ROZHODNUTÍ RADY 2013/668/SZBP
ze dne 18. listopadu 2013
na podporu činností Světové zdravotnické organizace týkajících se biologické bezpečnosti a ochrany v rámci strategie Evropské unie proti šíření zbraní hromadného ničení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 26 odst. 2 a čl. 31 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská rada přijala dne 12. prosince 2003 strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení (dále jen „strategie EU“), jejíž kapitola III obsahuje seznam opatření pro boj proti tomuto šíření.
(2)
Unie aktivně provádí výše uvedenou strategii EU a uplatňuje opatření uvedená v kapitole III této strategie, zejména opatření související s posílením, prováděním a univerzální platností Úmluvy o zákazu vývoje, výroby a hromadění zásob bakteriologických (biologických) a toxinových zbraní a o jejich zničení (dále jen „úmluva“).
(3)
Na šesté (2006) a sedmé (2011) hodnotící konferenci úmluvy prosazovala Unie plné dodržování všech ustanovení této úmluvy všemi smluvními státy a případné posílení vnitrostátních prováděcích opatření, včetně trestněprávních předpisů, a kontrolu patogenních mikroorganismů a toxinů v rámci úmluvy.
(4)
Dne 14. dubna 2008 přijala Rada společnou akci 2008/307/SZBP (1). Světová zdravotnická organizace (WHO) tuto společnou akci úspěšně provedla do 31. prosince 2011.
(5)
Dne 11. prosince 2008 přijala Rada „nové pokyny pro činnost“ za účelem posílení strategie EU. Kapitola IV strategie EU vyjadřuje podporu Unie koordinovanému a vzájemně se doplňujícímu přístupu k otázkám biologické bezpečnosti a biologického zabezpečení, který zaručí optimální řízení, zejména biologických rizik a hrozeb.
(6)
Dne 18. července 2011 přijala Rada rozhodnutí 2011/429/SZBP (2), v kterém vyjádřila podporu Unie vypracovávání vnitrostátních regulačních rámců, zejména pro biologickou bezpečnost a ochranu.
(7)
Sedmá hodnotící konference znovu zdůraznila závazek smluvních států přijmout nezbytná vnitrostátní opatření podle článků I, III a IV úmluvy za účelem zajištění bezpečnosti a ochrany mikrobiálních či jiných biologických činitelů nebo toxinů v laboratořích a jiných zařízeních i během přepravy, jakož i za účelem zabránění neoprávněnému přístupu k těmto činitelům a toxinům a jejich neoprávněnému odstranění. Konference rovněž naléhavě vyzvala smluvní státy, které mají odpovídající zkušenosti s právními předpisy a správními opatřeními v oblasti provádění ustanovení úmluvy, aby poskytly pomoc jiným státům, jež jsou stranami úmluvy, pokud o to požádají. Konference podpořila tuto pomoc na regionálním základě.
(8)
V souvislosti s článkem VII úmluvy sedmá hodnotící konference rovněž poznamenala, že vnitrostátní připravenost smluvních států přispívá k mezinárodním kapacitám pro reakci na výskyt nemocí, včetně těch, jež jsou způsobeny údajným použitím biologických a toxinových zbraní, a k vyšetřování a zmírnění těchto výskytů.
(9)
V souvislosti s článkem X úmluvy sedmá hodnotící konference vybídla smluvní státy, aby i nadále posilovaly stávající mezinárodní organizace a sítě, zejména ty, jež patří ke Světové zdravotnické organizaci (WHO), Organizaci OSN pro výživu a zemědělství (FAO), Světové organizaci pro zdraví zvířat (OIE) a Mezinárodní úmluvě o ochraně rostlin (IPPC).
