NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 576/2013
ze dne 12. června 2013
o neobchodních přesunech zvířat v zájmovém chovu a o zrušení nařízení (ES) č. 998/2003
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 a čl. 168 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 (3) stanoví veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo ze třetích zemí do členských států, jakož i kontroly těchto přesunů. Jeho cílem je v rámci těchto neobchodních přesunů zajistit dostatečnou úroveň bezpečnosti s ohledem na rizika pro veřejné zdraví a zdraví zvířat a odstranit veškeré neodůvodněné překážky bránící těmto přesunům.
(2)
V prohlášení připojeném k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 438/2010 ze dne 19. května 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 998/2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu (4), se Komise zavázala, že navrhne úplnou revizi nařízení (ES) č. 998/2003, zejména pak pokud jde o ustanovení týkající se aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů. V důsledku vstupu Smlouvy o fungování Evropské unie v platnost je proto třeba uvést pravomoci svěřené Komisi nařízením (ES) č. 998/2003 do souladu s články 290 a 291 uvedené smlouvy. S přihlédnutím k počtu změn, které musí být u veterinárních podmínek stanovených nařízením (ES) č. 998/2003 učiněny, a za účelem zajištění dostatečné srozumitelnosti a přístupnosti těchto podmínek pro řadového občana by mělo být uvedené nařízení zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(3)
Toto nařízení by mělo stanovit seznam druhů zvířat, u kterých by měly být uplatňovány harmonizované veterinární podmínky, pokud jsou zvířata těchto druhů chována v zájmovém chovu a pokud dochází k jejich neobchodnímu přesunu. Při vytváření tohoto seznamu je třeba vzít v úvahu jejich vnímavost ke vzteklině nebo jejich úlohu v epidemiologii vztekliny.
(4)
Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS (5), stanoví mimo jiné veterinární podmínky pro obchodování se psy, kočkami a fretkami a jejich dovoz, neboť se jedná o zvířata vnímavá ke vzteklině. Protože jsou zvířata těchto druhů rovněž chována v zájmovém chovu a často doprovázejí svého majitele nebo oprávněnou osobu během neobchodních přesunů uvnitř Unie a do Unie, mělo by toto nařízení stanovit veterinární podmínky pro neobchodní přesuny těchto druhů do členských států. Tyto druhy by měly být uvedeny v části A přílohy I tohoto nařízení.
(5)
Podobně by měl být vytvořen právní rámec pro veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat těch druhů, které nejsou náchylné ke vzteklině nebo představují bezvýznamné riziko z hlediska epidemiologie vztekliny a na něž by se, pokud by nebyla chována v zájmovém chovu, vztahovaly jiné právní předpisy Unie, včetně právních předpisů pro zvířata určená k výrobě potravin. Tyto druhy by měly být uvedeny v části B přílohy I.
(6)
Seznam v části B přílohy I by měl zahrnovat bezobratlé s výjimkou včel a čmeláků, na něž se vztahuje směrnice 92/65/EHS, a měkkýšů a korýšů, na něž se vztahuje směrnice Rady 2006/88/ES ze dne 24. října 2006 o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a produkty akvakultury a o prevenci a tlumení některých nákaz vodních živočichů (6). Měl by rovněž zahrnovat okrasné vodní živočichy chované v nekomerčních akváriích, již jsou vyjmuti z oblasti působnosti směrnice 2006/88/ES, jakož i obojživelníky a plazy.
(7)
Seznam v části B přílohy I by měl dále zahrnovat všechny druhy ptáků kromě těch, na které se vztahuje směrnice Rady 2009/158/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí (7), hlodavce a králíky jiné než ty, kteří jsou určeni k produkci potravin a definováni v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (8).
(8)
V zájmu jednotnosti práva Unie by však až do doby, než budou stanovena pravidla Unie pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu, mělo být možné uplatňovat na tyto přesuny vnitrostátní pravidla za předpokladu, že nejsou přísnější než pravidla pro přesuny pro obchodní účely.
(9)
Zvířata druhů uvedených v části B přílohy I tohoto nařízení mohou náležet ke druhům vyžadujícím zvláštní ochranu, a proto by uplatňováním tohoto nařízení nemělo být dotčeno nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi (9).
(10)
S cílem jasně rozlišit mezi pravidly pro neobchodní přesuny a pravidly pro obchod se psy, kočkami a fretkami, na které se vztahují veterinární podmínky směrnice 92/65/EHS, a pro jejich dovoz ze třetích zemí do Unie by toto nařízení nemělo definovat pouze pojem zvířete v zájmovém chovu, ale také pojem neobchodního přesunu zvířete v zájmovém chovu, během nějž toto zvíře doprovází svého majitele nebo oprávněnou osobu. Zkušenosti ukazují, že není vždy možné zajistit, aby zvíře v zájmovém chovu bylo během neobchodního přesunu v každém okamžiku v bezprostřední blízkosti majitele nebo oprávněné osoby. V řádně odůvodněných a doložených případech by se mělo mít za to, že zvíře v zájmovém chovu doprovází svého majitele nebo oprávněnou osobu i tehdy, kdy neobchodní přesun tohoto zvířete následuje nebo předchází o nejvýše pět dnů pohyb jeho majitele nebo oprávněné osoby nebo probíhá na jiném místě než pohyb jeho majitele nebo oprávněné osoby.
(11)
Zkušenosti s uplatňováním stávajících pravidel ukazují, že obchod se zvířaty v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I a jejich dovoz ze třetích zemí do Unie mohou být podvodně vydávány za neobchodní přesun. S cílem zabránit těmto praktikám, které mohou představovat riziko pro zdraví zvířat, by toto nařízení mělo stanovit maximální počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která mohou doprovázet svého majitele nebo oprávněnou osobu. Za určitých stanovených podmínek by však mělo být možné tento maximální počet překročit. Dále by mělo být upřesněno, že pokud stanovené podmínky nebudou splněny a pokud počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I tohoto nařízení přesáhne stanovený maximální počet, budou se na tato zvířata vztahovat příslušná ustanovení směrnice 92/65/EHS a směrnice 90/425/EHS (10) nebo směrnice 91/496/EHS (11).
(12)
Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví, že během přechodného období mají být zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v částech A a B přílohy I považována za identifikovaná, pokud jsou opatřena buď zřetelně čitelným tetováním, nebo elektronickým systémem identifikace („transpondérem“). Toto nařízení by proto mělo stanovit pravidla pro označování zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I tohoto nařízení po uplynutí přechodného období dne 3. července 2011.
(13)
Aplikace transpondéru je invazivní zákrok a k jeho provedení je třeba určitá kvalifikace. Proto by ji měla provádět pouze osoba s náležitou kvalifikací. Pokud členský stát povolí, aby transpondéry aplikovaly osoby jiné než veterinární lékaři, měl by stanovit pravidla týkající se minimálních kvalifikačních předpokladů, které musí tyto osoby splňovat.
(14)
Příloha Ia nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví technické požadavky na identifikaci zvířat v zájmovém chovu prostřednictvím transpondérů. Tyto technické požadavky odpovídají mezinárodně uznávaným normám a měly by být bez podstatných změn stanoveny v příloze II tohoto nařízení.
(15)
Pro účely ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I by v tomto nařízení měla být stanovena možnost přijmout preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina. Tato opatření by měla být založena na ověřených vědeckých informacích a uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat spojenému s neobchodními přesuny těch zvířat v zájmovém chovu, která by mohla být těmito nákazami nebo infekcemi postižena. Opatření by měla zahrnovat pravidla kategorizace členských států nebo jejich částí, postupy, podle kterých by členské státy, které vyžadují uplatňování preventivních zdravotních opatření, měly průběžně zdůvodňovat opodstatnění těchto opatření, podmínky pro uplatňování a zaznamenávání preventivních zdravotních opatření a případně podmínky, za kterých nemusí být tato opatření výjimečně uplatněna. Prováděcí akt přijatý na základě tohoto nařízení by proto měl stanovit seznam členských států nebo jejich částí kategorizovaných podle příslušných pravidel.
(16)
Očkovací látky proti vzteklině podané zvířatům v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I před dosažením věku tří měsíců nemusí vzhledem k interferenci mateřských protilátek vyvolat ochrannou imunitní reakci. Z tohoto důvodu výrobci očkovacích látek doporučují mladá zvířata v zájmovém chovu před dosažením tohoto věku neočkovat. Aby bylo možné povolit neobchodní přesuny mladých zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, jež nebyla proti vzteklině očkována, nebo jež očkována byla, ale dosud nezískala ochrannou imunitu vůči vzteklině, mělo by toto nařízení stanovit přijetí určitých preventivních opatření a členským státům umožnit, aby v případě dodržení těchto opatření vstup těchto mladých zvířat na své území povolily.
(17)
V zájmu zjednodušení podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I mezi členskými státy s rovnocenným příznivým statusem, pokud jde o vzteklinu, by toto nařízení mělo rovněž stanovit možnost výjimky z požadavků na očkování proti vzteklině. Tato výjimka by měla být umožněna na společnou žádost dotyčných členských států. Měla by být založena na ověřených vědeckých informacích a měla by být uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat spojenému s neobchodními přesuny zvířat, která by mohla být vzteklinou nakažena. Členské státy nebo jejich části, které tyto výjimky využívají, by měly být uvedeny v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení.
(18)
Země a území uvedené v oddíle 2 části B přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003 uplatňují pravidla rovnocenná pravidlům, která uplatňují členské státy, zatímco země a území uvedené v části C přílohy II uvedeného nařízení splňují kritéria stanovená v článku 10 uvedeného nařízení. Tyto seznamy by měly být bez podstatných změn stanoveny prováděcím aktem přijatým na základě tohoto nařízení.
(19)
Pro zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I by měl být dále v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení stanoven seznam území nebo třetích zemí, které uplatňují pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel stanovených v tomto nařízení.
(20)
Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví určité požadavky na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu mezi členskými státy nebo ze zemí či území uvedených v oddíle 2 části B a v části C přílohy II uvedeného nařízení. Tyto požadavky zahrnují platné očkování proti vzteklině prováděné u daných zvířat v zájmovém chovu očkovacími látkami, jež splňují minimální normy stanovené v příslušné kapitole Příručky norem pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE) nebo jimž byla udělena registrace v souladu se směrnicí 2001/82/ES (12) nebo s nařízením (ES) č. 726/2004 (13). Ukázalo se, že tyto očkovací látky jsou při ochraně zvířat proti vzteklině účinné a jsou jedním z požadavků týkajících se platnosti očkování proti vzteklině uvedených v příloze Ib nařízení (ES) č. 998/2003. Tyto požadavky by bez podstatných změn měly být stanoveny v příloze III tohoto nařízení.
(21)
Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví přísnější veterinární podmínky pro zvířata v zájmovém chovu, jež jsou přemisťována ze zemí či území jiných než těch, které jsou uvedeny v části C přílohy II uvedeného nařízení, do členských států. Tyto požadavky zahrnují kontroly účinnosti očkování proti vzteklině u jednotlivých zvířat sérologickým testem prokazujícím titr protilátek prováděným v laboratoři schválené v souladu s rozhodnutím Rady 2000/258/ES ze dne 20. března 2000 o určení zvláštního institutu odpovědného za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů pro sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině (14). Uvedený požadavek by proto měl být zachován v příloze IV tohoto nařízení a současně by měla být stanovena podmínka, že test by měl být proveden v souladu s postupy stanovenými v příslušné kapitole Příručky týkající se norem pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata Světové organizace pro zdraví zvířat.
(22)
Pro ověřování souladu s tímto nařízením jsou nezbytné identifikační doklady provázející zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, jež jsou v rámci neobchodních přesunů přemisťována do členských států. Toto nařízení by proto mělo stanovit podmínky pro vystavování těchto identifikačních dokladů a požadavky na jejich obsah, platnost, bezpečnostní prvky, formát a grafickou úpravu.
(23)
Toto nařízení by mělo členským státům umožnit, aby na své území povolily v rámci neobchodního přesunu přemisťovat zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným na určitém území nebo ve třetí zemi, která uplatňuje pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel uplatňovaných členskými státy. Mělo by rovněž členským státům umožnit, aby na své území povolily v rámci neobchodního přesunu přemisťovat po pohybu na určité území nebo v třetí zemi ta zvířata v zájmovém chovu, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným v některém členském státě, za předpokladu, že podmínky pro návrat z těchto území nebo třetích zemí jsou splněny dříve, než zvíře opustí Unii.
(24)
Toto nařízení by rovněž mělo členským státům umožnit, aby v případě nezbytného naléhavého odjezdu majitele, například z důvodu náhlé přírodní katastrofy, politických nepokojů nebo jiného případu vyšší moci týkajícího se majitele, povolily přivézt přímo na své území zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I, která nesplňují podmínky stanovené v tomto nařízení, za předpokladu, že žádost o povolení byla podána předem, že členský stát určení toto povolení udělil a že za účelem splnění podmínek stanovených v tomto nařízení budou zvířata po vymezenou dobu v izolaci pod úředním dohledem. I přes nutnost takového naléhavého odjezdu jsou tato povolení nezbytná vzhledem k rizikům pro zdraví zvířat vyplývajícím ze skutečnosti, že do Unie vstoupí zvíře v zájmovém chovu, které nesplňuje podmínky stanovené v tomto nařízení.
(25)
Na veterinární kontroly zvířat v zájmovém chovu provázejících cestující v rámci neobchodních přesunů se nevztahují směrnice 90/425/EHS a směrnice 91/496/EHS.
(26)
Aby členské státy mohly ověřit soulad s tímto nařízením a přijmout nezbytná opatření, mělo by toto nařízení stanovit pro osoby provázející zvířata v zájmovém chovu povinnost předložit požadovaný identifikační doklad při jakémkoli neobchodním přesunu zvířete v zájmovém chovu do členského státu a stanovit rovněž odpovídající kontroly dokladů i totožnosti zvířat v zájmovém chovu, která provázejí svého majitele během neobchodního přesunu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitých území nebo třetích zemí do členského státu.
(27)
Členským státům by toto nařízení rovněž mělo stanovit povinnost provádět na určených místech vstupu systematické kontroly dokladů a totožnosti zvířat v zájmovém chovu, která provázejí svého majitele během neobchodního přesunu z určitých území nebo třetích zemí do členského státu. Tyto kontroly by měly zohlednit příslušné zásady nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (15). V případech, kdy je to nezbytné pro účely dalších přesunů do jiných členských států, by členské státy měly mít povinnost zaznamenávat kontroly do identifikačního dokladu, aby tak bylo možné podle data těchto kontrol určit dobu platnosti identifikačního dokladu.
(28)
Kromě toho by toto nařízení mělo stanovit ochranná opatření pro účely řešení rizik pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, která jsou s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu spojena.
(29)
S cílem poskytnout občanům jasné a dostupné informace o pravidlech, která platí pro vstup zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I na území Unie v rámci neobchodního přesunu, by členské státy měly mít povinnost tyto informace, zejména příslušná ustanovení vnitrostátních právních předpisů, zpřístupnit veřejnosti.
(30)
Za účelem zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o druhově specifické požadavky na označování zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I a druhově specifická preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, které postihují druhy uvedené v příloze I, dále přijímat pravidla pro omezení počtu zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I, jež provázejí svého majitele v rámci neobchodního přesunu, jakož i změny příloh II až IV. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(31)
Dále by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty postupem pro naléhavé případy v řádně odůvodněných případech rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, pokud jde o preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, kterými by mohla být postižena zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I.
(32)
S cílem zajistit jednotné podmínky pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o seznam členských států nebo jejich částí, které mají rovnocenný příznivý statut z hlediska vztekliny a které jsou oprávněny uzavírat vzájemné dohody ke stanovení výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, seznam členských států kategorizovaných v souladu s pravidly týkajícími se preventivních zdravotních opatření proti nákazám a infekcím jiným než vzteklina, seznamy území a třetích zemí stanovené za účelem výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny, vzor identifikačních dokladů, které musí během neobchodního přesunu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu provázet zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I, pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků podepisovaných prohlášení a ochranná opatření v případě výskytu nebo šíření vztekliny nebo nákazy či infekce jiných než vzteklina. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (16).
(33)
Komise by měla přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty, jimiž aktualizuje seznam členských států nebo jejich částí s rovnocenným příznivým statusem z hlediska vztekliny oprávněných uzavírat vzájemné dohody ke stanovení výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, seznam území nebo třetích zemí stanovený pro účely výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny a ochranná opatření v případě výskytu nebo šíření vztekliny nebo nákazy či infekce jiné než vzteklina, je-li to nezbytné v závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se zdraví zvířat a veřejného zdraví.
(34)
V řadě členských států byly zjištěny určité nedostatky při dodržování pravidel stanovených v nařízení (ES) č. 998/2003. Členské státy by proto měly stanovit sankce za porušování tohoto nařízení.
(35)
Rozhodnutí Komise 2003/803/ES ze dne 26. listopadu 2003, kterým se stanoví vzorový pas pro přesuny psů, koček a fretek uvnitř Společenství (17), zavádí vzorový pas pro přesun některých zvířat v zájmovém chovu, totiž psů, koček a fretek, mezi členskými státy podle nařízení (ES) č. 998/2003. S cílem omezit administrativní a finanční zátěž majitelů těchto zvířat by identifikační doklady vystavené v souladu se vzorovým pasem měly za určitých podmínek zůstat platné po celou dobu života zvířete v zájmovém chovu.
(36)
Prováděcí rozhodnutí Komise 2011/874/EU ze dne 15. prosince 2011, kterým se stanoví seznam třetích zemí a území, z nichž je povolen dovoz psů, koček a fretek a neobchodní přesuny více než pěti psů, koček a fretek do Unie, a vzorová osvědčení pro dovoz a neobchodní přesuny uvedených zvířat do Unie (18), zavádí vzorové zdravotní osvědčení prokazující soulad s nařízením (ES) č. 998/2003 pro neobchodní přesun nejvýše pěti psů, koček nebo fretek do Unie. Za účelem zajištění hladkého přechodu k novým pravidlům stanoveným v tomto nařízení by s výhradou určitých podmínek mělo toto vzorové osvědčení zůstat v platnosti.
