NAŘÍZENÍ RADY (EURATOM) č. 237/2014
ze dne 13. prosince 2013,
kterým se zřizuje nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti, zřízený nařízením Rady (Euratom) č. 300/2007 (2), je jedním z nástrojů poskytujících přímou podporu vnějším politikám Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii.
(2)
Unie je významným poskytovatelem hospodářské, finanční, technické, humanitární a makroekonomické pomoci třetím zemím. Toto nařízení tvoří součást rámce navrženého pro plánování spolupráce a poskytování pomoci s cílem podpořit prosazování vysoké úrovně jaderné bezpečnosti, radiační ochrany a uplatňování účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích.
(3)
Havárie v Černobylu v roce 1986 upozornila na celosvětový význam jaderné bezpečnosti. Havárie ve Fukušimě Dai-iči v roce 2011 jen potvrdila, že je nutné i nadále pokračovat v úsilí o zlepšení jaderné bezpečnosti a splnění nejpřísnějších norem. V zájmu vytvoření bezpečnostních podmínek nezbytných k odstranění rizik pro život a zdraví obyvatelstva by Společenství mělo mít možnost podporovat jadernou bezpečnost ve třetích zemích.
(4)
Součinností v rámci společných politik a strategií se svými členskými státy má jen sama Unie schopnost jednat v takovém měřítku, aby reagovala na globální výzvy, a má také nejlepší předpoklady ke koordinaci spolupráce se třetími zeměmi.
(5)
Rozhodnutím Komise 1999/819/Euratom (3) přistoupilo Společenství k Úmluvě o jaderné bezpečnosti z roku 1994. Rozhodnutím Komise 2005/510/Euratom (4) přistoupilo Společenství rovněž ke Společné úmluvě o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivními odpady.
(6)
Pro udržování a podporu trvalého zdokonalování jaderné bezpečnosti a dozoru nad ní přijala Rada směrnici 2009/71/Euratom (5). Rada rovněž přijala směrnici 2011/70/Euratom (6). Tyto směrnice a přísné normy v oblasti jaderné bezpečnosti a nakládání s radioaktivními odpady a vyhořelým palivem zavedené ve Společenství představují názorné příklady, které lze využít k motivaci třetích zemí k tomu, aby přijaly podobně přísné normy.
(7)
Podpora spolupráce s rozvíjejícími se ekonomikami v oblasti regulačních opatření a dalších oblastech a prosazování přístupů, pravidel, norem a postupů uplatňovaných v Unii představují cíle vnější politiky v rámci strategie Evropa 2020.
(8)
Členské státy Společenství jsou smluvními stranami Smlouvy o nešíření jaderných zbraní a dodatkového protokolu k ní.
(9)
V souladu s kapitolou 10 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „Smlouva o Euratomu“) Společenství v souvislosti s jadernou bezpečností již dlouhodobě usiluje o úzkou spolupráci s Mezinárodní agenturou pro atomovou energii (MAAE), jak v souvislosti s jadernými zárukami (podpora cílů kapitoly 7 hlavy II Smlouvy o Euratomu), tak v souvislosti s jadernou bezpečností.
(10)
O cíle podobné cílům tohoto nařízení usiluje celá řada mezinárodních organizací a programů, jako například MAAE, Agentura pro jadernou energii při Organizaci pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD/NEA), Evropská banka pro obnovu a rozvoj (EBRD) a Ekologické partnerství pro Severní dimenzi (NDEP).
(11)
Je zvláště zapotřebí, aby Společenství nadále vyvíjelo úsilí na podporu uplatňování účinného dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích, a to na základě svých vlastních činností v oblasti dozoru v rámci Unie.
(12)
Při uplatňování tohoto nařízení by Komise před vypracováním a přijetím strategického dokumentu a víceletých orientačních programů měla konzultovat Skupinu evropských dozorných orgánů pro jadernou bezpečnost (ENSREG). Akční programy by měly v příslušných případech vycházet z konzultací s vnitrostátními dozornými orgány členských států a z dialogu s partnerskými zeměmi.
(13)
Opatření podporující cíle tohoto nařízení by měla rovněž být podpořena využíváním další součinnosti s přímými i nepřímými činnostmi rámcových programů Euratomu v jaderném výzkumu a odborné přípravě.
(14)
Rozumí se, že odpovědnost za bezpečnost zařízení nese provozovatel a stát, do jehož působnosti zařízení spadá.
(15)
Zatímco finanční potřeby související s vnější pomocí Unie stále rostou, hospodářská a rozpočtová situace Unie dostupné zdroje pro tuto pomoc omezuje. Komise by proto měla usilovat o co nejefektivnější využívání dostupných zdrojů, zejména prostřednictvím používání finančních nástrojů s pákovým efektem. Tento pákový efekt se zvyšuje s možností jednorázově a opakovaně využívat finanční prostředky investované a vytvořené těmito finančními nástroji.
(16)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být prováděcí pravomoci svěřeny Komisi.
