NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 229/2013
ze dne 13. března 2013,
kterým se stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství ve prospěch menších ostrovů v Egejském moři a zrušuje nařízení Rady (ES) č. 1405/2006
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 42 první pododstavec a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
K nápravě obtíží způsobených mimořádnou zeměpisnou polohou některých menších ostrovů v Egejském moři byla stanovena zvláštní opatření v oblasti zemědělství nařízením Rady (ES) č. 1405/2006 (3). Tato opatření jsou prováděna prostřednictvím programu podpory, který představuje podstatný nástroj pro zásobování těchto ostrovů zemědělskými produkty a pro podporu místní zemědělské produkce. Vzhledem k potřebě aktualizace stávajících opatření, a to i v důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost, je třeba nařízení (ES) č. 1405/2006 zrušit a nahradit je novým nařízením.
(2)
Je třeba upřesnit základní cíle, k jejichž dosažení bude režim ve prospěch menších ostrovů v Egejském moři napomáhat.
(3)
Je rovněž třeba upřesnit obsah programu podpory pro menší ostrovy v Egejském moři (dále jen „program podpory“), který by podle zásady subsidiarity mělo vytvořit Řecko na nejvhodnější zeměpisné úrovni a který by Řecko mělo předložit Komisi ke schválení.
(4)
K účinnějšímu dosažení cílů režimu ve prospěch menších ostrovů v Egejském moři by měl program podpory zahrnovat opatření, jež zaručují zásobování zemědělskými produkty a zachování a rozvoj místní zemědělské produkce. Je třeba sblížit úroveň plánování programů a systematizovat partnerský přístup mezi Komisí a Řeckem. Komise by měla přijmout postupy a ukazatele, jejichž pomocí zajistí bezproblémové uplatňování a patřičné sledování programu.
(5)
Podle zásady subsidiarity a s cílem zajistit flexibilitu, což jsou dva principy tvořící základ programování přijatého pro režim ve prospěch menších ostrovů v Egejském moři, mohou orgány určené Řeckem navrhnout změny programu, aby jej přizpůsobily realitě těchto ostrovů. Za tímto účelem by se měla podporovat výraznější spolupráce s příslušnými místními a oblastními orgány a dalšími zúčastněnými stranami. Ve stejném duchu by měl být postup pro změnu programu přizpůsoben míře vhodnosti jednotlivých druhů změn.
(6)
Mimořádná zeměpisná poloha některých menších ostrovů v Egejském moři vede v případě těchto ostrovů k vícenákladům na dopravu v souvislosti se zdroji zásobování základními produkty sloužícími k lidské spotřebě, ke zpracování nebo jako zemědělské vstupy. Objektivní skutečnosti vyplývající z izolace a vzdálenosti od trhů navíc působí hospodářským subjektům a producentům z těchto ostrovů v Egejském moři další obtíže, které jejich činnost velmi ztěžují. V určitých případech hospodářské subjekty a producenti trpí dvojí odloučeností, totiž skutečností, že zásobování probíhá přes jiné ostrovy. Tyto nevýhody lze zmírnit snížením cen uvedených základních produktů. Je tedy vhodné zavést zvláštní režim zásobování, aby se zajistilo zásobování menších ostrovů v Egejském moři a snížily vícenáklady spojené s jejich izolací, malou rozlohou a vzdáleností od trhů,.
(7)
Problémy, se kterými se potýkají menší ostrovy v Egejském moři, dále zhoršuje jejich malá rozloha. Aby bylo možné zajistit účinnost navrhovaných opatření, měla by se tato opatření vztahovat na všechny ostrovy v Egejském moři kromě Kréty a Euboie.
(8)
Aby bylo dosaženo záměru snížit na menších ostrovech v Egejském moři ceny a snížit vícenáklady spojené s jejich izolací, malou rozlohou a vzdáleností od trhů, a přitom zachovat konkurenceschopnost produktů Unie, je třeba na dodávku produktů z Unie na tyto menší ostrovy v Egejském moři poskytnout podporu. Tato podpora by měla přihlížet k vícenákladům na dopravu na menší ostrovy v Egejském moři, a jde-li o zemědělské vstupy nebo o produkty určené ke zpracování, k vícenákladům spojeným s izolací, malou rozlohou a vzdáleností od trhů.
(9)
Aby se zamezilo spekulacím, jež by škodily konečným uživatelům na menších ostrovech, je třeba upřesnit, že zvláštního režimu zásobování lze využívat pouze u produktů řádné a uspokojivé obchodní jakosti.
(10)
Jelikož množství, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování, je omezeno potřebami zásobování menších ostrovů v Egejském moři, neměl by tento režim narušit řádné fungování vnitřního trhu. Hospodářské výhody zvláštního režimu zásobování by ani neměly vyvolat odklon obchodu s dotyčnými produkty. Zasílání nebo vývoz těchto produktů z menších ostrovů v Egejském moři je tedy třeba zakázat. Je však třeba povolit zasílání nebo vývoz těchto produktů, pokud se finanční výhoda vyplývající ze zvláštního režimu zásobování nahrazuje.
(11)
Pokud jde o zpracované produkty, je třeba mezi menšími ostrovy v Egejském moři povolit směnu těchto produktů a snížit náklady na jejich přepravu tak, aby byl mezi těmito ostrovy umožněn obchod. Rovněž je třeba zohlednit obchodní toky v rámci regionálního obchodu a tradiční vývoz a zasílání do zbývající části Unie nebo do třetích zemí, a tudíž povolit vývoz zpracovaných produktů odpovídající tradičním obchodním tokům.
(12)
Aby se realizovaly cíle zvláštního režimu zásobování, měly by se hospodářské výhody tohoto režimu odrazit na úrovni nákladů produkce a měly by snížit ceny až na úrovni konečného uživatele. Zvláštní režim zásobování by tedy měl být poskytnut pouze za podmínky, že se jeho účinek skutečně projeví, a měly by být prováděny nezbytné kontroly.
(13)
Je třeba stanovit pravidla pro fungování režimu týkající se zejména vytvoření rejstříku hospodářských subjektů a systému osvědčení podle osvědčení uvedených v článku 161 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (4).
(14)
Politika Unie na podporu místní produkce na menších ostrovech v Egejském moři, stanovená nařízením (ES) č. 1405/2006, se týkala mnoha produktů a opatření pro jejich produkci, uvádění na trh nebo zpracování. Tato opatření se ukázala jako účinná a zajistila trvání a rozvoj zemědělství. Unie by v podpoře těchto produkčních řetězců, které jsou klíčovým činitelem environmentální, sociální a hospodářské rovnováhy menších ostrovů v Egejském moři, měla pokračovat. Zkušenost ukázala, že užší partnerství s místními orgány může stejně jako v případě politiky rozvoje venkova pomoci cíleněji se zaměřit na konkrétní otázky, jež mají pro dané ostrovy význam. Je proto třeba pokračovat v podpoře ve prospěch místní produkce prostřednictvím programu podpory, který byl poprvé vytvořen nařízením (ES) č. 1405/2006. V tomto ohledu by měl být kladen důraz na zachování tradičního zemědělství a na tradiční rysy způsobů produkce, místních produktů a bioproduktů.
(15)
Měly by být stanoveny minimální prvky, jež by program podpory měl obsahovat, aby mohla být vymezena opatření ve prospěch místní zemědělské produkce, zejména popis situace, navržené strategie, cílů a opatření. Je rovněž třeba stanovit zásady soudržnosti těchto opatření s ostatními politikami Unie, aby se vyloučila veškerá neslučitelnost a překrývání podpor.
(16)
Pro účely provádění tohoto nařízení by mělo být rovněž možné, aby program podpory obsahoval opatření pro financování studií, demonstračních projektů, vzdělávání a technické pomoci.
(17)
Zemědělce z menších ostrovů v Egejském moři je třeba přimět k tomu, aby dodávali jakostní produkty, a pomoci jim s uváděním takových produktů na trh.