(37)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž stanovení veterinárních podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I s cílem zabránit rizikům pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat vyplývajícím z těchto přesunů nebo tato rizika minimalizovat, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(38)
S cílem zajistit souběžné zveřejnění tohoto nařízení a prováděcích aktů, jimiž se stanoví seznamy území a třetích zemí za účelem odchylek od určitých podmínek pro neobchodní přesuny, vzor identifikačních dokladů, které musí během neobchodního přesunu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu provázet zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I, a pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků podepisovaných prohlášení, by toto nařízení mělo vstoupit v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a pravidla pro kontrolu toho, zda jsou při těchto přesunech uvedené podmínky dodržovány.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu.
2. Tímto nařízením nejsou dotčeny:
a)
nařízení (ES) č. 338/97;
b)
žádná vnitrostátní opatření přijatá, zveřejněná a zpřístupněná veřejnosti členskými státy, jejichž cílem je omezit přesuny některých druhů nebo plemen zvířat v zájmovém chovu na základě jiných hledisek, než je zdraví zvířat.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„neobchodním přesunem“ přesun, jehož cílem není prodej ani převod vlastnictví zvířete v zájmovém chovu;
b)
„zvířetem v zájmovém chovu“ zvíře některého z druhů uvedených v příloze I, které po celou dobu neobchodního přesunu provází svého majitele nebo oprávněnou osobu a ten za ně během tohoto přesunu zůstává odpovědný;
c)
„majitelem“ fyzická osoba uvedená jako majitel v identifikačním dokladu;
d)
„oprávněnou osobou“ fyzická osoba, kterou majitel písemně zmocnil, aby jeho jménem provedla neobchodní přesun zvířete v zájmovém chovu;
e)
„transpondérem“ pasivní radiofrekvenční identifikační zařízení pouze pro odečítání;
f)
„identifikačním dokladem“ doklad vyhotovený v souladu se vzorem stanoveným prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení, jenž umožňuje jednoznačnou identifikaci zvířete v zájmovém chovu a kontrolu souladu jeho nákazového statusu s tímto nařízením;
g)
„schváleným veterinárním lékařem“ veterinární lékař schválený příslušným orgánem pro výkon určitých činností v souladu s tímto nařízením nebo s akty přijatými na jeho základě;
h)
„úředním veterinárním lékařem“ veterinární lékař jmenovaný příslušným orgánem;
i)
„kontrolou dokladů“ ověření identifikačního dokladu, který provází zvíře v zájmovém chovu;
j)
„kontrolou totožnosti“ ověření toho, zda se identifikační doklad týká příslušného zvířete v zájmovém chovu a tam, kde je to vhodné, ověření přítomnosti a správnosti označení;
k)
„místem vstupu“ prostor určený členskými státy pro účely kontrol uvedených v čl. 34 odst. 1.
Článek 4
Obecné povinnosti
Neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, která splňují veterinární podmínky stanovené v tomto nařízení, nelze zakázat, omezovat nebo ztěžovat z veterinárních důvodů jiných než těch, které vyplývají z uplatňování tohoto nařízení.
Článek 5
Maximální počet zvířat v zájmovém chovu
1. Maximální počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která mohou během jednoho neobchodního přesunu doprovázet majitele či oprávněnou osobu, nesmí být vyšší než pět.
2. Odchylně od odstavce 1 může být maximální počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I vyšší než pět, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
účelem neobchodního přesunu těchto zvířat je účast na soutěžích, výstavách nebo sportovních akcích či přípravě na tyto akce;
b)
majitel nebo oprávněná osoba předloží písemné potvrzení dokládající, že tato zvířata jsou přihlášena k účasti na některé z akcí uvedených v písmenu a) nebo jsou registrována u sdružení pořádajícího takové akce;
c)
tato zvířata jsou starší šesti měsíců.
3. Členské státy mohou vykonávat běžné namátkové kontroly, jejichž cílem je ověřit správnost informací předložených v souladu s odst. 2 písm. b).
4. Je-li maximální počet zvířat v zájmovém chovu uvedený v odstavci 1 překročen a podmínky uvedené v odstavci 2 nejsou splněny, musí tato zvířata splňovat veterinární podmínky stanovené pro dotčené druhy ve směrnici 92/65/EHS a členské státy zajistí, aby u těchto zvířat byly provedeny veterinární kontroly stanovené ve směrnici 90/425/EHS nebo 91/496/EHS, podle okolností.
5. S cílem zabránit tomu, aby byly obchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I podvodně vydávány za neobchodní přesuny, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39, jimiž stanoví pravidla pro určování maximálního počtu zvířat v zájmovém chovu uvedených druhů, která mohou během jednoho neobchodního přesunu doprovázet majitele nebo oprávněnou osobu.
6. Do 29. června 2018 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto článku. V případě potřeby Komise navrhne na základě této zprávy změny tohoto nařízení.
KAPITOLA II
PODMÍNKY PRO NEOBCHODNÍ PŘESUNY ZVÍŘAT V ZÁJMOVÉM CHOVU Z JEDNOHO ČLENSKÉHO STÁTU DO JINÉHO ČLENSKÉHO STÁTU
ODDÍL 1
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
Článek 6
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I smějí být přemisťována z jednoho členského státu do jiného členského státu, pouze pokud splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou označena v souladu s čl. 17 odst. 1;
b)
byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III;
c)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina přijatým podle čl. 19 odst. 1;
d)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 22.
Článek 7
Výjimka z povinného očkování proti vzteklině pro mladá zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. S výhradou odstavce 2 mohou členské státy odchylně od čl. 6 písm. b) povolit, aby na jejich území byla v rámci neobchodního přesunu z jiného členského státu přemístěna zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou:
a)
buď mladší dvanácti týdnů a nebyla očkována proti vzteklině;
b)
nebo ve věku mezi dvanácti a šestnácti týdny a byla očkována proti vzteklině, ale ještě nesplňují požadavky na platnost uvedené v bodě 2 písm. e) přílohy III.
2. Povolení uvedené v odstavci 1 lze udělit, pouze pokud:
a)
buď majitel, nebo oprávněná osoba předloží podepsané prohlášení, že daná zvířata v zájmovém chovu nepřišla od narození až do okamžiku neobchodního přesunu do styku s volně žijícími zvířaty druhů vnímavých ke vzteklině;
b)
nebo jsou daná zvířata v zájmovém chovu přemisťována společně se svou matkou, na které jsou dosud závislá, a z identifikačního dokladu provázejícího jejich matku vyplývá, že před jejich narozením byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III.
3. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků prohlášení uvedených v odst. 2 písm. a) tohoto článku. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 8
Výjimka z povinného očkování proti vzteklině pro zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. Výjimkou z čl. 6 písm. b) může být postupem podle odstavce 2 a na společnou žádost dotčených členských států povoleno, aby se mezi členskými státy nebo jejich částmi uskutečnil přímý neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která nebyla očkována proti vzteklině.
2. Komise přijme prostřednictvím prováděcího aktu seznam členských států, které jsou oprávněny uzavírat vzájemné dohody ke stanovení výjimek z čl. 6 písm. b) v souladu s odstavcem 1 tohoto článku. Na tomto seznamu jsou uvedeny části těch členských států, na které se může výjimka vztahovat.
3. Aby byly členské státy mající zájem o takovou vzájemnou dohodu zařazeny na seznam uvedený v odstavci 2, podají Komisi společnou žádost, včetně podrobného znění návrhu dohody, jejímž prostřednictvím mohou s přihlédnutím k postupům stanoveným v Kodexu zdraví suchozemských živočichů Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE) pro účely vlastního prohlášení, že daná země nebo dané území je prosté vztekliny, prokázat, že splňují alespoň tyto podmínky:
a)
žádající členské státy mají zavedeny systémy průběžného sledování a ohlašování vztekliny;
b)
žádající členské státy nebo části jejich území, které jsou předmětem žádosti, byly na základě systémů uvedených v písmenu a) nejméně ve dvou letech předcházejících podání společné žádosti prosté vztekliny a není známo, že by na území dotčených členských států nebo jejich částí byla vzteklina zjištěna u divokých zvířat;
c)
žádající členské státy mají zavedena účinná a účelná kontrolní opatření s cílem zabránit zavlečení vztekliny na jejich území a jejímu šíření;
d)
uplatňování výjimky z čl. 6 písm. b) je odůvodněné a úměrné rizikům pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat souvisejícím s přímým neobchodním přesunem neočkovaných zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I z jednoho ze žádajících členských států do jiného nebo části jeho území.
Společná žádost musí obsahovat dostatečné, spolehlivé a vědecky ověřené informace.
4. Pozbude-li v důsledku změny okolností uvedených v odstavci 3 uplatňování výjimky opodstatnění, Komise prostřednictvím prováděcího aktu vyškrtne členské státy ze seznamu uvedeného v odstavci 2, a to buď ve vztahu k celému jejich území nebo jeho části.
5. Prováděcí akty uvedené v odstavcích 2 a 4 se přijímají přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
6. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat přijme Komise postupem podle čl. 41 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty, kterými aktualizuje seznam členských států nebo jejich částí uvedený v odstavci 2 tohoto článku.
ODDÍL 2
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
Článek 9
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
1. Pokud Komise přijala akt v přenesené pravomoci podle čl. 19 odst. 1 týkající se zvířat v zájmovém chovu některého z druhů uvedených v části B přílohy I, musí neobchodní přesuny těchto zvířat z jednoho členského státu do jiného splňovat podmínky stanovené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v odstavci 1 smějí být přemístěna z jednoho členského státu do jiného pouze tehdy, pokud splňují tyto podmínky:
a)
jsou označena nebo popsána v souladu s požadavky stanovenými podle čl. 17 odst. 2;
b)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, která byla stanovena podle čl. 19 odst. 1;
c)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 29.
3. Do přijetí příslušných aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 1 mohou členské státy na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z jiného členského státu na své území uplatňovat vnitrostátní pravidla, pokud:
a)
jsou uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat souvisejícímu s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu těchto druhů a
b)
nejsou přísnější než pravidla, která se používají pro obchod se zvířaty těchto druhů v souladu se směrnicí 92/65/EHS nebo 2006/88/ES.
KAPITOLA III
PODMÍNKY PRO NEOBCHODNÍ PŘESUNY ZVÍŘAT V ZÁJMOVÉM CHOVU Z URČITÉHO ÚZEMÍ NEBO TŘETÍ ZEMĚ DO ČLENSKÉHO STÁTU
ODDÍL 1
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
Článek 10
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I smějí být přemisťována z určitého území nebo třetí země do členského státu, pouze pokud splňují tyto podmínky:
a)
jsou označena v souladu s čl. 17 odst. 1;
b)
byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III;
c)
byla podrobena sérologickému testu prokazujícímu titr protilátek proti vzteklině, jenž splňuje požadavky na platnost podle přílohy IV;
d)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, která byla stanovena podle čl. 19 odst. 1, a
e)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 26.
2. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I smějí být přemístěna z určitého území nebo třetí země jiných než těch, které jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1, do členského státu pouze přes jedno z míst vstupu uvedených na seznamu podle čl. 34 odst. 3.
3. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy povolit, aby registrovaní vojenští nebo hledací a záchranářští psi byli přemístěni přes jiné místo, než je místo vstupu, pokud:
a)
majitel nebo oprávněná osoba předem požádali o povolení a členský stát je udělil a
b)
tito psi jsou v souladu s čl. 34 odst. 2 podrobeni kontrole splnění podmínek na místě k tomu určeném příslušným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými v povolení uvedeném v písmenu a) tohoto odstavce.
Článek 11
Výjimka z povinného očkování proti vzteklině pro mladá zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. S výhradou odstavce 2 mohou členské státy odchylně od čl. 10 odst. 1 písm. b) povolit, aby na jejich území byla v rámci neobchodního přesunu přemístěna z území nebo třetích zemí uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo 2 zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou:
a)
buď mladší dvanácti týdnů a nebyla očkována proti vzteklině;
b)
nebo ve věku mezi dvanácti a šestnácti týdny a byla očkována proti vzteklině, ale ještě nesplňují požadavky na platnost uvedené v bodě 2 písm. e) přílohy III.
2. Povolení uvedené v odstavci 1 lze udělit, pouze pokud:
a)
buď majitel, nebo oprávněná osoba předloží podepsané prohlášení, že daná zvířata v zájmovém chovu nepřišla od narození až do okamžiku neobchodního přesunu do styku s volně žijícími zvířaty druhů vnímavých ke vzteklině;
b)
nebo jsou daná zvířata v zájmovém chovu přemisťována společně se svou matkou, na které jsou dosud závislá, a z identifikačního dokladu provázejícího jejich matku vyplývá, že před jejich narozením byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III.
3. Následný neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu uvedených v odstavci 1 tohoto článku do jiného členského státu je zakázán s výjimkou případů, kdy jsou přemisťována v souladu s podmínkami stanovenými v článku 6 nebo kdy byl jejich přesun povolen v souladu s článkem 7 a kdy členský stát určení rovněž povolil jejich přesun na své území z území nebo třetích zemí v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
4. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků prohlášení uvedených v odst. 2 písm. a) tohoto článku. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 12
Výjimka z povinného sérologického testu prokazujícího titr protilátek pro zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. Odchylně od čl. 10 odst. 1 písm. c) není sérologický test prokazující titr protilátek požadován u zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou přemisťována z určitého území nebo třetí země, jež jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo 2, do členského státu:
a)
buď přímo;
b)
nebo poté, co pobývala výhradně na jednom či více z těchto území nebo v jedné či více z těchto třetích zemí;
c)
nebo po tranzitu přes určité území nebo třetí zemi jiné než uvedené na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo 2 za podmínky, že majitel nebo oprávněná osoba předloží podepsané prohlášení, že daná zvířata nepřišla během tohoto tranzitu do styku se zvířaty druhů vnímavých ke vzteklině a že jsou v dopravním prostředku nebo v areálu mezinárodního letiště bezpečně zajištěna.
2. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků prohlášení uvedených v odst. 1 písm. b) tohoto článku. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 13
Vyhotovení seznamu území a třetích zemí
1. Komise přijme prostřednictvím prováděcího aktu seznam území a třetích zemí, které podaly žádost o zápis na tento seznam a prokázaly v ní, že na zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I uplatňují pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel stanovených v oddíle 1 kapitoly II, v tomto oddíle a v oddíle 2 kapitoly VI a případných pravidel přijatých na jejich základě.
2. Komise přijme prostřednictvím prováděcího aktu seznam území a třetích zemí, které podaly žádost o zápis na tento seznam a prokázaly v ní, že ve vztahu ke zvířatům v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I splňují alespoň tato kritéria:
a)
případy vztekliny jsou povinně hlášeny příslušným orgánům;
b)
nejméně po dva roky předcházející podání žádosti fungoval účinný systém sledování případů vztekliny, pro nějž je minimálním požadavkem průběžný program včasného odhalování s cílem zajistit vyšetřování a ohlašování případů zvířat s podezřením na vzteklinu;
c)
struktura a organizace jejich veterinárních a kontrolních služeb, pravomoci těchto služeb a dozor, kterému podléhají, a prostředky, jimiž disponují, včetně personálního zajištění a laboratorní kapacity, dostačují k:
i)
účinnému uplatňování a prosazování vnitrostátních právních předpisů týkajících se neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu a
ii)
zaručení platnosti identifikačních dokladů ve formátu stanoveném v článku 25 vystavených v souladu s článkem 26;
d)
jsou zavedena a účinně uplatňována pravidla prevence a tlumení vztekliny s cílem minimalizovat riziko nákazy zvířat v zájmovém chovu, včetně pravidel pro dovoz zvířat v zájmovém chovu z jiných zemí nebo území a tam, kde je to vhodné, pravidel pro:
i)
sledování populací toulavých psů a koček,
ii)
očkování domácích zvířat proti vzteklině, zejména v případě výskytu vztekliny u netopýrů podčeledi upíři (Desmodontinae), a
iii)
tlumení a eradikaci vztekliny u volně žijících živočichů;
e)
jsou v platnosti pravidla pro udělování licencí, pro očkovací látky proti vzteklině a pro uvádění těchto očkovacích látek na trh.
3. Prováděcí akty uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku se přijímají přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat přijme Komise postupem podle čl. 41 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty, kterými aktualizuje seznam území nebo třetích zemí uvedený v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
ODDÍL 2
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
Článek 14
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
1. Pokud Komise přijala akt v přenesené pravomoci podle čl. 19 odst. 1 týkající se zvířat v zájmovém chovu některého z druhů uvedených v části B přílohy I, musí neobchodní přesuny takových zvířat z určitého území nebo třetí země do členského státu splňovat podmínky stanovené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Zvířata v zájmovém chovu uvedená v odstavci 1 smějí být přemístěna z určitého území nebo třetí země do členského státu pouze tehdy, pokud splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou označena nebo popsána v souladu s požadavky stanovenými podle čl. 17 odst. 2;
b)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, která byla stanovena podle čl. 19 odst. 1;
c)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 31;
d)
jestliže pocházejí z určitého území nebo třetí země jiných než těch, které jsou uvedeny na seznamu podle článku 15, vstoupila přes jedno z míst vstupu.
3. Do přijetí příslušných aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 1 mohou členské státy na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z určitého území nebo třetí země na své území uplatňovat vnitrostátní pravidla, pokud:
a)
jsou uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat souvisejícímu s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu těchto druhů a
b)
nejsou přísnější než pravidla, která se používají pro dovoz zvířat těchto druhů v souladu se směrnicí 92/65/EHS nebo 2006/88/ES.
