SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/50/EU
ze dne 16. dubna 2014
o minimálních požadavcích na podporu mobility pracovníků mezi členskými státy zlepšením nabývání a zachování doplňkových důchodových práv
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 46 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Volný pohyb osob je jednou ze základních svobod Unie. Článek 46 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) stanoví, že Evropský parlament a Rada přijímají řádným legislativním postupem po konzultaci s Evropským hospodářským a sociálním výborem prostřednictvím směrnic opatření potřebná k zavedení volného pohybu pracovníků tak, jak je stanoven v článku 45 Smlouvy o fungování EU. Podle článku 45 Smlouvy o fungování EU volný pohyb pracovníků zahrnuje mimo jiné právo ucházet se o nabízená pracovní místa a pohybovat se za tím účelem volně na území členských států. Tato směrnice se zaměřuje na podporu mobility pracovníků tím, že odstraňuje překážky této mobility vytvářené některými pravidly doplňkových důchodových systémů vázaných na pracovní poměr.
(2)
Sociální ochrana pracovníků v oblasti důchodů je zajištěna zákonnými systémy sociálního zabezpečení v kombinaci s doplňkovými důchodovými systémy vázanými na pracovní smlouvu, které jsou v mnoha členských státech stále rozšířenější.
(3)
Pokud jde o výběr nejvhodnějších opatření k dosažení cíle článku 46 Smlouvy o fungování EU, Evropský parlament a Rada mají široký prostor pro uvážení. Koordinační systém stanovený v nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 (3) a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (4), a zejména pravidla použitelná pro sčítání, se netýkají doplňkových důchodových systémů, s výjimkou systémů definovaných uvedenými nařízeními jako právní předpisy nebo jichž se týká prohlášení učiněné za tímto účelem členským státem v souladu s uvedenými nařízeními.
(4)
Směrnice Rady 98/49/ES (5) představuje první zvláštní opatření pro zlepšení výkonu práva volného pohybu pracovníků v oblasti doplňkových důchodových systémů.
(5)
Cílem této směrnice je dále usnadnit mobilitu pracovníků mezi členskými státy zlepšením nabývání a zachování doplňkových důchodových práv účastníků těchto doplňkových důchodových systémů.
(6)
Tato směrnice se nepoužije pro nabývání a zachování doplňkových důchodových práv pracovníků, kteří se pohybují v rámci jednoho členského státu. Členské státy mohou zvážit, zda prostřednictvím svých vnitrostátních pravomocí rozšíří pravidla použitelná podle této směrnice na účastníky systému, kteří změní zaměstnání v rámci jednoho členského státu.
(7)
Členský stát může požadovat, aby pracovníci odcházející do jiného členského státu o této skutečnosti vyrozuměli svůj doplňkový důchodový systém.
(8)
Je třeba vzít v úvahu povahu a specifické vlastnosti doplňkových důchodových systémů a jejich odlišnost v rámci členských států a mezi nimi. Zřízení nových systémů, udržitelnost stávajících systémů a očekávání a práva účastníků současných důchodových systémů by měly být odpovídajícím způsobem chráněny. Tato směrnice by zejména měla respektovat úlohu sociálních partnerů v navrhování a provádění doplňkových důchodových systémů.
(9)
Tato směrnice nezpochybňuje právo členských států na uspořádání svých vlastních důchodových systémů. Členské státy plně odpovídají za uspořádání těchto systémů a při provádění této směrnice do vnitrostátního práva nejsou povinny zavést právní předpisy, které stanoví zřízení doplňkových důchodových systémů.
(10)
Tato směrnice neomezuje autonomii sociálních partnerů v případech, kdy nesou odpovědnost za zřizování a správu důchodových systémů, pokud mohou zajistit dosažení výsledků stanovených touto směrnicí.
(11)
Tato směrnice by se měla vztahovat na všechny doplňkové důchodové systémy zřízené podle vnitrostátních právních předpisů a postupů, které pracovníkům nabízejí doplňkové důchody, jako jsou smlouvy o skupinovém pojištění, průběžně financované systémy dohodnuté v jednom nebo několika odvětvích nebo oblastech podnikání, fondové systémy nebo důchodová práva zaručená rezervami zaměstnavatele nebo jakékoliv kolektivní nebo jiné srovnatelné pojištění.
(12)
Tato směrnice by se neměla vztahovat na doplňkové důchodové systémy nebo popřípadě dílčí části těchto systémů, které byly uzavřeny za účelem toho, aby nemohli být přijímáni žádní noví účastníci, jelikož zavedení nových pravidel by mohlo pro takové systémy představovat neopodstatněné zatížení.
(13)
Tato směrnice by se neměla týkat systémů pro ochranu před platební neschopností nebo systémů náhrady škody, které nejsou součástí doplňkových důchodových systémů vázaných na pracovní poměr a jejichž cílem je ochrana důchodových práv zaměstnance v případě platební neschopnosti podniku nebo důchodového systému. Tato směrnice by se obdobně neměla dotýkat vnitrostátních důchodových rezervních fondů.
(14)
Tato směrnice by se měla vztahovat pouze na doplňkové důchodové systémy, v nichž nároky vznikají v důsledku pracovního poměru a jsou spojeny s dosažením důchodového věku či splněním jiných požadavků, jak stanoví tento systém nebo vnitrostátní právní předpisy. Tato směrnice se nevztahuje na jiné individuální důchodové pojištění, než je individuální důchodové pojištění uzavřené prostřednictvím pracovního poměru. Jsou-li s doplňkovými důchodovými systémy spojeny invalidní nebo pozůstalostní důchody, může být nárok na tyto důchody upraven zvláštními pravidly. Touto směrnicí nejsou dotčeny stávající vnitrostátní právní předpisy a pravidla doplňkových důchodových systémů týkající se těchto zvláštních pravidel.
(15)
Jednorázová platba, která nesouvisí s příspěvky placenými za účelem doplňkového důchodu, je vyplacena přímo nebo nepřímo na konci pracovního poměru a je financována výhradně zaměstnavatelem, by neměla být považována za doplňkový důchod ve smyslu této směrnice.
(16)
Jelikož se doplňkový důchod v mnoha členských státech stává stále důležitějším pro zajištění životní úrovně ve stáří, měly by se zlepšit podmínky pro nabývání a zachování důchodových práv s cílem odstranit překážky volného pohybu pracovníků mezi členskými státy.