(10)
Dne 15. června 2007 vstoupily v platnost Mezinárodní zdravotnické předpisy (dále jen „MZP“). Upravují pohyb a kontrolu výskytu infekčních nemocí a reakci na ně, bez ohledu na jejich původ, a vyžadují od států, jež jsou členy WHO, aby vybudovaly klíčové kapacity v laboratořích a zajistily dozor, který umožní provádění MZP. Sekretariát WHO je odhodlán podporovat členské státy WHO v provádění jejich vnitrostátních plánů týkajících se MZP prostřednictvím svého ústředí a regionálních úřadů WHO. Program WHO pro snižování biologických rizik poskytuje pokyny k tomu, jak by laboratoře měly fungovat, a to prostřednictvím normativních předpisů, pracovních seminářů a školení o postupech pro biologickou bezpečnost, biologickou ochranu v laboratořích a kodexech chování pro odpovědný výzkum v oblasti biologických věd. Tento program hraje rovněž roli v procesu vytváření pokynů OSN o přenosu infekčních látek. Podle MZP mají v oblasti připravenosti na biologické, chemické, radiační a jaderné hrozby svou roli laboratoře veřejného zdravotnictví. Definice biologické bezpečnosti a ochrany v laboratořích jsou obsaženy v příručce Světové zdravotnické organizace WHO „Laboratory Bio-safety Manual, 3. vyd. (2004)“ a v pokynech „Bio-risk Management, Laboratory Bio-security Guidance (2006)“.
(11)
WHO je jedinou provádějící organizací, jež disponuje odborností, hlubokými znalostmi, personálem, strukturou a zdroji umožňujícími provádět projekty a činnosti stanovené v tomto rozhodnutí Rady.
(12)
Dohledem nad řádným řízením finančního příspěvku Unie je pověřena Komise,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Za účelem okamžitého a praktického uplatňování významných prvků strategie EU přispívá Unie k provádění rozhodnutí učiněných smluvními státy na sedmé hodnotící konferenci úmluvy, a to s těmito cíli:
-
zajistit bezpečnost a ochranu mikrobiálních či jiných biologických činitelů či toxinů v laboratořích a jiných zařízeních, případně i během přepravy, za účelem zabránění neoprávněnému přístupu k těmto činitelům a toxinům a jejich neoprávněnému odstranění,
-
prosazovat postupy pro snižování biologických rizik a informovanost o nich, včetně biologické bezpečnosti a ochrany, bioetiky a připravenosti na úmyslné zneužití biologických činitelů a toxinů, a to prostřednictvím mezinárodní spolupráce v této oblasti.
2. Projekty, které odpovídají opatřením strategie EU, jsou projekty, jejichž cílem je:
-
prosazování řízení biologických rizik v laboratořích prostřednictvím celostátních a subregionálních informačních činností,
-
vytvoření vnitrostátních strategií pro řízení biologických rizik v laboratořích zaměřených na odvrácení těchto rizik (ukázkový vzor pro země).
Podrobný popis těchto projektů je obsažen v příloze.
Článek 2
1. Za provádění tohoto rozhodnutí odpovídá vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
2. Technickým prováděním činností uvedených v článku 1 je pověřena WHO. Tento úkol vykonává na odpovědnost vysokého představitele. Za tímto účelem uzavře vysoký představitel s WHO nezbytná ujednání.
Článek 3
1. Finanční referenční částka na provádění projektů uvedených v čl. 1 odst. 2 činí 1 727 000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly, kterými se řídí souhrnný rozpočet Unie.
3. Komise dohlíží nad řádnou správou výdajů uvedených v odstavci 1. Za tímto účelem uzavře s WHO dohodu o financování. V této dohodě o financování se stanoví, že WHO zajistí viditelnost příspěvku Unie úměrnou jeho výši.
4. Komise usiluje o uzavření finanční dohody uvedené v odstavci 3 co nejdříve po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost. Informuje Radu o veškerých obtížích v tomto procesu a o dni uzavření uvedené dohody o financování.
Článek 4
Vysoký představitel podává Radě zprávy o provádění tohoto rozhodnutí na základě pravidelných zpráv vypracovávaných WHO. Na základě těchto zpráv provádí Rada hodnocení. Komise poskytuje informace o finančních aspektech projektů uvedených v čl. 1 odst. 2.
Článek 5
1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
2. Toto rozhodnutí pozbývá platnosti 24 měsíců ode dne uzavření dohody o financování uvedené v čl. 3 odst. 3. Pozbývá však platnosti šest měsíců ode dne přijetí, nebude-li v této lhůtě uzavřena uvedená dohoda o financování.
V Bruselu dne 18. listopadu 2013.