Článek 15
Vyhotovení seznamu území a třetích zemí
Komise může přijmout prostřednictvím prováděcího aktu seznam území a třetích zemí, které prokázaly, že na zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I uplatňují pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel stanovených v oddíle 2 kapitoly II, v tomto oddíle a v oddíle 2 kapitoly VI a případných pravidel přijatých na jejich základě.
ODDÍL 3
Výjimka z podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu
Článek 16
Výjimka z podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu mezi některými zeměmi a územími
Odchylně od článků 10 a 14 lze neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu mezi následujícími zeměmi a územími nadále provádět za podmínek stanovených vnitrostátními pravidly těchto zemí a území:
a)
San Marino a Itálie;
b)
Vatikán a Itálie;
c)
Monako a Francie;
d)
Andorra a Francie;
e)
Andorra a Španělsko;
f)
Norsko a Švédsko;
g)
Faerské ostrovy a Dánsko;
h)
Grónsko a Dánsko.
KAPITOLA IV
OZNAČOVÁNÍ A PREVENTIVNÍ ZDRAVOTNÍ OPATŘENÍ
ODDÍL 1
Označování
Článek 17
Označování zvířat v zájmovém chovu
1. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I musí být označena aplikací transpondéru nebo zřetelně čitelným tetováním provedenými před 3. červencem 2011.
Nesplňuje-li transpondér uvedený v prvním pododstavci technické požadavky stanovené v příloze II, majitel nebo oprávněná osoba zajistí zařízení nezbytné pro jeho odečítání při každém ověřování označení podle čl. 22 odst. 1 a 2 a článku 26 a každé kontrole totožnosti podle článku 33 a čl. 34 odst. 1.
2. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I musí být označena nebo popsána s přihlédnutím k charakteristickým rysům každého druhu takovým způsobem, aby byla zajištěna spojitost mezi daným zvířetem a jeho identifikačním dokladem.
S ohledem na rozmanitost druhů uvedených v části B přílohy I je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39, pokud jde o druhově specifické požadavky na označování nebo popis zvířat v zájmovém chovu těchto druhů, a to s přihlédnutím k veškerým příslušným vnitrostátním požadavkům.
Článek 18
Kvalifikační předpoklady požadované pro aplikaci transpondérů zvířatům v zájmovém chovu
Pokud členský stát hodlá povolit, aby transpondéry aplikovaly jiné osoby než veterinární lékař, stanoví pravidla týkající se minimálních kvalifikačních předpokladů, které musí tyto osoby splňovat.
ODDÍL 2
Preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina
Článek 19
Preventivní zdravotní opatření a podmínky jejich uplatňování
1. V případech, kdy je na ochranu veřejného zdraví nebo zdraví zvířat v zájmovém chovu nezbytné zavést preventivní zdravotní opatření za účelem tlumení nákaz nebo infekcí jiných než vzteklina, které se mohou při přesunu těchto zvířat šířit, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39, pokud jde o druhově specifická preventivní zdravotní opatření zaměřená na tyto nákazy nebo infekce.
Ve zvláště závažných naléhavých případech, kdy je ohroženo veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, se na akty v přenesené pravomoci podle tohoto odstavce použije postup stanovený v článku 40.
2. Druhově specifická preventivní zdravotní opatření povolená aktem v přenesené pravomoci přijatým podle odstavce 1 musí být založena na dostatečných, spolehlivých a ověřených vědeckých informacích a uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat spojenému s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu, která by mohla být nákazami nebo infekcemi jinými než vzteklina postižena.
3. Akty v přenesené pravomoci uvedené v odstavci 1 mohou rovněž zahrnovat:
a)
pravidla pro kategorizaci členských států nebo jejich částí podle jejich nákazového statusu a jejich systémů sledování a ohlašování některých nákaz nebo infekcí jiných než vzteklina;
b)
podmínky, které mají členské státy splňovat, aby mohly i nadále uplatňovat preventivní zdravotní opatření uvedená v odstavci 2;
c)
podmínky pro používání a zaznamenávání preventivních zdravotních opatření uvedených v odstavci 2 před uskutečněním neobchodního přesunu zvířat v zájmovém chovu;
d)
podmínky pro udělování výjimek z uplatňování preventivních zdravotních opatření uvedených v odstavci 2 za určitých specifických okolností.
Článek 20
Seznam členských států nebo jejich částí uvedených v čl. 19 odst. 3 písm. a)
Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout seznamy členských států nebo jejich částí, které jsou v souladu s pravidly kategorizace členských států nebo jejich částí podle čl. 19 odst. 3 písm. a). Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
KAPITOLA V
IDENTIFIKAČNÍ DOKLADY
ODDÍL 1
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I z jednoho členského státu do jiného
Článek 21
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 6 písm. d)
1. Identifikační doklad podle čl. 6 písm. d) má formát pasu odpovídajícího vzoru, který má být přijat podle odstavce 2 tohoto článku, a obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
umístění transpondéru nebo tetování, datum aplikace nebo datum odečtení transpondéru nebo tetování, jakož i alfanumerický kód zobrazený transpondérem nebo tetováním;
b)
jméno, druh, plemeno, pohlaví, barva, datum narození uvedené majitelem a veškeré výrazné nebo rozeznatelné rysy či vlastnosti zvířete v zájmovém chovu;
c)
jméno a kontaktní údaje majitele;
d)
jméno, kontaktní údaje a podpis schváleného veterinárního lékaře, který identifikační doklad vystavil nebo vyplnil;
e)
podpis majitele;
f)
podrobnosti o očkování proti vzteklině;
g)
datum odběru vzorku krve pro sérologický test prokazující titr protilátek proti vzteklině;
h)
vyhovění veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
i)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Komise přijme prováděcí akt stanovící vzor uvedený v odstavci 1 tohoto článku, jakož i požadavky týkající se jazyků, grafické úpravy a bezpečnostních prvků pasu uvedeného v uvedeném odstavci, a pravidla nezbytná pro přechod ke vzoru tohoto pasu. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
3. Pas uvedený v odstavci 1 je opatřen číslem, které se skládá z kódu ISO členského státu, kde byl pas vystaven, a jedinečného alfanumerického kódu.
Článek 22
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 6 písm. d)
1. Identifikační doklad uvedený v čl. 6 písm. d) vystavuje schválený veterinární lékař poté, co:
a)
ověřil, že zvíře v zájmovém chovu je označeno podle čl. 17 odst. 1;
b)
do příslušných kolonek identifikačního dokladu řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 21 odst. 1 písm. a) až d) a
c)
identifikační doklad podepsal majitel.
2. Schválený veterinární lékař po ověření, že zvíře v zájmovém chovu je označeno v souladu s čl. 17 odst. 1, vyplní do příslušných kolonek identifikačního dokladu údaje uvedené v čl. 21 odst. 1 písm. d), f), g) a h), a tím potvrdí splnění podmínek stanovených v čl. 6 písm. b) a c) a tam, kde je to relevantní, v čl. 27 písm. b) bodě ii).
Bez ohledu na první pododstavec může údaje uvedené v čl. 21 odst. 1 písm. h) vyplnit jiný než schválený veterinární lékař, pokud to umožňuje akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 19 odst. 1.
3. Schválený veterinární lékař, který identifikační doklad vystavil, uchovává záznamy týkající se údajů uvedených v čl. 21 odst. 1 písm. a) až c) a v čl. 21 odst. 3 minimálně po dobu, kterou stanoví příslušný orgán a která nesmí být kratší než tři roky.
4. V případě potřeby může být splnění podmínek uvedených v odstavci 2 tohoto článku zaznamenáno ve více než jednom identifikačním dokladu ve formátu stanoveném v čl. 21 odst. 1.
Článek 23
Distribuce tiskopisů identifikačních dokladů
1. Příslušné orgány zajistí, aby tiskopisy identifikačních dokladů byly distribuovány pouze schváleným veterinárním lékařům a aby u jejich jména a kontaktních údajů byl uveden odkaz na číslo stanovené v čl. 21 odst. 3.
2. Záznamy uvedené v odstavci 1 se uchovávají minimálně po dobu, kterou stanoví příslušný orgán a která nesmí být kratší než tři roky.
Článek 24
Výjimka z formátu identifikačního dokladu podle čl. 21 odst. 1
1. Odchylně od čl. 21 odst. 1 členské státy povolí, aby byla zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným v souladu s článkem 26, v rámci neobchodního přesunu přemístěna z jednoho členského státu do jiného.
2. V případě potřeby se soulad s požadavky podle čl. 6 písm. c) zaznamená v identifikačním dokladu uvedeném v odstavci 1 až po dokončení kontrol stanovených v čl. 34 odst. 1.
ODDÍL 2
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I z určitého území nebo třetí země do členského státu
Článek 25
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 10 odst. 1 písm. e)
1. Identifikační doklad podle čl. 10 odst. 1 písm. e) má formát veterinárního osvědčení odpovídajícího vzoru, který má být přijat podle odstavce 2 tohoto článku, a obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
umístění transpondéru nebo tetování, datum aplikace nebo datum odečtení transpondéru nebo tetování, jakož i alfanumerický kód zobrazený transpondérem nebo tetováním;
b)
druh, plemeno, datum narození uvedené majitelem, pohlaví a barva zvířete;
c)
jedinečné referenční číslo osvědčení;
d)
jméno a kontaktní údaje majitele nebo oprávněné osoby;
e)
jméno, kontaktní údaje a podpis úředního nebo schváleného veterinárního lékaře, který identifikační doklad vystavil;
f)
podrobnosti o očkování proti vzteklině;
g)
datum odběru vzorku krve pro sérologický test prokazující titr protilátek proti vzteklině;
h)
vyhovění veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
i)
jméno a podpis zástupce schvalujícího příslušného orgánu;
j)
jméno, podpis a kontaktní údaje zástupce příslušného orgánu provádějícího kontroly podle článku 34 a datum těchto kontrol;
k)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Komise přijme prováděcí akt stanovící vzor zmíněný v odstavci 1 tohoto článku, jakož i požadavky na jazyky, grafickou úpravu a platnost veterinárního osvědčení uvedeného v uvedeném odstavci. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
3. Součástí identifikačního dokladu uvedeného v čl. 10 odst. 1 písm. e) je písemné prohlášení podepsané majitelem nebo oprávněnou osobou potvrzující, že zvíře v zájmovém chovu je přemisťováno do Unie v rámci neobchodního přesunu.
Článek 26
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 10 odst. 1 písm. e)
Identifikační doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 písm. e) vystavuje na základě podpůrných dokumentů buď úřední veterinární lékař území nebo třetí země, z nichž je zvíře v zájmovém chovu odesíláno, nebo schválený veterinární lékař, a následně jej schvaluje příslušný orgán území nebo třetí země odeslání poté, co veterinární lékař vystavující doklad:
a)
ověřil, že toto zvíře je označeno podle čl. 17 odst. 1; a
b)
do příslušných kolonek identifikačního dokladu řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 25 odst. 1 písm. a) až h), a tím potvrdil splnění podmínek stanovených v čl. 10 odst. 1 písm. a) a tam, kde je to relevantní, v čl. 10 odst. 1 písm. b), c) a d).
Článek 27
Odchylka od formátu identifikačního dokladu podle čl. 25 odst. 1
Odchylně od čl. 25 odst. 1 členské státy povolí neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným v souladu s článkem 22, na své území, pokud:
a)
byl daný identifikační doklad vystaven na jednom z území nebo třetích zemí uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo
b)
tato zvířata v zájmovém chovu vstupují do členského státu po přesunu z členského státu na určité území nebo do třetí země nebo po tranzitu z členského státu přes toto území nebo třetí zemi a identifikační doklad vyplnil a vystavil schválený veterinární lékař, který potvrdil, že tato zvířata před opuštěním Unie byla:
i)
očkována proti vzteklině v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) a
ii)
podrobena sérologickému testu prokazujícímu titr ochranných protilátek proti vzteklině stanovenému v čl. 10 odst. 1 písm. c), kromě případů, na které se vztahuje výjimka stanovená v článku 12.
ODDÍL 3
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z jednoho členského státu do jiného
Článek 28
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c)
1. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout vzor identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c), který obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
charakteristika označení nebo popis zvířete v zájmovém chovu, jak je stanoveno v čl. 17 odst. 2;
b)
druh zvířete v zájmovém chovu a případně jeho plemeno, datum narození uvedené majitelem, pohlaví a barva;
c)
jméno a kontaktní údaje majitele;
d)
jméno, kontaktní údaje a podpis schváleného veterinárního lékaře, který identifikační doklad vystavil nebo vyplnil;
e)
podpis majitele;
f)
podrobné údaje o všech preventivních zdravotních opatřeních proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
g)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Prováděcí akt uvedený v odstavci 1 tohoto článku stanoví rovněž požadavky na identifikační doklad uvedený ve zmíněném odstavci, pokud jde o jazyky, grafickou úpravu, platnost nebo bezpečnostní prvky. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 29
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c)
1. Identifikační doklad uvedený v čl. 9 odst. 2 písm. c) vystaví schválený veterinární lékař poté, co:
a)
ověřil, že zvíře v zájmovém chovu je označeno nebo popsáno podle čl. 17 odst. 2;
b)
do příslušných kolonek řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 28 odst. 1 písm. a) až d) a
c)
identifikační doklad podepsal majitel.
2. Schválený veterinární lékař po ověření, že zvíře v zájmovém chovu je označeno nebo popsáno v souladu s čl. 17 odst. 2, vyplní do příslušných kolonek identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c) údaje uvedené v čl. 28 odst. 1 písm. d) a f), a tím potvrdí splnění podmínek stanovených v čl. 9 odst. 2, je-li to relevantní.
ODDÍL 4
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z určitého území nebo třetí země do členského státu
Článek 30
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c)
1. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout vzor identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c), který obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
charakteristika označení nebo popis zvířete v zájmovém chovu, jak je stanoveno v čl. 17 odst. 2;
b)
druh zvířete v zájmovém chovu a případně jeho plemeno, datum narození uvedené majitelem, pohlaví a barva;
c)
jméno a kontaktní údaje majitele nebo oprávněné osoby;
d)
jméno, kontaktní údaje a podpis úředního nebo schváleného veterinárního lékaře, který doklad vystavil;
e)
jedinečné referenční číslo osvědčení;
f)
podrobné údaje o všech preventivních zdravotních opatřeních proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
g)
jméno a podpis zástupce schvalujícího příslušného orgánu;
h)
jméno, podpis a kontaktní údaje zástupce příslušného orgánu provádějícího kontroly podle článku 34 a datum těchto kontrol;
i)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Prováděcí akt uvedený v odstavci 1 tohoto článku stanoví rovněž požadavky na identifikační doklad uvedený ve zmíněném odstavci, pokud jde o jazyky, grafickou úpravu a platnost. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
3. Součástí identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c) je písemné prohlášení podepsané majitelem nebo oprávněnou osobou potvrzující, že zvíře v zájmovém chovu je přemisťováno do Unie v rámci neobchodního přesunu.
Článek 31
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c)
Identifikační doklad uvedený v čl. 14 odst. 2 písm. c) vystavuje na základě podpůrných dokumentů buď úřední veterinární lékař území nebo třetí země, z níž je zvíře v zájmovém chovu odesíláno, nebo schválený veterinární lékař, a následně jej schvaluje příslušný orgán území nebo třetí země odeslání poté, co veterinární lékař vystavující doklad:
a)
ověřil, že toto zvíře je označeno nebo popsáno podle čl. 17 odst. 2; a
b)
do příslušných kolonek identifikačního dokladu řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 30 odst. 1 písm. a) až f), a tím potvrdil splnění podmínek stanovených v čl. 14 odst. 2 písm. a) a b), je-li to relevantní.
KAPITOLA VI
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
ODDÍL 1
Výjimka pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu do členských států
Článek 32
Výjimka z podmínek stanovených v článcích 6, 9, 10 a 14
1. Odchylně od podmínek stanovených v článcích 6, 9, 10 a 14 mohou členské státy ve výjimečných situacích povolit, aby na jejich území byla v rámci neobchodního přesunu přemístěna zvířata v zájmovém chovu, která nesplňují podmínky stanovené v uvedených článcích, za předpokladu, že:
a)
majitel podal žádost o povolení předem a členský stát určení toto povolení udělil;
b)
tato zvířata budou v izolaci pod úředním dohledem po dobu nezbytnou pro splnění těchto podmínek a nepřevyšující šest měsíců:
i)
v místě schváleném příslušným orgánem a
ii)
v souladu s podmínkami stanovenými v povolení.
2. Povolení uvedené v odst. 1 písm. a) může obsahovat oprávnění k tranzitu přes jiný členský stát za předpokladu, že členský stát tranzitu předem udělil členskému státu určení souhlas.
ODDÍL 2
Obecné podmínky týkající se souladu
Článek 33
Kontroly dokladů a totožnosti prováděné u neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a článku 15 do členského státu
1. Aniž je dotčen článek 16, a k ověření souladu s kapitolou II provádějí členské státy nediskriminačním způsobem kontroly dokladů a totožnosti u neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu z jiného členského státu nebo z určitého území či třetí země uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15 na své území.
2. Během neobchodního přesunu zvířete v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15 do členského státu majitel nebo oprávněná osoba na žádost příslušného orgánu odpovědného za kontroly stanovené v odstavci 1 tohoto článku:
a)
předloží identifikační doklad tohoto zvířete požadovaný podle tohoto nařízení, který prokazuje soulad s požadavky na takový přesun, a
b)
umožní, aby tyto kontroly byly u tohoto zvířete provedeny.