(17)
Skutečnost, že v některých doplňkových důchodových systémech mohou důchodová práva propadnout, jestliže pracovní poměr pracovníka skončí dříve, než uplynula minimální doba jeho účasti v systému (tedy „lhůta pro nabytí práv“), nebo dříve, než pracovník dosáhl minimálního věku (tedy „věku pro nabytí práv“), může pracovníkům pohybujícím se mezi členskými státy bránit v nabytí odpovídajících důchodových práv. Obdobný účinek má i požadavek dlouhé čekací doby před zařazením pracovníka do důchodového systému. Tyto podmínky tudíž představují překážky bránící volnému pohybu pracovníka. Naproti tomu požadavky na minimální věk pro účast v systému nejsou překážkou bránící volnému pohybu, a proto se jimi tato směrnice nezabývá.
(18)
Podmínky pro nabytí práv by neměly být připodobňovány jiným podmínkám stanoveným pro nabývání práva na důchod, který je stanoven s ohledem na fázi vyplácení v rámci vnitrostátního práva nebo v rámci pravidel některých doplňkových důchodových systémů, zejména příspěvkově definovaných systémů. Například doba aktivní účasti v systému, kterou musí účastník splnit poté, co mu vznikne právo na doplňkový důchod, aby mohl žádat o vyplacení důchodu ve formě pravidelné výplaty nebo jednorázové částky, nepředstavuje lhůtu pro nabytí práv.
(19)
Pokud je pracovní poměr ukončen předtím, než odcházející pracovník nashromáždil nabytá důchodová práva, a nese-li investiční riziko systém nebo zaměstnavatel, zejména v dávkově definovaných systémech, měl by systém vždy nahradit příspěvky odcházejícího pracovníka. Pokud je pracovní poměr ukončen předtím, než odcházející pracovník nashromáždil nabytá důchodová práva, a nese-li investiční riziko odcházející pracovník (zejména v příspěvkově definovaných systémech), může systém nahradit investiční hodnotu těchto příspěvků. Hodnota může být vyšší nebo nižší než příspěvky zaplacené odcházejícím pracovníkem. Důchodový systém případně může nahradit celkovou výši příspěvků.
(20)
Odcházející pracovníci by měli mít právo ponechat svá nabytá důchodová práva v doplňkovém důchodovém systému, v němž tato práva vznikla, coby odložená důchodová práva. Pokud jde o zachování odložených důchodových práv, úroveň ochrany zde může být považována za rovnocennou, pokud mají odcházející pracovníci možnost, zejména v rámci příspěvkově definovaného systému, převést hodnotu svých nabytých důchodových práv do doplňkového důchodového systému, který splňuje podmínky stanovené touto směrnicí.
(21)
V souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy by měly být učiněny kroky k zajištění zachování odložených důchodových práv nebo jejich hodnoty. Hodnota těchto práv v době, kdy účastník systém opouští, by měla být stanovena v souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy. Při úpravě hodnoty těchto práv by měla být zohledněna zvláštní povaha systému, zájmy čekatelů na důchod, zájmy zbývajících aktivních účastníků důchodového systému a zájmy příjemců starobního důchodu.
(22)
Tato směrnice nezakládá povinnost stanovit příznivější podmínky pro odložená důchodová práva než pro práva aktivních účastníků.
(23)
Pokud nabytá důchodová práva nebo hodnota nabytých důchodových práv odcházejícího pracovníka nepřekročí použitelnou prahovou hodnotu stanovenou příslušným členským státem a aby se zabránilo příliš vysokým administrativním nákladům vyplývajícím ze správy velkého počtu odložených důchodových práv nízké hodnoty, mohou důchodové systémy dostat možnost tato nabytá důchodová práva nezachovávat, nýbrž vyplatit odcházejícímu pracovníkovi jednorázovou částku odpovídající hodnotě nabytých důchodových práv. Hodnota převodu nebo vyplacení kapitálu by měly být případně stanoveny v souladu s vnitrostátními předpisy a postupy. Členské státy by v příslušných případech měly stanovit prahovou hodnotu pro takové platby, a to s přihlédnutím k přiměřenosti budoucích důchodových příjmů pracovníků.
(24)
Tato směrnice neupravuje převod nabytých důchodových práv. V zájmu usnadnění mobility pracovníků mezi členskými státy by však členské státy měly v rámci možností a zvláště při zavádění nových doplňkových důchodových systémů usilovat o zlepšování převoditelnosti nabytých důchodových práv.
(25)
Aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES (6), měli by být aktivní účastníci systému a čekatelé na důchod, kteří vykonávají nebo mají v úmyslu vykonávat své právo volného pohybu, na požádání vhodně informováni o svých doplňkových důchodových právech. Jsou-li se systémem spojeny pozůstalostní důchody, měli by mít pozůstalí příjemci stejné právo na informace jako čekatelé na důchod. Členské státy by měly mít možnost stanovit, že tyto informace nemusí být poskytovány častěji než jednou ročně.
(26)
S ohledem na rozdílnost doplňkových důchodových systémů by se Unie měla omezit na stanovení cílů, kterých je třeba dosáhnout v obecné rovině, a proto je směrnice vhodným právním nástrojem.
(27)
Jelikož cíle této směrnice, totiž usnadnění výkonu práva na volný pohyb pracovníků mezi členskými státy, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jej lze z důvodu rozsahu a účinků této směrnice lépe dosáhnout na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(28)
Tato směrnice stanoví minimální požadavky, což ponechává členským státům možnost přijmout nebo zachovat vhodnější ustanovení. Provedením této směrnice nesmí být odůvodňováno jakékoli zhoršení oproti stávající situaci v každém členském státě.
(29)
Do šesti let od vstupu této směrnice v platnost by Komise měla vypracovat zprávu o jejím uplatňování.
