ROZHODNUTÍ RADY č. 377/2014/EU
ze dne 12. června 2014
o dani AIEM uplatňované na Kanárských ostrovech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 349 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle článku 349 Smlouvy o fungování Evropské unie Rada s ohledem na strukturální sociální a hospodářskou situaci nejvzdálenějších regionů, která je prohlubována jejich odlehlostí, ostrovní povahou, malou rozlohou, složitým povrchem a podnebím a hospodářskou závislostí na malém množství produktů, přijímá konkrétní opatření zaměřená zejména na vytvoření podmínek pro uplatnění Smluv v těchto regionech, včetně společných politik.
(2)
Je proto třeba přijmout konkrétní opatření s cílem stanovit podmínky pro uplatnění Smlouvy o fungování EU v těchto regionech. Tato opatření musí brát v úvahu zvláštní charakter a omezení nejvzdálenějších regionů, aniž by narušila integritu a soudržnost právního řádu Unie, který zahrnuje i vnitřní trh a společné politiky.
(3)
Nejvýznačnějším znevýhodněním zjištěným na Kanárských ostrovech je závislost hospodářství Kanárských ostrovů na odvětví služeb, zejména turistického ruchu, a malý podíl průmyslu na HDP Kanárských ostrovů.
(4)
Na druhém místě je izolovanost souostroví, která brání volnému pohybu osob, zboží a služeb. Zvyšuje se závislost na některých typech dopravy, letecké a námořní, protože tyto obory dopravy ještě nebyly plně liberalizovány. Kromě toho jsou výrobní náklady vyšší, protože tyto typy dopravy jsou méně efektivní a nákladnější než silniční nebo železniční doprava.
(5)
Tato izolovanost se projevuje i ve vyšších výrobních nákladech v důsledku závislosti na surovinách a energii, nutnosti vytvářet zásoby a obtížích ovlivňujících dodávky výrobních zařízení.
(6)
Malý rozsah trhu a nízká úroveň vývozní činnosti, zeměpisná roztříštěnost souostroví a nutnost zachování diverzifikovaných, avšak malých výrobních oborů splňujících požadavky malého trhu omezují možností úspor z rozsahu.
(7)
V mnoha případech je obtížnější nebo nákladnější zajistit specializované služby a údržbu a školení pro vedoucí a technické pracovníky nebo zadávat zakázky a podporovat hospodářskou expanzi mimo hranice trhu Kanárských ostrovů. Úzký rozsah metod distribuce vede k vytváření nadměrných zásob.
(8)
Pokud jde o životní prostředí, odstraňování průmyslových odpadů a zpracování toxického odpadu zvyšují náklady na ochranu životního prostředí. Růst těchto nákladů je způsoben skutečností, že neexistují recyklační závody, s výjimkou těch, které jsou určeny pro konkrétní produkty, odpad musí být převážen na pevninu a toxické odpady musí být zpracovány mimo Kanárské ostrovy.
(9)
Na základě výše uvedených informací a oznámení španělských orgánů Komisi ze dne 4. března 2013 by měla být prodloužena platnost povolení k uplatnění daně vztahující se na seznam výrobků, pro které platí osvobození od daně pro místní produkty.
(10)
Rozhodnutím Rady 2002/546/ES (1), přijatým na základě článku 299 Smlouvy o ES, bylo Španělsku do 31. prosince 2011 povoleno uplatňovat osvobození od daně nebo její snížení, označované jako „Arbitrio sobre Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias“ (AIEM), u některých produktů, které byly vyprodukovány na Kanárských ostrovech. Seznam produktů, na které se vztahuje výše uvedené osvobození od daně nebo její snížení, je uveden v příloze uvedeného rozhodnutí. Rozdíl ve zdanění produktů z místní produkce a ostatních produktů nesmí podle druhu produktu překročit 5, 15 nebo 25 procentních bodů.
(11)
Rozhodnutí Rady č. 895/2011/EU (2) změnilo rozhodnutí 2002/546/ES a prodloužilo dobu jeho použitelnosti do 31. prosince 2013.
(12)
Rozhodnutí Rady č. 1413/2013/EU (3) opět změnilo rozhodnutí Rady 2002/546/ES a prodloužilo dobu jeho použitelnosti do 30. června 2014.
(13)
Daň AIEM slouží cíli autonomního rozvoje průmyslové výroby a diverzifikace hospodářství Kanárských ostrovů.
