NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 404/2014
ze dne 17. února 2014,
kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011, pokud jde o sledování emisí CO2 z nových lehkých užitkových vozidel, jejichž typ byl schválen v rámci vícestupňového schvalování
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nová lehká užitková vozidla v rámci integrovaného přístupu Unie ke snižování emisí CO2 z lehkých vozidel (1), a zejména na čl. 8 odst. 9 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V příloze XII nařízení Komise (ES) č. 692/2008 (2) jsou stanoveny nové metody stanovení emisí CO2 a spotřeby paliva pro vozidla N1, která prošla postupem vícestupňového schválení typu (dále jen „vozidla vyráběná ve více fázích“). Tato nová metoda se bude používat od 1. ledna 2014, ale dobrovolně se může používat již od 1. ledna 2013.
(2)
Bod 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 stanoví, že specifické emise CO2 dokončených vozidel jsou připsány výrobci základního vozidla. Proto je třeba, aby se dokončená vozidla vyráběná ve více fázích v rámci sledování rozlišovala a aby bylo možné identifikovat výrobce základního vozidla. Rovněž je zapotřebí podle metodiky uvedené v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 vymezit určité údaje, které se vztahují k základnímu vozidlu.
(3)
Výrobci základních vozidel mají v souladu s čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011 právo ověřovat údaje o vozidlech vyráběných ve více fázích, na jejichž základě jim byl vypočítán cíl pro specifické emise CO2. Proto je vhodné stanovit příslušné údaje parametrů a zajistit, aby takové ověření mohlo být účinně provedeno.
(4)
Metodika stanovená v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 se uplatní na nedokončená nebo dokončená vozidla. Pokud se však dokončené vozidlo před první registrací dále upravuje, mělo by být upřesněno, že při výpočtu cíle pro specifické emise jsou sledovány a vzaty v úvahu hmotnost vozidla v provozním stavu a emise CO2 pro úplné vozidlo, které se používá jako vozidlo základní.
(5)
Je nezbytné dále upřesnit údaje, které by měly být poskytovány, s cílem zajistit, aby emise CO2 vozidel vyráběných ve více fázích mohly být adekvátně a účinně sledovány a ověřovány.
(6)
Vozidlo je identifikováno identifikačním číslem vozidla (dále jen „VIN“), tedy alfanumerickým kódem přiděleným vozidlu výrobcem v souladu s nařízením Komise (EU) č. 19/2011 (3). Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (4) v oddíle 4 přílohy XVII stanoví jako základní pravidlo, že identifikační číslo základního vozidla musí být zachováno ve všech dalších stupních procesu schvalování typu, aby se zajistila sledovatelnost procesu. Prostřednictvím VIN by proto mělo být možné propojit dokončené vozidlo s vozidlem základním s cílem určit výrobce základního vozidla, který je odpovědný za emise CO2. Kromě toho by VIN mělo umožnit výrobci základního vozidla ověřit příslušné údaje týkající se základního vozidla. Poněvadž neexistují žádné jiné parametry, které mohou poskytnout tento druh propojení, je vhodné požadovat, aby členské státy sledovaly čísla VIN nově registrovaných vozidel N1 a podávaly o nich zprávu Komisi prostřednictvím systému shromažďování údajů Evropské agentury pro životní prostředí (EEA).
(7)
Za účelem výpočtu cílů pro specifické emise, pokud jde o vozidla vyráběná ve více fázích, je třeba v souladu s bodem 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 posoudit standardní přidanou hmotnost stanovenou podle bodu 5.3 přílohy XII nařízení (ES) č. 692/2008. To bude vyžadovat sledování a hlášení hmotnosti v provozním stavu základního vozidla a technicky přípustné maximální hmotnosti naloženého vozidla, prostřednictvím čehož může být stanovena standardní přidaná hmotnost, nebo případně sledování a hlášení vlastní standardní přidané hmotnosti. Kromě toho, aby bylo možné určit, zda vozidlo vyrobené ve více fázích spadá do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 510/2011, je nezbytné ověřit, že referenční hmotnost dokončeného vozidla nepřekročí limity uvedené v čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení.
(8)
Jestliže členské státy nejsou schopny poskytnout všechny parametry požadované podle přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 kvůli koncepci svého systému pro registraci údajů týkajících se nových lehkých užitkových vozidel, mohou být tyto parametry poskytnuty dotyčnými výrobci v oznámení uvedeném v čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011.
(9)
Ze stejného důvodu mohou výrobci podle prováděcího nařízení Komise (EU) č. 293/2012 (5) poskytnout Komisi a Evropské agentuře pro životní prostředí čísla VIN, která přidělili vozidlům prodaným v předchozím kalendářním roce nebo vozidlům, kterým byla v uvedeném roce poskytnuta záruka.
