlučne s úmyslom ich následného ďalšieho predaja; alebo
c)
závažné dlhodobé obmedzenia podstatne obmedzujú:
i)
materský podnik pri vykonávaní jeho práv týkajúcich sa majetku alebo riadenia uvedeného podniku; alebo
ii)
výkon jednotného riadenia tohto podniku, ak ide o jeden zo vzťahov vymedzených v článku 22 ods. 7.
10. Bez toho, aby bol dotknutý článok 6 ods. 1 písm. b), článok 21 a odseky 1 a 2 tohto článku, sa od povinnosti uloženej v článku 22 oslobodí každý materský podnik vrátane subjektu verejného záujmu, ak:
a)
má len nevýznamné dcérske podniky, a to samostatne i spoločne; alebo
b)
všetky jeho dcérske podniky možno oslobodiť od konsolidácie podľa odseku 9 tohto článku.
Článok 24
Zostavovanie konsolidovanej účtovnej závierky
1. Kapitoly 2 a 3 sa uplatňujú v súvislosti skonsolidovanou účtovnou závierkou so zreteľom na zásadné úpravy vyplývajúce z osobitných prvkov konsolidovanej účtovnej závierky v porovnaní s ročnou účtovnou závierkou.
2. Majetok a záväzky podnikov zahrnutých do konsolidácie budú zahrnuté do konsolidovanej súvahy v plnej výške.
3. Účtovné hodnoty podielov na základnom imaní podnikov zahrnutých do konsolidácie sa zúčtujú s tým podielom na vlastnom imaní týchto podnikov, ktorý na ne pripadá, a to v súlade s týmito podmienkami:
a)
okrem prípadov podielov na základnom imaní materského podniku v držbe samotného takéhoto podniku alebo iného podniku zahrnutého do konsolidácie, ktoré sa považujú za vlastné akcie v súlade s kapitolou 3, sa toto zúčtovanie uskutoční na základe účtovných hodnôt ku dňu prvého zahrnutia uvedených podnikov do konsolidácie. Pokiaľ je to možné, rozdiely vyplývajúce z takéhoto zúčtovania sa zúčtujú priamo voči tým položkám v konsolidovanej súvahe, ktorých hodnoty sú vyššie alebo nižšie ako ich účtovné hodnoty;
b)
členský štát môže povoliť alebo vyžadovať zúčtovanie na základe hodnôt identifikovateľného majetku a záväzkov ku dňu obstarania podielov alebo, ak boli obstarané v dvoch či viacerých krokoch, ku dňu, keď sa daný podnik stal dcérskym podnikom;
c)
rozdiel zostávajúci po uplatnení písmena a) alebo vyplývajúci z uplatnenia písmena b) sa v konsolidovanej súvahe vykazuje ako goodwill;
d)
metódy použité na výpočet hodnoty goodwillu a významných zmien hodnoty vo vzťahu k predchádzajúcemu účtovnému roku sa vysvetlia v poznámkach k účtovnej závierke;
e)
ak členský štát povolí započítanie kladného a záporného goodwillu, v poznámkach k účtovnej závierke sa uvedie aj analýza daného goodwillu;
f)
záporný goodwill sa môže previesť do konsolidovaného výkazu ziskov a strát, ak je takýto postup v súlade so zásadami stanovenými v kapitole 2.
4. Ak podiely v dcérskych podnikoch zahrnutých do konsolidácie majú v držbe iné osoby ako tieto podniky, suma priraditeľná týmto podielom sa v konsolidovanej súvahe vykáže samostatne ako nekontrolujúce podiely.
5. Výnosy a náklady podnikov zahrnutých do konsolidácie sa zahrnú do konsolidovaného výkazu ziskov a strát v plnej výške.
6. Výška zisku alebo straty priraditeľná podielom uvedeným v odseku 4 sa v konsolidovanom výkaze ziskov a strát vykáže samostatne ako zisk alebo strata priraditeľná nekontrolujúcim podielom.
7. V konsolidovanej účtovnej závierke sa vykazuje majetok, záväzky, finančná situácia, výsledok hospodárenia podnikov zahrnutých do konsolidácie tak, akoby boli jedným podnikom. Z konsolidovanej účtovnej závierky sa eliminujú predovšetkým:
a)
záväzky a pohľadávky medzi týmito podnikmi;
b)
výnosy a náklady súvisiace s transakciami medzi týmito podnikmi; a
c)
zisky a straty vyplývajúce z transakcií medzi týmito podnikmi, ak sú zahrnuté do účtovných hodnôt majetku.
8. Konsolidovaná účtovná závierka sa zostavuje k rovnakému dátumu ako ročná účtovná závierka materského podniku.
Členský štát však môže povoliť alebo vyžadovať, aby sa konsolidovaná účtovná závierka zostavila k inému dátumu, aby sa zohľadnili dátumy, ku ktorým sa zostavujú účtovné závierky, čo najvyššieho počtu podnikov alebo najdôležitejších podnikov zahrnutých do konsolidácie, a to za predpokladu, že:
a)
sa táto skutočnosť zverejní v poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke spolu s jej zdôvodnením;
b)
sa zohľadnia alebo zverejnia dôležité udalosti týkajúce sa majetku a záväzkov, finančnej situácie a výsledku hospodárenia podniku zahrnutého do konsolidácie, ktoré sa vyskytli medzi dátumom, ku ktorému sa zostavila účtovná závierka tohto podniku, a dátumom, ku ktorému sa zostavila konsolidovaná účtovná závierka; a
c)
ak dátum, ku ktorému sa zostavila účtovná závierka podniku, predchádza dátumu, ku ktorému sa zostavila konsolidovaná účtovná závierka, o viac než tri mesiace alebo nasleduje viac ako tri mesiace po tomto dátume, tento podnik musí byť konsolidovaný na základe priebežnej účtovnej závierky zostavenej k dátumu, ku ktorému sa zostavila konsolidovaná účtovná závierka.
9. Ak sa zloženie podnikov zahrnutých do konsolidácie v priebehu účtovného roka významne zmenilo, konsolidovaná účtovná závierka musí obsahovať informácie, ktoré umožnia zmysluplné porovnanie konsolidovaných účtovných závierok nasledujúcich po sebe. Táto povinnosť sa môže splniť zostavením upravenej porovnávacej súvahy a upraveného porovnávacieho výkazu ziskov a strát.
10. Majetok a záväzky zahrnuté do konsolidovanej účtovnej závierky sa oceňujú podľa jednotnej základne a v súlade s kapitolou 2.
11. Podnik, ktorý zostavuje konsolidovanú účtovnú závierku, uplatňuje tie isté oceňovacie základne ako vo svojej ročnej účtovnej závierke. Členské štáty však môžu povoliť alebo vyžadovať, aby sa v konsolidovanej účtovnej závierke použili iné oceňovacie základne v súlade s kapitolou 2. Ak sa uplatní uvedená výnimka, táto skutočnosť sa zverejní v poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke spolu s jej zdôvodnením.