(30)
V souladu s vnitrostátními předpisy, kterými se řídí organizace doplňkových důchodových systémů, mohou členské státy pověřit sociální partnery na jejich společnou žádost provedením této směrnice, pokud jde o ustanovení týkající se kolektivních smluv, za podmínky, že členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, aby mohly kdykoli zaručit, že výsledků stanovených touto směrnicí bude dosaženo,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla zaměřená na usnadnění výkonu práva pracovníků na volný pohyb mezi členskými státy, a to omezením překážek vytvářených některými pravidly, která se týkají doplňkových důchodových systémů vázaných na pracovní poměr.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na doplňkové důchodové systémy s výjimkou systémů, na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 883/2004.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a)
doplňkové důchodové systémy, které ke dni vstupu této směrnice v platnost již nepřijímají nové aktivní účastníky a zůstávají jim uzavřeny;
b)
doplňkové důchodové systémy, na které se vztahují opatření zahrnující intervenci správních orgánů zřízených vnitrostátními právními předpisy nebo soudních orgánů a jejichž záměrem je zachovat nebo obnovit finanční situaci těchto doplňkových důchodových systémů, včetně likvidačního řízení. Toto vynětí platí pouze do ukončení intervence;
c)
systémy pro ochranu před platební neschopností, systémy náhrady škody a vnitrostátní důchodové rezervní fondy, a
d)
jednorázové platby vyplacené zaměstnavatelem zaměstnancům na konci jejich pracovního poměru, která nesouvisí s důchodovým pojištěním.
3. Tato směrnice se nevztahuje na invalidní nebo pozůstalostní důchody spojené s doplňkovými důchodovými systémy, s výjimkou zvláštních ustanovení článků 5 a 6 týkajících se pozůstalostních důchodů.
4. Tato směrnice se vztahuje pouze na doby trvání zaměstnání počínaje jejím provedením v souladu s článkem 8.
5. Tato směrnice se nevztahuje na nabývání a zachování doplňkových důchodových práv pracovníků, kteří se pohybují v rámci jednoho členského státu.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„doplňkovým důchodem“ starobní důchod stanovený v pravidlech doplňkového důchodového systému zřízeného podle vnitrostátních právních předpisů a postupů;
b)
„doplňkovým důchodovým systémem“ jakýkoli zaměstnanecký systém starobních důchodů, zřízený podle vnitrostátních právních předpisů a postupů a vázaný na pracovní poměr, který má zajišťovat doplňkový důchod zaměstnaným osobám;
c)
„aktivními účastníky systému“ pracovníci, jimž na základě stávajícího pracovního poměru vzniká nebo po splnění podmínek pro nabytí důchodových práv vznikne nárok na doplňkový důchod v souladu s ustanoveními doplňkového důchodového systému;
d)
„čekací dobou“ doba zaměstnání požadovaná vnitrostátními právními předpisy nebo pravidly doplňkového důchodového systému nebo zaměstnavatelem, jíž musí pracovník dosáhnout, než se stane způsobilým pro zařazení do systému;
e)
„lhůtou pro nabytí práv“ doba aktivní účasti v systému požadovaná vnitrostátními právními předpisy nebo pravidly doplňkového důchodového systému pro přiznání nároku na nashromážděná doplňková důchodová práva;
f)
„nabytými důchodovými právy“ jakýkoli nárok na nashromážděná doplňková důchodová práva po splnění případných podmínek pro nabytí důchodových práv v souladu s pravidly doplňkového důchodového systému a případně v souladu s vnitrostátními právními předpisy;
g)
„odcházejícím pracovníkem“ aktivní účastník systému, jehož stávající pracovní poměr končí z jiných důvodů než dosažením způsobilosti této osoby k pobírání doplňkového důchodu a který se pohybuje mezi členskými státy;
h)
„čekatelem na důchod“ bývalý aktivní účastník systému, který nabyl důchodová práva v doplňkovém důchodovém systému a ještě z tohoto systému doplňkový důchod nepobírá;
i)
„odloženými důchodovými právy“ nabytá důchodová práva uchovaná v rámci systému, v němž byla nashromážděna čekatelem na důchod;
j)
„hodnotou odložených důchodových práv“ kapitálová hodnota důchodových práv vypočítaná v souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy.
Článek 4
Podmínky nabytí práv v rámci doplňkových důchodových systémů
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k tomu, aby:
a)
pokud se použije lhůta pro nabytí práv nebo čekací doba, celkový souhrn těchto dob u odcházejících pracovníků v žádném případě nesmí přesáhnout tři roky;
b)
pokud je stanoven minimální věk pro nabytí důchodových práv, tento věk nesmí u odcházejících pracovníků převyšovat 21 let;
c)
pokud je pracovní poměr ukončen dříve, než odcházející pracovník nashromáždil nabytá důchodová práva, doplňkový důchodový systém nahradí výši příspěvků zaplacených odcházejícím pracovníkem nebo zaplacených za odcházejícího pracovníka v souladu s vnitrostátními právními předpisy či kolektivní smlouvou či jinou smlouvou, nebo pokud odcházející pracovník nese investiční riziko, buď celkovou výši uhrazených příspěvků nebo výši investiční hodnoty těchto příspěvků.
2. Členské státy mohou umožnit sociálním partnerům stanovit prostřednictvím kolektivní smlouvy odlišná ustanovení, a to pod podmínkou, že tato ustanovení poskytují ochranu, která není méně příznivá, a nevytvářejí překážky při volném pohybu pracovníků.
Článek 5
Zachování odložených důchodových práv
1. S výhradou odstavců 3 a 4 členské státy přijmou opatření nezbytná pro zajištění toho, aby si odcházející pracovníci mohli ponechat svá nabytá důchodová práva v doplňkovém důchodovém systému, ve kterém byla tato práva nabyta. Počáteční hodnota těchto práv pro účely odstavce 2 se vypočte v okamžiku, kdy je ukončen stávající pracovní poměr odcházejícího pracovníka.
2. Členské státy přijmou opatření, která jsou s přihlédnutím k povaze pravidel a postupů důchodového systému nezbytná pro zajištění toho, aby se s odloženými důchodovými právy odcházejících pracovníků a jejich pozůstalých nebo s jejich hodnotou zacházelo v souladu s hodnotou práv aktivních účastníků systému nebo vývojem důchodových dávek, které se v současnosti vyplácejí, nebo jinými způsoby považovanými za spravedlivé zacházení, například:
a)
jestliže jsou důchodová práva v doplňkovém důchodovém systému nabyta jakožto nárok na nominální součet, zachováním nominální hodnoty odložených důchodových práv;
b)
jestliže se hodnota nashromážděných důchodových práv v čase mění, úpravou hodnoty odložených důchodových práv pomocí:
i)
úrokové míry v rámci doplňkového důchodového systému, nebo
ii)
výnosů z investic dosažených doplňkovým důchodovým systémem,
nebo
c)
jestliže je hodnota nashromážděných důchodových práv upravena například podle míry inflace nebo výše platů, odpovídající úpravou hodnoty odložených důchodových práv, která může být předmětem přiměřeného omezení stanoveného vnitrostátními právními předpisy nebo odsouhlaseného sociálními partnery.