(14)
Maximální výše osvobození, které mohou být uplatněny na dané průmyslové výrobky, se liší podle odvětví a podle produktů v rozpětí od 5 % do 15 %.
(15)
Maximální výše osvobození, kterou lze uplatnit na konečné tabákové výrobky, je však vyšší, neboť odvětví tabáku je výjimečný případ. Tabákový průmysl, který dříve na Kanárských ostrovech zaznamenal velký rozmach, po několik let významně upadá. Příčinou poklesu místní produkce tabáku na Kanárských ostrovech jsou tradiční znevýhodnění související s ostrovní povahou, jak jsou uvedena výše. Existují důvody pro zachování výrazného osvobození tabáku. Osvobození od daně je v přímé souvislosti s cílem udržet produkci na Kanárských ostrovech.
(16)
Cíle na podporu socioekonomického rozvoje Kanárských ostrovů se odrážejí na vnitrostátní úrovni v účelu daně a rozdělování příjmů, které vytváří. Začlenění příjmů z této daně do zdrojů hospodářského a daňového systému Kanárských ostrovů a jeho použití v rámci strategie hospodářského a sociálního rozvoje, včetně podpory místních činností, je zákonnou povinností.
(17)
Osvobození od daně AIEM nebo její snížení se má použít po dobu 6,5 roku. Bude však nutné vyhodnotit výsledky tohoto osvobození a snížení. Španělské orgány by proto měly předložit Komisi nejpozději do 30. září 2017 zprávu o uplatňování osvobození od daně AIEM či jejího snížení za účelem ověření dopadu přijatých opatření a jejich přínosu pro podporu nebo zachování místních hospodářských činností, přičemž se vezme v úvahu znevýhodnění postihující nejvzdálenější regiony. Na tomto základě budou oblast působnosti a osvobození povolené podle pravidel Unie případně pozměněny.
(18)
Daňové zvýhodnění související s AIEM musí zůstat přiměřené, aby nebyla narušena integrita a soudržnost právního řádu Unie, včetně ochrany hospodářské soutěže na vnitřním trhu a politiky státní podpory před vlivy, které by je mohly ohrozit.
(19)
Tímto rozhodnutím není dotčeno možné použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování EU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článků 28, 30 a 110 Smlouvy o fungování EU se španělským orgánům povoluje do 31. prosince 2020 stanovit v případě produktů uvedených v příloze, které byly vyprodukovány na Kanárských ostrovech, úplné osvobození od daně nebo částečné snížení daně označované jako „Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancias en las Islas Canarias“ (AIEM). Tato osvobození nebo snížení musí být součástí strategie hospodářského a sociálního rozvoje Kanárských ostrovů a musí přispívat k podpoře místních činností.
2. Uplatňování úplných osvobození nebo snížení uvedených v odstavci 1 nesmí vést k rozdílům vyšším než:
a)
5 % u produktů uvedených v příloze v oddílu A;
b)
10 % u produktů uvedených v příloze v oddílu B;
c)
15 % u produktů uvedených v příloze v oddílu C;
d)
25 % u produktů uvedených v příloze v oddílu D. Španělské orgány však mohou stanovit minimální daň z cigaret, která nesmí být vyšší než 18 EUR z 1 000 cigaret a kterou lze uplatnit pouze tehdy, pokud je daň AIEM vyplývající z uplatnění obecných druhů zdanění nižší než tato hodnota.
Článek 2
Španělské orgány předloží Komisi do 30. září 2017 zprávu o uplatňování opatření uvedených v článku 1 za účelem ověření dopadu přijatých opatření a jejich přínosu pro podporu nebo zachování místních hospodářských činností, přičemž se vezme v úvahu znevýhodnění postihující nejvzdálenější regiony.
Na tomto základě Komise předloží Radě zprávu obsahující úplnou analýzu hospodářských a sociálních aspektů a případně návrh na změnu ustanovení tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od 1. července 2014.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
V Lucemburku dne 12. června 2014.