(10)
Po registraci vozidla s cílem jeho uvedení do provozu na pozemních komunikacích, může být číslo VIN propojeno se soubory údajů, které umožňují identifikaci vlastníka vozidla. VIN však samo o sobě není nositelem osobních údajů a zpracování údajů pro účely nařízení (EU) č. 510/2011 nevyžaduje přístup k jakýmkoli propojeným osobním údajům nebo jejich zpracování. Sledování a hlášení čísel VIN není proto považováno za zpracování osobních údajů spadající do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) ani nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7). Uznává se však, že čísla VIN mohou být považována za citlivé údaje, mimo jiné s ohledem na prevenci krádeží vozidel, a proto je vhodné zajistit, aby čísla VIN oznámená Komisi a EHP nebyla zveřejňována.
(11)
Porovnáním čísel VIN ohlášených členskými státy s údaji poskytnutými výrobci by Komise, za podpory EHP, měla určit dotyčné výrobce a vozidla a připravit předběžný datový soubor v souladu s článkem 10b prováděcího nařízení (EU) č. 293/2012.
(12)
S cílem zajistit úplný soulad požadavků na sledování podle nařízení (EU) č. 510/2011 s požadavky uplatňovanými na osobní automobily podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (8) je vhodné přizpůsobit požadavky uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 510/2011 týkající se poskytování souhrnných údajů a metodiky pro stanovení údajů o sledování emisí CO2 pro lehká užitková vozidla.
(13)
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2014.
REGULAMENTO DELEGADO (UE) N.o 404/2014 DA COMISSÃO
de 17 de fevereiro de 2014
que altera o anexo II do Regulamento (UE) n.o 510/2011 do Parlamento Europeu e do Conselho no que se refere à vigilância das emissões de CO2 dos veículos comerciais ligeiros novos homologados num processo em várias fases
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (UE) n.o 510/2011 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 11 de maio de 2011, que define normas de desempenho em matéria de emissões dos veículos comerciais ligeiros novos como parte da abordagem integrada da União para reduzir as emissões de CO2 dos veículos ligeiros (1), nomeadamente o artigo 8.o, n.o 9, segundo parágrafo,
Considerando o seguinte:
(1)
O anexo XII do Regulamento (CE) n.o 692/2008 da Comissão (2) estabelece um novo método para determinar as emissões de CO2 e o consumo de combustível dos veículos da categoria N1 que são homologados num processo em várias fases (a seguir designados por «veículos homologados em várias fases»). Esse novo método é aplicável a partir de 1 de janeiro de 2014, mas podia ser aplicado a título voluntário desde 1 de janeiro de 2013.
(2)
O Regulamento (UE) n.o 510/2011 dispõe, no anexo II, parte B, ponto 7, que as emissões específicas de CO2 dos veículos completados devem ser atribuídas ao fabricante do veículo de base. Para tal, é necessário que o veículo completado em várias fases possa ser reconhecido no processo de vigilância e que o fabricante do veículo de base possa ser identificado. É também necessário que certos dados relativos ao veículo de base sejam determinados em conformidade com a metodologia estabelecida no anexo XII do Regulamento (CE) n.o 692/2008.
(3)
Em conformidade com o artigo 8.o, n.o 5, do Regulamento (UE) n.o 510/2011, os fabricantes dos veículos de base têm o direito de verificar os dados relativos aos veículos homologados em várias fases, com base nos quais são calculados os seus objetivos de emissões específicas de CO2. Importa, pois, fornecer os parâmetros de dados que garantam a execução efetiva dessas verificações.
(4)
A metodologia estabelecida no anexo XII do Regulamento (CE) n.o 692/2008 é aplicável em relação aos veículos incompletos ou completados. No entanto, se um veículo for sujeito a transformações já depois de completo mas antes da primeira matrícula, importa esclarecer que a massa em ordem de marcha e as emissões de CO2 do veículo completo é que são utilizadas para o veículo de base a monitorizar e a ter em conta no cálculo dos objetivos de emissões específicas.
(5)
É necessário especificar os dados que deverão ser fornecidos para garantir que o desempenho em matéria de emissões de CO2 dos veículos construídos em várias fases possa ser devida e eficazmente controlado e verificado.