12. Ak podniky zahrnuté do konsolidácie oceňovali majetok a záväzky zahrnuté do konsolidovanej účtovnej závierky pomocou oceňovacích základní, ktoré sa líšia od oceňovacích základní použitých na účely konsolidácie, musí sa tento majetok a záväzky preceniť podľa oceňovacích základní použitých na konsolidáciu. Odchýlky od tejto požiadavky sú prípustné len vo výnimočných prípadoch. Všetky takéto odchýlky sa zverejnia v poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke spolu s ich zdôvodnením.
13. Zostatky odloženej dane sa vykazujú v konsolidácii za predpokladu, že je pravdepodobné, že v dohľadnej budúcnosti vzniknú pre niektorý z podnikov zahrnutých do konsolidácie náklady na daň.
14. Ak bol majetok, ktorý je zahrnutý do konsolidovanej účtovnej závierky, predmetom úprav hodnoty výlučne na daňové účely, zahrnú sa do konsolidovanej účtovnej závierky iba po odstránení týchto úprav.
Článok 25
Podnikové kombinácie v rámci skupiny
1. Členský štát môže povoliť alebo vyžadovať, aby boli účtovné hodnoty podielov na základnom imaní podniku zahrnutého do konsolidácie zúčtované len voči zodpovedajúcemu percentuálnemu podielu na základnom imaní, a to za predpokladu, že v podnikoch v podnikovej kombinácii v konečnom dôsledku pred touto podnikovou kombináciou aj po nej má rozhodujúci vplyv tá istá strana a že tento rozhodujúci vplyv nie je dočasný.
2. Rozdiel, ktorý vznikne podľa odseku 1, sa pripočíta ku rezervným fondom z konsolidácie, prípadne sa od nich odpočíta.
3. Uplatnenie metódy opísanej v odseku 1, výsledné zmeny v rezervných fondoch a mená a sídla dotknutých podnikov sa zverejnia v poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke.
Článok 26
Proporcionálna konsolidácia
1. Ak podnik zahrnutý do konsolidácie riadi iný podnik spoločne s jedným alebo viacerými podnikmi, ktoré nie sú zahrnuté do tejto konsolidácie, členský štát môže povoliť alebo vyžadovať zahrnutie tohto iného podniku do konsolidovanej účtovnej závierky proporcionálne k právam týkajúcim sa jeho základného imania, ktoré má v držbe podnik zahrnutý do konsolidácie.
2. Článok 23 ods. 9 a 10 a článok 24 sa uplatňujú rovnako na proporcionálnu konsolidáciu uvedenú v odseku 1 tohto článku.
Článok 27
Účtovanie účasti v pridružených podnikoch metódou vlastného imania
1. Ak má podnik zahrnutý do konsolidácie pridružený podnik, tento pridružený podnik sa vykáže v konsolidovanej súvahe v samostatnej, zodpovedajúcim spôsobom nazvanej položke.
2. Keď sa tento článok uplatňuje na pridružený podnik po prvýkrát, tento pridružený podnik sa vykáže v konsolidovanej súvahe buď:
a)
v jeho účtovnej hodnote vypočítanej v súlade s pravidlami oceňovania ustanovenými v kapitolách 2 a 3. Rozdiel medzi touto hodnotou a sumou zodpovedajúcou časti vlastného imania, ktorá predstavuje podielovú účasť v danom pridruženom podniku, sa uvedie osobitne v konsolidovanej súvahe alebo v poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke. Tento rozdiel sa vypočíta ku dňu, keď bola táto metóda použitá po prvý raz; alebo
b)
v sume zodpovedajúcej podielu na vlastnom imaní pridruženého podniku, ktorý predstavuje podielovú účasť v danom pridruženom podniku. Rozdiel medzi touto sumou a účtovnou hodnotou vypočítanou v súlade s pravidlami oceňovania ustanovenými v kapitolách 2 a 3 sa zverejňuje osobitne v konsolidovanej súvahe alebo v poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke. Tento rozdiel sa vypočíta ku dňu, keď sa táto metóda použila po prvý raz.
Členský štát môže stanoviť uplatnenie jednej z možností uvedených v písmenách a) a b). V takom prípade musí konsolidovaná súvaha alebo poznámky ku konsolidovanej účtovnej závierke uviesť, ktorá z týchto možností sa uplatnila.
Členský štát môže navyše na účely písmen a) a b) povoliť alebo vyžadovať výpočet rozdielu ku dňu obstarania podielov, alebo, ak boli nadobudnuté v dvoch alebo viacerých krokoch, ku dňu, keď sa podnik stal pridruženým podnikom.
3. Ak sa majetok alebo záväzky pridruženého podniku ocenili inými metódami, ako sú metódy použité na konsolidáciu v súlade s článkom 24 ods. 11, môžu sa na účely výpočtu rozdielu uvedeného v odseku 2 písm. a) a b) preceniť pomocou metód použitých na konsolidáciu. Ak sa takéto precenenie neuskutočnilo, táto skutočnosť sa zverejní v poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke. Členský štát môže vyžadovať takéto precenenie.
4. Účtovná hodnota uvedená v odseku 2 písm. a) alebo hodnota zodpovedajúca podielu na vlastnom imaní pridruženého podniku, uvedená v odseku 2 písm. b) sa zvýši alebo zníži o sumu každej zmeny, ktorá nastala počas účtovného roka úmerne k vlastnému imaniu pridruženého podniku, ktoré predstavuje daná podielová účasť; zníži sa o výšku dividend súvisiacich s danou podielovou účasťou.
5. Pokiaľ nemožno kladný rozdiel uvedený v odseku 2 písm. a) a b) spojiť so žiadnou kategóriou majetku alebo záväzkov, malo by sa s ním zaobchádzať v súlade s pravidlami uplatniteľnými na položku goodwill, ako je stanovené v článku 12 ods. 6 písm. d), článku 12 ods. 11 prvom pododseku, článku 24 ods. 3 písm. c) a prílohe III a prílohe IV.
6. Podiel na výsledku hospodárenia pridružených podnikov pripadajúci na podielovú účasť v takýchto pridružených podnikoch sa vykáže v konsolidovanom výkaze ziskov a strát v samostatnej, zodpovedajúcim spôsobom nazvanej položke.
7. Eliminácie uvedené v článku 24 ods. 7 sa uplatnia, len pokiaľ sú známe fakty, alebo ak sa tieto fakty môžu potvrdiť.
8. Ak pridružený podnik zostavuje konsolidovanú účtovnú závierku, odseky 1 až 7 sa uplatňujú na vlastné imanie vykázané v takejto konsolidovanej účtovnej závierke.
9. Tento článok sa nemusí uplatňovať v prípade, ak nie je podielová účasť na základnom imaní pridruženého podniku významná.