Článek 34
Kontroly dokladů a totožnosti prováděné u neobchodních přesunů z území nebo třetích zemí jiných než uvedených na seznamech podle čl. 13 odst. 1 nebo článku 15
1. K ověření souladu s kapitolou III provádí příslušný orgán členského státu v místě vstupu kontrolu dokladů a totožnosti u neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu z území nebo třetích zemí jiných než těch, jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15, do tohoto členského státu.
2. Majitel nebo oprávněná osoba se při vstupu z určitého území nebo třetí země jiných než těch, které jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15, do členského státu obrátí na příslušný orgán přítomný v místě vstupu za účelem kontrol uvedených v odstavci 1 a:
a)
předloží identifikační doklad zvířete v zájmovém chovu vyžadovaný podle tohoto nařízení, který prokazuje soulad s podmínkami pro takový přesun; a
b)
umožní, aby tyto kontroly byly u zvířete v zájmovém chovu provedeny.
3. Členské státy vypracují a průběžně aktualizují seznam míst vstupu.
4. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán, který pověřily prováděním kontrol uvedených v odstavci 1:
a)
byl plně informován o pravidlech stanovených v kapitole III a aby jeho úředníci byli dostatečně zaškoleni k jejich uplatňování;
b)
vedl záznamy o celkovém počtu provedených kontrol a o případech nesplnění podmínek zjištěných během těchto kontrol a
c)
zaznamenával provedené kontroly do příslušné kolonky identifikačního dokladu, pokud je takový záznam nezbytný pro účely neobchodního přesunu do jiných členských států, jak je stanoveno v čl. 24 odst. 1.
Článek 35
Opatření v případech nesplnění podmínek zjištěných během kontrol stanovených v článcích 33 a 34
1. Pokud kontroly uvedené v článcích 33 a 34 odhalí, že zvíře v zájmovém chovu nesplňuje podmínky stanovené v kapitolách II nebo III, rozhodne příslušný orgán po konzultaci s úředním veterinárním lékařem a v případě potřeby také s majitelem nebo oprávněnou osobou, že:
a)
zvíře odešle zpět do země nebo na území, z něhož bylo odesláno;
b)
zvíře izoluje pod úřední kontrolou po dobu nezbytnou pro dosažení souladu s podmínkami stanovenými v kapitolách II nebo III nebo
c)
v krajním případě, pokud navrácení zvířete není možné nebo jeho izolace není z praktických důvodů proveditelná, usmrtí je v souladu s příslušnými vnitrostátními pravidly týkajícími se ochrany zvířat v zájmovém chovu při usmrcování.
2. Pokud příslušný orgán neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu do Unie zamítne, jsou tato zvířata izolována pod úřední kontrolou do doby buď:
a)
jejich návratu do země nebo území, z něhož byla odeslána nebo
b)
přijetí jakéhokoliv jiného správního rozhodnutí o těchto zvířatech.
3. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 se provádějí na náklady majitele a majitel ani oprávněná osoba nemají nárok na finanční odškodnění.
Článek 36
Ochranná opatření
1. Pokud se v členském státě, na určitém území nebo v třetí zemi vyskytne nebo rozšíří vzteklina nebo nákaza či infekce jiná než vzteklina, která by mohla vážně ohrozit veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, může Komise z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu v závislosti na závažnosti situace neprodleně přijmout prostřednictvím prováděcího aktu některé z těchto opatření:
a)
pozastavit neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu nebo jejich tranzit z celého území nebo z části území členského státu nebo z dotčeného území či třetí země;
b)
stanovit zvláštní podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu z celého území nebo z části území členského státu nebo z dotčeného území či třetí země.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
2. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, kdy je třeba omezit nebo odstranit vážné riziko pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, přijme Komise postupem podle čl. 41 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty.
Článek 37
Informační povinnosti
1. Členské státy poskytnou veřejnosti jasné a snadno dostupné informace o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a pravidlech pro kontrolu dodržování uvedených podmínek při těchto přesunech, jak jsou stanoveny v tomto nařízení.
2. Informace podle odstavce 1 se týkají zejména:
a)
kvalifikačních předpokladů, jež musí splňovat osoby aplikující transpondér podle článku 18;
b)
povolování výjimky z povinného očkování proti vzteklině pro mladá zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I podle článků 7 a 11;
c)
podmínek pro vstup zvířat v zájmovém chovu na území členských států přemisťovaných v rámci neobchodního přesunu,
i)
která nesplňují podmínky článku 6, 9, 10 nebo 14,
ii)
která pocházejí z určitých zemí a území za podmínek stanovených jejich vnitrostátními pravidly podle článku 16;
d)
seznamu míst vstupu vypracovaného podle čl. 34 odst. 3, včetně uvedení příslušného orgánu pověřeného prováděním kontrol podle čl. 34 odst. 4;
e)
podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I na území členských států, které stanoví jejich vnitrostátní pravidla podle čl. 9 odst. 3 a čl. 14 odst. 3;
f)
informací o očkovacích látkách proti vzteklině, kterým příslušný orgán členských států udělil registraci, jak je uvedeno v bodě 1 písm. b) přílohy III, a zejména o příslušném očkovacím protokolu.
3. Členské státy vytvoří internetové stránky, na nichž uvedou informace podle odstavce 1, a jejich internetovou adresu sdělí Komisi.
4. Komise je členským státům nápomocna při zprostředkovávání těchto informací veřejnosti tím, že na své internetové stránce uvede:
a)
odkazy na internetové informační stránky členských států a
b)
informace uvedené v odst. 2 písm. b), d) a e) tohoto článku a informace zpřístupněné veřejnosti v souladu s čl. 2 odst. 2 písm. b) případně v dalších jazycích.
ODDÍL 3
Procesní ustanovení
Článek 38
Změny příloh
1. Za účelem zohlednění technického pokroku, vědeckého vývoje a ochrany veřejného zdraví nebo zdraví zvířat v zájmovém chovu je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39 měnící přílohy II až IV.
Článek 39
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 5 odst. 5, čl. 17 odst. 2 druhém pododstavci, čl. 19 odst. 1 prvním pododstavci a článku 38 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 28. června 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 5, čl. 17 odst. 2 druhém pododstavci, čl. 19 odst. 1 prvním pododstavci a článku 38 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 5 odst. 5, čl. 17 odst. 2 druhého pododstavce, čl. 19 odst. 1 prvního pododstavce a článku 38 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 40
Postup pro naléhavé případy
1. Akty v přenesené pravomoci přijaté podle tohoto článku vstupují v platnost bezodkladně a jsou použitelné, pokud proti nim není vyslovena námitka v souladu s odstavcem 2. V oznámení aktu v přenesené pravomoci Evropskému parlamentu a Radě se uvedou důvody použití postupu pro naléhavé případy.
2. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky postupem uvedeným v čl. 39 odst. 5. V takovém případě zruší Komise tento akt neprodleně poté, co jí Evropský parlament nebo Rada oznámí rozhodnutí o vyslovení námitek.
Článek 41
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, zřízený článkem 58 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (19). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Má-li být stanovisko výboru získáno písemným postupem, je tento postup ukončen bez výsledku, pokud tak o tom ve lhůtě stanovené pro vydání stanoviska rozhodne předseda výboru nebo pokud o to požádá prostá většina členů výboru.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 42
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy Komisi neprodleně oznámí takto stanovené sankce a všechny následné změny těchto ustanovení.
KAPITOLA VII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 43
Zrušení
1. Nařízení (ES) č. 998/2003 se zrušuje s výjimkou oddílu 2 části B přílohy II, který zůstává v platnosti až do vstupu prováděcího aktu přijatého podle čl. 13 odst. 1 tohoto nařízení v platnost, a části C přílohy II, která zůstává v platnosti až do vstupu prováděcího aktu přijatého podle čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení v platnost.
Odkazy v tomto nařízení na seznam obsažený v prováděcích aktech přijatých podle čl. 13 odst. 1 nebo 2 se do vstupu uvedených prováděcích aktů v platnost považují za odkazy na seznamy třetích zemí a území obsažené - ve vztahu k čl. 13 odst. 1 - v oddíle 2 části B přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003 a - ve vztahu k čl. 13 odst. 2 - v části C přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
3. Zrušením nařízení (ES) č. 998/2003 není dotčena skutečnost, že nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1152/2011 ze dne 14. července 2011, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003, pokud jde o preventivní zdravotní opatření pro tlumení infekce Echinococcus multilocularis u psů (20), jež bylo přijato na základě čl. 5 odst. 1 druhého pododstavce uvedeného nařízení, zůstává v platnosti.
Článek 44
Přechodná opatření týkající se identifikačních dokladů
1. Odchylně od čl. 21 odst. 1 je identifikační doklad uvedený v čl. 6 písm. d) považován za vyhovující tomuto nařízení, pokud byl:
a)
vyhotoven v souladu se vzorovým pasem zavedeným rozhodnutím 2003/803/ES; a
b)
vystaven před 29. prosincem 2014.
2. Odchylně od čl. 25 odst. 1 a čl. 27 písm. a) je identifikační doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 písm. e) považován za vyhovující tomuto nařízení, pokud byl:
a)
vyhotoven v souladu se vzorovým osvědčením uvedeným v příloze II rozhodnutí 2011/874/EU nebo případně se vzorovým pasem zavedeným rozhodnutím 2003/803/ES a
b)
vystaven před 29. prosincem 2014.
Článek 45
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 29. prosince 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 12. června 2013.
REGULAMENTO (UE) N.o 576/2013 DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 12 de junho de 2013
relativo à circulação sem caráter comercial de animais de companhia e que revoga o Regulamento (CE) n.o 998/2003
(Texto relevante para efeitos do EEE)
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 43.o, n.o 2, e o artigo 168.o, n.o 4, alínea b),
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Após transmissão do projeto de ato legislativo aos parlamentos nacionais,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Após consulta ao Comité das Regiões,
Deliberando de acordo com o processo legislativo ordinário (2),
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (CE) n.o 998/2003 do Parlamento Europeu e do Conselho (3) fixa as condições de polícia sanitária (saúde animal) a observar em matéria de circulação sem caráter comercial de animais de companhia para um Estado-Membro a partir de outro Estado-Membro ou de países terceiros, assim como as regras relativas ao controlo dessa circulação. Visa garantir um nível de segurança suficiente no que respeita aos riscos para a saúde pública e animal envolvidos nessa circulação sem caráter comercial e eliminar eventuais entraves injustificados a essa circulação.
(2)
Numa declaração anexa ao Regulamento (UE) n.o 438/2010 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 19 de maio de 2010, que altera o Regulamento (CE) n.o 998/2003 relativo às condições de polícia sanitária aplicáveis à circulação sem caráter comercial de animais de companhia (4), a Comissão comprometeu-se a propor a revisão do Regulamento (CE) n.o 998/2003 na sua totalidade, em especial, dos aspetos relativos aos atos delegados e aos atos de execução. Por conseguinte, devido à entrada em vigor do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia (TFUE), é necessário harmonizar os poderes conferidos à Comissão pelo Regulamento (CE) n.o 998/2003 com os artigos 290.o e 291.o do TFUE. Atendendo ao número de alterações que é necessário introduzir nos requisitos de saúde animal estabelecidos no Regulamento (CE) n.o 998/2003 e a fim de assegurar que esses requisitos são suficientemente claros e acessíveis ao cidadão comum, esse regulamento deverá ser revogado e substituído pelo presente regulamento.
(3)
O presente regulamento deverá estabelecer uma lista de espécies animais às quais deverão aplicar-se os requisitos de saúde animal harmonizados quando os animais dessas espécies forem mantidos como animais de companhia e sejam objeto de circulação sem fins comerciais. Aquando da elaboração dessa lista, deverá atender-se à sensibilidade das espécies à raiva ou ao papel que desempenham na epidemiologia dessa doença.
(4)
A Diretiva 92/65/CEE do Conselho, de 13 de julho de 1992, que define as condições de polícia sanitária que regem o comércio e as importações na Comunidade de animais, sémenes, óvulos e embriões não sujeitos, no que se refere às condições de polícia sanitária, às regulamentações comunitárias específicas referidas no Anexo A, secção I, da Diretiva 90/425/CEE (5), estabelece designadamente os requisitos de saúde animal aplicáveis ao comércio e às importações de cães, gatos e furões, que são animais de espécies sensíveis à raiva. Uma vez que essas espécies são também mantidas como animais de companhia que, frequentemente, acompanham os seus donos ou pessoas autorizadas durante a circulação sem caráter comercial dentro da União e com destino para esta, o presente regulamento deverá estabelecer os requisitos de saúde animal aplicáveis à circulação sem caráter comercial dessas espécies para os Estados-Membros. Essas espécies deverão ser enumeradas no Anexo I, parte A, do presente regulamento.
(5)
De igual modo, haverá que estabelecer um quadro legal para os requisitos de saúde animal aplicáveis à circulação não comercial de animais de espécies não sensíveis à raiva ou epidemiologicamente não significativas em relação a esta doença, aos quais, caso não fossem mantidos como animais de companhia, se aplicaria outra legislação da União, incluindo legislação relativa a animais produtores de alimentos. Essas espécies deverão ser enumeradas no Anexo I, parte B.
(6)
A lista constante do Anexo I, parte B, deverá incluir invertebrados, com exceção de abelhas e espécimes do género Bombus spp., abrangidos pela Diretiva 92/65/CEE, e moluscos e crustáceos abrangidos pela Diretiva 2006/88/CE do Conselho, de 24 de outubro de 2006, relativa aos requisitos zoossanitários aplicáveis aos animais de aquicultura e produtos derivados, assim como à prevenção e à luta contra certas doenças dos animais aquáticos (6). Deverá também incluir animais aquáticos ornamentais criados em aquários não comerciais, excluídos do âmbito de aplicação da Diretiva 2006/88/CE, bem como anfíbios e répteis.
(7)
A lista constante do Anexo I, parte B, deverá ainda incluir todas as espécies de aves exceto as abrangidas pela Diretiva 2009/158/CE do Conselho, de 30 de novembro de 2009, relativa às condições de polícia sanitária que regem o comércio intracomunitário e as importações de aves de capoeira e de ovos para incubação provenientes de países terceiros (7), bem como roedores e coelhos exceto os destinados à produção de alimentos e definidos no Anexo I do Regulamento (CE) n.o 853/2004 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 29 de abril de 2004, que estabelece regras específicas de higiene aplicáveis aos géneros alimentícios de origem animal (8).
(8)
Todavia, no interesse da coerência do direito da União, na pendência do estabelecimento de regras da União que rejam a circulação sem caráter comercial, para um Estado-Membro a partir de outro Estado-Membro ou de um território ou de um país terceiro, de animais de companhia de espécies enumeradas no Anexo I, parte B, deverá ser possível aplicar as regras nacionais a essa circulação desde que elas não sejam mais rigorosas do que as aplicadas à circulação desses animais para fins comerciais.
(9)
Na medida em que os animais das espécies enumeradas no Anexo I, parte B, do presente regulamento podem pertencer a espécies que requeiram especial proteção, o presente regulamento deverá ser aplicável sem prejuízo do Regulamento (CE) n.o 338/97 do Conselho, de 9 de dezembro de 1996, relativo à proteção de espécies da fauna e da flora selvagens através do controlo do seu comércio (9).
(10)
Com o objetivo de estabelecer uma distinção nítida entre as regras que se aplicam à circulação sem caráter comercial e as que se aplicam ao comércio e importações na União, a partir de países terceiros, de cães, gatos e furões abrangidos pelos requisitos de saúde animal constantes da Diretiva 92/65/CEE, o presente regulamento deverá definir não só o que entende por animal de companhia, mas também por circulação sem caráter comercial de animais de companhia, durante a qual esse animal acompanha o dono ou uma pessoa autorizada. A experiência revela que, no decurso de uma tal circulação, nem sempre é possível manter constantemente o animal de companhia na proximidade imediata do dono ou da pessoa autorizada. Com base em razões devidamente fundamentadas e documentadas, deverá considerar-se que o animal de companhia acompanha o dono ou a pessoa autorizada, mesmo quando a circulação sem caráter comercial do animal de companhia se efetua num período até cinco dias antes ou após a circulação do dono ou da pessoa autorizada, ou se efetua num espaço físico distinto do ocupado pelo dono ou pela pessoa autorizada.
(11)
A experiência na aplicação das regras em vigor revela que a circulação sem caráter comercial é utilizada fraudulentamente no comércio e na importação na União, em proveniência de países terceiros, dos animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A. A fim de impedir tais práticas, que poderiam representar riscos para a saúde animal, o presente regulamento deverá fixar o número máximo de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, que podem acompanhar o dono ou a pessoa autorizada. No entanto, deverá ser possível exceder esse número máximo em determinadas condições específicas. Além disso, deverá ficar claro que, quando as condições especificadas não estiverem preenchidas e o número de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, do presente regulamento, exceder o número máximo, são aplicáveis a esses animais de companhia as disposições da Diretiva 92/65/CEE e da Diretiva 90/425/CEE (10), ou da Diretiva 91/496/CEE (11).
(12)
O Regulamento (CE) n.o 998/2003 estabelece que, durante um período transitório, os animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, partes A e B, se considerem identificados caso ostentem uma tatuagem claramente legível ou um sistema de identificação eletrónica (a seguir designado «transponder»). O presente regulamento deverá, pois, estabelecer as regras para a marcação de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, do presente regulamento após o termo do período transitório, em 3 de julho de 2011.
(13)
A implantação de um transponder representa uma intervenção invasiva cuja execução requer determinadas qualificações. Por conseguinte, a sua implantação deverá ser feita apenas por pessoas devidamente qualificadas. Caso permitam a pessoas que não sejam veterinários implantar transponders, os Estados-Membros deverão estabelecer regras para as qualificações mínimas exigidas a essas pessoas.