(17)
Prováděcí pravomoci, které se vztahují k programování a financování činností podporovaných podle tohoto nařízení, by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (7), které se má použít pro účely tohoto nařízení, ačkoli se v něm neodkazuje na článek 106a Smlouvy o Euratomu. Vzhledem k povaze těchto prováděcích aktů, zejména k jejich povaze politické orientace či finančním dopadům, se pro jejich přijímání má v zásadě použít přezkumný postup uvedený ve zmíněném nařízení, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu. V řádně odůvodněných případech souvisejících s jadernou nebo radiologickou havárií, včetně havarijního ozáření, by Komise tam, kde je to z mimořádně naléhavých důvodů nebo vzhledem k nezbytnosti rychlé reakce Společenství v zájmu zmírnění následků nutné, měla přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty.
(18)
Na provádění tohoto nařízení by se měly v příslušných případech vztahovat pravidla a postupy stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (8).
(19)
Unie a Společenství mají i nadále jeden institucionální rámec. Je proto nezbytně nutné zajistit soudržnost v oblasti jejich vnějších vztahů. V souladu s rozhodnutím Rady 2010/427/EU (9) se ve vhodných případech má na programování tohoto nástroje podílet Evropská služba pro vnější činnost.
(20)
Unie by měla v zájmu optimalizace dopadu své vnější činnosti usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů. Tohoto cíle by mělo být dosaženo zajištěním soudržnosti a doplňkovosti nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením součinnosti mezi tímto nástrojem, dalšími nástroji vnější činnosti a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést k vzájemnému posílení programů navržených podle těchto nástrojů.
(21)
Toto nařízení nahrazuje nařízení (Euratom) č. 300/2007, které pozbývá platnosti dnem 31. prosince 2013,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Obecný cíl
Unie financuje opatření podporující prosazování vysoké úrovně jaderné bezpečnosti, radiační ochrany a provádění účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích v souladu s ustanoveními tohoto nařízení a přílohy k němu.
Článek 2
Specifické cíle
Spolupráce podle tohoto nařízení sleduje tyto specifické cíle:
1)
podporu účinné kultury jaderné bezpečnosti a uplatňování nejpřísnějších norem jaderné bezpečnosti a radiační ochrany a trvalé zdokonalování jaderné bezpečnosti;
2)
odpovědné a bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem, totiž přepravu, třídění, úpravu, zpracování, skladování a ukládání, vyřazování jaderných zařízení z provozu a sanaci bývalých jaderných areálů a jaderných zařízení;
3)
zavedení rámců a metod pro provádění účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích.
Článek 3
Specifická opatření
1. Cílů uvedených v čl. 2 bodě 1 je dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
podporou dozorných orgánů a organizací technické podpory;
b)
posílením dozorného rámce, zejména pokud jde o prověrky a posuzování, udělování povolení a dozor týkající se jaderných elektráren a jiných jaderných zařízení;
c)
prosazováním účinných dozorných rámců, postupů a systémů s cílem zajistit odpovídající ochranu před ionizujícím zářením z radioaktivních materiálů, zvláště z vysoce aktivních radioaktivních zdrojů, a jejich bezpečné ukládání;
d)
zavedením účinných mechanismů pro předcházení haváriím s radiologickými následky, včetně havarijního ozáření. a zmírňování jejich následků například monitorování životního prostředí v případě úniků radioaktivity, plánování a provádění zmírňovacích a sanačních opatření a spolupráce s vnitrostátními a mezinárodními organizacemi v případě havarijního ozáření, a pro přípravu nouzových plánů, připravenost a reakci na mimořádné události, opatření v oblasti civilní ochrany a obnovy;
e)
podporou zaměřenou na zajištění bezpečnosti jaderných zařízení a areálů, pokud jde o praktická ochranná opatření ke snížení stávajících radiačních rizik ohrožujících zdraví pracovníků i obyvatelstva.
2. Cílů uvedených v čl. 2 bodě 2 je dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
podporou dozorných orgánů a organizací technické podpory a posílením dozorného rámce, zejména v souvislosti s odpovědným a bezpečným nakládáním s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem;
b)
vypracováváním a prováděním zvláštních strategií a rámců pro odpovědné a bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem;
c)
vypracováváním a prováděním strategií a rámců pro vyřazování stávajících zařízení z provozu, pro sanaci bývalých jaderných areálů a bývalých oblastí těžby uranu a vyzdvižení potopených radioaktivních objektů a materiálů z moře a nakládání s nimi.
3. Cíl stanovený v čl. 2 bodě 3 je omezen na technické aspekty zajišťující, aby rudy, výchozí materiály a zvláštní štěpné materiály nebyly využívány k jiným účelům, než které uživatelé uvedli. Je ho dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
vytvořením potřebného dozorného rámce, metod, technologií a přístupů pro provádění jaderných záruk, včetně řádné evidence a kontroly štěpných materiálů na úrovni státu a provozovatelů;
b)
podporou infrastruktury a odborné přípravy personálu.
4. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 mohou zahrnovat činnosti na podporu mezinárodní spolupráce, včetně provádění a monitorování mezinárodních smluv. Podstatnou součástí těchto opatření je rovněž předávání znalostí, jako jevýměna informací, budování kapacit a odborná příprava v oblasti jaderné bezpečnosti a výzkumu, s cílem posílit udržitelnost dosažených výsledků. Tato opatření se provádějí prostřednictvím spolupráce s příslušnými orgány členských států Unie nebo s orgány třetích zemí, orgány jaderného dozoru a jejich organizacemi technické podpory nebo s příslušnými mezinárodními organizacemi, zejména MAAE. Ve zvláštních a řádně odůvodněných případech se opatření týkající se odst. 1 písm. b) a c) provádějí prostřednictvím spolupráce s provozovateli nebo příslušnými organizacemi z členských států a s provozovateli jaderných zařízení ze třetích zemí ve smyslu čl. 3 bodu 1 směrnice 2009/71/Euratom a jaderných areálů.