Článok 28
Poznámky ku konsolidovanej účtovnej závierke
1. V poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke sa uvedú informácie požadované v článkoch 16, 17 a 18 popri všetkých ostatných informáciách vyžadovaných na základe iných ustanovení tejto smernice, a to spôsobom, ktorý uľahčuje posúdenie finančnej situácie podnikov zahrnutých do konsolidácie ako celku, pričom sa zohľadnia zásadné úpravy vyplývajúce z osobitných parametrov konsolidovanej účtovnej závierky v porovnaní s ročnou účtovnou závierkou vrátane týchto skutočností:
a)
zverejňovanie transakcií medzi spriaznenými osobami sa netýka transakcií medzi spriaznenými osobami zahrnutými do konsolidácie, ktoré sú po konsolidácii eliminované;
b)
pri zverejňovaní priemerného počtu zamestnancov zamestnaných počas účtovného roka sa samostatne zverejňuje priemerný počet zamestnancov zamestnávaných podnikmi, ktoré sú proporcionálne konsolidované; a
c)
pri zverejňovaní súm odmien, záloh a úverov poskytnutých členom správnych, riadiacich a dozorných orgánov sa zverejňujú iba sumy, ktoré poskytol materský podnik a jeho dcérske podniky členom správnych, riadiacich a dozorných orgánov materského podniku.
2. Poznámky ku konsolidovanej účtovnej závierke obsahujú popri informáciách vyžadovaných v odseku 1 aj tieto informácie:
a)
vo vzťahu k podnikom zahrnutým do konsolidácie:
i)
mená a sídla týchto podnikov;
ii)
podiel na základnom imaní, ktorý v týchto podnikoch okrem materského podniku majú v držbe podniky zahrnuté do konsolidácie alebo osoby konajúce vo vlastnom mene, ale na účet týchto podnikov; a
iii)
informácie o tom, na základe ktorých z podmienok uvedených v článku 22 ods. 1, 2 a 7 po uplatnení článku 22 ods. 3, 4 a 5 sa uskutočnila konsolidácia. Uvedené informácie sa však môžu vynechať, ak sa konsolidácia uskutočnila na základe článku 22 ods. 1 písm. a) a ak je podiel na základnom imaní a podiel na hlasovacích právach rovnaký.
Tie isté informácie sa poskytujú, pokiaľ ide o podniky vylúčené z konsolidácie z dôvodu nevýznamnosti podľa článku 6 ods. 1 písm. j) a článku 23 ods. 10, spolu s vysvetlením vylúčenia podnikov uvedených v článku 23 ods. 9;
b)
mená a sídla pridružených podnikov zahrnutých do konsolidácie v zmysle článku 27 ods. 1 a podiel na ich základnom imaní, ktorý majú v držbe podniky zahrnuté do konsolidácie alebo osoby konajúce vo vlastnom mene, ale na účet týchto podnikov;
c)
mená a sídla podnikov proporcionálne konsolidovaných podľa článku 26, faktory, na ktorých sa zakladá spoločné riadenie týchto podnikov, a podiel na ich základnom imaní, ktorý majú v držbe podniky zahrnuté do konsolidácie alebo osoby konajúce vo vlastnom mene, ale na účet týchto podnikov; a
d)
v súvislosti s každým z podnikov, ktoré sa neuvádzajú v písmenách a), b) a c) a v ktorých majú v držbe podielovú účasť podniky zahrnuté do konsolidácie, či už samostatne alebo prostredníctvom osôb konajúcich vo vlastnom mene, ale na účet týchto podnikov:
i)
mená a sídla týchto podnikov;
ii)
podiel na držanom základnom imaní;
iii)
výška vlastného imania a výsledok hospodárenia za posledný účtovný rok dotknutého podniku, za ktorý bola účtovná závierka prevzatá do konsolidácie.
Informácie o vlastnom imaní a výsledku hospodárenia sa môžu vynechať aj v prípade, ak dotknutý podnik svoju súvahu nezverejňuje.
3. Členské štáty môžu povoliť, aby informácie vyžadované v odseku 2 písm. a) až d) mali formu výkazu založeného do spisu v súlade s článkom 3 ods. 3 smernice 2009/101/ES. Založenie takéhoto výkazu do spisu sa zverejní v poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke. Členské štáty môžu umožniť aj vynechanie týchto informácií, ak sú takej povahy, že by ich zverejnenie mohlo spôsobiť vážnu ujmu niektorému z podnikov, ktorých sa týkajú. Členské štáty môžu toto vynechanie podmieniť predchádzajúcim súhlasom správneho alebo súdneho orgánu. Každé takéto vynechanie sa zverejní v poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke.
Článok 29
Konsolidovaná správa o hospodárení
1. Konsolidovaná správa o hospodárení obsahuje popri ostatných informáciách požadovaných inými ustanoveniami tejto smernice aspoň informácie vyžadované v článkoch 19 a 20 so zreteľom na zásadné úpravy vyplývajúce z osobitných parametrov konsolidovanej správy o hospodárení v porovnaní so správou o hospodárení tak, aby sa uľahčilo posúdenie situácie podnikov zahrnutých do konsolidácie ako celku.
2. Uplatňujú sa tieto úpravy informácií vyžadovaných podľa článkov 19 a 20:
a)
pri vykazovaní údajov o nadobudnutých vlastných akciách obsahuje konsolidovaná správa o hospodárení počet a menovitú hodnotu, alebo v prípade, že menovitú hodnotu nemajú, vypočítanú menovitú hodnotu všetkých akcií materského podniku, ktoré drží tento materský podnik, jeho dcérske podniky alebo osoby konajúce vo vlastnom mene, ale na účet ktoréhokoľvek z týchto podnikov. Členský štát môže povoliť alebo vyžadovať zverejnenie týchto údajov v poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke;
b)
v správe o systémoch vnútornej kontroly a riadenia rizík sa vo vyhlásení o správe a riadení uvádzajú hlavné prvky systémov vnútornej kontroly a riadenia rizík podnikov zahrnutých do konsolidácie ako celku.
3. Ak sa okrem správy o hospodárení vyžaduje aj konsolidovaná správa o hospodárení, tieto dve správy sa môžu predložiť ako jedna správa.
KAPITOLA 7
UVEREJŇOVANIE
Článok 30
Všeobecné požiadavky na uverejňovanie
1. Členské štáty zabezpečia, aby podniky v primeranej lehote, ktorá neprekročí 12 mesiacov po dni, ku ktorému sa zostavuje účtovná závierka, uverejňovali riadne schválené ročné účtovné závierky a správu o hospodárení spolu s názorom predloženým štatutárnym audítorom alebo audítorskou spoločnosťou uvedenými v článku 34 tejto smernice, ako je stanovené v právnych predpisoch každého členského štátu, a v súlade s kapitolou 2 smernice 2009/101/ES.