(14)
O Anexo I-A do Regulamento (CE) n.o 998/2003 estabelece requisitos técnicos para a identificação de animais de companhia por transponders. Esses requisitos técnicos correspondem a normas internacionalmente aceites e deverão constar do Anexo II do presente regulamento, sem que nelas sejam introduzidas alterações substanciais.
(15)
A fim de proteger a saúde pública e a saúde dos animais de companhia das espécies incluídas no Anexo I, o presente regulamento deverá prever a possibilidade de adotar medidas sanitárias preventivas para doenças e infeções diferentes da raiva. Essas medidas deverão basear-se em informações científicas validadas e ser aplicadas proporcionalmente ao risco para a saúde pública ou animal associado à circulação sem caráter comercial dos animais suscetíveis de serem afetados por essas doenças ou infeções. Estas medidas deverão incluir regras para a categorização de Estados-Membros ou partes destes, procedimentos que permitam aos Estados-Membros que requeiram a aplicação de medidas sanitárias preventivas fundamentar a justificação dessas medidas numa base contínua, condições para aplicar e documentar as medidas sanitárias preventivas e, se for o caso, condições para derrogar à aplicação dessas medidas. A lista de Estados-Membros ou partes destes, categorizados de acordo com as regras relevantes deverá ser estabelecida num ato de execução a adotar nos termos do presente regulamento.
(16)
É possível que as vacinas antirrábicas administradas a animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, antes dos três meses de idade possam não induzir imunidade protetora devido à interferência com anticorpos maternos. Consequentemente, os fabricantes de vacinas recomendam que os animais jovens não sejam vacinados antes dessa idade. Por conseguinte, a fim de autorizar a circulação, sem caráter comercial, de animais de companhia jovens das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, que não tenham sido vacinados ou, que tenham sido vacinados, mas que não tenham adquirido imunidade de proteção contra a raiva, o presente regulamento deverá estabelecer determinadas medidas cautelares a adotar e permitir que os Estados-Membros autorizem essa circulação no seu território quando os animais de companhia jovens cumprirem essas medidas.
(17)
No sentido de simplificar as condições para a circulação sem caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, entre Estados-Membros de estatuto favorável equivalente no que respeita à raiva, o presente regulamento deverá prever também a possibilidade de afastar a aplicação do requisito da vacinação antirrábica. Essa derrogação deverá ser autorizada mediante pedido conjunto dos Estados-Membros interessados, basear-se em informações científicas validadas e ser aplicada proporcionalmente ao risco para a saúde pública ou animal associado à circulação sem caráter comercial dos animais suscetíveis de serem afetados pela raiva. Os Estados-Membros ou partes do seu território que beneficiem dessa derrogação deverão ser incluídos numa lista constante de um ato de execução a adotar nos termos do presente regulamento.
(18)
Os países e territórios enumerados no Anexo II, parte B, secção 2, do Regulamento (CE) n.o 998/2003 aplicam regras equivalentes às que são aplicadas pelos Estados-Membros, enquanto os enumerados no Anexo II, parte C, desse regulamento cumprem os critérios estabelecidos no artigo 10.o desse mesmo regulamento. Deverá, portanto, prever-se que essas listas sejam definidas num ato de execução a adotar nos termos do presente regulamento, sem que nelas sejam introduzidas alterações substanciais.
(19)
Além disso, um ato de execução a adotar nos termos do presente regulamento deverá estabelecer uma lista dos territórios ou países terceiros que aplicam regras de teor e efeito iguais às que são estabelecidas no presente regulamento para os animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte B.
(20)
O Regulamento (CE) n.o 998/2003 estabelece determinados requisitos para a circulação sem caráter comercial de animais de companhia para os Estados-Membros a partir de outros Estados-Membros e de países ou territórios enumerados no seu Anexo II, parte B, secção 2, e parte C. Esses requisitos incluem uma vacinação antirrábica válida administrada aos animais de companhia em questão com vacinas que cumprem as normas mínimas estabelecidas no capítulo pertinente do Manual de Testes para Diagnóstico e de Vacinas para Animais Terrestres da Organização Mundial da Saúde Animal (OIE) ou às quais foi concedida uma autorização de introdução no mercado de acordo com a Diretiva 2001/82/CE (12) ou com o Regulamento (CE) n.o 726/2004 (13). Essas vacinas demonstraram ser eficazes na proteção dos animais contra a raiva, fazendo parte dos requisitos de validade aplicáveis à vacinação antirrábica e constantes do Anexo I-B do Regulamento (CE) n.o 998/2003. Esses requisitos deverão constar do Anexo III do presente regulamento sem que neles sejam introduzidas alterações substanciais.
(21)
O Regulamento (CE) n.o 998/2003 estabelece requisitos de saúde animal mais rigorosos para animais de companhia que circulem nos Estados-Membros a partir de países ou territórios diferentes dos enumerados no Anexo II, parte C. Esses requisitos incluem controlos à eficácia da vacinação antirrábica em cada animal por titulação de anticorpos num laboratório aprovado nos termos da Decisão 2000/258/CE do Conselho, de 20 de março de 2000, que designa um instituto específico responsável pela fixação dos critérios necessários à normalização dos testes serológicos de controlo e da eficácia da vacinação antirrábica (14). Esse requisito deverá, portanto, ser mantido no Anexo IV do presente regulamento, devendo ser incluída a condição de o teste dever realizar-se de acordo com os métodos estabelecidos no capítulo pertinente do Manual de Testes para Diagnóstico e de Vacinas para Animais Terrestres da Organização Mundial da Saúde Animal (OIE).
(22)
São necessários documentos de identificação que acompanhem os animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, que circulam sem fins comerciais para os Estados-Membros, a fim de certificar o cumprimento do disposto no presente regulamento. O presente regulamento deverá, pois, estabelecer as condições de emissão aplicáveis aos documentos de identificação e os requisitos respeitantes ao seu conteúdo, validade, dispositivos de segurança, formato e configuração.
(23)
O presente regulamento deverá permitir que os Estados-Membros autorizem a circulação sem caráter comercial para os seus territórios de animais de companhia das espécies enumeradas na Anexo I, parte A, acompanhados de um documento de identificação emitido num território ou num país terceiro que aplique regras de teor e efeito iguais às que são aplicadas pelos Estados-Membros. Deverá também permitir que os Estados-Membros autorizem a circulação sem caráter comercial para os seus territórios, após a circulação para um território ou país terceiro, dos animais de companhia acompanhados de um documento de identificação emitido num Estado-Membro, desde que as condições de regresso desses territórios ou países terceiros estejam preenchidas antes de o animal de companhia sair da União.
(24)
O presente regulamento deverá também permitir que os Estados-Membros autorizem, caso surja a necessidade de partida urgente do dono, por exemplo, em caso de súbita catástrofe natural ou de agitação política ou outro caso de força maior relacionado com o dono, a entrada direta nos seus territórios de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I que não cumpram o disposto no presente regulamento, desde que seja antecipadamente apresentado um pedido de licença ao Estado-Membro de destino, e por ele concedida, e que os animais sejam isolados por um período temporário sob supervisão oficial para satisfazer as condições previstas no presente regulamento. Apesar de ser conveniente acautelar essas situações de urgência, essas licenças são indispensáveis devido aos riscos de saúde animal decorrentes da introdução na União de um animal de companhia que não cumpra o disposto no presente regulamento.
(25)
A Diretiva 90/425/CEE e a Diretiva 91/496/CEE não se aplicam aos controlos veterinários a animais de companhia que acompanhem viajantes durante a circulação sem caráter comercial.
(26)
Por conseguinte, a fim de que os Estados-Membros verifiquem o cumprimento do disposto no presente regulamento e tomem as medidas necessárias para o efeito, o presente regulamento deverá exigir à pessoa que acompanha o animal de companhia que apresente o documento de informação requerido em toda e qualquer circulação sem caráter comercial num Estado-Membro, e prever adequados controlos documentais e de identidade aos animais de companhia que acompanhem o dono durante a circulação sem caráter comercial para um Estado-Membro a partir de outro Estado-Membro ou de determinados territórios ou países terceiros.
(27)
Deverá ainda exigir que os Estados-Membros efetuem controlos documentais e de identidade sistemáticos em pontos de entrada designados a animais de companhia que acompanhem o dono durante a circulação sem caráter comercial para um Estado-Membro a partir de determinados territórios ou países terceiros. Esses controlos deverão ter em conta os princípios relevantes do Regulamento (CE) n.o 882/2004 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 29 de abril de 2004, relativo aos controlos oficiais realizados para assegurar a verificação do cumprimento da legislação relativa aos alimentos para animais e aos géneros alimentícios e das normas relativas à saúde e ao bem-estar dos animais (15). Caso necessário para efeitos de futura circulação para outro Estado-Membro, os Estados-Membros deverão ser obrigados a registar os controlos no documento de identificação a fim de poder utilizar a data destes controlos para determinação da validade do documento de identificação.
(28)
O presente regulamento deverá ainda prever medidas de salvaguarda que permitam lidar com os riscos para a saúde pública ou animal decorrentes da circulação sem caráter comercial de animais de companhia.
(29)
Com o objetivo de dar aos cidadãos informações claras e acessíveis sobre as regras que se aplicam à circulação sem caráter comercial para a União de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, os Estados-Membros deverão colocar à disposição do público essas informações, nomeadamente as disposições aplicáveis da legislação nacional.
(30)
A fim de garantir a correta aplicação do presente regulamento, o poder de adotar atos nos termos do artigo 290.o do TFUE deverá ser delegado na Comissão no que respeita aos requisitos específicos por espécie para a marcação de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte B, e às medidas sanitárias preventivas, específicas por espécie, contra doenças ou infeções diferentes da raiva e que afetem as espécies enumeradas no Anexo I, bem como à adoção de regras para limitar o número de animais de companhia de espécies enumeradas no Anexo I, parte B, que acompanhem o respetivo dono durante a circulação sem caráter comercial e à alteração dos Anexos II a IV. É particularmente importante que a Comissão proceda às consultas apropriadas durante os trabalhos preparatórios, inclusive ao nível de peritos. A Comissão, quando preparar e redigir atos delegados, deverá assegurar a transmissão simultânea, atempada e adequada dos documentos relevantes ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
(31)
Acresce que o poder de adotar atos nos termos do procedimento de urgência deverá ser delegado na Comissão em casos devidamente justificados de risco para a saúde pública ou animal no que respeita a medidas sanitárias preventivas contra doenças ou infeções diferentes da raiva e suscetíveis de afetar animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I.
(32)
A fim de assegurar condições uniformes para a execução do presente regulamento, deverão ser atribuídas competências de execução à Comissão no que se refere à lista de Estados-Membros ou respetivas partes, com estatuto favorável equivalente em relação à raiva e que estejam autorizados a celebrar acordos mútuos em derrogação de determinadas condições aplicáveis à circulação sem caráter comercial de animais de companhia, e à lista de Estados-Membros categorizados de acordo com as regras relativas às medidas sanitárias preventivas contra doenças e infeções diferentes da raiva, às listas de territórios e países terceiros estabelecidas para efeitos de derrogação de determinadas condições aplicáveis à circulação sem caráter comercial, ao modelo para os documentos de identificação que devem acompanhar os animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I durante a circulação, sem caráter comercial, para um Estado-Membro a partir de outro Estado-Membro ou de um território ou país terceiro, às regras relativas ao formato, à configuração e às línguas das declarações a assinar e às medidas de salvaguarda em caso de ocorrência ou propagação da raiva ou de uma doença ou infeção diferente da raiva. Essas competências deverão ser exercidas nos termos do Regulamento (UE) n.o 182/2011 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 16 de fevereiro de 2011, que estabelece as normas e os princípios gerais relativos aos mecanismos de controlo pelos Estados-Membros do exercício das competências de execução pela Comissão (16).
(33)
A Comissão deverá adotar imediatamente os atos de execução aplicáveis que atualizem a lista de Estados-Membros ou respetivas partes, com estatuto favorável equivalente em relação à raiva, autorizados a celebrar acordos mútuos em derrogação de determinadas condições aplicáveis à circulação sem caráter comercial de animais de companhia, e a lista de territórios ou países terceiros estabelecida para efeitos da derrogação a determinadas condições aplicáveis à circulação não comercial, e relativa às medidas de salvaguarda em caso de ocorrência ou propagação da raiva ou de uma doença ou infeção diferente da raiva, se, em casos devidamente justificados, relacionados com a saúde pública ou animal, imperativos de urgência assim o exijam.
(34)
Foram constatados em alguns Estados-Membros determinados casos de incumprimento das regras estabelecidas no Regulamento (CE) n.o 998/2003. Assim, os Estados-Membros deverão estabelecer regras relativas às sanções aplicáveis às infrações ao presente regulamento.
(35)
A Decisão 2003/803/CE da Comissão, de 26 de novembro de 2003, que estabelece um modelo de passaporte para a circulação intracomunitária de cães, gatos e furões (17), estabelece o modelo de passaporte para a circulação de animais de companhia das espécies constituídas por cães, gatos e furões entre Estados-Membros, tal como previsto no Regulamento (CE) n.o 998/2003. Os documentos de identificação emitidos de acordo com esse modelo de passaporte deverão, mediante certas condições, permanecer válidos durante o tempo de vida do animal de companhia, a fim de limitar os encargos administrativos e financeiros para os donos.
(36)
A Decisão de Execução 2011/874/UE da Comissão, de 15 de dezembro de 2011, que estabelece a lista de países terceiros e territórios autorizados para as importações de cães, gatos e furões e para a circulação sem caráter comercial de mais de cinco cães, gatos e furões na União, bem como os modelos de certificados para as importações e a circulação sem caráter comercial desses animais na União (18), estabelece o modelo de certificado sanitário que confirma o cumprimento dos requisitos do Regulamento (CE) n.o 998/2003 no tocante à circulação sem caráter comercial na União de cães, gatos ou furões em número igual ou inferior a cinco. A fim de assegurar uma transição harmoniosa para as novas regras estabelecidas no presente regulamento, esse modelo de certificado deverá permanecer válido mediante certas condições.
(37)
Uma vez que o objetivo do presente regulamento, a saber, o de estabelecer os requisitos de saúde animal aplicáveis à circulação sem caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I a fim de evitar ou minimizar os riscos para a saúde pública e animal decorrentes da referida circulação, não pode ser suficientemente realizado pelos Estados-Membros e pode, pois, ser mais bem realizado a nível da União, esta pode tomar medidas, em conformidade com o princípio da subsidiariedade consagrado no artigo 5.o do Tratado da União Europeia. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade consagrado no mesmo artigo, o presente regulamento não excede o necessário para realizar aquele objetivo.
(38)
A fim de assegurar a publicação simultânea do presente regulamento e dos atos de execução no que respeita às listas de territórios e países terceiros estabelecidas para efeitos de derrogação de determinadas condições aplicáveis à circulação sem caráter comercial, no que respeita ao modelo para os documentos de identificação que devem acompanhar os animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, Parte A durante a circulação, sem caráter comercial, para um Estado-Membro a partir de outro Estado-Membro ou de um território ou país terceiro, e no que respeita às regras sobre o formato, configuração e línguas das declarações a assinar, o presente regulamento deverá entrar em vigor no dia da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia,
ADOTARAM O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
DISPOSIÇÕES GERAIS
Artigo 1.o
Objeto
O presente regulamento estabelece os requisitos de saúde animal aplicáveis à circulação sem caráter comercial de animais de companhia assim como as regras relativas ao controlo de conformidade dessa circulação.
Artigo 2.o
Âmbito de aplicação
1. O presente regulamento é aplicável à circulação sem caráter comercial de animais de companhia para um Estado-Membro a partir de outro Estado-Membro ou de um território ou país terceiro.
2. O presente regulamento é aplicável sem prejuízo:
a)
Do Regulamento (CE) n.o 338/97;
b)
De quaisquer medidas nacionais que os Estados-Membros adotem, publiquem e coloquem à disposição do público com o objetivo de restringir a circulação de determinadas espécies ou raças de animais de companhia com base em considerações diferentes das relacionadas com a saúde animal.
Artigo 3.o
Definições
Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
a)
«Circulação sem caráter comercial», a circulação que não vise a venda de um animal de companhia nem a transferência da sua propriedade;
b)
«Animal de companhia», um animal das espécies enumeradas no Anexo I que acompanhe o seu dono ou uma pessoa autorizada durante uma circulação sem caráter comercial, e que permaneça, durante o período dessa circulação sem caráter comercial, sob a responsabilidade do dono ou da pessoa autorizada;
c)
«Dono», a pessoa singular que figura como dono no documento de identificação;
d)
«Pessoa autorizada», uma pessoa singular que é autorizada por escrito pelo dono a efetuar, por conta deste, a circulação sem caráter comercial do animal de companhia;
e)
«Transponder», um dispositivo passivo de identificação por radiofrequências, reservado à leitura;
f)
«Documento de identificação», o documento redigido de acordo com o modelo estabelecido em atos de execução a adotar nos termos do presente regulamento, que permita que o animal de companhia seja claramente identificado e o seu estatuto sanitário controlado para efeitos de cumprimento do disposto no presente regulamento;
g)
«Veterinário autorizado», um veterinário que tenha sido autorizado pela autoridade competente para o exercício de funções específicas, nos termos do presente regulamento ou de atos adotados nos termos do presente regulamento;
h)
«Veterinário oficial», um veterinário designado pela autoridade competente;
i)
«Controlo documental», verificação do documento de identificação que acompanha o animal de companhia;
j)
«Controlo de identidade», verificação da coerência entre o documento de identificação e o animal de companhia e, se for caso disso, da presença e conformidade da marcação;
k)
«Ponto de entrada dos viajantes», qualquer zona designada pelos Estados-Membros para efeitos dos controlos previstos no artigo 34.o, n.o 1.
Artigo 4.o
Obrigações gerais
A circulação sem caráter comercial de animais de companhia que cumpra os requisitos de saúde animal estabelecidos no presente regulamento não pode ser proibida, restringida nem entravada por motivos de saúde animal que não resultem da aplicação do presente regulamento.