(18)
Může být povolena odchylka od konzistentní politiky Komise nepovolovat státní provozní podpory v odvětví produkce, zpracování a přepravy zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“) a uvádění těchto produktů na trh, aby se tak zmírnily zvláštní obtíže, s nimiž se potýká zemědělská produkce na menších ostrovech v Egejském moři v důsledku jejich izolace, malé rozlohy, hornatosti, podnebí, hospodářské závislosti na malém množství produktů a jejich vzdálenosti od trhů.
(19)
Provádění tohoto nařízení by nemělo ohrozit míru zvláštní podpory, které menší ostrovy v Egejském moři dosud využívaly. K provádění vhodných opatření by tudíž Řecko mělo disponovat částkami odpovídajícími podpoře, kterou již poskytuje Unie na základě nařízení (ES) č. 1405/2006.
(20)
Od roku 2007 se na některých menších ostrovech v Egejském moři zvýšila potřeba základních produktů z důvodu vývoje stáda a demografického tlaku. Měla by být tudíž zvýšena ta část rozpočtu, kterou by Řecko mělo mít možnost používat pro zvláštní režim zásobování menších ostrovů v Egejském moři.
(21)
Aby Řecko mohlo vyhodnotit všechny náležitosti týkající se provádění programu podpory za předchozí rok a předložit Komisi úplnou výroční hodnotící zprávu, je třeba posunout datum pro předložení uvedené zprávy z 30. června na 30. září roku následujícího po roce referenčním.
(22)
Komise by měla Evropskému parlamentu a Radě nejpozději 31. prosince 2016 předložit souhrnnou zprávu o dopadu opatření přijatých v rámci provádění tohoto nařízení, která bude případně doplněna o vhodná doporučení, a tuto zprávu by poté měla předkládat každých pět let.
(23)
S cílem zajistit řádné fungování režimu stanoveného tímto nařízením by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy, pokud jde o doplnění nebo změnu jiných než podstatných prvků tohoto nařízení. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci příprav vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(24)
S cílem zajistit jednotné podmínky pro provádění režimu ve prospěch menších ostrovů v Egejském moři ve vztahu k jiným obdobným režimům a zamezit narušování hospodářské soutěže nebo diskriminaci mezi hospodářskými subjekty by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (5).
(25)
S cílem zajistit bezodkladné uplatňování plánovaných opatření by toto nařízení mělo vstoupit v platnost prvním dnem po jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A CÍLE
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství k odstranění obtíží způsobených izolací, malou rozlohou a vzdáleností od trhů menších ostrovů v Egejském moři (dále jen „menší ostrovy“).
2. Pro účely tohoto nařízení se „menšími ostrovy“ rozumějí všechny ostrovy v Egejském moři s výjimkou ostrovů Kréta a Euboia.
Článek 2
Cíle
1. Zvláštní opatření uvedená v článku 1 přispívají k realizaci těchto cílů:
a)
zaručit zásobování menších ostrovů základními produkty sloužícími k lidské spotřebě nebo ke zpracování a jako zemědělské vstupy, a to snížením vícenákladů spojených s jejich izolací, malou rozlohou a vzdáleností od trhů;
b)
zachovávat a rozvíjet zemědělskou činnost na menších ostrovech, včetně produkce, zpracování, uvádění na trh a přepravy místních surovin a zpracovaných produktů.
2. Cílů uvedených v odstavci 1 se dosahuje prostřednictvím opatření uvedených v kapitolách III, IV a V.
KAPITOLA II
PROGRAM PODPORY
Článek 3
Vytvoření programu podpory
1. Opatření uvedená v článku 1 se stanoví prostřednictvím programu podpory, který obsahuje:
a)
zvláštní režim zásobování stanovený v kapitole III a
b)
zvláštní opatření ve prospěch místní zemědělské produkce stanovená v kapitole IV.
2. Podpůrný program se zavádí na územní úrovni, kterou Řecko pokládá za nejvhodnější. Vypracují ho příslušné místní a oblastní orgány určené Řeckem, které jej po konzultaci s příslušnými orgány a organizacemi na odpovídající územní úrovni předloží Komisi ke schválení podle článku 6.
Článek 4
Slučitelnost a soudržnost
1. Opatření přijímaná v rámci programu podpory musí být v souladu s právem Unie. Taková opatření musí být soudržná s ostatními politikami Unie a s opatřeními, která jsou v rámci těchto politik přijímána.
2. Zajištěna musí být soudržnost opatření přijatých v rámci programu podpory s opatřeními prováděnými v rámci jiných nástrojů společné zemědělské politiky, zejména společných organizací trhu, rozvoje venkova, jakosti produktů, dobrých životních podmínek zvířat a ochrany životního prostředí.
Především nesmí být žádné opatření na základě tohoto nařízení financováno jako:
a)
dodatečná podpora na režimy prémií nebo podpory v rámci společné organizace trhu, s výjimkou případů odůvodněných na základě objektivních kritérií;
b)
podpora výzkumných projektů, opatření na podporu výzkumných projektů nebo opatření, které může Unie financovat na základě rozhodnutí Rady 2009/470/ES ze dne 25. května 2009 o některých výdajích ve veterinární oblasti (6);
c)
podpora opatření v oblasti působnosti nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (7).
Článek 5
Obsah programu podpory
Program podpory obsahuje:
a)
rozvrh provádění opatření a obecnou roční orientační tabulku financování uvádějící finanční prostředky, které mají být mobilizovány;
b)
prokázání slučitelnosti a soudržnosti různých opatření v rámci programu s kritérii a kvantitativními ukazateli sloužícími ke sledování a hodnocení;
c)
opatření přijatá k zajištění účinného a náležitého provádění programu, včetně opatření pro propagaci, sledování a hodnocení, a definici kvantifikovaných ukazatelů sloužících k hodnocení;
d)
určení příslušných orgánů a subjektů odpovědných za provádění programu a určení orgánů nebo přidružených subjektů a hospodářských a sociálních partnerů na vhodných úrovních a výsledky provedených konzultací.
Článek 6
Schválení a změny programu
1. Program podpory je vytvořen nařízením (ES) č. 1405/2006 a je financován z finančních prostředků uvedených v čl. 18 odst. 2 a 3.
Program obsahuje předběžný odhad zásobování označující produkty, jejich množství a výši podpory Unie na zásobování a návrh programu podpory ve prospěch místní produkce.
2. V závislosti na ročním hodnocení toho, jak jsou prováděna opatření zařazená do programu podpory, může Řecko předložit Komisi náležitě zdůvodněné návrhy na jejich změnu v rámci finančního příspěvku uvedeného v čl. 18 odst. 2 a 3, aby se tato opatření lépe uzpůsobila požadavkům menších ostrovů a navrhované strategii. Komise přijme prováděcí akty stanovící postupy pro posouzení souladu navrhovaných změn s právem Unie a rozhodnutí o jejich schválení. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 22 odst. 2.
3. Postupy stanovené prováděcími akty uvedenými v odstavci 2 mohou zohlednit následující prvky: význam změn navržených Řeckem ohledně nových opatření, zda jsou změny v rozpočtu přiděleném na opatření značné, změny v množství a v úrovni pomoci pro produkty v předběžném odhadu zásobování nebo úpravy kódů a popisů stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (8).
4. Prováděcí akty uvedené v odstavci 2 rovněž u každého postupu určují četnost žádostí o změny i lhůty, v nichž mají být schválené změny provedeny.
Článek 7
Kontroly a sledování
Řecko provádí kontroly prostřednictvím správních kontrol a kontrol na místě. Komise přijme prováděcí akty týkající se minimálních znaků kontrol, které Řecko musí provádět.
Komise také přijme prováděcí akty, pokud jde o postupy a materiální a finanční ukazatele k zajištění účinného následného sledování provádění programů.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 22 odst. 2.
KAPITOLA III
ZVLÁŠTNÍ REŽIM ZÁSOBOVÁNÍ
Článek 8
Předběžný odhad zásobování
1. Ustavuje se zvláštní režim zásobování zemědělskými produkty Unie uvedenými v příloze I Smlouvy (dále jen „zemědělské produkty“), jež jsou na menších ostrovech základními produkty sloužícími k lidské spotřebě, k výrobě jiných produktů nebo jako zemědělské vstupy.
2. Řecko vytvoří na zeměpisné úrovni, kterou pokládá za nejvhodnější, předběžný odhad zásobování k vyčíslení ročních potřeb zásobování menších ostrovů zemědělskými produkty.