DECISÃO N.o 377/2014/UE DO CONSELHO
de 12 de junho de 2014
relativa ao regime do imposto AIEM aplicável às ilhas Canárias
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 349.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu,
Deliberando de acordo com um processo legislativo especial,
Considerando o seguinte:
(1)
Nos termos do artigo 349.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia (TFUE), o Conselho, tendo em conta a situação social e económica estrutural das regiões ultraperiféricas, que é agravada pelo grande afastamento, pela insularidade, pela pequena superfície, pelo relevo e clima difíceis e pela sua dependência económica em relação a um pequeno número de produtos, deverá adotar medidas específicas destinadas, em especial, a estabelecer as condições de aplicação dos Tratados a essas regiões, incluindo políticas comuns.
(2)
Convém, pois, aprovar medidas específicas destinadas a estabelecer as condições de aplicação do TFUE a essas regiões. Tais medidas deverão ter em conta as características e condicionalismos especiais dessas regiões, sem pôr em causa a integridade e a coerência da ordem jurídicada União, incluindo o mercado interno e as políticas comuns.
(3)
O principal condicionalismo identificado nas ilhas Canárias é a elevada dependência da respetiva economia em relação ao sector dos serviços, em especial o turismo, em conjunto com a fraca participação do sector industrial no PIB das Canárias.
(4)
Em segundo lugar, verificou-se que o isolamento do arquipélago constitui um entrave à livre circulação de pessoas, produtos e serviços. A dependência em relação a certos meios de transporte, o transporte aéreo e o transporte marítimo, é acrescida pelo facto de estes serem meios de transporte cuja liberalização não está ainda concluída. Além disso, os custos de produção são aumentados, na medida em que se trata de meios de transporte menos eficazes e mais dispendiosos do que os transportes rodoviários ou ferroviários.
(5)
Em consequência deste isolamento, os custos de produção são também mais elevados devido à dependência em matérias-primas e energia, à obrigação de constituir existências e às dificuldades de abastecimento em equipamentos de produção.
(6)
As reduzidas dimensões do mercado e o carácter pouco desenvolvido da atividade exportadora, a fragmentação geográfica do arquipélago e a obrigação de manter linhas de produção diversificadas, embora limitadas em volume, para fazer face às necessidades de um mercado de reduzida dimensão, limitam as possibilidades de realização de economias de escala.
(7)
A aquisição de serviços especializados e de manutenção, bem como a formação de quadros e técnicos de empresas ou as possibilidades de subcontratação revelam-se frequentemente mais limitadas ou mais dispendiosas, o mesmo se passando com a promoção das atividades empresariais no exterior do mercado das Canárias. Além disso, os modos de distribuição reduzidos geram existências excessivas.
(8)
No domínio ambiental, a eliminação dos resíduos industriais e o tratamento dos resíduos tóxicos geram custos ambientais mais elevados. Esses custos são mais elevados devido à inexistência de unidades de reciclagem, exceto no que se refere a determinados produtos, e à evacuação dos resíduos para o continente ou ao tratamento dos resíduos tóxicos fora das ilhas Canárias.
(9)
Tendo em conta o que se referiu acima e a notificação das autoridades espanholas à Comissão, de 4 de março de 2013, deverá ser renovada a autorização relativa à aplicação de um imposto a determinados produtos incluídos numa lista, em relação aos quais podem ser previstas isenções a favor da produção local.
(10)
A Decisão 2002/546/CE do Conselho (1), adotada com base no artigo 299.o do Tratado CE, inicialmente autorizava Espanha a aplicar, até 31 de dezembro de 2011, isenções ou reduções do imposto «Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancías en las islas Canárias» («AIEM») a determinados produtos fabricados localmente nas Ilhas Canárias. Do anexo da decisão citada consta a lista dos produtos aos quais se podem aplicar as isenções ou reduções de imposto. Consoante os produtos, a diferença de tributação entre os produtos fabricados localmente e os outros não pode exceder 5, 15 ou 25 pontos percentuais.
(11)
A Decisão n.o 895/2011/UE do Conselho (2) alterou a Decisão 2002/546/CE, prorrogando o seu período de aplicação até terça-feira, 31 de dezembro de 2013.
(12)
A Decisão n.o 1413/2013/UE do Conselho (3) alterou de novo a Decisão 2002/546/CE, prorrogando o seu período de aplicação até 30 de junho de 2014.
(13)
Neste contexto, o imposto AIEM surge como um instrumento ao serviço dos objetivos de desenvolvimento autónomo dos sectores industriais de produção das ilhas Canárias e de diversificação da economia das ilhas Canárias.