Artigo 5.o
Número máximo de animais de companhia
1. O número máximo de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, que pode acompanhar o dono ou uma pessoa autorizada durante uma só circulação de caráter não comercial não pode ser superior a cinco.
2. Em derrogação do n.o 1, o número máximo de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, pode ser superior a cinco caso estejam preenchidas as seguintes condições:
a)
A circulação sem caráter comercial de animais de companhia tiver como objetivo a participação em concursos, exposições, ou eventos desportivos, bem como em treinos para esses eventos;
b)
O dono ou a pessoa autorizada apresentar provas escritas de que os animais de companhia estão inscritos para participar num evento referido na alínea a), ou numa associação que organiza tais eventos;
c)
Esses animais de companhia têm mais de seis meses de idade.
3. Os Estados-Membros podem efetuar controlos normalizados no local para verificar se as informações apresentadas nos termos do n.o 2, alínea b), estão corretas.
4. Caso seja excedido o número máximo de animais de companhia referido no n.o 1 e não estejam preenchidas as condições a que se refere o n.o 2, esses animais de companhia devem satisfazer os requisitos de saúde animal estabelecidos na Diretiva 92/65/CEE no que respeita à espécie em causa, e os Estados-Membros devem assegurar que os mesmos animais sejam submetidos aos controlos veterinários previstos nas Diretivas 90/425/CEE ou 91/496/CEE que forem adequados.
5. A fim de evitar que a circulação com caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte B, seja apresentada fraudulentamente como circulação sem caráter comercial, a Comissão fica habilitada a adotar atos delegados nos termos do artigo 39.o no que diz respeito à fixação do número máximo de animais de companhia dessas espécies que podem acompanhar o dono ou uma pessoa autorizada durante uma circulação de caráter não comercial.
6. A Comissão apresenta um relatório ao Parlamento Europeu e ao Conselho sobre a aplicação do presente artigo até 29 de junho de 2018. Com base no seu relatório, a Comissão propõe, se for caso disso, alterações ao presente regulamento.
CAPÍTULO II
CONDIÇÕES APLICÁVEIS À CIRCULAÇÃO SEM CARÁTER COMERCIAL DE ANIMAIS DE COMPANHIA PARA UM ESTADO-MEMBRO A PARTIR DE OUTRO ESTADO-MEMBRO
SECÇÃO 1
Animais de companhia das espécies enumeradas no anexo i, parte a
Artigo 6.o
Condições aplicáveis à circulação sem caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A
Os animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, não podem circular para um Estado-Membro a partir de outro Estado-Membro, a menos que preencham as seguintes condições:
a)
Estejam marcados nos termos do artigo 17.o, n. 1;
b)
Tenham recebido vacinação antirrábica que cumpra os requisitos de validade estabelecidos no Anexo III;
c)
Cumprirem as medidas sanitárias preventivas para doenças ou infeções diferentes da raiva adotadas nos termos do artigo 19.o, n.o 1;
d)
Estejam acompanhados de um documento de identificação devidamente preenchido e emitido nos termos do artigo 22.o.
Artigo 7.o
Derrogação à condição de vacinação antirrábica para animais de companhia jovens das espécies enumeradas no Anexo I, parte A
1. Sem prejuízo do n.o 2, os Estados-Membros podem, em derrogação ao artigo 6.o, alínea b), autorizar a circulação sem caráter comercial para o seu território a partir de outro Estado-Membro de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, que:
a)
Tenham menos de 12 semanas de idade e não tenham sido vacinados contra a raiva; ou
b)
Tenham entre 12 e 16 semanas de idade e tenham sido vacinados contra a raiva, mas ainda não satisfaçam os requisitos de validade referidos no Anexo III, ponto 2, alínea e).
2. A autorização referida no n.o 1 só pode ser concedida se:
a)
O dono ou a pessoa autorizada apresentar uma declaração assinada em como os animais de companhia, desde o seu nascimento até ao momento da circulação sem caráter comercial, não entraram em contacto com animais selvagens de espécies suscetíveis de contraírem raiva; ou
b)
Os animais de companhia estiverem acompanhados pela respetiva mãe, de quem ainda dependem, e o documento de identificação que acompanhar a mãe permitir comprovar que, antes do nascimento das crias, aquela recebeu uma vacina antirrábica que cumpria os requisitos de validade estabelecidos no Anexo III.
3. A Comissão pode adotar, mediante um ato de execução, regras relativas ao formato, à configuração e às línguas das declarações referidas no n.o 2, alínea a), do presente artigo. Esse ato de execução é adotado pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 41.o, n.o 2.
Artigo 8.o
Derrogação à condição de vacinação antirrábica para animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A
1. Em derrogação ao artigo 6.o, alínea b), a circulação direta sem caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, que ainda não tenham sido vacinados contra a raiva, entre Estados-Membros ou partes destes, pode ser autorizada de acordo com o procedimento a que se refere o n.o 2 e mediante pedido conjunto dos Estados-Membros em causa.
2. A Comissão estabelece, mediante um ato de execução, uma lista dos Estados-Membros autorizados a celebrar acordos mútuos em derrogação do artigo 6.o, alínea b), nos termos do n.o 1 do presente artigo. Dessa lista devem constar as partes dos Estados-Membros a que a derrogação pode ser aplicada.
3. Para serem incluídos na lista a que se refere o n.o 2, os Estados-Membros interessados no acordo mútuo em causa apresentam um pedido conjunto à Comissão, com informações detalhadas do projeto de acordo, pelo qual podem demonstrar, tendo em conta os procedimentos previstos no Código Sanitário dos Animais Terrestres da Organização Mundial da Saúde Animal (OIE) para a auto declaração de indemnidade de um país ou zona relativamente à raiva, que cumpram, pelo menos, as seguintes condições:
a)
Os Estados-Membros requerentes aplicam sistemas de vigilância contínua e notificação sobre a raiva;
b)
Os Estados-Membros requerentes, ou partes do respetivo território abrangidas pelo pedido, estão indemnes de raiva e não há conhecimento de que a raiva se tenha estabelecido nos animais selvagens nos territórios dos Estados-Membros em causa, ou partes dos mesmos, pelo menos, nos últimos dois anos que antecedem o pedido conjunto, com base nos sistemas a que se refere a alínea a);
c)
Os Estados-Membros requerentes aplicam medidas de controlo eficazes e eficientes para impedir a introdução e a propagação de raiva nos respetivos territórios;
d)
O pedido de derrogação ao artigo 6.o, alínea b), dever ser justificada e proporcional relativamente aos riscos para a saúde pública ou animal associados à circulação direta sem caráter comercial, a partir de um dos Estados-Membros requerentes para outro ou parte do seu território, de animais de companhia não vacinados das espécies enumeradas no Anexo I, parte A.
Do pedido conjunto devem constar informações adequadas, fiáveis e cientificamente validadas.
4. A Comissão deve, mediante um ato de execução, retirar da lista referida no n.o 2 os Estados-Membros ou parte dos seus territórios se, devido a qualquer alteração dos elementos especificados no n.o 3, deixar de se justificar a aplicação da derrogação.
5. Os atos de execução referidos nos n.os 2 e 4 são adotados pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 41.o, n.o 2.
6. Por imperativos de urgência devidamente justificados, relacionados com riscos para a saúde pública ou animal, a Comissão adota atos de execução imediatamente aplicáveis que atualizem a lista de Estados-Membros ou partes dos mesmos, a que se refere o n.o 2 do presente artigo, pelo procedimento a que se refere o artigo 41.o, n.o 3.
SECÇÃO 2
Animais de companhia das espécies enumeradas no anexo i, parte b
Artigo 9.o
Condições aplicáveis à circulação sem caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte B
1. Quando a Comissão tenha adotado um ato delegado nos termos do artigo 19.o, n.o 1 relativamente a animais de companhia de uma das espécies enumeradas no Anexo I, parte B, a circulação sem caráter comercial de animais de companhia dessa espécie para um Estado-Membro a partir de outro Estado-Membro fica sujeita ao cumprimento das condições estabelecidas no n.o 2 do presente artigo.
2. Os animais de companhia das espécies a que se refere o n.o 1 só podem circular para um Estado-Membro a partir de outro Estado-Membro se preencherem as seguintes condições:
a)
Estiverem marcados ou descritos de acordo com os requisitos adotados nos termos do artigo 17.o, n.o 2;
b)
Cumprirem as medidas sanitárias preventivas para doenças ou infeções diferentes da raiva adotadas nos termos do artigo 19.o, n.o 1;
c)
Estiverem acompanhados de um documento de identificação devidamente preenchido e emitido nos termos do artigo 29.o.
3. Na pendência da adoção dos atos delegados relevantes a que se refere o n.o 1, os Estados-Membros podem aplicar as regras nacionais à circulação sem caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte B, para o seu território a partir de outro Estado-Membro, desde que essas regras:
a)
Sejam aplicadas proporcionalmente ao risco para a saúde pública ou animal associado à circulação sem caráter comercial dos animais de companhia dessas espécies; e
b)
Não sejam mais rigorosas do que as aplicadas ao comércio de animais dessas espécies nos termos das Diretivas 92/65/CEE ou 2006/88/CE.
CAPÍTULO III
CONDIÇÕES APLICÁVEIS À CIRCULAÇÃO SEM CARÁTER COMERCIAL DE ANIMAIS DE COMPANHIA PARA UM ESTADO-MEMBRO A PARTIR DE UM TERRITÓRIO OU PAÍS TERCEIRO
SECÇÃO 1
Animais de companhia das espécies enumeradas no anexo i, parte a
Artigo 10.o
Condições aplicáveis à circulação sem caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A
1. Os animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, não podem circular para um Estado-Membro a partir de um território ou país terceiro, a menos que preencham as seguintes condições:
a)
Estejam marcados nos termos do artigo 17.o, n. 1;
b)
Tenham recebido vacinação antirrábica que cumpra os requisitos de validade estabelecidos no Anexo III;
c)
Tenham sido submetidos a um teste de titulação de anticorpos da raiva que cumpra os requisitos de validade estabelecidos no Anexo IV;
d)
Cumpram as medidas sanitárias preventivas para doenças ou infeções diferentes da raiva adotadas nos termos do artigo 19.o, n.o 1;
e)
Estejam acompanhados de um documento de identificação devidamente preenchido e emitido nos termos do artigo 26.o.
2. Os animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, só podem circular para um Estado-Membro a partir de um território ou país terceiro diferente dos enumerados nos termos do artigo 13.o, n.o 1, através de um ponto de entrada de viajantes enumerado tal como exigido nos termos do artigo 34.o, n.o 3.
3. Em derrogação do n.o 2, os Estados-Membros podem autorizar que cães militares ou cães de busca e cães de resgate registados circulem através de um ponto de entrada que não seja um ponto de entrada de viajantes, desde que:
a)
O dono ou a pessoa autorizada tenha requerido previamente uma autorização e o Estado-Membro tenha concedido essa autorização; e
b)
Os cães tenham sido objeto de controlo nos termos do artigo 34.o, n.o 2, num dos locais designados para o efeito pelas autoridades competentes e de acordo com as disposições constantes da autorização referida na alínea a) do presente número.
Artigo 11.o
Derrogação à condição de vacinação antirrábica para animais de companhia jovens das espécies enumeradas no Anexo I, parte A
1. Sem prejuízo do n.o 2, e em derrogação do artigo 10.o, n.o 1, alínea b), os Estados-Membros podem autorizar a circulação sem caráter comercial para o seu território, a partir de territórios ou países terceiros enumerados nos termos do artigo 13.o, n.o 1 ou n.o 2, de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, que
a)
Tenham menos de 12 semanas de idade e não tenham sido vacinados contra a raiva; ou
b)
Tenham entre 12 e 16 semanas de idade e tenham sido vacinados contra a raiva, mas ainda não satisfaçam os requisitos de validades previstos no Anexo III, ponto 2, alínea e).
2. A autorização referida no n.o 1 só pode ser concedida se:
a)
O dono ou a pessoa autorizada apresentar uma declaração assinada em como os animais de companhia, desde o seu nascimento até ao momento da circulação sem caráter comercial, não entraram em contacto com animais selvagens de espécies suscetíveis de contraírem raiva; ou
b)
Os animais de companhia estiverem acompanhados pela respetiva mãe, de quem ainda dependem, e o documento de identificação que acompanhar a mãe permitir comprovar que, antes do nascimento das crias, aquela recebeu uma vacina antirrábica que cumpria os requisitos de validade estabelecidos no Anexo III.
3. É proibida a circulação sem caráter comercial subsequente para outro Estado-Membro dos animais de companhia a que se refere o n.o 1 do presente artigo, exceto se essa circulação se efetuar de acordo com as condições definidas no artigo 6.o ou tiver sido autorizada nos termos do artigo 7.o e o Estado-Membro de destino tiver também autorizado a circulação para o seu território a partir dos territórios ou países terceiros nos termos do n.o 1 do presente artigo.
4. A Comissão pode adotar, mediante um ato de execução, regras relativas ao formato, à configuração e às línguas das declarações referidas no n.o 2.o, alínea a), do presente artigo. Esse ato de execução é adotado pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 41.o, n.o 2.
Artigo 12.o
Derrogação à condição de realização do teste de titulação de anticorpos para animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A
1. Em derrogação ao disposto no artigo 10.o, n.o 1, alínea c), o teste de titulação de anticorpos não pode ser exigido para os animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, que circulem para um Estado-Membro provenientes de um território ou país terceiro enumerado nos termos do artigo 13.o, n.o 1 ou n.o 2
a)
Quer diretamente;
b)
No seguimento de residência exclusiva num ou mais territórios, ou países terceiros; ou
c)
Após trânsito por um território ou país terceiro diferente dos enumerados nos termos do artigo 13.o, n.o 1 ou n.o 2, desde que o dono ou a pessoa autorizada apresente uma declaração assinada em como, durante esse trânsito, os animais de companhia não tiveram qualquer contacto com animais de espécies sensíveis à raiva e permaneceram fechados num meio de transporte ou dentro do perímetro de um aeroporto internacional.
2. A Comissão pode adotar, mediante um ato de execução, regras relativas ao formato, à configuração e às línguas das declarações referidas no n.o 1, alínea c), do presente artigo. Esse ato de execução é adotado pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 41.o, n.o 2.
Artigo 13.o
Elaboração de uma lista de territórios e de países terceiros
1. A Comissão deve adotar, mediante um ato de execução, uma lista de territórios e de países terceiros que tenham apresentado um pedido de inscrição nessa lista e no qual demonstrem que aplicam, no tocante a animais das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, regras de teor e efeito iguais às estabelecidas no capítulo II, secção 1, na presente secção e no capítulo VI, secção 2, e, se for caso disso, às regras adotadas por força dessas regras.
2. A Comissão deve adotar, mediante um ato de execução, uma lista de territórios e de países terceiros que tenham apresentado um pedido de inscrição nessa lista e no qual demonstrem que, no tocante a animais das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, cumprem, pelo menos, os seguintes critérios:
a)
A notificação de casos de raiva às autoridades competentes é obrigatória;
b)
Vigora, há pelo menos dois anos antes da apresentação do pedido, um sistema eficaz de vigilância da raiva que disponha como requisito mínimo de um programa permanente de deteção precoce para assegurar a investigação e a notificação dos casos de animais suspeitos de terem raiva;
c)
A estrutura e a organização dos serviços veterinários e de controlo, os poderes desses serviços e a supervisão a que estão sujeitos, bem como os meios ao seu dispor, incluindo a capacidade de pessoal e laboratorial, são suficientes para:
i)
aplicar e fazer cumprir efetivamente a legislação nacional relativa à circulação de animais de companhia sem caráter comercial, e
ii)
garantir a validade dos documentos de identificação no formato previsto no artigo 25.o e emitidos nos termos do artigo 26.o;
d)
Estão em vigor regras para a prevenção e o controlo da raiva, sendo essas regras aplicadas efetivamente para minimizar o risco de infeção de animais de companhia, incluindo regras para as importações de animais de companhia provenientes de outros países ou territórios, e, se for caso disso, para:
i)
o controlo da população de cães e gatos vadios,
ii)
a vacinação de animais domésticos contra a raiva, em particular caso a raiva esteja presente em morcegos-vampiros, e
iii)
o controlo e a erradicação da raiva na fauna selvagem;
e)
Estão em vigor regras em matéria de licenciamento e comercialização de vacinas antirrábicas.
3. Os atos de execução referidos nos n.os 1 e 2 do presente artigo são adotados pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 41.o, n.o 2.
Por imperativos de urgência devidamente justificados, relacionados com riscos para a saúde pública ou animal, a Comissão adota de atos de execução imediatamente aplicáveis, que atualizem a lista de territórios ou países terceiros referidos nos n.os 1 e 2 do presente artigo, pelo procedimento a que se refere o artigo 41.o, n.o 3.
SECÇÃO 2
Animais de companhia das espécies enumeradas no anexo i, parte b
Artigo 14.o
Condições aplicáveis à circulação sem caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte B
1. Quando a Comissão tenha adotado um ato delegado nos termos do artigo 19.o, n.o 1 relativamente a animais de companhia de uma das espécies enumeradas no Anexo I, parte B, a circulação sem caráter comercial de animais de companhia dessa espécie para um Estado-Membro a partir de um território ou país terceiro fica sujeita ao cumprimento das condições estabelecidas no n.o 2 do presente artigo.