Samostatný předběžný odhad lze vyhotovit pro hodnocení potřeb podniků balících a zpracovávajících produkty určené pro místní trh, zasílané do zbývající části Unie nebo vyvážené do třetích zemí v rámci tradičního obchodu podle čl. 13 odst. 2 a 3.
Článek 9
Fungování zvláštního režimu zásobování
1. Na zásobování menších ostrovů zemědělskými produkty se poskytuje podpora.
Částka podpory se stanoví u každého dotyčného produktu s přihlédnutím k vícenákladům spojeným s uváděním produktů na trh na menších ostrovech, vypočteným z přístavů v kontinentálním Řecku, ze kterých je zajišťováno zásobování, a z přístavů ostrovů tranzitu nebo překládky produktů pro ostrovy konečného určení. V případě zemědělských vstupů nebo produktů určených ke zpracování by při stanovení výše podpory měly být zohledněny vícenáklady spojené s izolací, malou rozlohou a vzdáleností od trhů.
2. Zvláštního režimu zásobování lze využívat pouze u zemědělských produktů řádné a uspokojivé obchodní jakosti.
Článek 10
Provádění
Při provádění zvláštního režimu zásobování se přihlíží zejména:
a)
ke specifickým potřebám menších ostrovů a k předepsaným požadavkům na jakost;
b)
k tradičním obchodním tokům mezi přístavy v kontinentálním Řecku a ostrovy v Egejském moři a mezi těmito ostrovy;
c)
k hospodářské stránce navrhovaných podpor;
d)
případně k potřebě nebránit rozvoji místních produkcí.
Článek 11
Osvědčení
1. Podpora stanovená v čl. 9 odst. 1 se přiznává na základě předložení osvědčení.
Osvědčení se vydávají pouze hospodářským subjektům zapsaným do rejstříku, který vedou příslušné orgány.
Tato osvědčení nejsou převoditelná.
2. U žádostí o osvědčení se nevyžaduje složení jistoty. Příslušný orgán může nicméně v míře, která je nezbytná k zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení, požadovat složení jistoty, která se rovná částce udělené výhody uvedené v článku 12. V takových případech se uplatňují čl. 34 odst. 1, 4, 5, 6, 7 a 8 nařízení Komise (ES) č. 376/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (9).
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 21, jimiž stanoví podmínky zápisu hospodářských subjektů do rejstříku a umožní hospodářským subjektům plný výkon jejich práv na účast ve zvláštním režimu zásobování.
3. Komise přijme prováděcí akty týkající se všech opatření nezbytných k zajištění toho, aby Řecko uplatňovalo tento článek jednotně, zejména pokud jde o zavedení režimu osvědčení a závazky, jež na sebe berou hospodářské subjekty při zapsání do rejstříku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 22 odst. 2.
Článek 12
Dopad výhody
1. Využívání zvláštního režimu zásobování vyplývající z poskytnutí podpory je závislé na skutečném dopadu hospodářské výhody až na konečného uživatele, který v závislosti na jednotlivých případech může být spotřebitelem, pokud se jedná o produkty určené k přímé spotřebě, posledním zpracovatelem nebo balírnou, pokud se jedná o produkty určené pro zpracovatelská odvětví nebo pro balicí odvětví, nebo zemědělcem, pokud se jedná o produkty používané k výživě zvířat nebo jako zemědělské vstupy.
Výhoda uvedená v prvním pododstavci se rovná výši podpory.
2. Aby se zajistilo jednotné uplatňování odstavce 1, přijme Komise prováděcí akty týkající se uplatňování pravidel stanovených v odstavci 1, a zejména podmínek pro sledování skutečného dopadu výhody až na konečného uživatele ze strany členského státu. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 22 odst. 2.
Článek 13
Vývoz do třetích zemí a zasílání do zbývající části Unie
1. Komise přijme prováděcí akty, v nichž stanoví požadavky na vývoz produktů, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování, do třetích zemí nebo jejich zasílání do zbývající části Unie. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 22 odst. 2.
Tyto požadavky zahrnují zejména vrácení podpory obdržené v rámci zvláštního režimu zásobování.
Vývoz produktů, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování, do třetích zemí nepodléhá předložení osvědčení.
2. Ustanovení odst. 1 prvního pododstavce se nevztahuje na produkty zpracované na menších ostrovech ze zemědělských produktů, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování a které jsou:
a)
vyváženy do třetích zemí nebo zasílány do zbývající části Unie v rámci množstevních limitů odpovídajících tradičním zásilkám a tradičnímu vývozu;
b)
vyváženy do třetích zemí v rámci regionálního obchodu v souladu s místy určení a podrobnými požadavky, které stanoví Komise;
c)
zasílány mezi menšími ostrovy.
Vývoz produktů uvedených v prvním pododstavci písm. a) a b) do třetích zemí nepodléhá předložení osvědčení.
Při vývozu produktů uvedených v prvním pododstavci písm. a) a b) se neposkytuje žádná náhrada.
Komise přijme prováděcí akty, jimiž stanoví množstevní limity pro produkty uvedené v písmenu a) a podrobné požadavky uvedené v písmenu b). Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 22 odst. 2.
3. Zpracovatelské úkony, které mohou být podnětem k tradičnímu obchodnímu vývozu nebo tradičním zásilkám, splňují obdobným způsobem podmínky zpracování použitelné pod celním dohledem v souladu s příslušnými právními předpisy Unie, s výjimkou všech obvyklých způsobů manipulace.
Článek 14
Kontroly a sankce
1. Zemědělské produkty spadající do zvláštního režimu zásobování podléhají správním kontrolám při vstupu na menší ostrovy, jakož i při vývozu nebo odeslání z těchto ostrovů.
Komise přijme prováděcí akty týkající se minimálních znaků kontrol, které Řecko musí provádět. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 22 odst. 2.
2. Aniž jsou dotčeny sankce použitelné podle vnitrostátního práva, nedodržuje-li hospodářský subjekt uvedený v článku 11 závazky přijaté na základě tohoto článku, přijme příslušný orgán následující opatření:
a)
odejme hospodářskému subjektu poskytnutou výhodu;
b)
podle závažnosti porušování závazků pozastaví nebo zruší zápis hospodářského subjektu v rejstříku.
3. Pokud hospodářské subjekty neprovedou plánovaný zápis do rejstříku v souladu s článkem 11, pozastaví příslušný orgán poté, co vyprší platnost příslušného osvědčení, jejich oprávnění žádat o osvědčení na dobu šedesáti dnů. Toto ustanovení se nevztahuje na případy vyšší moci nebo mimořádných povětrnostních podmínek. Po této době se vydají další osvědčení, pokud bude složena jistota rovnající se částce výhody, která má být poskytnuta na období určené příslušnými orgány.
Příslušný orgán přijme opatření nezbytná pro opětovné použití jakéhokoli množství produktů, které je k dispozici v důsledku nevyužitých, částečně využitých nebo zrušených osvědčení nebo pro zpětné získání poskytnuté výhody.
KAPITOLA IV
OPATŘENÍ VE PROSPĚCH MÍSTNÍ ZEMĚDĚLSKÉ PRODUKCE
Článek 15
Opatření
1. Program podpory zahrnuje opatření nezbytná k zajištění trvání a rozvoje místní zemědělské produkce na menších ostrovech v rámci třetí části hlavy III Smlouvy.
2. Část programu věnovaná opatřením ve prospěch místní zemědělské produkce zahrnuje alespoň tyto základní prvky:
a)
kvantifikovaný popis situace příslušné zemědělské produkce s ohledem na dostupné výsledky hodnocení, který uvádí nerovnosti, rozdíly, možnosti rozvoje a mobilizované finanční zdroje;
b)
popis navrhované strategie, vybraných priorit, kvantifikovaných obecných a provozních cílů a hodnocení očekávaného hospodářského, environmentálního a sociálního dopadu, včetně vlivu na zaměstnanost;
c)
popis zamýšlených opatření, především režimů podpory pro provádění těchto opatření, a případně informace o tom, zda je zapotřebí studií, demonstračních projektů, odborné přípravy nebo činností technické pomoci spojených s přípravou, prováděním nebo úpravou dotyčných opatření;
d)
seznam podpor, jež představují přímé platby ve smyslu čl. 2 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (10);
e)
částku podpory stanovenou pro každé opatření a prozatímní částku pro každou akci pro dosažení jednoho nebo více cílů stanovených programem.