(14)
As isenções máximas que podem ser previstas para os produtos industriais em questão variam entre 5 % a 15 %, conforme os sectores e os produtos,
(15)
A isenção máxima aplicável aos produtos acabados do tabaco é, contudo, mais elevada, dado que o sector do tabaco constitui um caso excecional. Com efeito, a indústria do tabaco, que registara um desenvolvimento importante nas ilhas Canárias, encontra-se numa fase de declínio acentuado desde há alguns anos. As tradicionais desvantagens decorrentes da insularidade, acima evocadas, são certamente a principal causa do declínio da produção local de tabaco nas ilhas Canárias. Há motivos para manter a aplicação de uma isenção substancial ao tabaco. Com efeito, esta isenção da fiscalidade está diretamente relacionada com o objetivo de manutenção de uma atividade produtiva nas ilhas Canárias.
(16)
Os objetivos de apoio ao desenvolvimento socioeconómico das ilhas Canárias estão consagrados a nível nacional pelas exigências relativas à finalidade do imposto e à afetação das receitas do AIEM. A integração dos recursos deste imposto no regime económico e fiscal das ilhas Canárias e a sua afetação a uma estratégia de desenvolvimento económico e social das ilhas Canárias, mediante a contribuição para a promoção das atividades locais, constitui uma obrigação legal.
(17)
As isenções ou reduções do imposto AIEM deverão ser aplicáveis durante 6,5 anos. No entanto, será necessário avaliar os resultados dessas isenções ou reduções. Por conseguinte, as autoridades espanholas deverão apresentar à Comissão, o mais tardar em 30 de setembro de 2017, um relatório sobre a aplicação das isenções ou reduções do imposto AIEM, tendo em vista avaliar o impacto das medidas tomadas, assim como a respetiva contribuição para o fomento ou a manutenção das atividades económicas locais, tendo em conta os condicionalismos que caracterizam as regiões ultraperiféricas. Nesta perspetiva, o âmbito de aplicação, as taxas e as isenções autorizadas por força das normas da União poderão ser eventualmente revistas.
(18)
O benefício fiscal concedido pelo AIEM tem de permanecer proporcional, de modo a não pôr em causa a integridade e a coerência do ordenamento jurídico da União, incluindo a salvaguarda de uma concorrência não distorcida no mercado interno e nas políticas em matéria de auxílios estatais.
(19)
A presente decisão não prejudica a eventual aplicação dos artigos 107.o e 108.o do TFUE,
ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
1. Em derrogação ao disposto nos artigos 28.o, 30.o e 110.o do TFUE, as autoridades espanholas ficam autorizadas, até 31 de dezembro de 2020, a prever, para os produtos referidos no anexo, fabricados localmente nas ilhas Canárias, isenções totais ou reduções do imposto intitulado «Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancías en las islas Canarias» (AIEM). Essas isenções ou reduções devem inserir-se na estratégia de desenvolvimento económico e social das ilhas Canárias e devem contribuir para o fomento das atividades locais.
2. A aplicação das isenções totais ou reduções do imposto referidas no n.o 1 não pode conduzir a diferenças que excedam:
a)
5 % para os produtos referidos na parte A do anexo;
b)
10 % para os produtos referidos na parte B do anexo;
c)
15 % para os produtos referidos na parte C do anexo;
d)
25 % para os produtos referidos na parte D do anexo. No entanto, as autoridades espanholas podem estabelecer para os cigarros um imposto mínimo de um montante máximo de 18 euros por 1 000 cigarros, aplicável apenas se o imposto AIEM resultante da aplicação dos tipos de impostos gerais for inferior a este montante.
Artigo 2.o
As autoridades espanholas devem apresentar à Comissão, o mais tardar até 30 de setembro de 2017, um relatório sobre a aplicação das medidas referidas no artigo 1.o, destinado a avaliar o impacto das medidas tomadas e a respetiva contribuição para o fomento ou a manutenção das atividades económicas locais, tendo em conta os condicionalismos que afetam as regiões ultraperiféricas.
Nessa base, a Comissão apresentará ao Conselho um relatório, de que constará uma análise económica e social completa, e eventualmente uma proposta destinada a adaptar as disposições da presente decisão.
Artigo 3.o
A presente decisão é aplicável a partir de 1 de julho de 2014.
Artigo 4.o
O Reino de Espanha é o destinatário da presente decisão.
Feito no Luxemburgo, em 12 de junho de 2014.