2. Os animais de companhia a que se refere o n.o 1 só podem circular para um Estado-Membro a partir de um país terceiro ou território se preencherem as seguintes condições:
a)
Estiverem marcados ou descritos de acordo com os requisitos adotados nos termos do artigo 17.o, n.o 2;
b)
Cumprirem as medidas sanitárias preventivas para doenças ou infeções diferentes da raiva adotadas nos termos do artigo 19.o, n.o 1;
c)
Estiverem acompanhados de um documento de identificação devidamente preenchido e emitido nos termos do artigo 31.o;
d)
Tiverem entrado através de um ponto de entrada de viajantes em proveniência de um território ou país terceiro diferente dos enumerados nos termos do artigo 15.o.
3. Na pendência da adoção dos atos delegados relevantes a que se refere o n.o 1, os Estados-Membros podem aplicar as regras nacionais à circulação sem caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte B, para o seu território a partir de um território ou país terceiro, desde que essas regras
a)
Sejam aplicadas proporcionalmente ao risco para a saúde pública ou animal associado à circulação sem caráter comercial dos animais dessas espécies; e
b)
Não sejam mais rigorosas do que as aplicadas às importações de animais dessas espécies nos termos das Diretivas 92/65/CEE ou 2006/88/CE.
Artigo 15.o
Estabelecimento de uma lista de territórios de países terceiros
A Comissão pode adotar, mediante um ato de execução, uma lista de territórios e de países terceiros que tenham demonstrado que aplicam, no tocante a animais das espécies enumeradas no Anexo I, Parte B, regras de teor e efeito iguais às estabelecidas no Capítulo II, Secção 2, na presente secção e no Capítulo VI, Secção 2, e, se for caso disso, às regras adotadas por força dessas regras.
SECÇÃO 3
Derrogação às condições para circulação sem caráter comercial de animais de companhia
Artigo 16.o
Derrogação às condições aplicáveis à circulação sem caráter comercial de animais de companhia entre determinados países e territórios
Em derrogação ao disposto nos artigos 10.o e 14.o, é autorizada a circulação sem caráter comercial de animais de companhia entre os territórios e países a seguir referidos, nas condições estabelecidas nas respetivas regras nacionais:
a)
São Marino e Itália;
b)
Vaticano e Itália;
c)
Mónaco e França;
d)
Andorra e França;
e)
Andorra e Espanha;
f)
Noruega e Suécia;
g)
Ilhas Faroé e Dinamarca;
h)
Gronelândia e Dinamarca.
CAPÍTULO IV
MARCAÇÃO E MEDIDAS SANITÁRIAS PREVENTIVAS
SECÇÃO 1
Marcação
Artigo 17.o
Marcação de animais de companhia
1. Os animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, devem ser marcados por implantação de um transponder ou por uma tatuagem claramente legível aplicada até 3 de julho de 2011.
Caso o transponder referido no primeiro parágrafo não cumpra os requisitos técnicos estabelecidos no Anexo II, o dono ou a pessoa autorizada deve fornecer os meios necessários para a leitura desse transponder a cada verificação da marcação a que se refere o artigo 22.o, n.o 1 e n.o 2, e o artigo 26.o, e os controlos de identidade a que se refere o artigo 33.o e o artigo 34.o, n.o 1.
2. Os animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte B, devem ser marcados ou descritos tendo em conta as especificidades de cada espécie, de modo a garantir o estabelecimento de uma relação entre o animal de companhia e o respetivo documento de identificação.
Tendo em conta a diversidade das espécies enumeradas no Anexo I, parte B, a Comissão fica habilitada a adotar atos delegados nos termos do artigo 39.o no que respeita a esses requisitos específicos de cada espécie para a marcação ou para a descrição dos animais de companhia dessas espécies, tendo em conta os requisitos nacionais aplicáveis na matéria.
Artigo 18.o
Qualificações requeridas para a implantação de transponders em animais de companhia
Caso pretendam autorizar a implantação de transponders por pessoas que não sejam veterinários, os Estados-Membros devem estabelecer regras sobre as qualificações mínimas que devem ter essas pessoas.
SECÇÃO 2
Medidas sanitárias preventivas para doenças ou infeções diferentes da raiva
Artigo 19.o
Medidas sanitárias preventivas e condições para a sua aplicação
1. Caso sejam necessárias medidas sanitárias de prevenção para a proteção da saúde pública ou da saúde de animais de companhia para efeitos de controlo de doenças ou infeções diferentes da raiva e suscetíveis de se propagar devido à circulação desses animais de companhia, a Comissão fica habilitada a adotar atos delegados nos termos do artigo 39.o relativamente a medidas sanitárias preventivas, específicas por espécie, para essas doenças ou infeções.
Se em caso de risco para a saúde pública ou animal, imperativos de urgência assim o exigirem, aplica-se aos atos delegados adotados nos termos do presente número o procedimento previsto no artigo 40.o.
2. As medidas sanitárias preventivas, específicas por espécie, autorizadas por ato delegado adotado nos termos do n.o 1, devem basear-se em informações científicas adequadas, fiáveis e validadas e ser aplicadas proporcionalmente aos riscos para a saúde pública ou animal associados à circulação sem caráter comercial de animais de companhia suscetíveis de serem afetados por doenças ou infeções diferentes da raiva.
3. Os atos delegados previstos no n.o 1 podem também incluir:
a)
Regras para a categorização de Estados-Membros ou partes destes em função do respetivo estatuto zoossanitário e dos seus sistemas de vigilância e notificação no que respeita a determinadas doenças ou infeções diferentes da raiva;
b)
As condições que os Estados-Membros devem cumprir para permanecerem elegíveis para a aplicação das medidas sanitárias preventivas referidas no n.o 2;
c)
As condições de aplicação e documentação das medidas sanitárias preventivas referidas no n.o 2 anteriores à circulação sem caráter comercial de animais de companhia;
d)
As condições para a concessão de derrogações, em determinadas circunstâncias específicas, à aplicação das medidas sanitárias preventivas referidas no n.o 2.
Artigo 20.o
Lista de Estados-Membros ou partes do território de Estados-Membros a que se refere o artigo 19.o, n.o 3, alínea a)
A Comissão pode adotar, mediante um ato de execução, listas de Estados-Membros ou partes do território de Estados-Membros que cumprem as regras da categorização de Estados-Membros ou partes destes, a que se refere o artigo 19.o, n.o 3, alínea a). Esse ato de execução é adotado pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 41.o, n.o 2.
CAPÍTULO V
DOCUMENTOS DE IDENTIFICAÇÃO
SECÇÃO 1
Documentos de identificação para a circulação sem caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no anexo i, parte a, para um estado-membro a partir de outro estado-membro
Artigo 21.o
Formato e conteúdo do documento de identificação a que se refere o artigo 6.o, alínea d)
1. O documento de identificação referido no artigo 6.o, alínea d), deve ter o formato de passaporte, de acordo com o modelo a adotar nos termos do n.o 2 do presente artigo, e conter campos para a inserção das seguintes informações:
a)
Localização do transponder ou da tatuagem e quer a data de aplicação, quer a data da leitura do transponder ou da tatuagem bem como o código alfanumérico ostentado pelo transponder ou pela tatuagem;
b)
Nome, espécie, raça, sexo, cor, data de nascimento conforme declarada pelo dono e quaisquer outras particularidades ou características percetíveis do animal de companhia;
c)
Nome e contactos do dono;
d)
Nome, contactos e assinatura do veterinário autorizado que emite ou preenche o documento de identificação;
e)
Assinatura do dono;
f)
Pormenores da vacinação antirrábica;
g)
Data da colheita de sangue para o teste de titulação de anticorpos da raiva;
h)
Cumprimento das medidas sanitárias preventivas para doenças ou infeções diferentes da raiva;
i)
Outras informações relevantes quanto ao estatuto sanitário do animal.
2. A Comissão deve adotar, mediante um ato de execução, o modelo a que se refere o n.o 1 do presente artigo, bem como os requisitos relativos às línguas, configuração e marcas de segurança do passaporte referido nesse número, e as regras necessárias para a transição para o modelo desse passaporte. Esse ato de execução é adotado pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 41.o, n.o 2.
3. O passaporte referido no n.o 1 deve ostentar um número constituído pelo código ISO do Estado-Membro de emissão seguido de um código alfanumérico único.
Artigo 22.o
Emissão e preenchimento do documento de identificação que se refere o artigo 6.o, alínea d)
1. O documento de identificação referido no artigo 6.o, alínea d), deve ser emitido por um veterinário autorizado para o efeito, após:
a)
Esse veterinário ter verificado que o animal de companhia está marcado nos termos do artigo 17.o, n.o 1;
b)
Esse veterinário ter devidamente preenchido os campos relevantes do documento de identificação com as informações referidas no artigo 21.o, n.o 1, alíneas a) a d); e
c)
O dono ter assinado o documento de identificação.
2. Após ter verificado que o animal de companhia foi marcado nos termos do artigo 17.o, n.o 1, o veterinário autorizado deve preencher os campos pertinentes do documento de identificação com as informações referidas no artigo 21.o, n.o 1, alíneas d), f), g) e h), atestando assim o cumprimento dos requisitos referidos no artigo 6.o, alíneas b) e c) e, quando aplicável, no artigo 27.o, alínea b), subalínea ii).
Não obstante o disposto no primeiro parágrafo, o campo relativo à informação referida no artigo 21.o, n.o 1, alínea h) pode ser preenchido por um veterinário que não seja um veterinário autorizado se tal for permitido pelo ato delegado adotado nos termos do artigo 19.o, n.o 1.
3. O veterinário autorizado que emite o documento de identificação deve manter registos das informações referidas no artigo 21.o, n.o 1, alíneas a) a c), e no artigo 21.o, n.o 3, durante um período mínimo a determinar pela autoridade competente, mas que não pode ser inferior a três anos.
4. Se necessário, o cumprimento das condições referidas no n.o 2 do presente artigo pode ser documentada em mais de um documento de identificação no formato previsto no artigo 21.o, n.o 1.
Artigo 23.o
Distribuição de documentos de identificação em branco
1. As autoridades competentes devem assegurar que os documentos de identificação em branco só sejam distribuídos a veterinários autorizados e que o nome e os contactos destes fiquem registados com referência ao número referido no artigo 21.o, n.o 3.
2. Os registos a que se refere o n.o 1 devem ser mantidos durante um período mínimo a determinar pela autoridade competente, mas que não pode ser inferior a três anos.
Artigo 24.o
Derrogação ao formato do documento de identificação previsto no artigo 21.o, n.o 1
1. Em derrogação ao disposto no artigo 21.o, n.o 1, os Estados-Membros devem autorizar a circulação sem caráter comercial para um Estado-Membro a partir de outro Estado-Membro de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, acompanhados do documento de identificação emitido nos termos do artigo 26.o.
2. Se necessário, o cumprimento dos requisitos referidos no artigo 6.o, alínea c), deve ser documentada no documento de identificação referido no n.o 1, após a conclusão dos controlos previstos no artigo 34.o, n.o 1.
SECÇÃO 2
Documentos de identificação para a circulação sem caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no anexo i, parte a, para um estado-membro a partir de um território ou país terceiro
Artigo 25.o
Formato e conteúdo do documento de identificação a que se refere o artigo 10.o, n.o 1, alínea e)
1. O documento de identificação referido no artigo 10.o, n.o 1, alínea e), deve ter o formato de certificado sanitário, de acordo com o modelo adotado nos termos do n.o 2.o do presente artigo, e conter campos para a inserção das seguintes informações:
a)
Localização do transponder ou da tatuagem e quer a data de aplicação, quer a data da leitura do transponder ou da tatuagem bem como o código alfanumérico ostentado pelo transponder ou pela tatuagem;
b)
Espécie, raça, data de nascimento conforme declarada pelo dono, sexo e cor do animal de companhia;
c)
Número único de referência do certificado;
d)
Nome e contactos do dono ou da pessoa autorizada;
e)
Nome, contactos e assinatura do veterinário oficial ou autorizado que emite o documento de identificação;
f)
Pormenores da vacinação antirrábica;
g)
Data da colheita de sangue para o teste de titulação de anticorpos da raiva;
h)
Cumprimento das medidas sanitárias preventivas para doenças ou infeções diferentes da raiva;
i)
Nome e assinatura do representante da autoridade competente que dá a aprovação;
j)
Nome, assinatura e contactos do representante da autoridade competente que efetua os controlos referidos no artigo 34.o, e data desses controlos;
k)
Outras informações relevantes quanto ao estatuto sanitário do animal de companhia.
2. A Comissão deve adotar, mediante um ato de execução, o modelo a que se refere o n.o 1 do presente artigo, bem como os requisitos quanto às línguas, à configuração e à validade do certificado sanitário referido nesse número. Esse ato de execução é adotado pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 41.o, n.o 2.
3. Do documento de identificação referido no artigo 10.o, n.o 1, alínea e) deve fazer parte uma declaração escrita assinada pelo dono ou pela pessoa autorizada, confirmando que a circulação do animal de companhia para a União não tem caráter comercial.
Artigo 26
Emissão e preenchimento do documento de identificação a que se refere o artigo 10.o, n.o 1, alínea e)
O documento de identificação referido no artigo 10.o, n.o 1, alínea e), deve ser emitido por um veterinário oficial do território ou país terceiro de expedição com base em documentação justificativa ou por um veterinário autorizado e subsequentemente aprovado pela autoridade competente do território ou país terceiro de expedição, após o veterinário emitente:
a)
Ter verificado que o animal de companhia está marcado nos termos do artigo 17.o, n.o 1; e
b)
Ter completado devidamente as entradas relevantes do documento de identificação com as informações referidas no artigo 25.o, n.o 1, alíneas a) a h), atestando assim o cumprimento das condições previstas no artigo 10.o, n.o 1, alínea a) e, se aplicável, no artigo 10.o, n.o 1, alíneas b), c) e d).
Artigo 27.o
Derrogação ao formato do documento de identificação previsto no artigo 25.o, n.o 1
Em derrogação ao disposto no artigo 25.o, n.o 1, os Estados-Membros devem autorizar a circulação sem caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, acompanhados do documento de identificação emitido nos termos do artigo 22.o, se:
a)
O documento de identificação tiver sido emitido num dos territórios ou países terceiros enumerados nos termos do artigo 13.o, n.o 1, ou
b)
Esses animais de companhia entrarem num Estado-Membro, após circulação ou trânsito num território ou país terceiro a partir de um Estado-Membro, e o documento de identificação tiver sido preenchido e emitido por um veterinário autorizado atestando que, antes de terem saído da União, os animais de companhia:
i)
receberam a vacinação antirrábica prevista no artigo 10.o, n.o 1, alínea b), e
ii)
foram submetidos ao teste de titulação de anticorpos da raiva previsto no artigo 10.o, n.o 1, alínea c), exceto no caso da derrogação prevista no artigo 12.o.
SECÇÃO 3
Documentos de identificação para a circulação sem caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no anexo i, parte b, para um estado-membro a partir de outro estado-membro
Artigo 28.o
Formato e conteúdo do documento de identificação a que se refere o artigo 9.o, n.o 2.o, alínea c)
1. A Comissão pode adotar, mediante um ato de execução, um modelo do documento de identificação referido no artigo 9.o, n.o 2, alínea c), que deve conter campos para a inserção das seguintes informações:
a)
Características da marca ou a descrição do animal de companhia, conforme previsto no artigo 17.o, n.o 2;
b)
Espécie e, se relevante, raça, data de nascimento conforme declarada pelo dono, sexo e cor do animal de companhia;
c)
Nome e contactos do dono;
d)
Nome, contactos e assinatura do veterinário autorizado que emite ou preenche o documento de identificação;
e)
Assinatura do dono;
f)
Pormenores das medidas sanitárias preventivas para doenças ou infeções diferentes da raiva; e
g)
Outras informações relevantes quanto ao estatuto sanitário do animal de companhia.
2. O ato de execução referido no n.o 1 do presente artigo deve estabelecer também requisitos quanto às línguas, configuração, validade ou marcas de segurança do documento de identificação referido nesse número. O referido ato de execução é adotado pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 41.o, n.o 2.
Artigo 29.o
Emissão e preenchimento do documento de identificação a que se refere o artigo 9.o, n.o 2, alínea c)
1. O documento de identificação referido no artigo 9.o, n.o 2, alínea c), deve ser emitido por um veterinário autorizado, após:
a)
Esse veterinário ter verificado que o animal de companhia está marcado ou descrito nos termos do artigo 17.o, n.o 2;
b)
Esse veterinário ter devidamente preenchido os campos relevantes com as informações referidas no artigo 28.o, n.o 1, alíneas a) a d);
c)
O dono ter assinado o documento de identificação.
2. Após ter verificado que o animal de companhia está marcado ou descrito nos termos do artigo 17.o, n.o 2, o veterinário autorizado deve preencher o campo relevante do documento de identificação a que se refere o artigo 9.o, n.o 2,com as informações referidas no artigo 28.o, n.o 1, alíneas d) e f), atestando o cumprimento das condições previstas no artigo 9.o, n.o 2, alínea b), quando aplicável.
SECÇÃO 4
Documentos de identificação para a circulação sem caráter comercial de animais de companhia das espécies enumeradas no anexo i, parte b, para um estado-membro a partir de um território ou país terceiro
Artigo 30.o
Formato e conteúdo do documento de identificação a que se refere o artigo 14.o, n.o 2, alínea c)
1. A Comissão pode adotar, mediante um ato de execução, um modelo do documento de identificação referido no artigo 14.o, n.o 2, alínea c), que deve conter campos para a inserção das seguintes informações:
a)
As características da marca ou a descrição do animal de companhia, conforme previsto no artigo 17.o, n.o 2;
b)
Espécie e, se relevante, raça, data de nascimento conforme declarada pelo dono, sexo e cor do animal;
c)
Nome e contactos do dono ou da pessoa autorizada;
d)
Nome, contactos e assinatura do veterinário oficial ou autorizado emitente;
e)
Número único de referência do certificado;
f)
Pormenores das medidas sanitárias preventivas para doenças ou infeções diferentes da raiva;
g)
Nome e assinatura do representante da autoridade competente que dá a aprovação; e
h)
Nome, assinatura e contactos do representante da autoridade competente que efetua os controlos referidos no artigo 34.o, e data desses controlos;
i)
Outras informações relevantes quanto ao estatuto sanitário do animal de companhia.