Článek 4
Soulad, soudržnost a doplňkovost
1. Pokrok při dosahování specifických cílů stanovených v článku 2 se posuzuje na základě těchto výkonnostních ukazatelů:
a)
počet a důležitost otázek identifikovaných během uskutečňované spolupráce;
b)
stav rozvoje strategií pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem a vyřazování zařízení z provozu, příslušného právního a dozorného rámce a provádění projektů;
c)
počet a závažnost otázek identifikovaných v příslušných zprávách o jaderných zárukách.
Před prováděním projektů a s přihlédnutím ke specifickým rysům každé činnosti jsou stanoveny konkrétní ukazatele pro sledování, hodnocení a přezkum výkonnosti podle čl. 7 odst. 2.
2. Komise zajistí, aby přijatá opatření byla v souladu s celkovým strategickým politickým rámcem Unie pro dotčenou partnerskou zemi, a zejména s cíli jejích politik a programů v oblasti rozvoje a hospodářské spolupráce.
3. Finanční, hospodářská a technická spolupráce poskytovaná podle tohoto nařízení doplňuje spolupráci, kterou Unie poskytuje podle jiných nástrojů.
HLAVA II
PROGRAMOVÁNÍ A ORIENTAČNÍ PŘÍDĚLY FINANČNÍCH PROSTŘEDKŮ
Článek 5
Strategický dokument
1. Spolupráce Společenství podle tohoto nařízení se provádí na základě obecného víceletého strategického dokumentu pro nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti.
2. Strategický dokument tvoří obecný základ pro spolupráci a vypracovává se na období až sedmi let. Vymezuje strategii Společenství pro spolupráci podle tohoto nařízení s ohledem na potřeby dotčených zemí, priority Společenství, mezinárodní situaci a činnosti příslušných třetích zemí. Ve strategickém dokumentu je rovněž popsána přidaná hodnota spolupráce a způsob, jak zabránit zdvojování činností s jinými programy a iniciativami, zejména s těmi, které uskutečňují mezinárodní organizace sledující stejné cíle a významní dárci.
3. Cílem strategického dokumentu je poskytnout soudržný rámec pro spolupráci mezi Společenstvím a dotyčnými třetími zeměmi či regiony, který je v souladu s celkovým účelem a oblastí působnosti, cíli, zásadami a politikou Společenství.
4. Při přípravě strategického dokumentu se uplatňují zásady účinnosti pomoci: odpovědnost jednotlivých států, partnerství, koordinace, harmonizace, přizpůsobení systémům přijímající země nebo regionu, vzájemná odpovědnost a zaměření na výsledky.
5. Strategický dokument schvaluje Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem Komise v polovině období, a kdykoli je to nezbytné, strategický dokument přezkoumá a v případě potřeby aktualizuje.
Článek 6
Víceleté orientační programy
1. Víceleté orientační programy se vypracovávají na základě strategického dokumentu uvedeného v článku 5. Víceleté orientační programy pokrývají období dvou až čtyř let.
2. Víceleté orientační programy stanoví zvolené prioritní oblasti pro financování, specifické cíle, očekávané výsledky, výkonnostní ukazatele a orientační finanční příděly, a to jak celkové, tak i pro jednotlivé prioritní oblasti, a včetně přiměřené rezervy nepřidělených prostředků. Ta může být stanovena formou rozpětí nebo případně minimální výše. Víceleté orientační programy stanoví pokyny pro zabránění zdvojování činností.
3. Víceleté orientační programy jsou založeny na žádosti partnerských zemí či regionů a na dialogu s těmito zeměmi či regiony, do něhož jsou zapojeny zúčastněné strany, aby bylo zajištěno, že dotyčná země či region převezmou za proces dostatečnou vlastní odpovědnost, a aby se podnítila podpora vnitrostátních rozvojových strategií. V zájmu dosažení doplňkovosti a zamezení zdvojování činností zohledňují víceleté orientační programy stávající a plánovanou mezinárodní spolupráci v oblastech uvedených v článku 2, zejména s mezinárodními organizacemi sledujícími podobné cíle a s významnými dárci. Ve víceletých orientačních programech je rovněž popsána přidaná hodnota spolupráce.
4. Víceleté orientační programy přijímá Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem Komise orientační programy přezkoumá a v případě potřeby aktualizuje s přihlédnutím k případnému přezkumu strategického dokumentu podle článku 5.
HLAVA III
PROVÁDĚNÍ
Článek 7
Roční akční programy
1. Roční akční programy (dále jen „akční programy“) se vypracovávají na základě strategického dokumentu podle článku 5 a víceletých orientačních programů podle článku 6. Akční programy se stanoví pro každou třetí zemi nebo region a určí podrobnosti týkající se provádění spolupráce poskytované podle tohoto nařízení.
Výjimečně, zejména pokud akční program nebyl dosud přijat, může Komise na základě orientačních programových dokumentů přijmout individuální opatření za stejných pravidel a stejnými postupy, které se používají v případě akčních programů.