DECISÃO 2013/668/PESC DO CONSELHO
de 18 de novembro de 2013
de apoio às ações desenvolvidas pela Organização Mundial da Saúde no domínio da segurança e da proteção biológicas no âmbito da Estratégia da União Europeia contra a Proliferação de Armas de Destruição Maciça
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado da União Europeia, nomeadamente o artigo 26.o, n.o 2, e o artigo 31.o, n.o 1,
Tendo em conta a proposta da Alta-Representante da União para os Negócios Estrangeiros e a Política de Segurança,
Considerando o seguinte:
(1)
Em 12 de dezembro de 2003, o Conselho Europeu adotou a Estratégia da UE contra a Proliferação de Armas de Destruição Maciça («Estratégia da UE»), cujo capítulo III contém uma lista de medidas destinadas a combater a proliferação desse tipo de armas.
(2)
A União tem vindo a aplicar ativamente a Estratégia da UE e a pôr em prática as medidas enunciadas no seu capítulo III, em especial as que se relacionam com o reforço, a aplicação e a universalização da Convenção sobre a proibição das armas de desenvolvimento, produção e armazenamento de armas bacteriológicas (biológicas) e toxínicas e sobre a sua destruição (CABT).
(3)
Na Sexta e na Sétima Conferências de Revisão da CABT, que tiveram lugar, respetivamente, em 2006 e 2011, a União instou todos os Estados Partes a cumprir na íntegra as disposições nela estabelecidas e, sempre que necessário, a reforçar, no quadro da CABT, as medidas nacionais de execução, incluindo a legislação penal, e o controlo das toxinas e microrganismos patogénicos.
(4)
Em 14 de abril de 2008, o Conselho adotou a Ação Comum 2008/307/PESC (1), cuja implementação foi devidamente levada a cabo pela Organização Mundial da Saúde («OMS») até 31 de dezembro de 2011.
(5)
Em 11 de dezembro de 2008, o Conselho da União Europeia adotou as «Novas linhas de ação» destinadas a reforçar a Estratégia da UE, em cuja secção IV se reitera o apoio da UE a uma resolução coordenada e complementar dos problemas de biossegurança e bioproteção, por forma a garantir, nomeadamente, a melhor gestão possível dos riscos e perigos biológicos.
(6)
Em 18 de julho de 2011, o Conselho adotou a Decisão 2011/429/PESC (2), em que se confirma o apoio da União à criação de quadros regulamentares nacionais, particularmente em matéria de biossegurança e bioproteção.
(7)
A Sétima Conferência de Revisão reafirmou o empenhamento dos Estados Partes em tomarem a nível nacional as medidas necessárias estabelecidas nos artigos I, III e IV da CABT, a fim de garantir a segurança das toxinas ou agentes microbianos, ou de outras toxinas ou agentes biológicos, nos laboratórios e noutras instalações - bem como durante o seu transporte - e de impedir o acesso não autorizado ou a remoção não autorizada de tais agentes e toxinas. A Conferência instou ainda os Estados Partes com experiência, em termos de medidas legislativas e administrativas de execução das disposições da CABT, a prestar assistência a outros Estados Partes que o solicitem. A Conferência preconizou que tal assistência seja prestada a nível regional.
(8)
A Sétima Conferência de Revisão registou ainda, no contexto do artigo VII da CABT, que o grau de preparação, a nível nacional, dos Estados Partes contribui para as capacidades internacionais de investigação e atenuação dos surtos de doença e para a capacidade de resposta aos mesmos, inclusive daqueles que são alegadamente provocados pela utilização de armas biológicas ou toxínicas.
(9)
A Sétima Conferência de Revisão exortou os Estados Partes a, no contexto do artigo X da CABT, continuar a reforçar as organizações e redes internacionais existentes, designadamente aquelas que pertencem à OMS, à Organização para a Alimentação e a Agricultura (FAO), à Organização Mundial da Saúde Animal (OIE) e à Convenção Fitossanitária Internacional (CFI).
