NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 463/2013
ze dne 17. května 2013,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2003/2003 o hnojivech za účelem přizpůsobení příloh I, II a IV technickému pokroku
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2003/2003 ze dne 13. října 2003 o hnojivech (1), a zejména na čl. 31 odst. 1 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V tabulce A.3 v příloze I nařízení (ES) č. 2003/2003 byl použit výraz „kainit“ jako označení typu hnojiv pro surovou draselnou sůl. Výraz „kainit“ se nyní spojuje pouze s jedním specifickým druhem surové draselné soli, což může vést k obchodním omezením pro výrobce, kteří chtějí uvádět na trh jiné zdroje draselných solí. Aby se zamezilo tomuto omezení, a pro zemědělce ze všech členských států se tak usnadnil přístup k širšímu sortimentu draselných solí, mělo by být použito obecnější označení typu u položek vztahujících se k tomuto typu hnojiv a odkazy na kainit by měly být odpovídajícím způsobem změněny. Výrobcům surových draselných solí by mělo být poskytnuto přechodné období na to, aby přizpůsobili označování novým pravidlům.
(2)
Lignosulfonová kyselina je komplexní materiál získávaný z různých zdrojů dřeva. Jelikož se na trhu vyskytuje v různých stupních jakosti, je třeba přizpůsobit technickému pokroku požadavky na jakost, které musí výrobky splňovat, aby mohly být uváděny na trh jako hnojivo ES.
(3)
Materiály k vápnění půd, známé také jako vápenná hnojiva, snižují kyselost půdy a mohou tak rovněž dodávat živiny hořčík či vápník, popř. obě z nich. Výrobci materiálů k vápnění půd se setkávají s rozdílnými vnitrostátními předpisy, což vede k narušení vnitřního trhu. Materiály k vápnění půd by proto měly být zařazeny mezi typy hnojiv popsané v příloze I nařízení (ES) č. 2003/2003, aby se umožnil jejich volný oběh na vnitřním trhu. Kromě toho Evropský výbor pro normalizaci (CEN) vypracoval normy EN pro metody analýzy materiálů k vápnění půd. S cílem zavést jejich povinné dodržování by tyto normy měly být zařazeny do přílohy IV nařízení (ES) č. 2003/2003, která stanoví metody odběru vzorků a analýzy.
(4)
Mělo by být stanoveno přechodné období s cílem poskytnout výrobcům materiálů k vápnění půd dostatek času pro přizpůsobení se novým normám EN.
(5)
Příloha II nařízení (ES) č. 2003/2003 stanoví odchylky od deklarovaného obsahu živin. Příloha II by měla být změněna tak, aby zahrnovala odchylky pro materiály k vápnění půd.
(6)
Nařízení (ES) č. 2003/2003 požaduje kontrolu hnojiv ES metodami odběru vzorků a analýzy popsanými v příloze IV uvedeného nařízení. Některé z těchto metod ale nejsou mezinárodně uznávány a měly by být nahrazeny normami EN, které nedávno vypracoval Evropský výbor pro normalizaci.
(7)
Nařízení (ES) č. 2003/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 32 nařízení (ES) č. 2003/2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny
1. Příloha I nařízení (ES) č. 2003/2003 se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
2. Příloha II nařízení (ES) č. 2003/2003 se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
3. Příloha IV nařízení (ES) č. 2003/2003 se mění v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
Článek 2
Přechodná ustanovení
Odchylně od čl. 3 odst. 2 mohou výrobci používat ustanovení bodu 1 přílohy I před 7. prosincem 2014.
Článek 3
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Bod 1 přílohy I se použije ode dne 7. prosince 2014.
3. Bod 3 přílohy I, bod 2 přílohy II a bod 4 přílohy III se použijí ode dne 7. června 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. května 2013.