Členské štáty však môžu oslobodiť podniky od povinnosti uverejňovať správu o hospodárení v prípade, že je možné na požiadanie ľahko získať kópiu takejto celej správy alebo jej ktorejkoľvek časti za cenu, ktorá neprevyšuje jej administratívne náklady.
2. Členské štáty môžu podnik uvedený v prílohe II, na ktorý sa vzhľadom na článok 1 ods. 1 písm. b) vzťahujú koordinačné opatrenia ustanovené touto smernicou, oslobodiť od povinnosti uverejňovať jeho účtovnú závierku v súlade s článkom 3 smernice 2009/101/ES pod podmienkou, že je táto účtovná závierka k dispozícii verejnosti v jeho ústredí, a to v týchto prípadoch:
a)
všetci spoločníci dotknutého podniku, ktorí ručia neobmedzene, sú podnikmi uvedenými v prílohe I, na ktoré sa vzťahujú právne predpisy iných členských štátov, ako je členský štát, ktorého právo sa vzťahuje na dotknutý podnik, a žiadny z týchto podnikov neuverejňuje účtovnú závierku dotknutého podniku spolu so svojou vlastnou účtovnou závierkou;
b)
všetci spoločníci dotknutého podniku, ktorí ručia neobmedzene, sú podnikmi, na ktoré sa nevzťahujú právne predpisy členského štátu, ale majú právnu formu porovnateľnú s právnymi formami uvedenými v smernici 2009/101/ES.
Kópie účtovnej závierky je možné získať na požiadanie. Cena tejto kópie nesmie prekročiť jej administratívne náklady.
3. Odsek 1 sa uplatňuje v súvislosti s konsolidovanými účtovnými závierkami a konsolidovanými správami o hospodárení.
Ak je podnik, ktorý zostavuje konsolidovanú účtovnú závierku, niektorým z druhov podnikov uvedených v prílohe II a vo vnútroštátnom práve jeho členského štátu sa od neho nevyžaduje, aby uverejnil dokumenty uvedené v odseku 1 rovnakým spôsobom, ako sa stanovuje v článku 3 smernice 2009/101/ES, sprístupní takéto dokumenty pre verejnosť aspoň vo svojom ústredí, a na žiadosť poskytne ich kópiu, ktorej cena neprevyšuje jej administratívne náklady.
Článok 31
Zjednodušenia pre malé a stredne veľké podniky
1. Členské štáty môžu oslobodiť malé podniky od povinnosti uverejňovať ich výkazy ziskov a strát a správy o hospodárení.
2. Členské štáty môžu povoliť stredným podnikom uverejňovať:
a)
skrátenú súvahu, ktorá obsahuje len tie položky z príloh III a IV, ktoré sú označené písmenami a rímskymi číslicami, pričom buď v súvahe alebo poznámkach k účtovnej závierke samostatne uvedú:
i)
položky C (I) (3), C (II) (1), (2), (3) a (4), C (III) (1), (2), (3) a (4), D (II) (2), (3) a (6) a D (III) (1) a (2) v oddiele „Majetok“ a C, (1), (2), (6), (7) a (9) v oddiele „Vlastné imanie a záväzky“ v prílohe III;
ii)
položky C (I) (3), C (II) (1), (2), (3) a (4), C (III) (1), (2), (3) a (4), D (II) (2), (3) a (6), D (III) (1) a (2), F (1), (2), (6), (7) a (9) a I (1), (2), (6), (7) a (9) v prílohe IV;
iii)
požadované informácie, ako je uvedené v zátvorkách v položke D (II) v oddiele „Majetok“ a položke C v oddiele „Vlastné imanie a záväzky“ v prílohe III, a to súhrnne pre všetky dotknuté položky a samostatne pre položku D (II) (2) a (3) v oddiele „Majetok“ a položku C (1), (2), (6), (7) a (9) v oddiele „Vlastné imanie a záväzky“;
iv)
požadované informácie, ako je uvedené v zátvorkách v položke D (II) v prílohe IV, a to súhrnne pre všetky dotknuté položky, a osobitne pre položku D (II) (2) a (3);
b)
skrátené poznámky k svojej účtovnej závierke bez informácií vyžadovaných v článku 17 ods. 1 písm. f) a j).
Týmto odsekom nie je dotknutý článok 30 ods. 1, pokiaľ sa uvedený článok týka výkazu ziskov a strát, správy o hospodárení a názoru štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti.
Článok 32
Ďalšie požiadavky na uverejňovanie
1. Ak sa ročná účtovná závierka a správa o hospodárení uverejňuje v celom rozsahu, má formu a znenie, na základe ktorých štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť vyjadrili svoj názor. K nim je priložená správa audítora v plnom znení.
2. Ak sa ročná účtovná závierka neuverejní v plnom znení, v jej skrátenej verzii, ku ktorej nesmie byť priložená správa audítora, sa:
a)
uvedie, že uverejnená verzia je skrátená;
b)
odkáže na register, do ktorého sa účtovná závierka vložila v súlade s článkom 3 smernice 2009/101/ES alebo, v prípade, ak sa ešte nevložila, zverejní sa táto skutočnosť;
c)
zverejní, či štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť vyjadrili nepodmienený, podmienený alebo záporný názor, alebo či štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť neboli schopní nejaký názor vyjadriť;
d)
zverejní, či správa audítora obsahuje odkaz na akékoľvek záležitosti, ktoré štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť zdôraznili, bez toho, aby vyjadrili podmienený názor.
Článok 33
Zodpovednosť a povinnosť v súvislosti so zostavením a uverejnením účtovnej závierky a správy o hospodárení
1. Členské štáty zabezpečia, aby členovia správnych, riadiacich a dozorných orgánov podniku, ktorí konajú v rámci právomocí im pridelených podľa vnútroštátnych právnych predpisov, mali spoločnú zodpovednosť za zabezpečenie toho, že sa:
a)
ročná účtovná závierka, správa o hospodárení, a vyhlásenie o správe a riadení, pokiaľ sa predkladá samostatne; a
b)
konsolidovaná účtovná závierka, konsolidovaná správa o hospodárení, a vyhlásenie o správe a riadení, pokiaľ sa predkladá samostatne,
zostavili a uverejnili v súlade s požiadavkami tejto smernice a v relevantných prípadoch s medzinárodnými účtovnými štandardmi prijatými v súlade s nariadením (ES) č. 1606/2002.
2. Členské štáty zabezpečia, aby sa ich zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia týkajúce sa zodpovednosti, aspoň voči podniku, uplatňovali na členov správnych, riadiacich a dozorných orgánov podnikov, pokiaľ ide o porušenie povinností uvedených v odseku 1.
KAPITOLA 8
AUDIT
Článok 34
Všeobecná požiadavka
1. Členské štáty zabezpečia, aby audit účtovných závierok subjektov verejného záujmu, stredne veľkých a veľkých podnikov vykonal jeden alebo viac štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností schválených členskými štátmi na vykonávanie štatutárnych auditov na základe smernice 2006/43/ES.