3. Členské státy mohou umožnit doplňkovým důchodovým systémům nezachovat nabytá práva odcházejícího pracovníka, nýbrž vyplatit odcházejícímu pracovníkovi - s jeho informovaným souhlasem, mimo jiné pokud jde o použitelné poplatky - kapitál odpovídající hodnotě nabytých důchodových práv, pokud hodnota nabytých důchodových práv nepřesahuje práh stanovený příslušným členským státem. Členský stát o uplatňovaném prahu uvědomí Komisi.
4. Členské státy mohou umožnit sociálním partnerům stanovit prostřednictvím kolektivní smlouvy odlišná ustanovení, a to pod podmínkou, že tato ustanovení poskytují ochranu, která není méně příznivá, a nevytvářejí překážky při volném pohybu pracovníků.
Článek 6
Informace
1. Členské státy zajistí, aby aktivní účastníci systému mohli na požádání získat informace o tom, jak by ukončení zaměstnání ovlivnilo jejich doplňková důchodová práva.
Zejména se poskytnou informace týkající se:
a)
podmínek nabytí doplňkových důchodových práv a důsledků jejich uplatnění při skončení pracovního poměru;
b)
hodnoty jejich nabytých důchodových práv nebo posouzení nabytých důchodových práv provedeného nejpozději 12 měsíců přede dnem obdržení žádosti, a
c)
podmínek budoucího zacházení s odloženými důchodovými právy.
Umožňuje-li systém dřívější přístup k nabytým důchodovým právům prostřednictvím výplaty kapitálu, zahrnují poskytované informace také písemné prohlášení, že by měl účastník zvážit možnost poradenství ohledně investování uvedeného kapitálu pro účely důchodu.
2. Členské státy zajistí, aby čekatelé na důchod získali na žádost informace týkající se:
a)
hodnoty jejich odložených důchodových práv nebo posouzení odložených důchodových práv provedeného nejpozději 12 měsíců přede dnem obdržení žádosti, a
b)
podmínek pro zacházení s odloženými důchodovými právy.
3. V případě pozůstalostních důchodů spojených s doplňkovými důchodovými systémy se odstavec 2 vztahuje na pozůstalé čekatele, pokud jde o výplatu pozůstalostních důchodů.
4. Poskytnuté informace musí být dostatečně jasné a poskytují se písemně a v přiměřené lhůtě. Členské státy mohou stanovit, že je tyto informace není třeba poskytovat častěji než jednou ročně.
5. Povinnosti podle tohoto článku se nedotýkají povinností institucí pro zaměstnanecké důchodové pojištění uvedených v článku 11 směrnice 2003/41/ES, přičemž uvedené povinnosti doplňují.
Článek 7
Minimální požadavky a zachování úrovně
1. Členské státy mohou přijmout nebo zachovat vhodnější ustanovení týkající se nabývání doplňkových důchodových práv pracovníků, zachování doplňkových důchodových práv odcházejících pracovníků a práva na informace náležejícího aktivním účastníků systému a čekatelům na důchod, než jsou ustanovení uvedená v této směrnici.
2. Provedení této směrnice nesmí v žádném případě sloužit jako důvod k omezení stávajících práv na nabývání a zachování doplňkových důchodových práv a práva na informace náležejícího účastníkům systému a čekatelům na důchod v členských státech.
Článek 8
Provedení
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 21. května 2018, nebo zajistí, aby sociální partneři zavedli do uvedeného dne vyžadovaná ustanovení dohodou. Členské státy jsou povinny přijmout nezbytná opatření, která jim umožní zaručit, že výsledků předepsaných touto směrnicí bude dosaženo. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Předpisy či opatření uvedené v odstavci 1 a přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 9
Zpráva
1. Členské státy sdělí Komisi veškeré dostupné informace týkající se uplatňování této směrnice do 21. května 2019.
2. Do 21. května 2020 vypracuje Komise zprávu o uplatňování této směrnice a předloží ji Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru.
Článek 10
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 11
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2014/50/EÚ
zo 16. apríla 2014
o minimálnych požiadavkách na posilnenie mobility pracovníkov medzi členskými štátmi zlepšením nadobúdania a zachovávania doplnkových dôchodkových práv
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 46,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
Voľný pohyb osôb je jednou zo základných slobôd Únie. V článku 46 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovuje, že Európsky parlament a Rada, konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom a po porade s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom, vydajú smernice o opatreniach potrebných na to, aby sa zabezpečil voľný pohyb pracovníkov, ako sa to ustanovuje v článku 45 ZFEÚ. V článku 45 ZFEÚ sa ustanovuje, že voľný pohyb pracovníkov zahŕňa okrem iného právo uchádzať sa o ponúkané pracovné miesta a voľne sa na tento účel pohybovať na území členských štátov. Cieľom tejto smernice je podpora mobility pracovníkov tým, že sa obmedzujú prekážky, ktoré v oblasti tejto mobility vznikajú v dôsledku niektorých pravidiel o doplnkových dôchodkových systémoch viazaných na pracovný pomer.
(2)
Sociálna ochrana pracovníkov v oblasti dôchodkov je zabezpečená zákonnými systémami sociálneho zabezpečenia spolu s doplnkovými dôchodkovými systémami viazanými na pracovnú zmluvu, ktoré nadobúdajú v členských štátoch čoraz väčší význam.
(3)
Pri výbere najvhodnejších opatrení na dosiahnutie cieľa stanoveného v článku 46 ZFEÚ Európsky parlament a Rada disponujú širokou právomocou. Systém koordinácie stanovený v nariadení Rady (EHS) č. 1408/71 (3) a v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (4), a najmä pravidlá upravujúce sčítanie sa nevzťahujú na doplnkové dôchodkové systémy s výnimkou tých systémov, ktoré sú definované ako „právne predpisy“ v týchto nariadeniach alebo ktoré sú na tento účel predmetom vyhlásenia členského štátu podľa týchto nariadení.