V případě neočekávaných a řádně odůvodněných potřeb, okolností nebo závazků může Komise přijmout zvláštní opatření, která nejsou stanovena v orientačních programových dokumentech.
2. Akční programy blíže určují sledované cíle, oblasti zásahu, předpokládaná opatření a projekty, očekávané výsledky, řídicí postupy a celkovou plánovanou částku financování. Obsahují souhrnný popis operací, které mají být financovány, údaje o finančních částkách přidělených pro jednotlivé operace a orientační harmonogram provádění a konkrétní ukazatele pro sledování, hodnocení a případně přezkum výkonnosti. Případně obsahují také výsledky plynoucí ze zkušeností získaných během předchozí spolupráce.
3. Akční programy, individuální opatření a zvláštní opatření přijímá Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem může Komise tyto akční programy a opatření přezkoumat a prodloužit jejich platnost.
4. Odchylně od odstavce 3 se přezkumný postup podle čl. 11 odst. 2 nevyžaduje:
i)
u individuálních opatření, u nichž finanční pomoc Unie nepřesahuje částku 5 milionů EUR,
ii)
u zvláštních opatření, u nichž finanční pomoc Unie nepřesahuje částku 5 milionů EUR,
iii)
u technických změn akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření.
Pro účely tohoto odstavce se technickými změnami rozumějí takové úpravy, jako jsou:
-
prodloužení prováděcího období,
-
přerozdělení prostředků mezi činnostmi v rámci ročních akčních programů, individuálních a zvláštních opatření a projektů v objemu nejvýše 20 % původního rozpočtu, přičemž částka nesmí přesáhnout 5 milionů EUR, nebo
-
zvýšení nebo snížení rozpočtu ročních akčních programů, individuálních nebo zvláštních opatření nejvýše o 20 % původního rozpočtu, přičemž částka nesmí přesáhnout 5 milionů EUR,
za předpokladu, že tyto změny nemají podstatný vliv na cíle původních opatření a akčních programů.
Opatření přijatá podle tohoto odstavce se do jednoho měsíce od přijetí oznámí Evropskému parlamentu, Radě a výboru uvedenému v čl. 11 odst. 1.
5. V řádně odůvodněných případech, kdy je to nutné z mimořádně naléhavých důvodů vzhledem k nezbytnosti rychlé reakce Společenství v zájmu zmírnění následků jaderné nebo radiologické havárie, Komise postupem podle čl. 11 odst. 3 přijme nebo pozmění akční programy nebo opatření prostřednictvím okamžitě použitelných prováděcích aktů.
6. Komise může rozhodnout o přistoupení k jakékoli iniciativě, kterou zahájí mezinárodní organizace a významní dárci sledující podobné cíle, pokud je tato iniciativa v souladu s obecným cílem stanoveným v článku 1. Odpovídající rozhodnutí o financování se přijme postupem podle odstavců 2 a 3 tohoto článku.
Článek 8
Soudržnost a doplňkovost
Při veškerém plánování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 9
Provádění
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, provádí se toto nařízení v souladu s čl. 1 odst. 3 a 4 a články 3, 4, 5, 7, 8, 9, 12 a 17 nařízení (EU) č. 236/2014.
Článek 10
Zpráva
Komise posuzuje pokrok dosažený při provádění opatření přijatých podle tohoto nařízení a předkládá Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu o provádění spolupráce podle tohoto nařízení. Tato zpráva obsahuje informace o financovaných opatřeních týkající se předcházejícího roku a dále informace o výsledcích monitorování a hodnocení a o plnění rozpočtových závazků a plateb, rozčleněné podle zemí, regionů a druhů spolupráce.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 12
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s článkem 9 rozhodnutí 2010/427/EU.
Článek 13
Finanční referenční částka
1. Finanční referenční částka pro provádění tohoto nařízení v letech 2014 až 2020 se stanoví na 225 321 000 EUR.
2. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 13. prosince 2013.
REGULAMENTO (EURATOM) N.o 237/2014 DO CONSELHO
de 13 de dezembro de 2013
que institui um Instrumento para a Cooperação no domínio da Segurança Nuclear
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia da Energia Atómica, nomeadamente o artigo 203.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (1),
Considerando o seguinte:
(1)
O Instrumento para a Cooperação no domínio da Segurança Nuclear, instituído pelo Regulamento (Euratom) n.o 300/2007 do Conselho (2) constitui um dos instrumentos de apoio direto às políticas externas da União Europeia e da Comunidade Europeia da Energia Atómica.
(2)
A União é um dos principais prestadores de ajuda económica, financeira, técnica, humanitária e macroeconómica a países terceiros. O presente regulamento faz parte do quadro para regulamentar a planificação da cooperação e a prestação de assistência destinada a apoiar a promoção de um elevado nível de segurança nuclear, de proteção contra as radiações e de aplicação de salvaguardas eficazes e eficientes dos materiais nucleares em países terceiros.
(3)
O acidente de Chernobil, ocorrido em 1986, veio demonstrar a importância global da segurança nuclear. O acidente de Fukushima Daiichi, ocorrido em 2011, confirmou a necessidade de continuar a envidar esforços no sentido de melhorar a segurança nuclear para satisfazer os padrões mais elevados. A fim de criar as condições de segurança necessárias para eliminar os perigos para a vida e a saúde das populações, a Comunidade deve estar em condições de apoiar a segurança nuclear em países terceiros.