Štatutárni audítori alebo audítorské spoločnosti taktiež
a)
vyjadria svoj názor na to:
i)
či je správa o hospodárení v súlade s účtovnou závierkou za rovnaký účtovný rok; a
ii)
či sa správa o hospodárení vypracovala v súlade s uplatniteľnými právnymi požiadavkami;
b)
uvedú, či na základe poznania a porozumenia podniku a jeho prostredia získaných počas auditu, audítor alebo audítorská spoločnosť zistili významné nesprávnosti v správe o hospodárení, pričom uvedú charakter každej takejto nesprávnosti.
2. Prvý pododsek odseku 1 sa uplatňuje rovnako v súvislosti s konsolidovanou účtovnou závierkou. Druhý pododsek odseku 1 sa uplatňuje rovnako v súvislosti s konsolidovanou účtovnou závierkou a konsolidovanými správami o hospodárení.
Článok 35
Zmena smernice 2006/43/ES, pokiaľ ide o správu audítora
Článok 28 smernice 2006/43/ES sa nahrádza takto:
„Článok 28
Správa audítora
1. Správa audítora obsahuje:
a)
úvod, ktorý obsahuje aspoň označenie účtovnej závierky, ktorá je predmetom štatutárneho auditu, spolu s popisom rámca finančného výkazníctva použitého pri zostavovaní účtovnej závierky;
b)
vymedzenie rozsahu štatutárneho auditu, v ktorom sa aspoň identifikujú audítorské štandardy, podľa ktorých sa štatutárny audit vykonal;
c)
názor audítora, ktorý je buď nepodmienený, podmienený alebo záporný a v ktorom sa jasne uvádza názor štatutárneho audítora na to:
i)
či ročná účtovná závierka poskytuje pravdivý a verný obraz v súlade s príslušným rámcom finančného výkazníctva, a
ii)
ak je to vhodné, či je ročná účtovná závierka v súlade so štatutárnymi požiadavkami.
Ak nie je možné, aby štatutárny audítor vyjadril názor, správa musí obsahovať odmietnutie vyjadrenia názoru;
d)
odkaz na akékoľvek záležitosti, ktoré štatutárny audítor zdôraznil, bez toho, aby vyjadril podmienený názor;
e)
názor a vyjadrenie uvedené v článku 34 ods. 1 druhom pododseku smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/34/EÚ z 26. júna 2013 o ročných účtovných závierkach, konsolidovaných účtovných závierkach a súvisiacich správach určitých druhov podnikov, ktorou sa mení smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/43/ES a zrušujú smernice Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS (18).
2. Štatutárny audítor audítorskú správu podpíše a uvedie dátum jej vyhotovenia. Ak štatutárny audit vykonáva audítorská spoločnosť, audítorskú správu podpíše aspoň štatutárny audítor (audítori) vykonávajúci štatutárny audit v mene audítorskej spoločnosti. Vo výnimočných prípadoch môžu členské štáty stanoviť, že takýto podpis (podpisy) nie je potrebné zverejniť, ak by jeho (ich) zverejnenie mohlo viesť k bezprostrednému a závažnému ohrozeniu osobnej bezpečnosti ktorejkoľvek osoby. V každom prípade musí byť meno (mená) zainteresovanej osoby (zainteresovaných osôb) známe relevantným príslušným orgánom.
3. Správa audítora o konsolidovanej účtovnej závierke musí byť v súlade s požiadavkami stanovenými v odsekoch 1 a 2. Štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť pri podávaní správy o súlade správy o hospodárení s účtovnou závierkou, ako sa vyžaduje v odseku 1 písm. e), posudzuje konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú správu o hospodárení. Ak je ročná účtovná závierka materského podniku pripojená ku konsolidovanej účtovnej závierke, audítorské správy vyžadované podľa tohto článku sa môžu skombinovať.
KAPITOLA 9
USTANOVENIA TÝKAJÚCE SA VÝNIMIEK A OBMEDZENÍ VÝNIMIEK
Článok 36
Výnimky pre mikropodniky
1. Členské štáty môžu oslobodiť mikropodniky od ktorejkoľvek z týchto povinností:
a)
povinnosti vykazovať „Náklady budúcich období a príjmy budúcich období“ a „Výdavky budúcich období a výnosy budúcich období“. Ak členský štát využije uvedenú možnosť, môže týmto podnikom výlučne v prípade iných nákladov uvedených v odseku 2 písm. b) bode vi) tohto článku povoliť, aby sa pri vykazovaní položiek „Náklady budúcich období a príjmy budúcich období“ a „Výdavky budúcich období a výnosy budúcich období“ odchýlili od článku 6 ods. 1 písm. d) za predpokladu, že sa táto skutočnosť zverejní v poznámkach k účtovnej závierke alebo v súlade s písmenom b) tohto odseku pod súvahou;
b)
povinnosti vyhotovovať poznámky k účtovnej závierke v súlade s článkom 16 za predpokladu, že informácie vyžadované podľa článku 16 ods. 1 písm. d) a e) tejto smernice a článku 24 ods. 2 smernice 2012/30/EÚ sa uvedú pod súvahou;
c)
povinnosti zostavovať správu o hospodárení v súlade s kapitolou 5 za predpokladu, že informácie vyžadované podľa článku 24 ods. 2 smernice 2012/30/EÚ sa zverejnia v poznámkach k účtovnej závierke alebo v súlade s písmenom b) tohto odseku pod súvahou;
d)
povinnosti uverejniť ročnú účtovnú závierku v súlade s kapitolou 7 tejto smernice za predpokladu, že informácie zo súvahy, ktoré sú v nej uvedené, sa v súlade s vnútroštátnym právom riadne predložia aspoň jednému príslušnému orgánu, ktorý určil dotknutý členský štát. Ak príslušným orgánom nie je centrálny register, obchodný register alebo register spoločností, ako sa uvádza v článku 3 ods. 1 smernice 2009/101/ES, od príslušného orgánu sa vyžaduje, aby poskytol predložené informácie takémuto registru.
2. Členské štáty môžu mikropodnikom povoliť:
a)
zostavovať len skrátenú súvahu, v ktorej sa samostatne vykazujú aspoň tie položky, ktoré sú označené písmenami v prílohe III alebo prílohe IV, keď je to možné. Ak sa uplatňuje odsek 1 písm. a) tohto článku, položky E v časti „Majetok“ a v časti „Záväzky“ v prílohe III alebo položky E a K v prílohe IV sa zo súvahy vylúčia;
b)
zostavovať len skrátený výkaz ziskov a strát, v ktorom sa samostatne vykážu aspoň tieto položky, keď je to možné:
i)
čistý obrat,
ii)
iný príjem,
iii)
náklady na suroviny a materiál,
iv)
náklady na zamestnancov,
v)
úpravy hodnoty,
vi)
ostatné náklady,
vii)
daň,
viii)
výsledok hospodárenia.