3. Komise přijme prováděcí akty týkající se požadavků pro výplatu podpor podle odstavce 2. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 22 odst. 2.
4. Program může zahrnovat opatření na podporu produkce, zpracování, uvádění na trh a přepravy zemědělských surovin a zpracovaných zemědělských produktů z menších ostrovů.
Každé opatření lze členit na akce. Pro každou akci vymezí program alespoň tyto prvky:
a)
příjemce;
b)
podmínky způsobilosti;
c)
jednotkovou výši podpory.
Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 21 týkající se podmínek pro stanovení částky podpory poskytované na podporu uvádění surovin a zpracovaných produktů na trh a jejich přepravy mimo oblast jejich produkce a případně podmínek pro určení množství produktů, na něž se tato podpora vztahuje.
Článek 16
Kontroly a neoprávněné platby
1. Kontroly opatření uvedených v této kapitole se provádějí prostřednictvím správních kontrol a kontrol na místě.
2. V případě neoprávněné platby je dotyčný příjemce povinen příslušné částky vrátit. Obdobně se použije článek 80 nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 73/2009, pokud jde o podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém v rámci režimů přímých podpor pro zemědělce stanovených v uvedeném nařízení, a k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde podmíněnost v rámci režimu přímé podpory pro odvětví vína (11).
KAPITOLA V
DOPROVODNÁ OPATŘENÍ
Článek 17
Státní podpora
1. U zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy, na něž se vztahují její články 107, 108 a 109, může Komise podle článku 108 Smlouvy v odvětví produkce, zpracování, uvádění těchto produktů na trh a jejich přepravy schválit provozní podporu, aby se tím zmírnily zvláštní obtíže zemědělské produkce na menších ostrovech způsobené jejich izolací, malou rozlohou, hornatostí, podnebím, hospodářskou závislostí na malém množství produktů a jejich vzdáleností od trhů.
2. Řecko může poskytnout dodatečné finanční prostředky na provádění programu podpory. V takovém případě musí Řecko oznámit státní podporu Komisi a ta ji může schválit v souladu s tímto nařízením jako součást tohoto programu. Takto oznámená podpora se považuje za oznámenou ve smyslu čl. 108 odst. 3 první věty Smlouvy.
3. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2 tohoto článku, a odchylně od článku 180 nařízení (ES) č. 1234/2007 a článku 3 nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 ze dne 24. července 2006 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi (12), se na platby uskutečněné Řeckem podle kapitol III a IV tohoto nařízení nepoužijí v souladu s tímto nařízením články 107, 108 a 109 Smlouvy.
KAPITOLA VI
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 18
Finanční prostředky
1. Opatření stanovená tímto nařízením představují intervenční opatření zaměřená na stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (13).
2. Unie financuje opatření stanovená v kapitole III a IV do maximální roční výše 23,93 milionu EUR.
3. Částka přidělovaná ročně na financování zvláštního režimu zásobování uvedeného v kapitole III nepřesáhne 7,11 milionu EUR.
Komise přijme prováděcí akty, v nichž stanoví požadavky, v souladu s nimiž může Řecko měnit určení prostředků přidělených každý rok na různé produkty, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 22 odst. 2.
4. Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 21, pokud jde o stanovení podmínek pro určení maximální roční částky, již lze rozumně a přiměřeně přidělit na opatření týkající se financování studií, demonstračních projektů, vzdělávání a školení a opatření technické pomoci.
KAPITOLA VII
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vnitrostátní opatření
Řecko přijme opatření nezbytná k tomu, aby bylo zajištěno dodržování tohoto nařízení, zejména pokud jde o správní kontroly a sankce, a uvědomí o nich Komisi.
Článek 20
Sdělení a zprávy
1. Řecko sdělí Komisi nejpozději do 15. února každého roku částky, které mu byly dány k dispozici a které hodlá během následujícího roku vynaložit na provádění předběžného odhadu zásobování a každého opatření ve prospěch místní zemědělské produkce zahrnutého do programu podpory.
2. Řecko předloží Komisi nejpozději do 30. září každého roku zprávu o provádění opatření stanovených v tomto nařízení v předchozím roce.
3. Nejpozději do 31. prosince 2016 a následně každých pět let předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě souhrnnou zprávu o dopadu činností uskutečněných na základě tohoto nařízení a případně k ní připojí vhodné návrhy.
Článek 21
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 11 odst. 2, čl. 15 odst. 4 a čl. 18 odst. 4 se svěřuje Komisi na dobu pěti let od 21. března 2013. Komise vypracuje nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období zprávu o přenesené pravomoci. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomocí uvedené v čl. 11 odst. 2, čl. 15 odst. 4 a čl. 18 odst. 4 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku dnem následujícím po jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akty v přenesené pravomoci přijaté podle čl. 11 odst. 2, čl. 15 odst. 4 a čl. 18 odst. 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti nim Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl příslušný akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 22
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro přímé platby zřízený článkem 141 nařízení (ES) č. 73/2009. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 23
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1405/2006 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze.
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 13. března 2013.
REGULAMENTO (UE) N.o 229/2013 DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 13 de março de 2013
que estabelece medidas específicas no domínio agrícola a favor das ilhas menores do mar Egeu e revoga o Regulamento (CE) n.o 1405/2006 do Conselho
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 42.o, primeiro parágrafo, e o artigo 43.o, n.o 2,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Após transmissão do projeto de ato legislativo aos parlamentos nacionais,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Deliberando de acordo com o procedimento legislativo ordinário (2),
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (CE) n.o 1405/2006 do Conselho (3) estabeleceu medidas específicas no domínio da agricultura para compensar as dificuldades causadas pela situação geográfica particular das ilhas menores do mar Egeu. Essas medidas foram concretizadas por meio de um programa de apoio que constitui uma ferramenta essencial para o abastecimento dessas ilhas em produtos agrícolas e para apoiar a produção agrícola local. Tendo em conta a necessidade de atualizar as medidas atualmente em vigor, inclusive devido à entrada em vigor do Tratado de Lisboa, é necessário revogar o Regulamento (CE) n.o 1405/2006 e substituí-lo por um novo regulamento.
(2)
É necessário precisar os objetivos fundamentais que o regime a favor das ilhas menores do mar Egeu contribui para realizar.
(3)
É igualmente necessário precisar o conteúdo do programa de apoio às ilhas menores do mar Egeu («programa de apoio»), que, de acordo com o princípio de subsidiariedade, deverá ser estabelecido pela Grécia ao nível geográfico mais adequado, e apresentado pela Grécia à Comissão para aprovação.
(4)
A fim de realizar melhor os objetivos do regime a favor das ilhas menores do mar Egeu, o programa de apoio deverá incluir medidas que garantam o abastecimento em produtos agrícolas e a preservação e o desenvolvimento da produção agrícola local. É necessário harmonizar o nível da programação e sistematizar a abordagem de parceria entre a Comissão e a Grécia. A Comissão deverá adotar procedimentos e indicadores que garantam a correta execução e o acompanhamento adequado do programa.
(5)
Em aplicação do princípio de subsidiariedade e a fim de assegurar a flexibilidade, que são os dois princípios em que se baseia a abordagem de programação adotada para o regime a favor das ilhas menores do mar Egeu, as autoridades designadas pela Grécia podem propor alterações ao programa para o adaptar à realidade da situação nessas ilhas. Para o efeito, deverá encorajar-se uma participação mais significativa das autoridades locais e regionais competentes e de outras partes interessadas. No mesmo espírito desta abordagem, o procedimento de alteração do programa deverá ser adaptado a fim de refletir o nível de pertinência de cada tipo de alteração.