(4)
Agindo no âmbito de políticas e estratégias comuns com os seus Estados-Membros, só a União dispõe da massa crítica necessária para dar resposta aos desafios globais, encontrando-se também na melhor posição para coordenar a cooperação com países terceiros.
(5)
Pela Decisão 1999/819/Euratom (3) da Comissão, a Comunidade aderiu à Convenção de 1994 sobre Segurança Nuclear. Pela Decisão 2005/510/Euratom (4) da Comissão, a Comunidade aderiu igualmente à Convenção Conjunta sobre a Segurança da Gestão do Combustível Irradiado e a Segurança da Gestão dos Resíduos Radioativos.
(6)
A fim de preservar e promover o melhoramento contínuo da segurança nuclear e a sua regulamentação, o Conselho adotou a Diretiva 2009/71/Euratom (5). e a Diretiva 2011/70/Euratom (6). Estas diretivas e as normas elevadas em matéria de segurança nuclear e de gestão de resíduos radioativos e de combustível irradiado aplicadas na Comunidade são exemplos que devem ser utilizados para incentivar os países terceiros a adotarem normas elevadas semelhantes.
(7)
A promoção da cooperação regulamentar e de outras formas de cooperação com as economias emergentes e a promoção das abordagens, regras, normas e práticas da UE constituem objetivos de política externa da Estratégia Europa 2020.
(8)
Os Estados-Membros da Comunidade são partes signatárias do Tratado de Não Proliferação e do Protocolo Adicional.
(9)
A Comunidade já coopera estreitamente, em conformidade com o Capítulo 10 do Tratado que institui a Comunidade Europeia da Energia Atómica («Tratado Euratom»), com a Agência Internacional da Energia Atómica («AIEA»), tanto em matéria de salvaguardas nucleares (no cumprimento dos objetivos do Capítulo 7 do Título II do Tratado Euratom), como de segurança nuclear.
(10)
Existem várias organizações e programas internacionais que visam objetivos semelhantes ao do presente regulamento, tais como a AIEA, a Organização de Cooperação e de Desenvolvimento Económicos/Agência para a Energia Nuclear (OCDE/AEN), o Banco Europeu de Reconstrução e Desenvolvimento (BERD) e a Parceria Ambiental para a Dimensão Setentrional (NDEP).
(11)
É particularmente necessário que a Comunidade prossiga os seus esforços de apoio à aplicação de salvaguardas eficazes dos materiais nucleares em países terceiros, com base nas suas próprias atividades de salvaguarda dentro da União.
(12)
Na aplicação do presente regulamento, a Comissão deve consultar o Grupo de Reguladores Europeus em matéria de Segurança Nuclear (ENSREG) antes da elaboração e adoção de documentos de estratégia e programas indicativos plurianuais. Os programas de ação devem basear-se numa consulta, sempre que oportuno, com os organismos reguladores nacionais dos Estados-Membros, e num diálogo com os países parceiros.
(13)
As medidas de apoio aos objetivos do presente regulamento devem igualmente ser apoiadas através da exploração de outras sinergias com ações diretas e indiretas dos programas-quadro do Euratom no domínio da investigação e formação nucleares.
(14)
Subentende-se que a responsabilidade pela segurança da instalação incumbe ao operador e ao Estado que tem jurisdição sobre a instalação.
(15)
Embora as necessidades financeiras para a assistência externa da União estejam a aumentar, a situação económica e orçamental da União faz com que os recursos disponíveis para este setor sejam limitados. A Comissão deverá, por conseguinte, procurar utilizar o mais eficientemente possível os recursos disponíveis, em especial utilizando os instrumentos financeiros que produzem um efeito multiplicador. Este efeito multiplicador será ainda maior se for dada a possibilidade de utilizar e reutilizar os fundos investidos e gerados por esses instrumentos financeiros.
(16)
A fim de garantir condições uniformes de execução do presente regulamento, deverão ser conferidas à Comissão competências de execução.
(17)
As competências de execução relativas à programação e ao financiamento das ações apoiadas ao abrigo do presente regulamento devem ser exercidas em conformidade com o Regulamento (UE) n.o 182/2011 (7), que deverão ser aplicáveis para efeitos do presente regulamento, mesmo que este não faça referência ao artigo 106.o-A do Tratado Euratom. Tendo em conta a natureza desses atos de execução e, em especial, o seu caráter de orientação estratégica ou as suas implicações financeiras, o processo de exame previsto nesse regulamento deverá, em princípio, ser utilizado para a sua adoção, exceto no que se refere às medidas de execução técnicas de baixo valor financeiro. A Comissão deve adotar atos de execução de aplicação imediata sempre que, em casos devidamente justificados relacionados com um acidente nuclear ou radiológico, incluindo a exposição acidental, que impliquem uma resposta rápida por parte da União para minimizar as suas consequências, sempre que os imperativos de urgência assim o exijam.
(18)
As regras e procedimentos estabelecidos no Regulamento (UE) n.o 236/2014 do Parlamento Europeu e do Conselho (8) deverão ser utilizados, conforme adequado, na aplicação do presente regulamento.
(19)
A União e a Comunidade continuam a dispor de um único quadro de referência institucional. É por conseguinte essencial assegurar a coerência entre a ação externa de uma e de outra. O Serviço Europeu para a Ação Externa deve ser associado, sempre que oportuno, à programação do presente instrumento em conformidade com a Decisão 2010/427/UE do Conselho (9).