3. Členské štáty nepovolia ani nevyžadujú uplatňovanie článku 8 žiadnymi mikropodnikmi, ktoré využívajú ktorékoľvek z oslobodení uvedených v odsekoch 1 a 2 tohto článku.
4. Pokiaľ ide o mikropodniky, ročná účtovná závierka zostavená v súlade s odsekmi 1, 2 a 3 tohto článku sa považuje za účtovnú závierku poskytujúcu pravdivý a verný obraz, ako sa vyžaduje v článku 4 ods. 3, a preto sa na takúto účtovnú závierku nevzťahuje článok 4 ods. 4.
5. Ak sa uplatňuje odsek 1 písm. a) tohto článku, celková bilančná suma uvedená v článku 3 ods. 1 písm. a) pozostáva z majetku uvedeného v položkách A až D v časti „Majetok“ v prílohe III alebo v položkách A až D v prílohe IV.
6. Bez toho, aby bol dotknutý tento článok, členské štáty zabezpečia, aby sa mikropodniky v ostatných situáciách považovali za malé podniky.
7. Členské štáty neudelia výnimky ustanovené v odsekoch 1, 2 a 3 investičným podnikom ani finančným holdingovým podnikom.
8. Členské štáty, ktoré k 19 júl 2013 uviedli do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2012/6/EÚ zo 14. marca 2012, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 78/660/EHS o ročnej účtovnej závierke niektorých typov spoločností, pokiaľ ide o mikrosubjekty (19), možno oslobodiť od požiadaviek stanovených v článku 3 ods. 9 vzhľadom na prevedenie limitov stanovených v článku 3 ods. 1 do národnej meny pri uplatňovaní článku 53 ods. 1 prvej vety.
9. Komisia do 20 júl 2018 predloží Európskemu parlamentu, Rade a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru správu o situácii mikropodnikov, najmä s ohľadom na situáciu na vnútroštátnej úrovni, pokiaľ ide o počet podnikov, ktoré spĺňajú veľkostné kritériá, a na zníženie administratívneho zaťaženia vyplývajúceho z oslobodenia od požiadavky na uverejňovanie.
Článok 37
Výnimka pre dcérske podniky
Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia smerníc 2009/101/ES a 2012/30/EÚ, členský štát nie je povinný uplatňovať ustanovenia tejto smernice týkajúce sa obsahu, auditu a uverejňovania ročnej účtovnej závierky a správy o hospodárení na podniky, na ktoré sa vzťahuje jeho vnútroštátne právo a ktoré sú dcérskymi podnikmi, ak sú splnené tieto podmienky:
1.
materský podnik podlieha právnym predpisom členského štátu;
2.
všetci akcionári alebo spoločníci dcérskeho podniku vyslovili svoj súhlas s oslobodením od takejto povinnosti v súvislosti s každým účtovným rokom, na ktorý sa dané oslobodenie uplatňuje;
3.
materský podnik vyhlásil, že ručí za záväzky prijaté dcérskym podnikom;
4.
vyhlásenia uvedené v bodoch 2 a 3 tohto článku dcérsky podnik uverejňuje spôsobom ustanoveným v právnych predpisoch členského štátu v súlade s kapitolou 2 smernice 2009/101/ES;
5.
dcérsky podnik je zahrnutý do konsolidovanej účtovnej závierky zostavenej materským podnikom v súlade s touto smernicou;
6.
výnimka sa zverejní v poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke zostavenej materským podnikom; a
7.
konsolidovaná účtovná závierka uvedená v bode 5 tohto článku, konsolidovaná správa o hospodárení a správa audítora sa uverejnia pre dcérsky podnik spôsobom stanoveným v právnych predpisoch členského štátu v súlade s kapitolou 2 smernice 2009/101/ES.
Článok 38
Podniky, ktoré sú neobmedzene ručiacimi spoločníkmi iných podnikov
1. Členské štáty môžu vyžadovať od podnikov uvedených v článku 1 ods. 1 písm. a), na ktoré sa vzťahujú ich právne predpisy a ktoré sú neobmedzene ručiacimi spoločníkmi akéhokoľvek podniku uvedeného v článku 1 ods. 1 písm. b) (ďalej len „dotknutý podnik“), aby zostavili, podrobili auditu a uverejnili spolu s vlastnou účtovnou závierkou aj účtovnú závierku dotknutého podniku v súlade s touto smernicou, pričom v takomto prípade sa požiadavky tejto smernice na dotknutý podnik neuplatňujú.
2. Členské štáty nie sú povinné uplatňovať požiadavky tejto smernice na dotknutý podnik, ak:
a)
účtovnú závierku dotknutého podniku zostaví, podrobí auditu a uverejní v súlade s ustanoveniami tejto smernice podnik, ktorý:
i)
je neobmedzene ručiacim spoločníkom tohto dotknutého podniku, a
ii)
na ktorý sa vzťahujú právne predpisy iného členského štátu;
b)
je dotknutý podnik zahrnutý do konsolidovanej účtovnej závierky, ktorú zostavil, podrobil auditu a uverejnil v súlade s touto smernicou:
i)
spoločník s neobmedzeným ručením, alebo
ii)
ak je dotknutý podnik zahrnutý do konsolidovanej účtovnej závierky väčšej skupiny podnikov, ktorú zostavil, podrobil auditu a uverejnil v súlade s touto smernicou materský podnik, na ktorý sa vzťahujú právne predpisy členského štátu. Táto výnimka sa zverejní v poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke.
3. V prípadoch uvedených v odseku 2 zverejní dotknutý podnik na požiadanie meno podniku, ktorý účtovnú závierku uverejňuje.
Článok 39
Výnimka týkajúca sa výkazu ziskov a strát pre materské podniky, ktoré zostavujú konsolidovanú účtovnú závierku
Členský štát nie je povinný uplatňovať ustanovenia tejto smernice týkajúce sa auditu a uverejňovania výkazu ziskov a strát na podniky, na ktoré sa vzťahujú jeho vnútroštátne právne predpisy a ktoré sú materskými podnikmi, ak sú splnené tieto podmienky:
1.
materský podnik zostavuje konsolidovanú účtovnú závierku v súlade s touto smernicou a je do nej zahrnutý;
2.
výnimka sa zverejní v poznámkach k ročnej účtovnej závierke materského podniku;
3.
výnimka sa zverejní v poznámkach ku konsolidovanej účtovnej závierke zostavenej materským podnikom; a
4.
výsledok hospodárenia materského podniku vypočítaný v súlade s touto smernicou sa uvedie v jeho súvahe.