(10)
Em 15 de junho de 2007, entrou em vigor o Regulamento Sanitário Internacional («RSI»). O RSI regulamenta a propagação, o controlo e a resposta a dar aos surtos de doenças infecciosas, independentemente da sua origem, e exige que os Estados membros da OMS desenvolvam um núcleo de capacidades laboratoriais e de vigilância no domínio da saúde pública contra as doenças infecciosas, que permita que o RSI seja aplicado. O Secretariado da OMS está empenhado em apoiar os Estados que dela são membros a aplicar os respetivos planos nacionais RSI através da sede e das agências regionais. O Programa de Redução dos Riscos Biológicos da OMS dá orientações sobre a forma de atuação dos laboratórios através de normativas, ateliês e ações de formação nos domínios das práticas de segurança biológica, da proteção biológica laboratorial e dos códigos de conduta aplicáveis a uma investigação responsável das ciências da vida. Tem ainda um papel a desempenhar a nível da definição de orientações das Nações Unidas em matéria de transporte de substâncias infecciosas. Ao abrigo do RSI, os laboratórios de saúde pública deverão estar preparados para enfrentar as ameaças de ordem química, biológica, radiológica e nuclear. As definições de «segurança biológica» e «proteção biológica laboratorial» constam do Laboratory Biosafety Manual da OMS, terceira edição (2004), e do Biorisk Management, Laboratory Biosecurity Guidance (2006).
(11)
A OMS é a única agência de execução dotada das competências técnicas, do conhecimento aprofundado, do pessoal, da estrutura e dos recursos necessários para levar a cabo os projetos e ações previstos na presente decisão do Conselho.
(12)
A Comissão fica incumbida de supervisionar a correta aplicação da contribuição financeira da União,
ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
1. Para dar aplicação prática e imediata aos elementos relevantes da sua Estratégia, a União contribui para a execução das decisões tomadas pelos Estados Partes na Sétima Conferência de Revisão da CABT, tendo por objetivo:
-
garantir a segurança e a proteção de agentes microbiológicos ou outros agentes biológicos ou toxinas nos laboratórios e noutras instalações, designadamente - se necessário - durante o transporte, a fim de impedir o acesso não autorizado e a remoção não autorizada de tais agentes e toxinas,
-
promover práticas de redução dos riscos biológicos e a sensibilização para esta temática, designadamente para a segurança e a proteção biológicas, a bioética e a preparação contra a utilização abusiva intencional de toxinas e agentes biológicos, estabelecendo formas de cooperação nesta área a nível internacional.
2. Os projetos que correspondem a medidas previstas na Estratégia da UE são os que têm por objetivo:
-
promover a gestão dos riscos biológicos nos laboratórios graças ao desenvolvimento de ações de sensibilização a nível nacional e sub-regional,
-
desenvolver estratégias nacionais de gestão dos riscos biológicos presentes nos laboratórios que sejam capazes de os combater (modelo de demonstração destinado aos países).
Do anexo consta uma descrição pormenorizada desses projetos.
Artigo 2.o
1. A Alta-Representante da União para os Negócios Estrangeiros e a Política de Segurança («AR») é responsável pela execução da presente decisão.
2. A execução técnica das ações referidas no artigo 1.o cabe à OMS, que desempenha essa função sob a responsabilidade da AR. Para tal, a AR celebra com a OMS os acordos necessários.
Artigo 3.o
1. O montante de referência financeira para a execução dos projetos referidos no artigo 1.o, n.o 2, é de 1 727 000 EUR.
2. As despesas financiadas pelo montante estipulado no n.o 1 são geridas de acordo com os procedimentos e regras aplicáveis ao Orçamento Geral da União.
3. A Comissão supervisiona a gestão das despesas referidas no n.o 1. Para o efeito, celebra com a OMS um acordo de financiamento. O acordo de financiamento deve estipular que cabe à OMS garantir que a contribuição da União tenha uma visibilidade consentânea com a sua dimensão.
4. A Comissão procurará celebrar o acordo de financiamento a que se refere o n.o 3 o mais rapidamente possível após a entrada em vigor da presente decisão, informando o Conselho das eventuais dificuldades surgidas durante esse processo e da data de celebração do acordo de financiamento.
Artigo 4.o
A AR informa o Conselho acerca da execução da presente decisão com base em relatórios periódicos elaborados pela OMS. Esses relatórios servirão de base à avaliação efetuada pelo Conselho. A Comissão deverá prestar informações sobre os aspetos financeiros dos projetos a que se refere o artigo 1.o, n.o 2.
Artigo 5.o
1. A presente decisão entra em vigor na data da sua adoção.
2. A presente decisão caduca 24 meses após a data da celebração do acordo de financiamento a que se refere o artigo 3.o, n.o 3, ou seis meses após a sua adoção, caso o acordo de financiamento não tenha sido celebrado até essa data.
Feito em Bruxelas, em 18 de novembro de 2013.