(4)
Smernica Rady 98/49/ES (5) je jedným z prvých osobitných opatrení určených na zlepšenie výkonu práva na voľný pohyb pracovníkov, pokiaľ ide o doplnkové dôchodkové systémy.
(5)
Cieľom tejto smernice je uľahčiť mobilitu pracovníkov medzi členskými štátmi zlepšením nadobúdania a zachovávania doplnkových dôchodkových práv účastníkov doplnkových dôchodkových systémov.
(6)
Táto smernica sa neuplatňuje na nadobúdanie a zachovávanie doplnkových dôchodkových práv pracovníkov, ktorí sa pohybujú v rámci jedného členského štátu. Členské štáty môžu zvážiť použitie svojich vnútroštátnych právomocí s cieľom rozšíriť pravidlá uplatniteľné podľa tejto smernice na účastníkov systému, ktorí menia zamestnanie v rámci jedného členského štátu.
(7)
Členský štát môže vyžadovať, aby odchádzajúci pracovníci, ktorí idú do iného členského štátu, o tom informovali svoje doplnkové dôchodkové systémy.
(8)
Mali by sa zohľadniť vlastnosti a osobitý charakter doplnkových dôchodkových systémov a ich rozdielnosť v rámci jednotlivých členských štátov a medzi členskými štátmi. Zavedenie nových systémov, udržateľnosť existujúcich systémov a očakávania a práva súčasných účastníkov systému by mali byť primerane chránené. Ďalej by sa mala v tejto smernici zohľadniť predovšetkým úloha sociálnych partnerov pri vytváraní a zavádzaní doplnkových dôchodkových systémov.
(9)
Touto smernicou sa nespochybňuje právo členských štátov organizovať si vlastné dôchodkové systémy. Členské štáty naďalej nesú plnú zodpovednosť za organizovanie takýchto systémov a nemajú povinnosť pri transpozícii tejto smernice do vnútroštátneho práva zavádzať právne predpisy upravujúce zriaďovanie doplnkových dôchodkových systémov.
(10)
Touto smernicou sa neobmedzuje autonómnosť sociálnych partnerov, ak zodpovedajú za zriaďovanie a riadenie dôchodkových systémov, pod podmienkou, že dokážu zabezpečiť dosiahnutie výsledkov stanovených v tejto smernici.
(11)
Táto smernica by sa mala uplatňovať na všetky doplnkové dôchodkové systémy zriadené v súlade s vnútroštátnym právom a zaužívanými postupmi, ktoré pracovníkom ponúkajú doplnkový dôchodok, ako sú skupinové poistné zmluvy, priebežné systémy vytvorené jedným alebo viacerými odvetviami alebo sektormi, fondové systémy alebo dôchodkové prísľuby zabezpečené účtovnými rezervami, prípadne akékoľvek kolektívne alebo iné porovnateľné dojednania.
(12)
Táto smernica by sa nemala uplatňovať na doplnkové dôchodkové systémy, prípadne na časti takýchto systémov, ktoré boli uzavreté z dôvodu, že už nebolo možné prijať žiadneho nového účastníka, pretože zavedenie nových pravidiel by tieto systémy neadekvátne zaťažilo.
(13)
Táto smernica by sa nemala týkať systémov na ochranu pred platobnou neschopnosťou alebo kompenzačných systémov, ktoré nepatria k doplnkovým dôchodkovým systémom viazaným na pracovný pomer a ktorých cieľom je chrániť dôchodkové práva pracovníkov v prípade platobnej neschopnosti podniku alebo dôchodkového systému. Táto smernica sa rovnako nevzťahuje na vnútroštátne dôchodkové rezervné fondy.
(14)
Táto smernica by sa mala uplatňovať výhradne na doplnkové dôchodkové systémy, v ktorých existuje nárok z dôvodu pracovného pomeru a je spojený s dosiahnutím dôchodkového veku alebo splnením iných požiadaviek ustanovených príslušným systémom alebo vnútroštátnymi právnymi predpismi. Táto smernica sa neuplatňuje na iné individuálne dôchodkové zmluvy ako tie, ktoré vznikli na základe pracovného pomeru. Ak invalidné alebo pozostalostné dávky súvisia s doplnkovými dôchodkovými systémami, nárok na takéto dávky sa môže riadiť osobitnými pravidlami. Touto smernicou nie je dotknuté platné vnútroštátne právo ani pravidlá doplnkových dôchodkových systémov týkajúce sa týchto osobitných pravidiel.
(15)
Jednorazová platba, ktorá sa nevzťahuje na príspevky na účely doplnkového dôchodkového zabezpečenia, vypláca sa priamo či nepriamo na konci pracovného pomeru a je financovaná výhradne zamestnávateľom, by sa nemala považovať v zmysle tejto smernice za doplnkový dôchodok.
(16)
Keďže doplnkové dôchodkové zabezpečenie v mnohých členských štátoch zohráva čoraz väčšiu úlohu ako prostriedok na zabezpečenie životnej úrovne ľudí v starobe, je potrebné zlepšiť podmienky nadobúdania a zachovávania dôchodkových práv, aby sa tak obmedzili prekážky slobody pohybu pracovníkov medzi členskými štátmi.
(17)
Skutočnosť, že v niektorých doplnkových dôchodkových systémoch môžu dôchodkové práva prepadnúť, ak sa pracovný pomer pracovníka skončí pred tým, ako dosiahol minimálne obdobie účasti v systéme („obdobie na získanie nadobudnutých práv“) alebo dovŕšil minimálny vek („vek na získanie nadobudnutých práv“), môže pracovníkom, ktorí pracujú vo viacerých členských štátoch, zabrániť, aby nadobudli primerané dôchodkové práva. Požiadavka na dlhé čakacie obdobie potrebné na to, aby sa pracovník stal účastníkom dôchodkového systému, môže mať podobný účinok. Takéto podmienky preto predstavujú prekážky slobody pohybu pracovníkov. Požiadavky týkajúce sa minimálneho veku potrebného na účasť v systéme naproti tomu nepredstavujú prekážku slobody pohybu, a preto sa táto smernica nimi nezaoberá.