(6)
A situação geográfica particular de algumas ilhas menores do mar Egeu, relativamente às fontes de abastecimento em produtos essenciais ao consumo humano, à transformação ou como fatores de produção agrícola, implica custos adicionais de transporte para essas ilhas. Além disso, outros fatores objetivos decorrentes da insularidade e do afastamento em relação aos mercados impõem aos operadores económicos e aos produtores destas ilhas do mar Egeu condicionalismos suplementares que dificultam fortemente as suas atividades. Em certos casos, os operadores e os produtores estão sujeitos a uma «dupla insularidade», já que o abastecimento é efetuado através de outras ilhas. Essas dificuldades podem ser atenuadas diminuindo os preços daqueles produtos essenciais. Assim, para garantir o abastecimento das ilhas menores do mar Egeu e para compensar os custos adicionais decorrentes da sua insularidade, da sua superfície reduzida e do seu afastamento em relação aos mercados, é adequado instaurar um regime específico de abastecimento.
(7)
Os problemas das ilhas menores do mar Egeu são acentuados pela sua pequena dimensão. A fim de garantir a sua eficácia, as medidas previstas deverão ser aplicadas a todas as ilhas do Egeu, com exceção de Creta e de Eubeia.
(8)
A fim de realizar eficazmente o objetivo de diminuir os preços nas ilhas menores do mar Egeu, mitigando os custos adicionais decorrentes da insularidade, da superfície reduzida e do afastamento em relação aos mercados, e mantendo embora a competitividade dos produtos da União, é conveniente conceder ajudas para o fornecimento de produtos da União àquelas ilhas. Essas ajudas deverão ter em conta os custos adicionais de transporte para as ilhas menores do mar Egeu e, no caso de fatores de produção agrícola ou de produtos destinados à transformação, os custos adicionais decorrentes da insularidade, da superfície reduzida e do afastamento em relação aos mercados.
(9)
A fim de evitar especulações que prejudicariam os utilizadores finais nas ilhas menores do mar Egeu, é conveniente precisar que só os produtos de qualidade sã, íntegra e comercializável podem beneficiar do regime específico de abastecimento.
(10)
Atendendo a que as quantidades abrangidas pelo regime específico de abastecimento estão limitadas às necessidades de abastecimento das ilhas menores do Mar Egeu, esse regime não deverá prejudicar o bom funcionamento do mercado interno. Por outro lado, as vantagens económicas do regime específico de abastecimento não deverão ocasionar desvios de tráfego dos produtos em causa. É, pois, conveniente proibir a expedição ou exportação desses produtos a partir das ilhas menores do mar Egeu. Todavia, é conveniente autorizar a expedição ou exportação desses produtos quando a vantagem financeira resultante do regime específico de abastecimento for reembolsada.
(11)
No caso dos produtos transformados, é conveniente autorizar as trocas comerciais entre as ilhas menores do mar Egeu e reduzir os custos de transporte desses produtos, a fim de permitir o comércio entre as referidas ilhas. Deverão também ser tidas em conta as correntes comerciais no âmbito do comércio regional e das exportações e expedições tradicionais com o resto da União ou com os países terceiros, e deverá ser autorizada a exportação de produtos transformados correspondentes aos fluxos comerciais tradicionais para todas essas regiões.
(12)
A fim de realizar os objetivos do regime específico de abastecimento, as vantagens económicas do regime deverão repercutir-se no nível dos custos de produção e reduzir os preços até ao utilizador final. É, pois, conveniente que a concessão dessas vantagens fique subordinada à repercussão efetiva das mesmas, e que sejam efetuados os controlos necessários.
(13)
Há que prever regras para o funcionamento do regime, nomeadamente no que respeita à criação de um registo dos operadores e de um sistema de certificados inspirado nos certificados referidos no artigo 161.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 do Conselho, de 22 de outubro de 2007, que estabelece uma organização comum dos mercados agrícolas e disposições específicas para certos produtos agrícolas (Regulamento OCM «única») (4).
(14)
A política da União a favor da produção local das ilhas menores do mar Egeu, estabelecida pelo Regulamento (CE) n.o 1405/2006, tem abrangido uma multiplicidade de produtos e de medidas favoráveis à sua produção, comercialização e transformação. Essas medidas revelaram-se eficazes e asseguraram a manutenção e o desenvolvimento das atividades agrícolas. Cabe à União continuar a apoiar essa produção, elemento fundamental do equilíbrio ambiental, social e económico das ilhas menores do mar Egeu. A experiência adquirida revelou que, à semelhança da política de desenvolvimento rural, uma parceria reforçada com as autoridades locais possibilita um conhecimento mais próximo das problemáticas específicas das ilhas em causa. Há, pois, que continuar a apoiar a produção local através do programa de apoio, estabelecido pela primeira vez pelo Regulamento (CE) n.o 1405/2006. Para o efeito, convém ter particularmente em conta a conservação do património agrícola tradicional e a preservação das características tradicionais dos métodos de produção e dos produtos locais e biológicos.
(15)
Importa determinar os elementos mínimos que deverão ser fornecidos no programa de apoio para definir as medidas a favor da produção agrícola local, nomeadamente a descrição da situação, da estratégia proposta, dos objetivos e das medidas. Há igualmente que precisar os princípios de coerência destas medidas com as outras políticas da União, a fim de evitar a incompatibilidade e a sobreposição de ajudas.
(16)
Para efeitos da aplicação do presente regulamento, o programa de apoio deverá poder contemplar também medidas para o financiamento de estudos, de projetos de demonstração, de formação e de assistência técnica.
(17)
Os agricultores das ilhas menores do mar Egeu deverão ser incentivados a fornecer produtos de qualidade, e a comercialização desses produtos deverá ser apoiada.
(18)
Para mitigar os condicionalismos específicos da produção agrícola nas ilhas menores do mar Egeu, decorrentes da sua insularidade, superfície reduzida, relevo montanhoso e clima, da sua dependência económica de um pequeno número de produtos e da sua distância em relação aos mercados, pode ser concedida uma derrogação à política constante da Comissão de não autorizar auxílios estatais ao funcionamento nos setores da produção, da transformação, da comercialização e do transporte dos produtos agrícolas enumerados no anexo I do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia («Tratado»).
(19)
A aplicação do presente regulamento não deverá comprometer o nível de apoio específico de que têm beneficiado as ilhas menores do mar Egeu. Para a execução das medidas adequadas, a Grécia deverá continuar a dispor das verbas correspondentes ao apoio já concedido pela União a título do Regulamento (CE) n.o 1405/2006.
(20)
Desde 2007, as necessidades em produtos essenciais aumentaram nas ilhas menores do mar Egeu devido ao desenvolvimento dos efetivos pecuários e à pressão demográfica. É, pois, conveniente aumentar a parte do orçamento que a Grécia pode utilizar para o regime específico de abastecimento das ilhas menores do mar Egeu.
(21)
A fim de permitir que a Grécia avalie todos os elementos relativos à execução do programa de apoio para o ano anterior e apresente à Comissão um relatório de avaliação anual completo, é conveniente alterar a data de apresentação desse relatório, de 30 de junho para 30 de setembro do ano seguinte ao ano de referência.
(22)
A Comissão deverá ser instada a apresentar ao Parlamento Europeu e Conselho, até 31 de dezembro de 2016 e, seguidamente, de cinco em cinco anos, um relatório geral sobre o impacto das medidas tomadas para aplicar o presente regulamento, acompanhado, se necessário, de recomendações adequadas.
(23)
A fim de assegurar o correto funcionamento do regime estabelecido pelo presente regulamento, o poder de adotar atos nos termos do artigo 290.o do Tratado deverá ser delegado na Comissão, no que diz respeito ao complemento ou à alteração de certos elementos não essenciais do presente regulamento. É particularmente importante que a Comissão proceda às consultas adequadas durante os trabalhos preparatórios, inclusive ao nível de peritos. A Comissão, quando preparar e redigir atos delegados, deverá assegurar a transmissão simultânea, atempada e adequada dos documentos relevantes ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
(24)
A fim de assegurar condições uniformes para a execução do programa nas ilhas menores do mar Egeu em relação a outros regimes semelhantes, e de evitar distorções da concorrência e discriminações entre os operadores, deverão ser atribuídas competências de execução à Comissão. Essas competências deverão ser exercidas nos termos do Regulamento (UE) n.o 182/2011 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 16 de fevereiro de 2011, que estabelece as regras e os princípios gerais relativos aos mecanismos de controlo pelos Estados-Membros do exercício das competências de execução pela Comissão (5).
