PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/604
ze dne 16. dubna 2015,
kterým se mění přílohy I a II nařízení (EU) č. 206/2010, pokud jde o veterinární požadavky týkající se tuberkulózy skotu ve vzorech veterinárních osvědčení BOV-X a BOV-Y a o položky pro Izrael, Nový Zéland a Paraguay v seznamech třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup živých zvířat a čerstvého masa na území Unie
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (1), a zejména na úvodní větu článku 8, čl. 8 odst. 1 první pododstavec a čl. 8 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2004/68/ES ze dne 26. dubna 2004, kterou se stanoví veterinární předpisy pro dovoz některých živých kopytníků do Společenství a pro jejich tranzit, mění směrnice 90/426/EHS a 92/65/EHS a zrušuje směrnice 72/462/EHS (2), a zejména na čl. 3 odst. 1 první a druhý pododstavec, čl. 6 odst. 1 první pododstavec, čl. 7 písm. e) a čl. 13 odst. 1 písm. e) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2004/68/ES stanoví mimo jiné zvláštní veterinární požadavky na dovoz živých kopytníků do Unie a jejich tranzit přes území Unie, které mají být založeny na pravidlech stanovených v právních předpisech Unie pro nákazy, k nimž jsou tato zvířata vnímavá.
(2)
Směrnice 2004/68/ES dále stanoví, že pro třetí země mohou být stanoveny zvláštní podmínky, jež byly Unií na základě úředních veterinárních záruk poskytnutých dotčenou třetí zemí úředně uznány za rovnocenné.
(3)
Nařízení Komise (EU) č. 206/2010 (3) stanoví mimo jiné požadavky na veterinární osvědčení pro vstup některých zásilek živých zvířat, včetně zásilek domácího skotu, do Unie. Příloha I uvedeného nařízení stanoví seznam třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup takových zásilek do Unie, jakož i zvláštní podmínky pro zásilky z některých třetích zemí.
(4)
Příloha I nařízení (EU) č. 206/2010 dále stanoví vzor veterinárního osvědčení pro domácí skot (včetně druhů Bubalus a Bison a jejich kříženců) určený k chovu a/nebo produkci po dovozu (BOV-X) a vzor veterinárního osvědčení pro domácí skot (včetně druhů Bubalus a Bison a jejich kříženců) určený k okamžité porážce po dovozu (BOV-Y), které zahrnují záruky pro tuberkulózu skotu.
(5)
Směrnice Rady 64/432/EHS (4) stanoví pravidla pro obchod se skotem uvnitř Unie a stanoví programy monitorování a eradikace některých nákaz, které tato zvířata postihují, včetně tuberkulózy. Nový Zéland požádal o uznání rovnocennosti svého programu tlumení tuberkulózy skotu s programy monitorování a eradikace tuberkulózy skotu, které provádějí členské státy v souladu s podmínkami stanovenými v příloze A oddíle I směrnice 64/432/EHS. Z informací, které Nový Zéland poskytl o svém programu tlumení tuberkulózy skotu, vyplývá, že status tuberkulózy skotu u stáda skotu klasifikovaného jako „C2“ podle novozélandské národní strategie boje proti škůdcům pro tuberkulózu skotu je rovnocenný statusu tuberkulózy skotu u stáda skotu, které je v členských státech uznáno za „stádo skotu úředně prosté tuberkulózy“ v souladu s podmínkami stanovenými v příloze A oddíle I směrnice 64/432/EHS.
(6)
Seznam a zvláštní podmínky uvedené v příloze I části 1 nařízení (EU) č. 206/2010, jakož i vzory veterinárních osvědčení BOV-X a BOV-Y uvedené v části 2 zmíněné přílohy je proto třeba změnit tak, aby odrážely zvláštní podmínky, v souladu s nimiž Unie uznává rovnocennost klasifikace stád skotu jako „C2“ v rámci programu tlumení tuberkulózy skotu prováděného na Novém Zélandu s podmínkami stanovenými v příloze A oddíle I směrnice 64/432/EHS pro stádo skotu v členském státě uznané jako „stádo skotu úředně prosté tuberkulózy“.
(7)
Nařízení (EU) č. 206/2010 stanoví mimo jiné podmínky pro dovoz zásilek čerstvého masa domácího skotu do Unie. Za tímto účelem příloha II uvedeného nařízení stanoví seznam třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup takových zásilek do Unie, a vzory veterinárních osvědčení, jež mají uvedené zásilky provázet, s přihlédnutím k případným zvláštním podmínkám nebo požadovaným doplňkovým zárukám.