Článok 40
Obmedzenie výnimiek pre subjekty verejného záujmu
Pokiaľ nie je v tejto smernici výslovne uvedené inak, členské štáty neposkytnú zjednodušenia a výnimky stanovené v tejto smernici subjektom verejného záujmu. Subjekt verejného záujmu sa považuje za veľký podnik bez ohľadu na jeho čistý obrat, celkovú bilančnú sumu alebo priemerný počet zamestnancov počas účtovného roka.
KAPITOLA 10
SPRÁVA O PLATBÁCH VLÁDAM
Článok 41
Vymedzenie pojmov týkajúcich sa správ o platbách vládam
Na účely tejto kapitoly sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:
1.
„podnik pôsobiaci v ťažobnom priemysle“ je podnik, ktorý vykonáva akúkoľvek činnosť zahŕňajúcu prieskum, predťažobný prieskum, objavenie, vývoj a ťažbu nerastov, ropy, zemného plynu alebo iných surovín v rámci ekonomických činností uvedených v divíziách 05 až 08 sekcie B prílohy I k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 z 20. decembra 2006, ktorým sa zavádza štatistická klasifikácia ekonomických činností NACE Revision 2 (20);
2.
„podnik pôsobiaci v oblasti klčovania pralesov“ je podnik, ktorý vykonáva akékoľvek činnosti uvedené v divízii 02, skupine 02.2 sekcie A prílohy I k nariadeniu (ES) č. 1893/2006 v pralesoch;
3.
„vláda“ je akýkoľvek štátny, regionálny alebo miestny orgán správy členského štátu alebo tretej krajiny. Zahŕňa organizačnú jednotku, agentúru alebo podnik kontrolovaný uvedeným orgánom, ako sa stanovuje v článku 22 ods. 1 až 6 tejto smernice;
4.
„projekt“ sú prevádzkové činnosti, ktoré upravuje jediná zmluva, licencia, zmluva o prenájme, koncesia alebo podobná právna dohoda a ktoré sú základom pre platobnú povinnosť voči vláde. Bez ohľadu na to sa však v prípade, že je navzájom zásadným spôsobom prepojených viacero takýchto dohôd, toto považuje za jeden projekt;
5.
„platba“ je suma vyplatená v peňažnej forme alebo v naturáliách za činnosti opísané v bodoch 1 a 2, ktoré sú činnosťami tohto druhu:
a)
produkčné nároky;
b)
dane z príjmu, výroby alebo zisku spoločností s výnimkou spotrebných daní, ako sú napríklad daň z pridanej hodnoty, daň z príjmu fyzických osôb alebo daň z predaja;
c)
licenčné poplatky;
d)
dividendy;
e)
prémie za podpísanie, nález a produkciu;
f)
licenčné poplatky, poplatky za nájom, vstupné poplatky a iné poplatky za licencie a/alebo koncesie; a
g)
platby za rozvoj infraštruktúry.
Článok 42
Podniky, od ktorých sa vyžaduje predkladanie správ o platbách vládam
1. Členské štáty vyžadujú od veľkých podnikov a všetkých subjektov verejného záujmu pôsobiacich v ťažobnom priemysle alebo v oblasti klčovania pralesov, aby každoročne vypracúvali a uverejňovali správu o platbách vládam.
2. Táto povinnosť sa nevzťahuje na žiadny podnik, na ktorý sa vzťahuje právo členského štátu, ktorý je dcérskym alebo materským podnikom, ak sú splnené obidve tieto podmienky:
a)
materský podnik sa riadi právnymi predpismi členského štátu; a
b)
platby vládam zo strany takéhoto podniku sú zahrnuté do konsolidovanej správy o platbách vládam, ktorú tento materský podnik pripravuje v súlade s článkom 44.
Článok 43
Obsah správy
1. Akákoľvek platba, uskutočnená v priebehu účtovného roku, či už ako jednotlivá platba alebo ako viaceré súvisiace platby, sa v správe nemusí zohľadniť, ak je nižšia ako 100 000 EUR.
2. V správe sa zverejnia tieto informácie súvisiace s činnosťami opísanými v článku 41 bodoch 1 a 2 a vzťahujúce sa na príslušný účtovný rok:
a)
celková suma platieb vykonaných v prospech každej vlády;
b)
celková suma podľa druhu platby, ako sa uvádza v článku 41 bode 5 písm. a) až g), vykonaných v prospech každej vlády;
c)
ak sa tieto platby priradili konkrétnemu projektu, celková suma podľa druhu platby, ako sa uvádza v článku 41 bode 5 písm. a) až g), vykonaných za každý takýto projekt a celková suma platieb za každý takýto projekt.
Platby vykonané podnikom z dôvodu záväzkov stanovených na úrovni subjektu sa môžu zverejniť skôr na úrovni subjektu než na úrovni projektu.
3. Ak sa vláde uhrádzajú platby v naturáliách, vykážu sa v hodnote a kde je to možné v objeme. Uvedú sa podporné poznámky vysvetľujúce spôsob, akým sa určila ich hodnota.
4. Pri zverejnení platieb uvedených v tomto článku sa zohľadní skôr podstata než forma príslušnej platby alebo činnosti. Platby a činnosti sa nesmú umelo rozdeľovať ani spájať s cieľom vyhnúť sa uplatneniu tejto smernice.
5. V prípade tých členských štátov, ktoré neprijali euro, sa limit v eurách uvedený v odseku 1 prevedie na národnú menu:
a)
použitím výmenného kurzu uverejneného v Úradnom vestníku Európskej únie ku dňu nadobudnutia účinnosti ktorejkoľvek smernice, v ktorej sa daný limit stanovuje; a
b)
zaokrúhlením na najbližšiu stovku.
Článok 44
Konsolidovaná správa o platbách vládam
1. Členský štát vyžaduje od každého veľkého podniku alebo subjektu verejného záujmu pôsobiaceho v ťažobnom priemysle alebo v oblasti klčovania pralesov, na ktorý sa vzťahuje jeho vnútroštátne právo, aby zostavoval konsolidovanú správu o platbách vládam v súlade s článkami 42 a 43, ak má tento materský podnik povinnosť zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku, ako sa ustanovuje v článku 22 ods. 1 až 6.
Materský podnik sa považuje za pôsobiaci v ťažobnom priemysle alebo v oblasti klčovania pralesov, ak ktorýkoľvek z jeho dcérskych podnikov pôsobí v ťažobnom priemysle alebo v oblasti klčovania pralesov.
Do konsolidovanej správy sa zahrnú len platby vyplývajúce z činností ťažby a/alebo činností týkajúcich sa klčovania pralesov.
2. Povinnosť zostavovať konsolidovanú správu uvedenú v odseku 1 sa nevzťahuje na:
a)
materský podnik malej skupiny vymedzenej v článku 3 ods. 5 s výnimkou prípadu, ak je ktorýkoľvek prepojený podnik subjektom verejného záujmu;
b)
materský podnik stredne veľkej skupiny vymedzenej v článku 3 ods. 6 s výnimkou prípadu, ak je ktorýkoľvek prepojený podnik subjektom verejného záujmu; a
c)
materský podnik, na ktorý sa vzťahuje právo členského štátu a ktorý je zároveň dcérskym podnikom, ak sa na jeho vlastný materský podnik vzťahuje právo členského štátu.