(25)
A fim de permitir a rápida aplicação das medidas nele previstas, o presente regulamento deverá entrar em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia,
ADOTARAM O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
OBJETO E OBJETIVOS
Artigo 1.o
Objeto
1. O presente regulamento estabelece medidas específicas no domínio da agricultura para mitigar as dificuldades causadas pela insularidade, a superfície reduzida e a distância em relação aos mercados das ilhas menores do mar Egeu («ilhas menores»).
2. Para efeitos do presente regulamento, entende-se por «ilhas menores» todas as ilhas do mar Egeu, com exceção de Creta e Eubeia.
Artigo 2.o
Objetivos
1. As medidas específicas referidas no artigo 1.o contribuem para a realização dos seguintes objetivos:
a)
Garantir o abastecimento das ilhas menores em produtos essenciais para consumo humano ou para transformação, ou como fatores de produção agrícola, mitigando os custos adicionais decorrentes da insularidade, superfície reduzida e da distância em relação aos mercados;
b)
Preservar e desenvolver a atividade agrícola das ilhas menores, incluindo a produção, a transformação, a comercialização e o transporte das matérias-primas e dos produtos locais transformados.
2. Os objetivos fixados no n.o 1 são realizados através das medidas indicadas nos capítulos III, IV e V.
CAPÍTULO II
PROGRAMA DE APOIO
Artigo 3.o
Estabelecimento do programa de apoio
1. As medidas previstas no artigo 1.o são definidas por um programa de apoio que compreende:
a)
Um regime específico de abastecimento, nos termos do capítulo III; e
b)
Medidas específicas a favor da produção agrícola local, nos termos do capítulo IV.
2. O programa de apoio é estabelecido ao nível geográfico considerado mais adequado pela Grécia. O programa é elaborado pelas autoridades locais e regionais competentes designadas pela Grécia e apresentado por esta à Comissão para aprovação nos termos do artigo 6.o, após consulta às autoridades e organizações competentes ao nível regional adequado.
Artigo 4.o
Compatibilidade e coerência
1. As medidas tomadas no quadro do programa de apoio devem respeitar o direito da União. Devem ser coerentes com as outras políticas da União e com as medidas tomadas com base nestas últimas.
2. Deve ser assegurada a coerência das medidas tomadas no quadro do programa de apoio com as medidas postas em prática ao abrigo dos outros instrumentos da política agrícola comum, designadamente as organizações comuns de mercado, o desenvolvimento rural, a qualidade dos produtos, o bem-estar animal e a proteção do ambiente.
Em especial, não pode ser financiada ao abrigo do presente regulamento qualquer medida que constitua:
a)
Um apoio suplementar em relação aos regimes de prémios ou de ajudas criados no quadro de uma organização comum de mercado, salvo em casos de necessidades excecionais justificados por critérios objetivos;
b)
Um apoio a projetos de investigação, a medidas de apoio a projetos de investigação ou a medidas elegíveis para financiamento da União ao abrigo da Decisão 2009/470/CE do Conselho, de 25 de maio de 2009, relativa a determinadas despesas no domínio veterinário (6);
c)
Um apoio a medidas abrangidas pelo âmbito de aplicação do Regulamento (CE) n.o 1698/2005 do Conselho, de 20 de setembro de 2005, relativo ao apoio ao desenvolvimento rural pelo Fundo Europeu Agrícola de Desenvolvimento Rural (FEADER) (7).
Artigo 5.o
Conteúdo do programa de apoio
O programa de apoio inclui:
a)
Um calendário de execução das medidas e um quadro financeiro global anual indicativo, que resume os recursos a mobilizar;
b)
Uma justificação da compatibilidade e coerência entre as diversas medidas do programa e com os critérios e indicadores quantitativos utilizados para o acompanhamento e a avaliação;
c)
As disposições adotadas para assegurar uma execução eficaz e adequada do programa, nomeadamente em matéria de publicidade, seguimento e avaliação, bem como a definição dos indicadores quantitativos utilizados para a avaliação;
d)
A designação das autoridades competentes e dos organismos responsáveis pela execução do programa e a designação, aos níveis apropriados, das autoridades ou organismos associados e dos parceiros socioeconómicos, bem como os resultados das consultas efetuadas.
Artigo 6.o
Aprovação e alterações do programa
1. O programa de apoio é estabelecido nos termos do Regulamento (CE) n.o 1405/2006, e é financiado ao abrigo da dotação financeira referida no artigo 18.o, n.os 2 e 3, do presente regulamento.
O programa inclui uma estimativa de abastecimento, com a indicação dos produtos, das respetivas quantidades e dos montantes da ajuda para o abastecimento a partir da União, assim como um programa de apoio às produções locais.
2. Em função da avaliação anual da execução das medidas constantes do programa de apoio, a Grécia pode apresentar à Comissão propostas devidamente fundamentadas para a alteração dessas medidas no âmbito da dotação financeira prevista no artigo 18.o, n.os 2 e 3, a fim de as adaptar melhor às exigências das ilhas menores e à estratégia proposta. A Comissão adota atos de execução que estabelecem os procedimentos para avaliar se as alterações propostas respeitam o direito da União e para decidir se as aprova. Esses atos de execução são adotados pelo procedimento de exame a que se refere o artigo 22.o, n.o 2.
3. Os procedimentos estabelecidos pelos atos de execução a que se refere o n.o 2 podem ter em conta os seguintes elementos: a importância das alterações propostas pela Grécia relativamente à introdução de novas medidas; se as alterações ao orçamento afetado às medidas são substanciais; alterações das quantidades e do nível das ajudas aos produtos nas estimativas de abastecimento; e alterações aos códigos e às descrições constantes do Regulamento (CEE) n.o 2658/87 do Conselho, de 23 de julho de 1987, relativo à nomenclatura pautal e estatística e à pauta aduaneira comum (8).
4. Os atos de execução a que se refere o n.o 2 definem também, para cada procedimento, a frequência com que os pedidos de alteração devem ser respeitados, e os prazos dentro dos quais as alterações aprovadas devem ser executadas.
Artigo 7.o
Acompanhamento e seguimento
A Grécia assegura o controlo através de controlos administrativos e de controlos in loco. A Comissão adota atos de execução no que diz respeito às características mínimas dos controlos que a Grécia deve efetuar.
A Comissão adota igualmente atos de execução no que diz respeito aos procedimentos e aos indicadores físicos e financeiros destinados a assegurar um acompanhamento eficaz da execução do programa.
Esses atos de execução são adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 22.o, n.o 2.
CAPÍTULO III
REGIME ESPECÍFICO DE ABASTECIMENTO
Artigo 8.o
Estimativa de abastecimento
1. É criado um regime específico de abastecimento para os produtos agrícolas da União enumerados no anexo I do Tratado («produtos agrícolas») que são essenciais nas ilhas menores para o consumo humano, para o fabrico de outros produtos ou como fatores de produção agrícola.
2. A Grécia estabelece, ao nível geográfico que considerar mais adequado, uma estimativa de abastecimento para quantificar as necessidades anuais de abastecimento das ilhas menores relativas aos produtos agrícolas.
A avaliação das necessidades das empresas transformadoras ou de acondicionamento de produtos destinados ao mercado local, expedidos para o resto da União ou exportados para países terceiros no quadro do comércio regional, nos termos do artigo 13.o, n.os 2 e 3, ou das correntes comerciais tradicionais, pode ser objeto de uma estimativa separada.
Artigo 9.o
Funcionamento do regime específico de abastecimento
1. É concedida uma ajuda ao abastecimento das ilhas menores em produtos agrícolas.
O montante da ajuda é fixado para cada tipo de produto em causa, tendo em conta os custos adicionais de comercialização dos produtos nas ilhas menores, calculados a partir dos portos da Grécia continental a partir dos quais os abastecimentos são habitualmente efetuados, bem como a partir dos portos das ilhas de trânsito ou de carregamento para as ilhas de destino final. No caso de fatores de produção agrícola ou de produtos destinados a transformação, a determinação da ajuda deve ter em conta os custos adicionais decorrentes da insularidade, da superfície reduzida e da distância em relação aos mercados.