(8)
Dne 19. září 2011 oznámila Paraguay Světové organizaci pro zdraví zvířat (OIE) ohnisko slintavky a kulhavky (5). V návaznosti na toto oznámení byl nařízením (EU) č. 206/2010 ve znění prováděcího nařízení (EU) č. 1112/2011 (6) pozastaven dovoz čerstvého masa domácího skotu z uvedené třetí země do Unie.
(9)
Poslední ohnisko slinivky a kulhavky bylo v Paraguayi zaznamenáno v lednu 2012. V listopadu 2013 OIE uznala Paraguay jako zemi se dvěma zónami prostými slintavky a kulhavky, které pokrývají celé území Paraguaye, na němž se provádí očkování (7).
(10)
V dubnu 2014 Komise provedla audit s cílem ověřit účinnost přijatých opatření a úředních kontrol při poskytování veterinárních záruk s ohledem na slinivku a kulhavku (8). Potravinový a veterinární úřad dospěl k závěru, že systém kontroly zdraví zvířat v Paraguayi zajišťuje s ohledem na kulhavku a slintavku dostatečné záruky, které vyhovují požadavkům Unie na vstup vykostěného a vyzrálého čerstvého masa domácího skotu nebo jsou jim rovnocenné. Paraguay však byla vyzvána, aby doložila nepřítomnost viru slinivky a kulhavky na svém území a účinnost svého programu očkování.
(11)
Paraguay v druhé polovině roku 2014 provedla sérologické přehledy založené na pokynech uvedených v kapitole 8.7 Kodexu zdraví suchozemských zvířat OIE, vydání z roku 2014 (9). Komise po vyhodnocení výsledků dospěla k závěru, že k doložení nepřítomnosti viru slinivky a kulhavky v Paraguayi existují dostatečné důkazy, a účinnost programu očkování této země shledala jako uspokojivou. Paraguay tedy poskytuje dostatečné veterinární záruky a požádala o povolení vyvážet do Unie vykostěné a vyzrálé čerstvé maso domácího skotu.
(12)
Izrael je uveden v seznamu obsaženém v příloze II části 1 nařízení (EU) č. 206/2010. V zájmu transparentnosti trhu a v souladu s mezinárodním právem by mělo být vyjasněno, že územní platnost veterinárních osvědčení je v případě Izraele omezena na území Státu Izrael s vyloučením území, která jsou od června 1967 pod izraelskou správou, tedy Golanských výšin, Pásma Gazy, východního Jeruzaléma a zbytku Západního břehu.
(13)
Příloha II části 1 nařízení (EU) č. 206/2010 by proto měla být změněna s cílem povolit dovoz čerstvého masa domácího skotu z Paraguaye do Unie a změnit položku pro Izrael.
(14)
Přílohy I a II nařízení (EU) č. 206/2010 by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(15)
Aby se předešlo narušení dovozu zásilek domácího skotu do Unie, mělo by být za určitých podmínek během přechodného období povoleno používání veterinárních osvědčení vydaných v souladu s nařízením (EU) č. 206/2010 ve zněních platných před změnami zavedenými tímto nařízením.
(16)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EU) č. 206/2010 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
V přechodném období do 30. června 2015 je do Unie nadále povolen vstup zásilek živých zvířat provázených náležitými veterinárními osvědčeními vydanými nejpozději dne 1. června 2015 v souladu se vzory veterinárních osvědčení „BOV-X“ a „BOV-Y“ uvedenými v příloze I nařízení (EU) č. 206/2010 ve zněních platných před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. dubna 2015.