(18)
Požiadavky na získanie nadobudnutých dôchodkových práv by sa nemali prirovnávať k iným podmienkam upravujúcim nadobúdanie práva na anuitu stanoveným vzhľadom na fázu vyplácania podľa vnútroštátneho práva alebo pravidiel niektorých doplnkových dôchodkových systémov, najmä v príspevkovo definovaných systémoch. Napríklad obdobie aktívnej účasti v systéme, ktoré musí účastník systému dosiahnuť po tom, ako získal nárok na doplnkový dôchodok, aby mohol požiadať o vyplácanie tohto dôchodku vo forme anuity alebo nasporenej sumy, nepredstavuje obdobie na získanie nadobudnutých práv.
(19)
Ak sa pracovný pomer skončí skôr, ako odchádzajúcemu pracovníkovi vznikli nadobudnuté dôchodkové práva, a ak investičné riziko znáša systém alebo zamestnávateľ najmä v dávkovo definovaných systémoch, zo systému by sa mali vždy refundovať príspevky na dôchodok odchádzajúceho pracovníka. Ak sa pracovný pomer skončí skôr, ako odchádzajúcemu pracovníkovi vznikli nadobudnuté dôchodkové práva, a ak investičné riziko znáša odchádzajúci pracovník najmä v príspevkovo definovaných systémoch, zo systému sa môže refundovať investičná hodnota odvodená z príspevkov odchádzajúceho pracovníka. Táto hodnota môže byť vyššia alebo nižšia ako príspevky zaplatené odchádzajúcim pracovníkom. Prípadne sa zo systému môže nahradiť celková výška príspevkov.
(20)
Odchádzajúci pracovníci by mali mať právo ponechať si svoje nadobudnuté dôchodkové práva vo forme odložených dôchodkových práv v tom doplnkovom dôchodkovom systéme, v ktorom tieto práva vznikli. Pokiaľ ide o zachovanie odložených dôchodkových práv, úroveň ochrany sa môže považovať za rovnocennú, ak najmä v kontexte príspevkovo definovaných systémov odchádzajúci pracovníci dostanú možnosť previesť hodnotu nadobudnutých dôchodkových práv do doplnkového dôchodkového systému, ktorý spĺňa podmienky stanovené v tejto smernici.
(21)
V súlade s vnútroštátnym právom a zaužívanými postupmi by sa mali prijať opatrenia na zabezpečenie zachovania odložených dôchodkových práv alebo ich hodnoty. Hodnota uvedených práv by sa v čase vystúpenia účastníka zo systému mala stanoviť v súlade s vnútroštátnym právom a zaužívanými postupmi. Pri úprave hodnoty odložených dôchodkových práv by sa mal zohľadniť osobitý charakter systému, záujmy čakateľov na dôchodok, záujmy zostávajúcich aktívnych účastníkov systému, ako aj záujmy poberateľov starobného dôchodku.
(22)
Touto smernicou sa neustanovuje žiadna povinnosť vytvárať priaznivejšie podmienky pre odložené dôchodkové práva v porovnaní s právami aktívnych účastníkov systému.
(23)
Ak nadobudnuté dôchodkové práva alebo hodnota nadobudnutých dôchodkových práv odchádzajúceho pracovníka neprekračujú uplatniteľnú hranicu stanovenú dotknutým členským štátom, môže sa v snahe predísť nadmerným administratívnym nákladom súvisiacim so správou veľkého počtu odložených dôchodkových práv nízkej hodnoty dať dôchodkovým systémom možnosť nezachovávať tieto nadobudnuté práva, ale namiesto toho vyplatiť odchádzajúcemu pracovníkovi nasporenú sumu zodpovedajúcu hodnote nadobudnutých dôchodkových práv. Podľa potreby by sa hodnota prevodu alebo nasporenej sumy mala ustanoviť v súlade s vnútroštátnym právom a zaužívanými postupmi. Členské štáty by mali podľa potreby stanoviť hranicu pre také platby, a to pri zohľadnení primeranosti budúcich dôchodkových príjmov pracovníka.
(24)
Touto smernicou sa neustanovuje prevod nadobudnutých dôchodkových práv. Členské štáty by sa však mali v snahe uľahčovať mobilitu pracovníkov medzi členskými štátmi v maximálne možnej miere usilovať o to, aby predovšetkým pri zavádzaní nových doplnkových dôchodkových systémov postupne zlepšovali prevoditeľnosť nadobudnutých dôchodkových práv.
(25)
Bez toho, aby bola dotknutá smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/41/ES (6), by aktívni účastníci systému a čakatelia na dôchodok, ktorí si uplatňujú alebo zamýšľajú uplatniť svoje právo na slobodu pohybu, mali byť na základe žiadosti primerane informovaní o svojich doplnkových dôchodkových právach. Ak pozostalostné dávky súvisia so systémami, poberatelia pozostalostných dávok by mali mať rovnaké práva na informácie ako čakatelia na dôchodok. Členské štáty by mali mať možnosť ustanoviť, že takéto informácie sa nemusia poskytovať častejšie ako raz za rok.
(26)
Vzhľadom na rôznorodosť doplnkových dôchodkových systémov by sa Únia mala obmedziť len na stanovenie všeobecných cieľov, čo znamená, že primeraným právnym nástrojom je smernica.
(27)
Keďže cieľ tejto smernice, a to zjednodušiť uplatňovanie práva pracovníkov na slobodu pohybu medzi členskými štátmi, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodu jej rozsahu a dosahu ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.
(28)
Touto smernicou sa stanovujú iba minimálne požiadavky, a tým sa členským štátom ponecháva možnosť prijať alebo zachovať priaznivejšie ustanovenia. Vykonávanie tejto smernice nesmie slúžiť na odôvodnenie zhoršenia podmienok v porovnaní s aktuálnou situáciou v každom členskom štáte.
(29)
Komisia by najneskôr do šiestich rokov od nadobudnutia účinnosti tejto smernice mala vypracovať správu o jej uplatňovaní.
(30)
V súlade s vnútroštátnymi ustanoveniami, ktorými sa upravuje organizácia doplnkových dôchodkových systémov, môžu členské štáty na základe ich spoločnej žiadosti poveriť sociálnych partnerov zodpovednosťou za vykonanie tejto smernice, pokiaľ ide o ustanovenia týkajúce sa kolektívnych zmlúv, za predpokladu, že členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia, ktoré im umožnia neustále zabezpečovať dosahovanie výsledkov, ktoré sa stanovujú v tejto smernici,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Predmet
Táto smernica ustanovuje pravidlá, ktorých cieľom je uľahčiť výkon práva pracovníkov na slobodu pohybu medzi členskými štátmi obmedzením prekážok, ktoré vznikajú v dôsledku niektorých pravidiel o doplnkových dôchodkových systémoch viazaných na pracovný pomer.