3. Podnik vrátane subjektu verejného záujmu sa nemusí zahrnúť do konsolidovanej správy o platbách vládam, ak je splnená aspoň jedna z týchto podmienok:
a)
závažné dlhodobé obmedzenia podstatne prekážajú materskému podniku pri vykonávaní jeho práv týkajúcich sa majetku alebo riadenia tohto podniku;
b)
ide o výnimočne zriedkavý prípad, keď informácie potrebné na zostavenie konsolidovanej správy o platbách vládam v súlade s touto smernicou nemožno získať bez neprimeraných výdavkov alebo neprimeraného omeškania;
c)
podiely v tomto podniku sú držané výlučne s úmyslom ich následného ďalšieho predaja.
Uvedené výnimky platia, len ak sa využívajú aj na účely konsolidovanej účtovnej závierky.
Článok 45
Uverejňovanie
1. Správa uvedená v článku 42 a konsolidovaná správa uvedená v článku 44 o platbách vládam sa uverejňujú v súlade s právnymi predpismi každého členského štátu podľa kapitoly 2 smernice 2009/101/ES.
2. Členské štáty zabezpečia, aby členovia zodpovedných orgánov podniku konajúci v rámci právomocí, ktoré im boli pridelené na základe vnútroštátneho práva, niesli zodpovednosť za zabezpečenie toho, aby sa podľa ich najlepších vedomostí a schopností správa o platbách vládam vypracovala a uverejnila v súlade s požiadavkami tejto smernice.
Článok 46
Kritériá rovnocennosti
1. Podniky uvedené v článkoch 42 a 44, ktoré vypracúvajú a zverejňujú správu v súlade s požiadavkami tretej krajiny na vykazovanie, ktoré sa v súlade s článkom 47 posúdili ako rovnocenné s požiadavkami stanovenými v tejto kapitole, sú oslobodené od požiadaviek tejto kapitoly okrem povinnosti uverejniť túto správu, ako sa stanovuje v právnych predpisoch každého členského štátu v súlade s kapitolou 2 smernice 2009/101/ES.
2. Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 49 prijímať delegované akty týkajúce sa stanovenia kritérií, ktoré sa uplatnia pri posudzovaní toho, či sú na účely odseku 1 tohto článku požiadavky tretej krajiny na vykazovanie rovnocenné požiadavkám tejto kapitoly.
3. Kritériá stanovené Komisiou v súlade s odsekom 2:
a)
zahŕňajú:
i)
cieľové podniky,
ii)
cieľových príjemcov platieb,
iii)
zachytené platby,
iv)
započítanie zachytených platieb,
v)
rozdelenie zachytených platieb,
vi)
spúšťacie mechanizmy výkazníctva na konsolidovanom základe,
vii)
prostriedok výkazníctva,
viii)
frekvenciu výkazníctva, a
ix)
opatrenia na zamedzenie obchádzania zverejňovania,
b)
v ostatných prípadoch sú obmedzené na kritériá, ktoré uľahčujú priame porovnanie požiadaviek tretej krajiny na výkazníctvo s požiadavkami tejto kapitoly.
Článok 47
Uplatňovanie kritérií rovnocennosti
Komisia je splnomocnená prijímať vykonávacie akty stanovujúce tie požiadavky tretej krajiny na výkazníctvo, ktoré po uplatnení kritérií rovnocennosti stanovených v súlade s článkom 46, považuje za rovnocenné požiadavkám tejto kapitoly. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 50 ods. 2.
Článok 48
Preskúmanie
Komisia preskúma vykonávanie a účinnosť tejto kapitoly, najmä pokiaľ ide o rozsah povinností týkajúcich sa výkazníctva a metód výkazníctva na základe projektov a súlad s nimi, a podá o nich správu.
V preskúmaní sa zohľadní medzinárodný vývoj, najmä so zreteľom na zvyšovanie transparentnosti platieb vládam, posúdiť vplyv iných medzinárodných režimov a zvážiť účinky na konkurencieschopnosť a bezpečnosť dodávok energie. Ukončí sa do 21 júl 2018.
Správa sa predloží Európskemu parlamentu a Rade, a v relevantných prípadoch aj spolu s legislatívnym návrhom. V tejto správe sa zváži rozšírenie požiadaviek na výkazníctvo na ďalšie priemyselné odvetvia a tiež otázka, či by sa mal vykonávať audit správy o platbách vládam. V správe sa posúdi aj zverejnenie ďalších informácií o priemernom počte zamestnancov, využití subdodávateľov a akýchkoľvek peňažných sankciách ukladaných krajinou.
Správa okrem toho obsahuje analýzu uskutočniteľnosti, pokiaľ ide o zavedenie povinnosti pre všetkých emitentov v Únii konať pri ťažbe nerastov s náležitou starostlivosťou, s cieľom zabezpečiť, aby dodávateľské reťazce neboli prepojené so stranami konfliktu a aby sa dodržiavali odporúčania EITI a OECD týkajúce sa zodpovedného riadenia dodávateľského reťazca.
KAPITOLA 11
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 49
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 1 ods. 2, článku 3 ods. 13 a článku 46 ods. 2 sa Komisii udeľuje na neurčité obdobie odo dňa uvedeného v článku 54.
3. Delegovanie právomocí uvedené v článku 1 ods. 2, článku 3 ods. 13 a článku 46 ods. 2 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po jeho prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 1 ods. 2, článku 3 ods. 13 alebo článku 46 ods. 2 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote dvoch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade, alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.
Článok 50
Postup výboru
1. Komisii pomáha výbor. Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
Článok 51
Sankcie
Členské štáty ustanovia sankcie za porušenie vnútroštátnych ustanovení prijatých v súlade s touto smernicou a prijmú všetky potrebné opatrenia na zabezpečenie presadzovania týchto sankcií. Stanovené sankcie musia byť účinné, primerané a odradzujúce.
Článok 52
Zrušenie smerníc 78/660/EHS a 83/349/EHS
Smernice 78/660/EHS a 83/349/EHS sa zrušujú.
Odkazy na zrušené smernice sa považujú za odkazy na túto smernicu a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe VII.
Článok 53
Transpozícia
1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 20 júl 2015. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení.
Členské štáty môžu stanoviť, že sa ustanovenia uvedené v prvom pododseku budú uplatňovať najprv na účtovnú závierku za účtovný rok začínajúci 1. januára 2016 alebo počas kalendárneho roku 2016.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 54
Nadobudnutie účinnosti
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 55
Adresáti
Táto smernica je určená členským štátom.
V Bruseli 26. júna 2013