(20)
A União deverá procurar utilizar os recursos disponíveis da forma mais eficaz, a fim de otimizar o impacto da sua ação externa. Para tal, será necessário assegurar a coerência e a complementaridade entre os instrumentos de ação externa, bem como a criação de sinergias entre o presente instrumento, outros instrumentos de ação externa e outras políticas da União. Tal deverá implicar ainda um reforço mútuo dos programas previstos ao abrigo destes instrumentos.
(21)
O presente regulamento substitui o Regulamento (Euratom) n.o 300/2007, que caduca em 31 de dezembro de 2013,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
TÍTULO I
DISPOSIÇÕES GERAIS
Artigo 1.o
Objetivo geral
A União financia medidas para apoiar a promoção de um elevado nível de segurança nuclear, a proteção contra as radiações e a aplicação de salvaguardas eficientes e eficazes de material nuclear em países terceiros, em consonância com as disposições do presente regulamento.
Artigo 2.o
Objetivos específicos
A cooperação no âmbito do presente regulamento deve visar os objetivos específicos seguintes:
1.
Promoção de uma verdadeira cultura de segurança nuclear e aplicação das mais elevadas normas de segurança nuclear e de proteção contra as radiações e melhoria contínua da segurança nuclear.
2.
Gestão responsável e segura do combustível irradiado e dos resíduos radioativos, isto é, o seu transporte, pré-tratamento, tratamento, processamento, armazenagem e eliminação, e desativação e reabilitação de antigos sítios e instalações nucleares.
3.
Criação de quadros e metodologias para a aplicação de salvaguardas eficientes e eficazes de material nuclear em países terceiros.
Artigo 3.o
Medidas específicas
1. O objetivo estabelecido no ponto 1 do artigo 2.o é prosseguido, em particular, através das medidas seguintes:
a)
apoio às entidades reguladoras, às organizações de assistência técnica,
b)
reforço do quadro regulamentar, em especial no que respeita às atividades de reapreciação e avaliação, licenciamento e supervisão das centrais nucleares e outras instalações nucleares;
c)
promoção de quadros, procedimentos e sistemas regulamentares eficazes para assegurar uma proteção adequada contra as radiações ionizantes provenientes de materiais radioativos, em especial de fontes altamente radioativas, e a sua eliminação segura;
d)
criação de mecanismos eficazes para prevenir acidentes com consequências radiológicas (incluindo a exposição acidental) e atenuar essas consequências caso ocorram tais acidentes (por exemplo, o controlo ambiental no caso de libertação de elementos radioativos, a conceção e a implementação de atividades de atenuação e de reabilitação e a cooperação com organizações nacionais e internacionais em caso de exposição acidental) e para a planificação, preparação e resposta a situações de emergência, proteção civil e medidas de reabilitação;
e)
apoio para garantir a segurança das instalações e sítios nucleares no que respeita a medidas práticas de proteção concebidas para reduzir os riscos de radiação existentes para a saúde dos trabalhadores e do público em geral.
2. O objetivo estabelecido no ponto 2 do artigo 2.o é prosseguido, em particular, através das medidas seguintes:
a)
apoio às entidades reguladoras, organismos de assistência técnica, e reforço do quadro regulamentar, em especial quanto à gestão responsável e segura do combustível irradiado e dos resíduos radioativos;
b)
desenvolvimento e execução de estratégias e quadros específicos para a gestão responsável e segura do combustível irradiado e dos resíduos radioativos;
c)
desenvolvimento e execução de estratégias e quadros para a desativação de instalações existentes, para a reabilitação de antigos sítios nucleares e de sítios históricos ligados à mineração de urânio, e para a recuperação e gestão de objetos e material radioativos afundados no mar;
3. O objetivo estabelecido no ponto 3 do artigo 2.o deve limitar-se aos aspetos técnicos para assegurar que os minérios, a matéria-prima ou o material cindível especial não sejam desviados das utilizações a que se destinam conforme declarado pelos utilizadores, e é prosseguido, em particular, através das medidas seguintes
a)
criação do necessário quadro regulamentar, metodologias, tecnologia e abordagens para a aplicação de salvaguardas nucleares, incluindo para uma contabilização e controlo adequados de materiais cindíveis a nível estatal e dos operadores,
b)
apoio à infraestrutura e à formação do pessoal.
4. As medidas referidas nos n.os 1 e 2 podem incluir ações para promover a cooperação internacional, incluindo a aplicação e o acompanhamento de convenções e tratados internacionais. Devem também incluir um elemento substancial de transferência de conhecimentos, tal como intercâmbio de informações, desenvolvimento de capacidades e formação na área da segurança nuclear e investigação, a fim de reforçar a sustentabilidade dos resultados alcançados. Devem ser implementadas através da cooperação com as autoridades competentes dos Estados-Membros da União e/ou com as autoridades de países terceiros, os reguladores nucleares e suas organizações de assistência técnica e/ou as organizações internacionais competentes, em particular a AIEA. Em casos específicos e devidamente justificados, as medidas relacionadas com o n.o 1, alíneas b) e c), são aplicadas através da cooperação com os operadores e/ou organizações competentes dos Estados-Membros da União e com os operadores de países terceiros de instalações nucleares, tal como definidas no artigo 3.o, n.o 1 da Diretiva 2009/71/Euratom, e de sítios nucleares.
