PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 875/2013
ze dne 2. září 2013,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové pocházejících z Thajska v návaznosti na přezkum před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 291 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 a čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1)
Rada na základě antidumpingového šetření (dále jen „původní šetření“) uložila nařízením (ES) č. 682/2007 (2) konečné antidumpingové clo na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové v současnosti kódů KN ex 2001 90 30 a ex 2005 80 00, pocházejících z Thajska (dále jen „konečná antidumpingová opatření“). Opatření měla formu valorického cla v rozsahu mezi 3,1 % až 12,9 %.
(2)
Nařízením Rady (ES) č. 954/2008 (3) bylo změněno nařízení (ES) č. 682/2007, pokud jde o celní sazbu stanovenou pro jednu společnost a pro „všechny ostatní společnosti“. Pozměněné celní sazby se pohybují v rozpětí od 3,1 % do 14,3 %. Rozhodnutím Komise 2007/424/ES (4) byl od cla osvobozen dovoz dvou thajských vyvážejících výrobců, jejichž závazky Komise přijala.
(3)
V nařízení (ES) č. 847/2009 (5) Rada usoudila, že cenové závazky s pevně stanovenými dovozními cenami již nejsou vhodné pro vyrovnání škodlivých účinků dumpingu. Přijaté závazky byly zrušeny a nabídky závazků 10 jiných thajských vyvážejících výrobců byly zamítnuty.
2. Žádost o přezkum před pozbytím platnosti
(4)
V návaznosti na zveřejnění oznámení o nadcházejícím konci platnosti (6) konečných antidumpingových opatření obdržela Komise dne 19. března 2012 žádost o zahájení přezkumu před pozbytím platnosti těchto opatření podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Žádost podalo Evropské sdružení zpracovatelů kukuřice cukrové (Association Européenne des Transformateurs de Maïs Doux, AETMD) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících významný podíl celkové produkce připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové v Unii, v tomto případě více než 50 %.
(5)
Žádost byla odůvodněna tím, že by skončení platnosti stávajících opatření pravděpodobně vedlo k pokračování nebo opakování dumpingu a újmy pro výrobní odvětví Unie.
3. Zahájení přezkumu před pozbytím platnosti
(6)
Komise po konzultaci s poradním výborem dospěla k závěru, že zahájení přezkumu před pozbytím platnosti je dostatečně doloženo, a dne 19. června 2012 zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie (7) (dále jen „oznámení o zahájení přezkumu“) oznámila zahájení přezkumu před pozbytím platnosti v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
4. Šetření
4.1 Období přezkumného šetření a posuzované období
(7)
Šetření týkající se pokračování dumpingu proběhlo v období od 1. dubna 2011 do 31. března 2012 (dále jen „období přezkumného šetření“, příp. „OPŠ“). Přezkum trendů, které mají význam pro posouzení pravděpodobnosti pokračování újmy, se týkal období od 1. ledna 2008 do konce období přezkumného šetření (dále jen „posuzované období“).
4.2 Strany dotčené řízením
(8)
O zahájení přezkumu před pozbytím platnosti Komise oficiálně vyrozuměla žadatele, ostatní známé výrobce v EU, vyvážející výrobce v Thajsku, dovozce, kteří nejsou ve spojení, uživatele, o nichž je známo, že se jich řízení týká, a zástupce země vývozu. Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost k písemnému podání stanovisek a k podání žádosti o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení přezkumu.
(9)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají zvláštní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
(10)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců v Thajsku a dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, jichž se šetření týkalo, se v oznámení o zahájení přezkumu počítalo s výběrem vzorku v souladu s článkem 17 základního nařízení. Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, byly výše uvedené strany požádány, aby se do 15 dnů ode dne zahájení přezkumu přihlásily Komisi a aby jí poskytly podklady požadované v oznámení o zahájení přezkumu.
(11)
Pokud jde o výběr vzorku vyvážejících výrobců v Thajsku, Komise obdržela úplné podklady od 17 vyvážejících výrobců, z nichž 9 do Evropské unie vyváželo během období přezkumného šetření. Bylo rozhodnuto o výběru vzorku tří vyvážejících výrobců, jejichž společný vývoz představoval 90 % celkového množství vyvezeného do EU spolupracujícími vývozními výrobci během období přezkumného šetření.