(6)
Um veículo é identificado pelo seu número de identificação (a seguir designado por «NIV»), um código alfanumérico que lhe é atribuído pelo fabricante em conformidade com o Regulamento (UE) n.o 19/2011 da Comissão (3). A Diretiva 2007/46/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (4) impõe, no anexo XVII, ponto 4, como regra fundamental, que o número de identificação do veículo de base seja mantido durante todas as fases subsequentes do processo de homologação, para assegurar a rastreabilidade do processo. Através do NIV deve, pois, ser possível estabelecer uma relação entre o veículo completado e um veículo de base e, desse modo, determinar o fabricante do veículo de base responsável pelas emissões de CO2. Além disso, o NIV deve permitir ao fabricante do veículo de base verificar os dados pertinentes relacionados com este. Uma vez que não existem outros parâmetros suscetíveis de estabelecer aquele tipo de relação, justifica-se exigir que os Estados-Membros vigiem e comuniquem à Comissão, por meio do sistema de recolha de dados da Agência Europeia do Ambiente (AEA), o NIV dos veículos da categoria N1 matriculados pela primeira vez.
(7)
Para calcular os objetivos de emissões específicas no caso de veículos construídos em várias fases, é necessário, de acordo com o Regulamento (UE) n.o 510/2011, anexo II, parte B, ponto 7, ter em conta a massa acrescentada por omissão, determinada em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 692/2008, anexo XII, ponto 5.3. Para o efeito, é necessário proceder à vigilância e à comunicação da massa em ordem de marcha e da massa máxima em carga tecnicamente admissível do veículo de base, por meio das quais pode ser determinada a massa acrescentada por omissão ou, em alternativa, proceder à vigilância e à comunicação da própria massa acrescentada por omissão. Para determinar se um veículo construído em várias fases é abrangido pelo âmbito de aplicação do Regulamento (UE) n.o 510/2011, é necessário verificar se a massa de referência do veículo completado não excede os limites referidos no seu artigo 2.o, n.o 1.
(8)
Se um Estado-Membro não estiver em condições de fornecer todos os parâmetros exigidos nos termos do anexo II do Regulamento (UE) n.o 510/2011, devido à configuração do seu sistema de registo de dados relativos a veículos comerciais ligeiros novos, esses parâmetros podem ser fornecidos pelos fabricantes na notificação a que se refere o artigo 8.o, n.o 5, do Regulamento (UE) n.o 510/2011.
(9)
Pelo mesmo motivo, os fabricantes podem, em conformidade com o Regulamento de Execução (UE) n.o 293/2012 da Comissão (5), fornecer à Comissão e à AEA os NIV que atribuíram aos veículos vendidos durante o ano civil anterior ou relativamente aos quais foi emitida uma garantia nesse ano.
(10)
Na sequência da matrícula de um veículo para efeitos da sua entrada em circulação, o NIV pode ser associado a conjuntos de dados que permitam a identificação do proprietário do veículo. Todavia, o NIV não transmite, em si mesmo, dados pessoais, e o tratamento de dados para efeitos do Regulamento (UE) n.o 510/2011 não exige o acesso nem o tratamento de dados pessoais a ele associados. Por conseguinte, a vigilância e a comunicação do NIV não são consideradas como tratamento de dados pessoais na aceção da Diretiva 95/46/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (6) ou do Regulamento (CE) n.o 45/2001 do Parlamento Europeu e do Conselho (7). Não obstante, reconhece-se que o NIV pode caber no conceito de dados sensíveis, nomeadamente no que respeita à prevenção do roubo de veículos, pelo que é pertinente assegurar que os NIV comunicados à Comissão e à AEA não são divulgados publicamente.
(11)
Confrontando os NIV comunicados pelos Estados-Membros com os fornecidos pelos fabricantes, a Comissão, apoiada pela AEA, poderá identificar os fabricantes e os veículos em causa e preparar o conjunto de dados provisório, em conformidade com o artigo 10.o-B do Regulamento de Execução (UE) n.o 293/2012.
(12)
A fim de garantir a plena correspondência entre as obrigações de vigilância impostas pelo Regulamento (UE) n.o 510/2011 e as aplicáveis aos automóveis de passageiros por força do Regulamento (CE) n.o 443/2009 do Parlamento Europeu e do Conselho (8), importa adaptar os requisitos constantes do anexo II do Regulamento (UE) n.o 510/2011 em matéria de fornecimento de dados agregados e a metodologia para a determinação das informações de vigilância das emissões de CO2 para os veículos comerciais ligeiros.
(13)
O anexo II do Regulamento (UE) n.o 510/2011 deve, por conseguinte, ser alterado em conformidade,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
O anexo II do Regulamento (UE) n.o 510/2011 é alterado em conformidade com o anexo do presente regulamento.
Artigo 2.o
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 17 de fevereiro de 2014.