Artigo 4.o
Cumprimento, coerência e complementaridade
1. Os progressos na realização dos objetivos específicos estabelecidos no artigo 2.o são avaliados através dos seguintes indicadores de desempenho:
a)
número e importância das questões identificadas durante a execução da cooperação;
b)
estado de desenvolvimento das estratégias em matéria de combustível irradiado, de resíduos nucleares e de desativação, o respetivo quadro legislativo e regulamentar e execução de projetos;
c)
número e importância das questões identificadas nos relatórios relevantes no domínio das salvaguardas nucleares.
Antes da execução dos projetos e tendo em conta as particularidades de cada ação, são definidos os indicadores específicos para o acompanhamento, avaliação e revisão do desempenho, conforme referido no artigo 7.o, n.o 2.
2. A Comissão assegura a coerência das medidas adotadas com o quadro estratégico global da União para o país parceiro em causa e, em especial, com os objetivos das políticas e programas de desenvolvimento e de cooperação económica desse país parceiro em causa.
3. A cooperação financeira, económica e técnica prestada ao abrigo do presente regulamento é complementar à fornecida pela União no âmbito de outros instrumentos.
TÍTULO II
PROGRAMAÇÃO E AFETAÇÃO INDICATIVA DE FUNDOS
Artigo 5.o
Documento de estratégia
1. A cooperação comunitária ao abrigo do presente regulamento é executada com base num documento de estratégia geral plurianual para o Instrumento para a Cooperação no domínio da Segurança Nuclear.
2. O documento de estratégia constitui uma base geral para a cooperação e é estabelecido para um período de sete anos, no máximo. Deve definir a estratégia comunitária para a cooperação no âmbito do presente regulamento, tendo em conta as necessidades dos países em causa, as prioridades da Comunidade, a situação internacional e as atividades dos países terceiros implicados. O documento de estratégia deve também indicar o valor acrescentado da cooperação e como evitar duplicações com outros programas e iniciativas, em particular os das organizações internacionais com objetivos semelhantes e os dos principais doadores.
3. O documento de estratégia tem como objetivo fornecer um quadro coerente para a cooperação entre a Comunidade e os países terceiros ou regiões em causa, consistente com a finalidade e âmbito gerais, os objetivos, princípios e política da Comunidade.
4. A preparação do documento de estratégia é sujeita aos princípios de eficácia da ajuda: propriedade nacional, parceria, coordenação, harmonização, alinhamento com o país ou sistemas regionais beneficiários, responsabilização mútua e orientação para os resultados.
5. A Comissão aprova o documento de estratégia nos termos do procedimento de exame previsto no artigo 11.o, n.o 2. A Comissão deve rever e, se necessário, atualizar o documento de estratégia a médio prazo ou sempre que necessário, seguindo o mesmo procedimento.
Artigo 6.o
Programas indicativos plurianuais
1. Os programas indicativos plurianuais são elaborados com base no documento de estratégia previsto no artigo 5.o. Os programas indicativos plurianuais abrangem um período de 2 a 4 anos.
2. Os programas indicativos plurianuais estabelecem os domínios prioritários selecionados para financiamento, os objetivos específicos, os resultados esperados, os indicadores de desempenho e as dotações financeiras indicativas, tanto globais como para cada domínio prioritário, incluindo uma reserva razoável de fundos não afetados, eventualmente sob a forma de um intervalo de variação ou de um montante mínimo. Os programas indicativos plurianuais definem orientações para evitar duplicações.
3. Os programas indicativos plurianuais devem basear-se num pedido de e num diálogo com os países ou regiões parceiros que associe as partes interessadas e nos pedidos que dele resultem, de modo a garantir que o país ou região em causa tenha uma apropriação suficiente do processo e para encorajar o apoio a estratégias nacionais de desenvolvimento. Por garantir complementaridade e para evitar duplicações, os programas indicativos plurianuais devem ter em conta a cooperação internacional atual e prevista, em particular com as organizações internacionais com objetivos semelhantes e os principais doadores nos domínios previstos no artigo 2.o. Os programas indicativos plurianuais devem igualmente indicar a mais-valia da cooperação.
4. A Comissão adota os programas indicativos plurianuais, em conformidade com o procedimento de exame previsto no artigo 11.o, n.o 2. A Comissão, seguindo o mesmo procedimento, reapreciará e, se necessário, atualizará esses programas indicativos, tendo em conta qualquer revisão do documento de estratégia referido no artigo 5.o.
TÍTULO III
EXECUÇÃO
Artigo 7.o
Programas de ação anuais
1. Os programas de ação anuais (a seguir designados «programas de ação») são elaborados com base no documento de estratégia e nos programas indicativos plurianuais previstos nos artigos 5.o e 6.o, respetivamente. Os programas de ação são estabelecidos para cada país ou região terceiro e devem incluir os pormenores da execução da cooperação prestada no âmbito do presente regulamento.
A título excecional, nomeadamente nos casos em que um programa de ação ainda não tenha sido adotado, a Comissão pode, com base nos documentos de programação indicativa, adotar medidas individuais de acordo com as mesmas regras e procedimentos que os programas de ação.