(12)
Poněvadž od dovozců, kteří nejsou ve spojení, přišla odpověď jen od jednoho z nich, nebyli dovozci, kteří nejsou ve spojení, zařazeni do vzorku.
(13)
Vzhledem k vysokému počtu výrobců v Unii, kterých se tato řízení týkají, bylo v oznámení o zahájení přezkumu oznámeno, že Komise v souladu s článkem 17 základního nařízení předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii za účelem stanovení újmy. Při tomto předběžném výběru byly použity podklady, které měla Komise k dispozici ve fázi zahájení řízení a které se zakládaly na objemu prodeje, objemu výroby a zeměpisné poloze v Unii. Navržený vzorek odpovídá největšímu reprezentativnímu objemu výroby, který lze během doby, jež je k dispozici, náležitě prošetřit, a představuje 58 % celkové produkce výrobního odvětví Unie. Navržený vzorek je reprezentativní, také pokud jde o zeměpisnou polohu společností, neboť zahrnuje tři různé členské státy. S výrobci v Unii proběhla konzultace ohledně navrženého vzorku v den zveřejnění oznámení o zahájení přezkumu. Protože se nepřihlásili další výrobci a protože ke vzorku nebyly obdrženy připomínky, byl navržený vzorek schválen.
(14)
Dvě zúčastněné strany namítly, že do vzorku výrobců v Unii byli vybráni pouze žadatelé a že zde měla být snaha o to, aby do vzorku byli zařazeni rovněž výrobci mimo okruh žadatelů.
(15)
O spolupráci byli však požádáni všichni známí výrobci v Unii, a to jak žadatelé, tak výrobci mimo okruh žadatelů. Údaje k zařazení do vzorku poskytlo deset výrobců z Unie, a to jak žadatelů, tak výrobců mimo okruh žadatelů. Jak je uvedeno ve 13. bodě odůvodnění, vybraný vzorek odpovídá největšímu reprezentativnímu objemu výroby, který lze během doby, jež je k dispozici, náležitě prošetřit, a představuje 58 % celkové produkce výrobního odvětví v Unii. Podle Komise je vybraný vzorek reprezentativní z hlediska zeměpisné polohy bez ohledu na to, zda jsou výrobci žadateli či nikoli. Tato námitka se proto zamítá.
(16)
Komise si opatřila a ověřila veškeré podklady, které považovala za nezbytné ke stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu a následné újmy a ke stanovení zájmu Unie. Za tímto účelem Komise rozeslala dotazníky vyvážejícím výrobcům vybraným do vzorku a dovozci, který není ve spojení. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto společností:
a)
Výrobci v Unii:
-
Bonduelle Conserve International SAS, Renescure, Francie,
-
Compagnie Générale de Conserve France SA, Theix, Francie,
-
Compagnie Générale de Conserve Hungary, Debrecín, Maďarsko,
-
Conserve Italia SCA, San Lazzaro di Savena, Itálie;
b)
vyvážející výrobci v Thajsku:
-
Agri Sol., Ltd., Pathumthani City,
-
Lampang Food Products Co., Ltd., Bangkok,
-
Sun Sweet Co., Ltd., Chiang Mai City.
(17)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají zvláštní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(18)
Dotčeným výrobkem je kukuřice cukrová (Zea mays var. saccharata) v podobě zrn, připravená nebo konzervovaná v octě nebo kyselině octové, nezmrazená, v současnosti kódu KN ex 2001 90 30, a kukuřice cukrová (Zea mays var. Saccharata) v podobě zrn, připravená nebo konzervovaná jinak než v octě nebo kyselině octové, nezmrazená, jiná než výrobky čísla 2006, v současnosti kódu KN ex 2005 80 00, pocházející z Thajska.
(19)
Šetření prokázalo, že i přes rozdíly v konzervování vykazují všechny různé druhy dotčeného výrobku stejné základní biologické a chemické vlastnosti a jsou v zásadě používány ke stejným účelům.
(20)
Dvě zúčastněné strany namítly, že kódy KN pro kukuřici cukrovou nepředstavují jen dotčený výrobek, ale obsahují významná množství konzervovaných kukuřiček, které nejsou vyráběny v Unii a které nejsou obdobným výrobkem. Naznačují tak, že Komise do svých údajů zahrnula také kukuřičky.