Článok 2
Rozsah pôsobnosti
1. Táto smernica sa uplatňuje na doplnkové dôchodkové systémy s výnimkou systémov, na ktoré sa vzťahuje nariadenie (ES) č. 883/2004.
2. Táto smernica sa neuplatňuje na:
a)
doplnkové dôchodkové systémy, ktoré v deň nadobudnutia účinnosti tejto smernice už neprijímajú nových aktívnych účastníkov a ostanú pre nich uzavreté;
b)
doplnkové dôchodkové systémy, na ktoré sa vzťahujú opatrenia zahŕňajúce intervenciu správnych orgánov zriadených vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo justičných orgánov, ktorých cieľom je zachovať alebo obnoviť ich finančnú situáciu, vrátane likvidačných konaní. Táto výnimka platí len do ukončenia danej intervencie;
c)
systémy ochrany v prípade platobnej neschopnosti, kompenzačné systémy a vnútroštátne dôchodkové rezervné fondy a
d)
jednorazové platby zamestnávateľa zamestnancovi na konci pracovného pomeru zamestnanca, ktoré nesúvisia s dôchodkovým zabezpečením.
3. Táto smernica sa neuplatňuje na invalidné dávky a/ani pozostalostné dávky súvisiace s doplnkovými dôchodkovými systémami s výnimkou osobitných ustanovení článkov 5 a 6 týkajúcich sa pozostalostných dávok.
4. Táto smernica sa uplatňuje len na obdobia zamestnania, ktoré nastanú po jej transpozícii v súlade s článkom 8.
5. Táto smernica sa neuplatňuje na nadobúdanie a zachovávanie doplnkových dôchodkových práv pracovníkov, ktorí sa pohybujú v rámci jedného členského štátu.
Článok 3
Vymedzenie pojmov
Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto pojmy:
a)
„doplnkový dôchodok“ je starobný dôchodok stanovený v pravidlách doplnkového dôchodkového systému zriadeného v súlade s vnútroštátnym právom a zaužívanými postupmi;
b)
„doplnkový dôchodkový systém“ je každý zamestnanecký dôchodkový systém zriadený v súlade s vnútroštátnym právom a zaužívanými postupmi a viazaný na pracovný pomer, ktorého cieľom je poskytovať doplnkový dôchodok zamestnaným osobám;
c)
„aktívni účastníci systému“ sú pracovníci, ktorých súčasný pracovný pomer oprávňuje alebo po splnení všetkých podmienok na nadobudnutie práv môže oprávňovať na doplnkový dôchodok v súlade s ustanoveniami doplnkového dôchodkového systému;
d)
„čakacie obdobie“ je obdobie zamestnania, ktoré je podľa vnútroštátneho práva alebo podľa pravidiel daného doplnkového dôchodkového systému, alebo podľa pravidiel stanovených zamestnávateľom potrebné na to, aby pracovníkovi vznikol nárok na účasť v systéme;
e)
„obdobie na získanie nadobudnutých práv“ je obdobie aktívnej účasti v danom systéme, ktoré je podľa vnútroštátneho práva alebo podľa pravidiel daného doplnkového dôchodkového systému potrebné na to, aby vznikol nárok na akumulované doplnkové dôchodkové práva;
f)
„nadobudnuté dôchodkové práva“ je nárok na akumulované doplnkové dôchodkové práva po splnení všetkých podmienok na ich nadobudnutie podľa pravidiel doplnkového dôchodkového systému a prípadne vnútroštátneho práva;
g)
„odchádzajúci pracovník“ je aktívny účastník systému, ktorého súčasný pracovný pomer skončil z iného dôvodu, ako je vznik nároku na doplnkový dôchodok, a ktorý sa pohybuje medzi členskými štátmi;
h)
„čakateľ na dôchodok“ je bývalý aktívny účastník systému, ktorý má nadobudnuté dôchodkové práva v doplnkovom dôchodkovom systéme a ešte z tohto systému nepoberá doplnkový dôchodok;
i)
„odložené dôchodkové práva“ sú nadobudnuté dôchodkové práva, ktoré zostávajú v systéme, v ktorom čakateľovi na dôchodok vznikli;
j)
„hodnota odložených dôchodkových práv“ je kapitálová hodnota dôchodkových práv vypočítaná v súlade s vnútroštátnym právom a zaužívanými postupmi.
Článok 4
Podmienky upravujúce nadobúdanie práv v rámci doplnkových dôchodkových systémov
1. Členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, že:
a)
ak sa uplatňuje obdobie na získanie nadobudnutých práv alebo čakacie obdobie, alebo obe, ich celková spoločná dĺžka za žiadnych okolností neprekročí tri roky pre odchádzajúcich pracovníkov;
b)
ak sa pre získanie nadobudnutých dôchodkových práv ustanovuje minimálny vek, tento vek nie je vyšší ako 21 rokov pre odchádzajúcich pracovníkov;
c)
ak odchádzajúci pracovník v čase skončenia svojho pracovného pomeru ešte nezískal nadobudnuté dôchodkové práva, z doplnkového dôchodkového systému sa mu vrátia príspevky, ktoré zaplatil on sám alebo ktoré boli zaplatené v jeho mene v súlade s vnútroštátnym právom alebo kolektívnymi zmluvami, prípadne inými zmluvami, alebo pokiaľ odchádzajúci pracovník nesie investičné riziko, vyplatí sa mu celková výška zaplatených príspevkov alebo investičná hodnota týchto príspevkov.
2. Členské štáty môžu sociálnym partnerom umožniť stanoviť formou kolektívnej zmluvy iné ustanovenia, pokiaľ tieto ustanovenia neposkytujú menej priaznivú ochranu a nevytvárajú prekážky pre slobodu pohybu pracovníkov.
Článok 5
Zachovanie odložených dôchodkových práv
1. S výhradou odsekov 3 a 4 členské štáty prijmú opatrenia, ktorými sa zabezpečí, že odchádzajúci pracovníci si môžu ponechať svoje nadobudnuté dôchodkové práva v tom doplnkovom dôchodkovom systéme, v ktorom boli nadobudnuté. Počiatočná hodnota takýchto práv sa na účely odseku 2 vypočíta v okamihu skončenia súčasného pracovného pomeru odchádzajúceho pracovníka.