REGULAMENTO DE EXECUÇÃO (UE) 2015/604 DA COMISSÃO
de 16 de abril de 2015
que altera os anexos I e II do Regulamento (UE) n.o 206/2010 no que diz respeito aos requisitos de saúde animal em matéria de tuberculose bovina incluídos nos modelos de certificados veterinários BOV-X e BOV-Y e às entradas relativas a Israel, à Nova Zelândia e ao Paraguai nas listas de países terceiros, territórios ou partes destes a partir dos quais é autorizada a introdução na União de animais vivos e carne fresca
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta a Diretiva 2002/99/CE do Conselho, de 16 de dezembro de 2002, que estabelece as regras de polícia sanitária aplicáveis à produção, transformação, distribuição e introdução de produtos de origem animal destinados ao consumo humano (1), nomeadamente o artigo 8.o, frase introdutória, o artigo 8.o, n.o 1, primeiro parágrafo, e o artigo 8.o, n.o 4,
Tendo em conta a Diretiva 2004/68/CE do Conselho, de 26 de abril de 2004, que estabelece normas de saúde animal referentes à importação e ao trânsito de determinados animais ungulados vivos na Comunidade e que altera as Diretivas 90/426/CEE e 92/65/CEE e revoga a Diretiva 72/462/CEE (2), nomeadamente o artigo 3.o, n.o 1, primeiro e segundo parágrafos, o artigo 6.o, n.o 1, primeiro parágrafo, o artigo 7.o, alínea e), e o artigo 13.o, n.o 1, alínea e),
Considerando o seguinte:
(1)
A Diretiva 2004/68/CE estabelece, inter alia, requisitos específicos de saúde animal para a importação e o trânsito na União de ungulados vivos que devem basear-se nas regras estabelecidas na legislação da União para as doenças a que esses animais são sensíveis.
(2)
A Diretiva 2004/68/CE também dispõe que podem ser estabelecidas condições específicas para países terceiros em relação aos quais a equivalência foi formalmente reconhecida pela União com base nas garantias sanitárias oficiais fornecidas pelo país terceiro em causa.
(3)
O Regulamento (UE) n.o 206/2010 da Comissão (3) estabelece, inter alia, os requisitos de certificação veterinária para a introdução na União de determinadas remessas de animais vivos, incluindo as remessas de bovinos domésticos. O anexo I desse regulamento estabelece uma lista de países terceiros, territórios ou partes destes a partir dos quais essas remessas podem ser introduzidas na União, bem como as condições específicas para as remessas provenientes de determinados países terceiros.
(4)
Além disso, o anexo I do Regulamento (UE) n.o 206/2010 estabelece um modelo de certificado veterinário para bovinos domésticos (incluindo as espécies Bubalus e Bison e respetivos cruzamentos) destinados a reprodução e/ou rendimento após a importação (BOV-X) e um modelo de certificado veterinário para bovinos domésticos (incluindo as espécies Bubalus e Bison e respetivos cruzamentos) destinados a abate imediato após a importação (BOV-Y), que incluem garantias para a tuberculose bovina.
(5)
A Diretiva 64/432/CEE do Conselho (4) estabelece regras para o comércio intra-União de bovinos e prevê os programas de inspeção e de erradicação para certas doenças que afetam estes animais, incluindo a tuberculose. A Nova Zelândia solicitou o reconhecimento do seu programa de controlo da tuberculose bovina como sendo equivalente aos programas de inspeção e de erradicação da tuberculose bovina aplicados pelos Estados-Membros em conformidade com as condições enunciadas no anexo A.I da Diretiva 64/432/CEE. As informações prestadas pela Nova Zelândia sobre o seu programa de controlo da tuberculose bovina demonstram que o estatuto de tuberculose bovina de um efetivo bovino classificado como «C2» no âmbito da Estratégia Nacional de Gestão das Pragas para a tuberculose bovina na Nova Zelândia é equivalente ao estatuto de tuberculose bovina de um efetivo bovino reconhecido nos Estados-Membros como «efetivo bovino oficialmente indemne de tuberculose» em conformidade com as condições estabelecidas no anexo A.I da Diretiva 64/432/CEE.
(6)
Assim, a lista e as condições específicas estabelecidas no anexo I, parte 1, do Regulamento (UE) n.o 206/2010, bem como os modelos de certificados veterinários BOV-X e BOV-Y estabelecidos na parte 2 do mesmo anexo, devem ser alterados a fim de refletir as condições especiais em virtude das quais a União reconhece a equivalência da classificação de efetivos bovinos como «C2» no âmbito do programa de controlo da tuberculose bovina aplicado na Nova Zelândia com as condições estabelecidas no anexo A.I da Diretiva 64/432/CEE para um efetivo bovino de um Estado-Membro reconhecido como «efetivo bovino oficialmente indemne de tuberculose».