2. Só podem beneficiar do regime específico de abastecimento produtos de qualidade sã, íntegra e comercializável.
Artigo 10.o
Aplicação
O regime específico de abastecimento é aplicado de modo a tomar em consideração, designadamente:
a)
As necessidades específicas das ilhas menores e as exigências de qualidade exatas;
b)
As correntes comerciais tradicionais com os portos da Grécia continental e entre as ilhas do mar Egeu;
c)
O aspeto económico das ajudas previstas;
d)
Se for caso disso, a necessidade de não entravar o desenvolvimento da produção local.
Artigo 11.o
Certificados
1. A ajuda prevista no artigo 9.o, n.o 1, é concedida mediante a apresentação de um certificado.
Os certificados são emitidos apenas aos operadores inscritos num registo mantido pelas autoridades competentes.
Os certificados são intransmissíveis.
2. Não são exigidas garantias para os pedidos de certificados. Todavia, na medida do necessário para a correta aplicação do presente regulamento, a autoridade competente pode impor a constituição de uma garantia de montante igual ao da vantagem, tal como referido no artigo 12.o. Nesse caso aplica-se o artigo 34.o, n.os 1, 4, 5, 6, 7 e 8, do Regulamento (CE) n.o 376/2008 da Comissão, de 23 abril de 2008, que estabelece normas comuns de execução do regime de certificados de importação, de exportação e de prefixação para os produtos agrícolas (9).
A Comissão fica habilitada a adotar atos delegados, nos termos do artigo 21.o, para determinar as condições de inscrição dos operadores no registo e para permitir o pleno exercício pelos operadores dos seus direitos de participar no regime específico de abastecimento.
3. A Comissão adota atos de execução relativos às medidas necessárias para assegurar a aplicação uniforme do presente artigo pela Grécia, nomeadamente no que diz respeito à introdução do regime dos certificados e ao compromisso assumido pelos operadores aquando do registo. Esses atos de execução são adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 22.o, n.o 2.
Artigo 12.o
Repercussão da vantagem
1. O benefício do regime específico de abastecimento resultante da concessão da ajuda fica subordinado à repercussão efetiva da vantagem económica até ao utilizador final, que, consoante o caso, pode ser o consumidor, sempre que se trate de produtos destinados ao consumo direto, o último transformador ou acondicionador, sempre que se trate de produtos destinados às indústrias transformadoras ou de acondicionamento, ou o agricultor, sempre que se trate de produtos utilizados para a alimentação animal ou como fatores de produção agrícola.
A vantagem referida no primeiro parágrafo deve ser igual ao montante da ajuda.
2. A fim de assegurar a aplicação uniforme do n.o 1, a Comissão adota atos de execução no que diz respeito à aplicação das regras estabelecidas no n.o 1 e, mais especificamente, às condições de controlo pelo Estado-Membro da repercussão efetiva da vantagem até ao utilizador final. Esses atos de execução são adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 22.o, n.o 2.
Artigo 13.o
Exportação para países terceiros e expedição para o resto da União
1. A Comissão adota atos de execução para estabelecer os requisitos de acordo com os quais os produtos que beneficiem do regime específico de abastecimento podem ser exportados para países terceiros ou expedidos para o resto da União. Esses atos de execução são adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 22.o, n.o 2.
Estes requisitos compreendem, nomeadamente, o reembolso da ajuda recebida ao abrigo do regime específico de abastecimento
A exportação para países terceiros de produtos que beneficiem do regime específico de abastecimento não fica sujeita à apresentação de certificado.
2. O n.o 1, primeiro parágrafo, não se aplica aos produtos transformados nas ilhas menores que incorporem produtos que tenham beneficiado do regime específico de abastecimento, e que sejam:
a)
Exportados para países terceiros ou expedidos para o resto da União até ao limite das quantidades correspondentes às expedições e exportações tradicionais;
b)
Exportados para países terceiros no quadro de comércio regional de acordo com os destinos e as regras de execução a estabelecer pela Comissão;
c)
Expedidos entre as ilhas menores.
A exportação para países terceiros dos produtos referidos no primeiro parágrafo, alíneas a) e b), não fica sujeita à apresentação de certificado.
Não são concedidas restituições à exportação dos produtos referidos no primeiro parágrafo, alíneas a) e b).
A Comissão adota atos de execução para estabelecer os limites das quantidades dos produtos referidos na alínea a) e as regras de execução referidas na alínea b). Esses atos de execução são adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 22.o, n.o 2.
3. As operações de transformação suscetíveis de dar lugar a exportações ou expedições tradicionais devem cumprir, com as necessárias adaptações, as condições de transformação aplicáveis no quadro do controlo aduaneiro, previstas na legislação aplicável da União, com exceção das manipulações habituais.
Artigo 14.o
Controlo e sanções
1. Os produtos agrícolas objeto do regime específico de abastecimento estão sujeitos a controlos administrativos aquando da sua introdução nas ilhas menores, bem como aquando da sua exportação ou expedição a partir destas.
A Comissão adota atos de execução no que diz respeito às características mínimas dos controlos que a Grécia deve efetuar. Esses atos de execução são adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 22.o, n.o 2.
2. Salvo em casos de força maior ou de condições climáticas excecionais, se um operador, tal como referido no artigo 11.o, não cumprir os compromissos assumidos de acordo com esse artigo, a autoridade competente, sem prejuízo de eventuais sanções aplicáveis nos termos da legislação nacional, deve:
a)
Recuperar a vantagem concedida ao operador;
b)
Suspender provisoriamente ou anular a inscrição do operador no registo, consoante a gravidade do incumprimento.
3. Salvo em casos de força maior ou de condições climáticas excecionais, se um operador, tal como referido no artigo 11.o, não efetuar a introdução prevista, o seu direito de requerer certificados é suspenso pela autoridade competente por um prazo de 60 dias a contar do termo de validade do certificado. Após o período de suspensão, a emissão de novos certificados fica subordinada à constituição de uma garantia de montante igual ao da vantagem a conceder, durante um período a determinar pela autoridade competente.
A autoridade competente adota as medidas necessárias para reutilizar as quantidades de produtos disponibilizadas pela não execução, pela execução parcial ou pela anulação dos certificados emitidos, ou pela recuperação da vantagem.
CAPÍTULO IV
MEDIDAS A FAVOR DA PRODUÇÃO AGRÍCOLA LOCAL
Artigo 15.o
Medidas
1. O programa de apoio contém as medidas necessárias para assegurar a continuidade e o desenvolvimento da produção agrícola local nas ilhas menores, no âmbito da Parte 3, Título III, do Tratado.
2. A parte do programa consagrada às medidas a favor da produção agrícola local comporta, pelo menos, os seguintes elementos:
a)
Uma descrição quantificada da situação atual da produção agrícola, tendo em conta os resultados de avaliações disponíveis, que mostre as disparidades, as lacunas e o potencial de desenvolvimento e os recursos financeiros mobilizados;
b)
Uma descrição da estratégia proposta, as prioridades fixadas e os objetivos gerais e operacionais, devidamente quantificados, bem como uma avaliação do impacto económico, ambiental e social esperado, incluindo os efeitos ao nível do emprego;
c)
Uma descrição das medidas previstas, nomeadamente dos regimes de ajuda para a execução do programa, bem como, se for caso disso, informações sobre a necessidade de estudos, de projetos de demonstração e de ações de formação e de assistência técnica ligadas à preparação, aplicação ou adaptação das medidas em causa;
d)
Uma lista das ajudas que constituem pagamentos diretos na aceção do artigo 2.o, alínea d), do Regulamento (CE) n.o 73/2009 do Conselho, de 19 de janeiro de 2009, que estabelece regras comuns para os regimes de apoio direto aos agricultores no âmbito da Política Agrícola Comum e institui determinados regimes de apoio aos agricultores (10);
e)
O montante de ajuda fixado para cada medida e o montante previsional previsto para cada ação a fim de realizar um ou vários dos objetivos do programa.