Em caso de necessidades, circunstâncias ou compromissos imprevistos e devidamente justificados, a Comissão pode adotar medidas especiais não previstas nos documentos de programação indicativa.
2. Os programas de ação devem especificar os objetivos perseguidos, os domínios de intervenção, as ações e projetos previstos, os resultados esperados, os procedimentos de gestão e o montante global do financiamento previsto. Devem conter uma descrição sumária das ações a financiar, uma indicação dos montantes afetados a cada operação, um calendário indicativo da sua execução e indicadores específicos para o acompanhamento, avaliação, e revisão ou desempenho, conforme adequado. Devem incluir, se for o caso, os resultados dos ensinamentos obtidos a partir da cooperação anterior.
3. A Comissão adota os programas de ação, medidas individuais e medidas especiais em conformidade com o procedimento de exame previsto no artigo 11.o, n.o 2. A Comissão, seguindo o mesmo procedimento, pode rever e prorrogar os programas de ação e as medidas.
4. Em derrogação do n .o 3, o procedimento de exame referido no n.o 2 do artigo 11.o não será exigido para:
i)
as medidas individuais para as quais a assistência financeira da União não seja superior a 5 milhões de euros;
ii)
as medidas especiais para as quais a assistência financeira da União não seja superior a 5 milhões de euros;
iii)
as alterações técnicas aos programas de ação, as medidas individuais e as medidas especiais.
Para efeito do presente n.o, as alterações técnicas são adaptações, tais como:
-
a prorrogação do período de execução
-
a redistribuição dos fundos entre as ações contidas nos programas de ação anuais, medidas individuais e especiais e projetos em não mais de 20 % do orçamento inicial, mas sem exceder 5 milhões de euros ou
-
o aumento ou redução do orçamento dos programas de ação anuais e medidas individuais ou especiais em não mais de 20 % do orçamento inicial, mas sem exceder 5 milhões de euros,
desde que essas alterações não afetem substancialmente os objetivos das medidas iniciais e programas de ação.
As medidas adotadas nos termos deste número são comunicadas ao Parlamento Europeu, ao Conselho e ao Comité previsto no artigo 11.o, n.o 1, no prazo de um mês após a sua adoção.
5. Em casos devidamente justificados por imperativos de urgência relativa à necessidade de uma resposta rápida da Comunidade para atenuar as consequências de um acidente nuclear ou radiológico, a Comissão aprova ou altera os programas de ação ou medidas por meio de atos de execução imediatamente aplicáveis, nos termos do procedimento previsto no artigo 11.o, n.o 3.
6. A Comissão pode também decidir participar em qualquer iniciativa lançada pelas organizações internacionais e principais doadores com objetivos semelhantes, na medida em essa iniciativa cumpra o objetivo geral estabelecido no artigo 1.o. A decisão financeira correspondente é tomada em conformidade com o procedimento referido no n.o 2 e 3 do presente artigo.
Artigo 8.o
Coerência e complementaridade
Qualquer programação ou análise de programas efetuada após a publicação do relatório intercalar referido no artigo 17.o do Regulamento (UE) n.o 236/2014 (adiante designado por «Regulamento Comum de Execução») deve ter em conta os resultados e conclusões desse relatório.
Artigo 9.o
Execução
O presente regulamento é aplicado em conformidade com o artigos 1.o, n.os 3 e 4, 3.o, 4.o, 5.o, 7.o, 8.o, 9.o, 12.o e 17.o do Regulamento (UE) n.o 236/2014, salvo especificação em contrário no presente regulamento.
Artigo 10.o
Relatório
A Comissão analisa os progressos realizados na execução das medidas tomadas ao abrigo do presente regulamento e apresenta ao Parlamento Europeu e ao Conselho um relatório anual sobre a execução da cooperação a que se refere o presente regulamento. O relatório deve conter informações relativas ao ano anterior sobre as medidas financiadas, informações sobre os resultados do acompanhamento e exercícios de avaliação e execução das autorizações e pagamentos orçamentais, discriminadas por país, região e tipo de cooperação.
TÍTULO IV
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 11.o
Comité
1. A Comissão é assistida pelo Comité de Cooperação em matéria de Segurança Nuclear. Trata-se de um comité na aceção do Regulamento (UE) n.o 182/2011.
2. Sempre que se faça referência ao presente número, é aplicável o artigo 5.o do Regulamento (UE) n.o 182/2011.
3. Sempre que se faça referência ao presente número, é aplicável o artigo 8.o do Regulamento (UE) n.o 182/2011, em conjugação com o artigo 5.o do mesmo regulamento.
Artigo 12.o
Serviço Europeu de Ação Externa
O presente regulamento é aplicado em conformidade com o artigo 9.o da Decisão 2010/427/UE.
Artigo 13.o
Montante financeiro de referência
1. O montante de referência financeiro para a execução do presente regulamento durante o período de 2014 a 2020 é de EUR 225 321 000.
2. As dotações anuais são autorizadas pelo Parlamento Europeu e pelo Conselho, nos limites do quadro financeiro plurianual.
Artigo 14.o
Entrada em vigor
O presente regulamento entra em vigor no terceiro dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável desde 1 de janeiro de 2014 até 31 de dezembro de 2020.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável nos Estados-Membros em conformidade com os Tratados.
Feito em Bruxelas, em 13 de dezembro de 2013.