(7)
O Regulamento (UE) n.o 206/2010 da Comissão estabelece, inter alia, as condições para a importação na União de remessas de carne fresca de bovinos domésticos. Para este efeito, enumera no seu anexo II uma lista de países terceiros, territórios ou partes destes a partir dos quais essas remessas podem ser introduzidas na União, bem como os modelos de certificados veterinários que devem acompanhar essas remessas, tendo em conta as condições específicas ou as garantias suplementares exigidas.
(8)
Em 19 de setembro de 2011, o Paraguai notificou um foco de febre aftosa à Organização Mundial da Saúde Animal (OIE) (5). Na sequência dessa notificação, o Regulamento (UE) n.o 206/2010, com a redação que lhe foi dada pelo Regulamento de Execução (UE) n.o 1112/2011 (6), suspendeu as importações para a União de carne fresca de bovinos domésticos provenientes desse país terceiro.
(9)
O último foco de febre aftosa no Paraguai ocorreu em janeiro de 2012. Em novembro de 2013, a OIE reconheceu o Paraguai como um país com duas zonas indemnes de febre aftosa, abrangendo a totalidade do território do Paraguai, onde a vacinação é praticada (7).
(10)
Em abril de 2014, a Comissão realizou uma auditoria para verificar a eficácia das medidas adotadas e dos controlos oficiais no que se refere às garantias de sanidade animal proporcionadas em relação à febre aftosa (8). O SAV concluiu que o sistema de controlo da saúde animal no Paraguai oferecia garantias satisfatórias no que diz respeito à febre aftosa, que eram conformes ou equivalentes aos requisitos da União aplicáveis à introdução de carne fresca de bovinos domésticos desossada e submetida a maturação. No entanto, o Paraguai foi convidado a comprovar a ausência do vírus da febre aftosa no seu território e a eficácia do seu programa de vacinação.
(11)
Durante o segundo semestre de 2014, o Paraguai realizou estudos serológicos com base nas diretrizes constantes do capítulo 8.7 do Código Sanitário dos Animais Terrestres da OIE, edição de 2014 (9). Na sequência de uma avaliação dos resultados, a Comissão concluiu que existiam provas suficientes para comprovar a ausência do vírus da febre aftosa no Paraguai e considerou satisfatória a eficácia do programa de vacinação. Assim, o Paraguai proporciona garantias de saúde animal suficientes e solicitou autorização para exportar para a União carne fresca de bovinos domésticos desossada e submetida a maturação.
(12)
Israel consta da lista estabelecida na parte 1 do anexo II do Regulamento (UE) n.o 206/2010. Por razões de transparência do mercado e em conformidade com o direito internacional, há que esclarecer que, no caso de Israel, a cobertura territorial dos certificados veterinários está limitada ao território do Estado de Israel, excluindo os territórios sob administração israelita desde junho de 1967, nomeadamente os montes Golã, a Faixa de Gaza, Jerusalém Oriental e o resto da Cisjordânia.
(13)
Por conseguinte, o anexo II, parte 1, do Regulamento (UE) n.o 206/2010 deve ser alterado de modo a autorizar as importações para a União de carne fresca de bovinos domésticos provenientes do Paraguai e alterar a entrada relativa a Israel.
(14)
Os anexos I e II do Regulamento (UE) n.o 206/2010 devem, pois, ser alterados em conformidade.
(15)
A fim de evitar qualquer perturbação das importações de remessas de bovinos domésticos para a União, convém autorizar durante um período transitório, sob reserva de determinadas condições, a utilização de certificados veterinários emitidos em conformidade com o Regulamento (UE) n.o 206/2010 na sua versão anterior às alterações introduzidas pelo presente regulamento.
(16)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité Permanente dos Vegetais, Animais e Alimentos para Consumo Humano e Animal,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
Os anexos I e II do Regulamento (UE) n.o 206/2010 são alterados em conformidade com o anexo do presente regulamento.
Artigo 2.o
Durante um período transitório até 30 de junho de 2015, podem continuar a ser introduzidas na União remessas de animais vivos acompanhadas dos certificados veterinários adequados emitidos até 1 de junho de 2015 em conformidade com os modelos de certificados veterinários «BOV-X» e «BOV-Y» constantes do anexo I do Regulamento (UE) n.o 206/2010, na versão anterior à data de entrada em vigor do presente regulamento.
Artigo 3.o
O presente regulamento entra em vigor no dia da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 16 de abril de 2015.