REGULAMENTO (UE) N.o 463/2013 DA COMISSÃO
de 17 de maio de 2013
que altera o Regulamento (CE) n.o 2003/2003 do Parlamento Europeu e do Conselho relativo aos adubos, para efeitos de adaptação ao progresso técnico dos seus anexos I, II e IV
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 2003/2003 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 13 de outubro de 2003, relativo aos adubos (1), nomeadamente o artigo 31.o, n.os 1 e 3,
Considerando o seguinte:
(1)
O termo «cainite» foi usado no quadro 3 do anexo I do Regulamento (CE) n.o 2003/2003 como designação do tipo de adubo para o sal bruto de potássio. O termo cainite passou entretanto a estar associado a um único sal bruto de potássio, facto que pode levar a uma potencial restrição de comércio para os fabricantes que pretendem colocar no mercado outras fontes de sal de potássio. A fim de obviar a essa restrição e, por essa via, facilitar o acesso dos agricultores de todos os Estados-Membros a uma gama mais alargada de sais de potássio, deve ser usada uma designação mais genérica para essas entradas relativas à designação do tipo de adubo, devendo as referências à cainite ser adaptadas em conformidade. Deve ser concedido aos produtores de sais brutos de potássio um período transitório para adaptarem a rotulagem às novas regras.
(2)
O ácido lignossulfónico é um material complexo obtido de madeira de diferentes fontes. Uma vez que está disponível no mercado em diferentes graus de qualidade, é importante adaptar ao progresso técnico os requisitos de qualidade que os produtos devem cumprir para serem colocados no mercado como adubos CE.
(3)
Os corretivos alcalinizantes, também conhecidos como adubos alcalinizantes, reduzem a acidez do solo e, pela mesma via, podem também proporcionar os nutrientes magnésio, ou cálcio, ou ambos. Os fabricantes de corretivos alcalinizantes deparam-se com uma diversidade de regras nacionais que conduzem a uma distorção do mercado interno. Os corretivos alcalinizantes devem, por conseguinte, ser acrescentados aos tipos de adubos descritos no anexo I do Regulamento (CE) n.o 2003/2003, a fim de poderem circular livremente no mercado interno. Além disso, o Comité Europeu de Normalização (CEN) elaborou normas EN para os métodos de análise de corretivos alcalinizantes. Para que o seu cumprimento passe a ser obrigatório, essas normas devem ser incluídas no anexo IV do Regulamento (CE) n.o 2003/2003, que enuncia os métodos de amostragem e de análise.
(4)
Deve ser previsto um período transitório para garantir que os produtores de corretivos alcalinizantes têm tempo para se adaptar às novas normas EN.
(5)
O anexo II do Regulamento (CE) n.o 2003/2003 enuncia as tolerâncias no que se refere aos teores declarados de nutrientes. O anexo II deve ser alterado para que inclua as tolerâncias para os corretivos alcalinizantes.
(6)
O Regulamento (CE) n.o 2003/2003 exige o controlo dos «adubos CE» em conformidade com os métodos de amostragem e de análise enunciados no seu anexo IV. Todavia, alguns desses métodos não são reconhecidos internacionalmente, pelo que deveriam ser substituídos por normas EN recentemente elaboradas pelo Comité Europeu de Normalização.
(7)
O Regulamento (CE) n.o 2003/2003 deve, pois, ser alterado em conformidade.
(8)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do comité instituído pelo artigo 32.o do Regulamento (CE) n.o 2003/2003,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
Alterações
1. O anexo I do Regulamento (CE) n.o 2003/2003 é alterado em conformidade com o anexo I do presente regulamento.
2. O anexo II do Regulamento (CE) n.o 2003/2003 é alterado em conformidade com o anexo II do presente regulamento.
3. O anexo IV do Regulamento (CE) n.o 2003/2003 é alterado em conformidade com o anexo III do presente regulamento.
Artigo 2.o
Disposições transitórias
Por derrogação do artigo 3.o, n.o 2, os fabricantes podem aplicar as disposições do ponto 1 do anexo I antes de 7 de dezembro de 2014.
Artigo 3.o
Entrada em vigor
1. O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
2. O ponto 1 do anexo I é aplicável a partir de 7 de dezembro de 2014.
3. O disposto no ponto 3 do anexo I, no ponto 2 do anexo II e no ponto 4 do anexo III é aplicável a partir de 7 de junho de 2014.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 17 de maio de 2013.