2. Členské štáty s ohľadom na povahu pravidiel dôchodkového systému a zaužívané postupy prijmú opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby sa s odloženými dôchodkovými právami odchádzajúcich pracovníkov, ako aj ich pozostalých alebo s hodnotou týchto práv zaobchádzalo v súlade s hodnotou práv aktívnych účastníkov systému alebo vývojom aktuálne vyplácaných dôchodkových dávok, alebo inými spôsobmi zaobchádzania, ktoré sa považujú za spravodlivé, ako napríklad:
a)
ak sú dôchodkové práva v doplnkovom dôchodkovom systéme nadobudnuté ako nárok na nominálnu sumu, zaručuje sa nominálna hodnota odložených dôchodkových práv;
b)
ak sa hodnota akumulovaných dôchodkových práv časom mení, upravuje sa hodnota odložených dôchodkových práv prostredníctvom uplatnenia:
i)
úrokovej sadzby, ktorá je súčasťou doplnkového dôchodkového systému, alebo
ii)
výnosu z investícií doplnkového dôchodkového systému,
alebo
c)
ak sa hodnota akumulovaných dôchodkových práv upravuje napríklad v súlade s mierou inflácie alebo úrovňou miezd, príslušným spôsobom sa upraví hodnota odložených dôchodkových práv s výhradou akýchkoľvek primeraných obmedzení, ktoré sa stanovia vo vnútroštátnom práve alebo na ktorých sa dohodnú sociálni partneri.
3. Členské štáty môžu umožniť, aby nadobudnuté dôchodkové práva odchádzajúceho pracovníka nemuseli zostať v doplnkovom dôchodkovom systéme, ale aby sa z tohto systému vyplatila - s informovaným súhlasom pracovníka, a to aj pokiaľ ide o uplatniteľné poplatky - nasporená suma rovnajúca sa hodnote nadobudnutých dôchodkových práv odchádzajúceho pracovníka, pokiaľ hodnota týchto nadobudnutých dôchodkových práv nie je vyššia ako hranica stanovená dotknutým členským štátom. O uplatňovanej hranici členský štát informuje Komisiu.
4. Členské štáty môžu sociálnym partnerom umožniť stanoviť formou kolektívnej zmluvy iné ustanovenia, pokiaľ tieto ustanovenia neposkytujú menej priaznivú ochranu a nevytvárajú prekážky pre slobodu pohybu pracovníkov.
Článok 6
Informácie
1. Členské štáty zabezpečia, aby aktívni účastníci systému mohli získať na základe žiadosti informácie o tom, ako by skončenie pracovného pomeru ovplyvnilo ich doplnkové dôchodkové práva.
Poskytujú sa im informácie, ktoré sa týkajú najmä:
a)
podmienok, ktorými sa riadi nadobúdanie doplnkových dôchodkových práv, a dôsledkov ich uplatňovania pri skončení pracovného pomeru;
b)
hodnoty nadobudnutých dôchodkových práv alebo posúdenia nadobudnutých dôchodkových práv, ktoré sa vykonalo najviac 12 mesiacov pred dátumom žiadosti, a
c)
podmienok budúceho zaobchádzania s odloženými dôchodkovými právami.
Ak systém umožňuje skorší prístup k nadobudnutým dôchodkovým právam prostredníctvom vyplatenia nasporenej sumy, poskytované informácie obsahujú aj písomné vyhlásenie, že účastník by mal zvážiť možnosť využiť poradenstvo o investovaní nasporenej sumy do dôchodkového zabezpečenia.
2. Členské štáty zabezpečia, aby čakatelia na dôchodok získali na základe žiadosti informácie o:
a)
hodnote ich odložených dôchodkových práv alebo posúdení odložených dôchodkových práv, ktoré sa vykonalo najviac 12 mesiacov pred dátumom žiadosti, a
b)
podmienkach upravujúcich zaobchádzanie s odloženými dôchodkovými právami.
3. V prípade pozostalostných dávok súvisiacich s doplnkovými dôchodkovými systémami sa odsek 2 uplatňuje na poberateľov pozostalostných dávok, pokiaľ ide o vyplácanie takýchto pozostalostných dávok.
4. Informácie sa poskytujú zrozumiteľne, v písomnej podobe a v primeranej časovej lehote. Členské štáty môžu ustanoviť, že takéto informácie sa nemusia poskytovať častejšie ako raz za rok.
5. Povinnosti podľa tohto článku neovplyvňujú a zároveň dopĺňajú povinnosti inštitúcií zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia podľa článku 11 smernice 2003/41/ES.
Článok 7
Minimálne požiadavky a zachovanie úrovne právnej ochrany
1. Členské štáty môžu prijať alebo zachovať ustanovenia o nadobúdaní doplnkových dôchodkových práv pracovníkov, o zachovávaní doplnkových dôchodkových práv odchádzajúcich pracovníkov a o práve aktívnych účastníkov systému a čakateľov na dôchodok na informácie, ktoré sú priaznivejšie než ustanovenia tejto smernice.
2. Transpozícia tejto smernice sa nesmie v žiadnom prípade použiť ako dôvod na obmedzenie existujúcich práv na nadobudnutie a zachovanie doplnkového dôchodku alebo práva účastníkov systému alebo poberateľov dávok na informácie v členských štátoch.
Článok 8
Transpozícia
1. Členské štáty prijmú do 21. mája 2018 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou alebo zabezpečia, aby sociálni partneri prijali náležité opatrenia formou dohody v uvedenej lehote. Od členských štátov sa vyžaduje, aby prijali potrebné opatrenia, ktoré im umožnia zabezpečiť dosiahnutie výsledkov, ktoré sa ukladajú v tejto smernici. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
2. Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach uvedených v odseku 1 alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
Článok 9
Správa
1. Členské štáty oznámia Komisii všetky dostupné informácie týkajúce sa uplatňovania tejto smernice do 21. mája 2019.
2. Do 21. mája 2020 Komisia vypracuje správu o uplatňovaní tejto smernice a predloží ju Európskemu parlamentu, Rade a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru.
Článok 10
Nadobudnutie účinnosti
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 11
Adresáti
Táto smernica je určená členským štátom.
V Štrasburgu 16. apríla 2014