2. O ato de execução referido no n.o 1 do presente artigo deve estabelecer também requisitos quanto às línguas, à configuração e à validade do documento de identificação referido nesse número. Esse ato de execução é adotado pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 41.o, n.o 2.
3. Do documento de identificação referido no artigo 14.o, n.o 2, alínea c), deve fazer parte uma declaração escrita assinada pelo dono ou pela pessoa autorizada, confirmando que a circulação do animal de companhia para a União não tem caráter comercial.
Artigo 31.o
Emissão e preenchimento do documento de identificação a que se refere o artigo 14.o, n.o 2, alínea c)
O documento de identificação referido no artigo 14.o, n.o 2, alínea c), deve ser emitido por um veterinário oficial do território ou país terceiro de expedição com base em documentação justificativa ou por um veterinário autorizado e subsequentemente aprovado pela autoridade competente do território ou país terceiro de expedição, após o veterinário emitente:
a)
Ter verificado que o animal de companhia está marcado ou descrito nos termos do artigo 17.o, n.o 2; e
b)
Ter preenchido devidamente os campos relevantes do documento de identificação com as informações referidas no artigo 30.o, n.o 1, alíneas a) a f), certificando, assim, o cumprimento das condições previstas no artigo 14.o, n.o 2, alíneas a) e b), quando aplicável.
CAPÍTULO VI
DISPOSIÇÕES COMUNS
SECÇÃO 1
Derrogação aplicável à circulação sem caráter comercial de animais de companhia para os estados-membros
Artigo 32.o
Derrogação às condições previstas nos artigos 6.o, 9.o, 10.o e 14.o
1. Em derrogação às condições previstas nos artigos 6.o, 9.o, 10.o e 14.o, os Estados-Membros podem autorizar, em circunstâncias excecionais, a circulação sem caráter comercial, para o seu território, de animais de companhia que não cumpram as condições estabelecidas nesses artigos, desde que:
a)
O dono tenha feito previamente um pedido de licença e o Estado-Membro de destino a tenha concedido;
b)
Os animais de companhia sejam mantidos isolados, sob supervisão oficial, durante o tempo necessário para que cumpram essas condições, mas que não pode ser superior a seis meses:
i)
num local aprovado pela autoridade competente, e
ii)
em conformidade com as disposições prescritas na licença.
2. A licença referida no n.o 1, alínea a), pode incluir uma autorização de trânsito por outro Estado-Membro, desde que esse Estado-Membro de trânsito tenha dado o seu acordo prévio ao Estado-Membro de destino.
SECÇÃO 2
Condições gerais relativas ao cumprimento do presente regulamento
Artigo 33.o
Controlos documentais e de identidade a efetuar em relação à circulação sem caráter comercial de animais de companhia para um Estado-Membro a partir de outro Estado-Membro ou de um território ou país terceiro enumerados nos termos do artigo 13.o, n.o 1, e do artigo 15.o
1. Sem prejuízo do artigo 16.o e a fim de verificar do cumprimento das disposições do Capítulo II, os Estados-Membros devem efetuar, de forma não discriminatória, controlos documentais e de identidade dos animais de companhia que são objeto de circulação sem caráter comercial para o seu território a partir de outro Estado-Membro ou de um território ou país terceiro enumerados nos termos do artigo 13.o, n.o 1 e, se aplicável, do artigo 15.o.
2. Aquando de qualquer circulação de animais de companhia sem caráter comercial para um Estado-Membro a partir de outro Estado-Membro ou de um território ou país terceiro enumerados nos termos do artigo 13.o, n.o 1, e, se aplicável, do artigo 15.o, o dono ou a pessoa autorizada deve, a pedido da autoridade competente responsável pelos controlos previstos no n.o 1 do presente artigo:
a)
Apresentar o documento de identificação do animal de companhia obrigatório nos termos do presente regulamento, que demonstra o cumprimento dos requisitos para essa circulação; e
b)
Colocar o animal de companhia à disposição para os referidos controlos.
Artigo 34.o
Controlos documentais e de identidade a efetuar em relação à circulação sem caráter comercial a partir de um território ou país terceiro não enumerado nos termos do artigo 13.o, n.o 1 ou do artigo 15.o
1. A fim de verificar o cumprimento dos requisitos previstos no Capítulo III, a autoridade competente de um Estado-Membro deve efetuar controlos documentais e de identidade no ponto de entrada dos viajantes dos animais de companhia que são objeto de circulação sem caráter comercial para esse Estado-Membro a partir de um território ou país terceiro diferentes dos enumerados nos termos do artigo 13.o, n.o 1, e, se aplicável, do artigo 15.o.
2. Aquando da entrada num Estado-Membro a partir de um território ou país terceiro diferentes dos enumerados nos termos do artigo 13.o, n.o 1 e, se aplicável, do artigo 15.o, o dono ou a pessoa autorizada deve contactar a autoridade competente presente no ponto de entrada para efeitos dos controlos referidos no n.o 1 e:
a)
Apresentar o documento de identificação do animal de companhia exigido nos termos do presente regulamento, que demonstra o cumprimento dos requisitos para essa circulação; e
b)
Colocar o animal de companhia à disposição para os referidos controlos.
3. Os Estados-Membros elaboraram e mantêm atualizada uma lista de pontos de entrada de viajantes.
4. Os Estados-Membros asseguram que a autoridade competente que designaram para efetuar os controlos previstos no n.o 1:
a)
Está plenamente informada das regras estabelecidas no Capítulo III e os funcionários da autoridade competente receberam a formação necessária para as aplicar;
b)
Mantém registos do número total de controlos efetuados e dos casos de incumprimento revelados durante esses controlos; e
c)
Documenta os controlos efetuados no campo relevante do documento de identificação, caso tal documentação seja necessária para efeitos da circulação sem caráter comercial para outros Estados-Membros, conforme previsto no artigo 24.o, n.o 1.
Artigo 35.o
Medidas em caso de não cumprimento revelado durante os controlos previstos nos artigos 33.o e 34.o
1. Se os controlos previstos nos artigos 33.o e 34.o revelarem que o animal de companhia não cumpre as condições estabelecidas nos capítulos II ou III, a autoridade competente deve decidir, após consulta do veterinário oficial e, se necessário, do dono ou da pessoa autorizada:
a)
Que o animal de companhia deve regressar ao país ou território de expedição;
b)
Isolar o animal de companhia, sob controlo oficial durante o tempo necessário para que ele cumpra as condições estabelecidas nos capítulos II ou III; ou
c)
Como último recurso, caso não seja possível devolvê-lo ou não seja prático o seu isolamento, abater o animal de companhia de acordo com as regras nacionais aplicáveis em matéria de proteção dos animais de companhia no momento do abate.
2. Caso a circulação sem caráter comercial de animais de companhia para a União seja recusada pela autoridade competente, os animais de companhia devem ser isolados sob controlo oficial na pendência:
a)
Do seu regresso ao país ou território de expedição; ou
b)
Da adoção de qualquer outra decisão administrativa relativa a esses animais de companhia.
3. As medidas referidas nos n.os 1 e 2 são aplicadas a expensas do dono e sem possibilidade de qualquer compensação financeira para o dono ou a pessoa autorizada.
Artigo 36.o
Medidas de salvaguarda
1. Se a raiva ou uma doença ou infeção diferente da raiva surgir ou se propagar num Estado-Membro, num território ou país terceiro e for suscetível de representar uma grave ameaça para a saúde pública ou animal, a Comissão pode, por sua própria iniciativa ou a pedido de qualquer Estado-Membro, adotar uma das medidas a seguir referidas, mediante um ato de execução, sem demora e em função da gravidade da situação:
a)
Suspender a circulação sem caráter comercial ou o trânsito de animais de companhia da totalidade ou de parte do território do Estado-Membro ou do território ou país terceiro em causa;
b)
Estabelecer condições especiais para a circulação sem caráter comercial de animais de companhia a partir da totalidade ou de parte do Estado-Membro ou do território ou país terceiro em causa.
Os referidos atos de execução são adotados pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 41.o, n.o 2.
2. Por imperativos de urgência devidamente justificados para conter ou gerir um risco grave para a saúde pública ou animal, a Comissão adota atos de execução imediatamente aplicáveis pelo procedimento a que se refere o artigo 41.o, n.o 3.
Artigo 37.o
Obrigações de informação
1. Os Estados-Membros facultam ao público informações claras e facilmente acessíveis sobre os requisitos de saúde animal aplicáveis à circulação sem caráter comercial de animais de companhia e as regras para os controlos de conformidade dessa circulação estabelecidos no presente regulamento.
2. As informações referidas no n.o 1 devem incluir, em particular, o seguinte:
a)
Qualificações aplicáveis às pessoas que efetuam a implantação do transponder, conforme previsto no artigo 18.o;
b)
Autorização para prever uma derrogação à condição de vacinação antirrábica para animais de companhia jovens das espécies enumeradas no Anexo I, parte A, conforme previsto nos artigos 7.o e 11.o;
c)
Condições aplicáveis à circulação sem caráter comercial, para o território dos Estados-Membros, de animais de companhia:
i)
que não cumprem os artigos 6.o, 9.o, 10,o ou 14.o,
ii)
que provêm de determinados países e territórios nas condições estabelecidas pelas respetivas regras nacionais, conforme previsto no artigo 16.o;
d)
Lista dos pontos de entrada dos viajantes, elaborada nos termos do artigo 34.o, n.o 3, incluindo a autoridade competente designada para efetuar os controlos, conforme previsto no artigo 34.o, n.o 4;
e)
Condições aplicáveis à circulação sem caráter comercial, para o território dos Estados-Membros, de animais de companhia das espécies enumeradas no Anexo I, parte B, estabelecidas pelas respetivas regras nacionais, conforme previsto no artigo 9.o, n.o 3 e no artigo 14.o, n.o 3; e
f)
Informações sobre as vacinas antirrábicas para as quais as autoridades competentes dos Estados-Membros concederam uma autorização de introdução no mercado conforme previsto no Anexo III, ponto 1, alínea b), e, em particular, sobre o protocolo de vacinação correspondente.
3. Os Estados-Membros devem criar páginas Internet que forneçam as informações referidas no n.o 1 e comunicar à Comissão o endereço dessas páginas.
4. A Comissão deve assistir os Estados-Membros na divulgação ao público dessas informações, fornecendo na sua página Internet:
a)
As ligações para as páginas Internet de informação dos Estados-Membros; e
b)
As informações referidas no n.o 2, alíneas b), d) e e), do presente artigo e as informações facultadas ao público a que se refere o artigo 2.o, n.o 2, alínea b) em línguas adicionais, se for caso disso.
SECÇÃO 3
Disposições processuais
Artigo 38.o
Alterações aos Anexos
A fim de ter em conta o progresso técnico, a evolução científica e a proteção da saúde pública ou a saúde dos animais de companhia, a Comissão fica habilitada a adotar atos delegados nos termos do artigo 39.o no que diz respeito à alteração dos Anexos II a IV.
Artigo 39.o
Exercício da delegação
1. O poder de adotar atos delegados é conferido à Comissão nas condições estabelecidas no presente artigo.
2. O poder de adotar atos delegados a que se referem o artigo 5.o, n.o 5, o artigo 17.o, n.o 2, segundo parágrafo, o artigo 19.o, n.o 1, primeiro parágrafo e o artigo 38.o é conferido à Comissão por um prazo de cinco anos a contar de 28 de junho de 2013. A Comissão elabora um relatório sobre a delegação de poderes, pelo menos nove meses antes do final do prazo de cinco anos. A delegação de poderes é tacitamente prorrogada por prazos de igual duração, salvo se o Parlamento Europeu ou o Conselho se opuserem a pelo menos três meses antes do final de cada prazo.
3. A delegação de poderes referida no artigo 5.o, n.o 5, no artigo 17.o, n.o 2, segundo parágrafo, no artigo 19.o, n.o 1, primeiro parágrafo, e no artigo 38.o pode ser revogada a qualquer momento pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho. A decisão de revogação põe termo à delegação dos poderes nela especificados. A decisão de revogação produz efeitos a partir do dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia ou numa data posterior nela especificada. A decisão de revogação não afeta a validade dos atos delegados já em vigor.
4. Assim que adotar um ato delegado, a Comissão notifica-o simultaneamente ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
5. Os atos delegados adotados nos termos do artigo 5.o, n.o 5, do artigo 17.o, n.o 2, segundo parágrafo, do artigo 19.o, n.o 1, primeiro parágrafo, e do artigo 38.o só entram em vigor se não tiverem sido formuladas objeções pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho no prazo de dois meses a contar da notificação desses atos ao Parlamento Europeu e ao Conselho ou se, antes do termo desse prazo, o Parlamento Europeu e o Conselho tiverem informado a Comissão de que não têm objeções a formular. Esse prazo pode ser prorrogado por dois meses, por iniciativa do Parlamento Europeu ou do Conselho.
Artigo 40.o
Procedimento de urgência
1. Os atos delegados adotados por força do presente artigo entram em vigor sem demora e são aplicáveis desde que não tenha sido formulada qualquer objeção ao abrigo do n.o 2. Na notificação de um ato delegado ao Parlamento Europeu e ao Conselho devem expor-se os motivos que justificam o recurso ao procedimento de urgência.
2. O Parlamento Europeu ou o Conselho podem formular objeções a um ato delegado de acordo com o procedimento a que se refere o artigo 39.o, n.o 5. Nesse caso, a Comissão deve revogar sem demora o ato após a notificação da decisão pela qual o Parlamento Europeu ou o Conselho tiverem formulado objeções.
Artigo 41.o
Procedimento de comité
1. A Comissão é assistida pelo Comité Permanente da Cadeia Alimentar e da Saúde Animal, criado pelo artigo 58.o do Regulamento (CE) n.o 178/2002 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 28 de janeiro de 2002, que determina os princípios e normas gerais da legislação alimentar, cria a Autoridade Europeia para a Segurança dos Alimentos e estabelece procedimentos em matéria de segurança dos géneros alimentícios (19). Este comité deve ser entendido como comité na aceção do Regulamento (UE) n.o 182/2011.
2. Caso se faça referência ao presente número, aplica-se o artigo 5.o do Regulamento (UE) n.o 182/2011. Se for necessário obter o parecer do comité por procedimento escrito, esse procedimento será encerrado sem resultados se, no prazo fixado para dar o parecer, o Presidente do comité assim o decidir, ou a maioria simples dos seus membros assim o requerer.
3. Caso se faça referência ao presente número, aplica-se o artigo 8.o do Regulamento (UE) n.o 182/2011, em conjugação com o artigo 5.o do mesmo regulamento.
Artigo 42.o
Sanções
Os Estados-Membros devem estabelecer as regras relativas às sanções aplicáveis em caso de infração ao presente regulamento e tomam todas as medidas necessárias para garantir a sua aplicação. As sanções previstas devem ser efetivas, proporcionadas e dissuasivas.
Os Estados-Membros devem comunicar sem demora à Comissão essas disposições e as alterações subsequentes que as afetem.
CAPÍTULO VII
DISPOSIÇÕES TRANSITÓRIAS E FINAIS
Artigo 43.o
Revogação
1. O Regulamento (CE) n.o 998/2003 é revogado, com exceção do Anexo II, parte B, secção 2, e do Anexo II, secção C que se mantêm em vigor até à entrada em vigor dos atos de execução adotados respetivamente nos termos do artigo 13.o, n.os 1 e 2, do presente regulamento.
No presente regulamento, as referências à lista nos atos de execução adotados nos termos do artigo 13.o, n.o 1 ou n.o 2, devem entender-se como referências à lista de países terceiros e territórios estabelecida respetivamente no Anexo II, parte B, secção 2, e no Anexo II, parte C, do Regulamento (CE) n.o 998/2003 até à entrada em vigor desses atos de execução.
2. As referências ao regulamento revogado devem entender-se como sendo feitas ao presente regulamento e devem ser lidas de acordo com a tabela de correspondência constante do Anexo V.
3. A revogação do Regulamento (CE) n.o 998/2003 não prejudica a vigência do Regulamento Delegado (UE) n.o 1152/2011 da Comissão, de 14 de julho de 2011, que completa o Regulamento (CE) n.o 998/2003 do Parlamento Europeu e do Conselho no que se refere às medidas sanitárias preventivas para o controlo da infeção por Echinococcus multilocularis em cães (20), que foi adotado nos termos do artigo 5.o, n.o 1, segundo parágrafo, desse regulamento.
Artigo 44.o
Medidas transitórias respeitantes aos documentos de identificação
1. Em derrogação do disposto no artigo 21.o, n.o 1, deve considerar-se que o documento de identificação a que se refere o artigo 6.o, alínea d), cumpre o presente regulamento se:
a)
Tiver sido elaborado de acordo com o modelo de passaporte estabelecido pela Decisão 2003/803/CE; e
b)
Tiver sido emitido antes de 29 de dezembro de 2014.
2. Em derrogação do disposto no artigo 25.o, n.o 1, e no artigo 27.o, alínea a), deve considerar-se que o documento de identificação a que se refere o artigo 10.o, n.o 1.o, alínea e), cumpre o presente regulamento se:
a)
Tiver sido elaborado de acordo com o modelo de certificado estabelecido no Anexo II da Decisão 2011/874/UE, ou, se for caso disso, com o modelo de passaporte estabelecido na Decisão 2003/803/CE;
b)
Tiver sido emitido antes de 29 de dezembro de 2014.
Artigo 45.o
Entrada em vigor e aplicabilidade
O presente regulamento entra em vigor no dia da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é aplicável partir de 29 de dezembro de 2014.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Estrasburgo, em 12 de junho de 2013.