3. A Comissão adota atos de execução relativos aos requisitos para o pagamento das ajudas referidas no n.o 2. Esses atos de execução são adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 22.o, n.o 2.
4. O programa pode incluir medidas de apoio à produção, à transformação, à comercialização e ao transporte de matérias-primas e de produtos agrícolas transformados das ilhas menores.
As medidas podem declinar-se em ações. Para cada ação, o programa define pelo menos os seguintes elementos:
a)
Os beneficiários;
b)
As condições de elegibilidade;
c)
O montante unitário da ajuda.
A Comissão adota atos delegados, nos termos do artigo 21.o, no que diz respeito às condições de fixação do montante da ajuda concedida à comercialização e ao transporte das matérias-primas e dos produtos transformados fora da sua região de produção e, se for caso disso, às condições de estabelecimento das quantidades de produtos que podem ser objeto dessa ajuda.
Artigo 16.o
Controlo e pagamento do indevido
1. O controlo das medidas a que se refere o presente capítulo compreende controlos administrativos e controlos in loco.
2. Em caso de pagamento indevido, o beneficiário tem a obrigação de reembolsar os montantes em causa. Aplica-se, com as necessárias adaptações, o artigo 80.o do Regulamento (CE) n.o 1122/2009 da Comissão, de 30 de novembro de 2009, que estabelece regras de execução do Regulamento (CE) n.o 73/2009 do Conselho no que respeita à condicionalidade, à modulação e ao sistema integrado de gestão e de controlo, no âmbito dos regimes de apoio direto aos agricultores previstos no referido regulamento, bem como regras de execução do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 do Conselho no que respeita à condicionalidade no âmbito do regime de apoio previsto para o setor vitivinícola (11).
CAPÍTULO V
MEDIDAS DE ACOMPANHAMENTO
Artigo 17.o
Auxílios estatais
1. No que diz respeito aos produtos agrícolas enumerados no anexo I do Tratado, aos quais se aplicam os artigos 107.o, 108.o e 109.o do mesmo, a Comissão pode autorizar, nos termos do artigo 108.o do Tratado, auxílios ao funcionamento nos setores da produção, da transformação, da comercialização e do transporte desses produtos, a fim de atenuar os condicionalismos específicos da produção agrícola nas ilhas menores, decorrentes da sua insularidade, superfície reduzida, relevo montanhoso e clima, da sua dependência económica de um pequeno número de produtos e da sua distância em relação aos mercados.
2. A Grécia pode conceder um financiamento complementar para a execução do programa de apoio. Nesse caso, a Grécia notifica a Comissão do auxílio estatal e a Comissão pode aprová-lo nos termos do presente regulamento, como parte do programa de apoio. Os auxílios assim notificados são considerados notificados na aceção do artigo 108.o, n.o 3, primeiro período, do Tratado.
3. Sem prejuízo dos n.os 1 e 2 do presente artigo, e em derrogação do artigo 180.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 e do artigo 3.o do Regulamento (CE) n.o 1184/2006 do Conselho, de 24 de julho de 2006, relativo à aplicação de determinadas regras de concorrência à produção e ao comércio de produtos agrícolas (12), os artigos 107.o, 108.o e 109.o do Tratado não se aplicam aos pagamentos efetuados pela Grécia, nos termos do presente regulamento, ao abrigo dos capítulos III e IV do presente regulamento.
CAPÍTULO VI
DISPOSIÇÕES FINANCEIRAS
Artigo 18.o
Dotação financeira
1. As medidas previstas no presente regulamento constituem medidas de intervenção destinadas à estabilização dos mercados agrícolas, na aceção do artigo 3.o, n.o 1, alínea b), do Regulamento (CE) n.o 1290/2005 do Conselho, de 21 de junho de 2005, relativo ao financiamento da política agrícola comum (13).
2. A União financia as medidas previstas nos capítulos III e IV até ao montante máximo anual de 23,93 milhões de EUR.
3. O montante anualmente atribuído para financiar o regime específico de abastecimento referido no capítulo III não pode ser exceder 7,11 milhões de EUR.
A Comissão adota atos de execução que estabelecem os requisitos de acordo com os quais a Grécia pode alterar a afetação dos recursos atribuídos em cada ano aos diferentes produtos que beneficiam do regime específico de abastecimento. Esses atos de execução são adotados pelo procedimento de exame referido no artigo 22.o, n.o 2.
4. A Comissão adota atos delegados, nos termos do artigo 21.o, que estabelecem as condições para a determinação do montante máximo anual que pode ser atribuído às medidas de financiamento de estudos, projetos de demonstração, formação e assistência técnica, na condição de essa dotação ser razoável e proporcionada.
CAPÍTULO VII
DISPOSIÇÕES GERAIS E FINAIS
Artigo 19.o
Medidas nacionais
A Grécia toma as medidas necessárias para assegurar o cumprimento do presente regulamento, nomeadamente em matéria de medidas de controlo e sanções administrativas, e informa a Comissão desse facto.
Artigo 20.o
Comunicações e relatórios
1. A Grécia comunica anualmente à Comissão, até 15 de fevereiro, as dotações postas à sua disposição que pretende empregar, no ano seguinte, na execução da estimativa de abastecimento e de cada medida a favor da produção agrícola local incluída no programa de apoio.
2. A Grécia apresenta anualmente à Comissão, até 30 de setembro, um relatório sobre a aplicação das medidas previstas no presente regulamento durante o ano anterior.
3. Até 31 de dezembro de 2016 e, em seguida, quinquenalmente, a Comissão apresenta ao Parlamento Europeu e ao Conselho um relatório geral que mostre o impacto das ações realizadas em aplicação do presente regulamento, acompanhado, se for caso disso, de propostas adequadas.
Artigo 21.o
Exercício da delegação
1. O poder de adotar atos delegados é conferido à Comissão nas condições estabelecidas no presente artigo.
2. O poder de adotar os atos delegados a que se referem o artigo 11.o, n.o 2, o artigo 15.o, n.o 4, e o artigo 18.o, n.o 4, é conferido à Comissão por um prazo de cinco anos a partir de 21 de março de 2013. A Comissão elabora um relatório sobre a delegação de poderes pelo menos nove meses antes do final desse prazo de cinco anos. A delegação de poderes é tacitamente prorrogada por prazos de igual duração, salvo se o Parlamento Europeu ou o Conselho a tal se opuserem pelo menos três meses antes do final de cada prazo.
3. A delegação de poderes referida no artigo 11.o, n.o 2, no artigo 15.o, n.o 4, e no artigo 18.o, n.o 4, pode ser revogada em qualquer momento pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho. A decisão de revogação põe termo à delegação dos poderes nela especificados. A decisão de revogação produz efeitos a partir do dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia ou de uma data posterior nela especificada. A decisão de revogação não afeta os atos delegados já em vigor.
4. Assim que adotar um ato delegado, a Comissão notifica-o simultaneamente ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
5. Os atos delegados adotados nos termos do artigo 11.o, n.o 2, do artigo 15.o, n.o 4, e do artigo 18.o, n.o 4, só entram em vigor se não tiverem sido formuladas objeções pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho no prazo de dois meses a contar da notificação desse ato ao Parlamento Europeu e ao Conselho, ou se, antes do termo desse prazo, o Parlamento Europeu e o Conselho tiverem informado a Comissão de que não têm objeções a formular. O referido prazo é ser prorrogado por dois meses por iniciativa do Parlamento Europeu ou do Conselho.
Artigo 22.o
Procedimento de comité
1. A Comissão é assistida pelo Comité de Gestão dos Pagamentos Diretos, criado pelo artigo 141.o do Regulamento (CE) n.o 73/2009. Esse comité deve ser entendido como comité na aceção do Regulamento (UE) n.o 182/2011.
2. Caso se faça referência ao presente número, aplica-se o artigo 5.o do Regulamento (UE) n.o 182/2011.
Artigo 23.o
Revogação
É revogado o Regulamento (CE) n.o 1405/2006.
As remissões para o regulamento revogado devem entender-se como sendo feitas para o presente regulamento e devem ser lidas de acordo com a tabela de correspondência constante do anexo.
Artigo 24.o
Entrada em vigor
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Estrasburgo, em 13 de março de 2013.