(21)
Šetření však bylo zaměřeno výlučně na výrobek, na nějž se vztahují opatření, což kukuřičky vylučuje, a za základ pro analýzu byly v rámci šetření využity odpovídající kódy TARIC. Tato námitka se tedy zamítá jako věcně nesprávná.
2. Obdobný výrobek
(22)
U kukuřice cukrové vyráběné a prodávané v Unii výrobním odvětvím Unie a u kukuřice cukrové vyráběné a prodávané v Thajsku byly zjištěny v podstatě stejné fyzické a chemické vlastnosti a stejná základní použití jako u kukuřice cukrové vyráběné v Thajsku a prodávané na vývoz do Unie. Proto jsou považovány za obdobné ve smyslu ustanovení čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OPAKOVÁNÍ DUMPINGU
(23)
V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení bylo zkoumáno, zda je pravděpodobné, že by pozbytí platnosti současných opatření vedlo k pokračování nebo opakování dumpingu.
1. Předběžné poznámky
(24)
Jak je uvedeno v 10. bodě odůvodnění, vzhledem k potenciálně vysokému počtu vyvážejících výrobců, kteří projevili ochotu spolupracovat, se v oznámení o zahájení přezkumu počítalo s výběrem vzorku. Pro stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu byl vybrán vzorek tří vyvážejících výrobců, kteří představují přibližně 90 % celkového vývozu vyvážejících výrobců, kteří projevili ochotu spolupracovat.
(25)
Poněvadž množství vývozu všech tří vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činilo během období přezkumného šetření zhruba 25 % veškerého vývozu z Thajska do Evropské unie, musely být ke stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu použity informace z jiných zdrojů, jako např. ze žádosti o přezkum a z dostupných obchodních statistik o vývozu (od thajské celní správy) a dovozu (od Eurostatu).
(26)
Do stanovení dumpingového rozpětí nebyl zahrnut prodej obchodníkům v Thajsku, kde nebyl znám cíl vývozu zboží.
(27)
Stejně jako v původním šetření bylo zjištěno, že někteří vyvážející výrobci zajišťují část prodeje dotčeného výrobku prostřednictvím externích dodavatelů. Pro účely šetření nebyl při stanovování dumpingových rozpětí vyvážejících výrobců brán v potaz prodej dotčeného výrobku, který nebyl vyroben samotným vyvážejícím výrobcem.
2. Dumping dovozu během období přezkumného šetření
2.1 Stanovení běžné hodnoty
(28)
V souladu s čl. 2 odst. 2 první větou základního nařízení bylo pro stanovení běžné hodnoty nejprve u každého ze tří vyvážejících výrobců zjišťováno, zda byl celkový domácí prodej obdobného produktu během období přezkumného šetření reprezentativní ve srovnání s jejich celkovým prodejem na vývoz do Unie, tj. zda objem prodeje obdobného výrobku určeného k domácí spotřebě představoval 5 nebo více procent jejich vývozu dotčeného výrobku do Unie.
(29)
Domácí prodej obdobného výrobku byl shledán reprezentativní u jedné ze tří společností zařazených do vzorku.
(30)
Dále bylo zkoumáno, zda typy obdobného výrobku prodávaných touto společností a určených k domácí spotřebě byly identické nebo přímo srovnatelné s typy určenými k vývozu do Unie. Pro každý takový druh výrobku bylo zjišťováno, zda byl domácí prodej obdobného výrobku určeného k domácí spotřebě dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Prodej k domácí spotřebě byl dostatečně reprezentativní, pokud představoval 5 nebo více procent celkového objemu prodeje srovnatelného typu vyváženého do Unie.
(31)
Bylo zjištěno, že přímo srovnatelný s typem vyváženým do Unie byl u této společnosti pouze jeden z typů obdobného výrobku. Tento konkrétní typ byl navíc na domácím trhu prodáván v dostatečně reprezentativních množstvích.
(32)
Poté bylo zkoumáno, zda byl typ výrobku společnosti uvedené v 31. bodě odůvodnění prodáván v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení. Toto proběhlo stanovením podílu ziskového domácího prodeje dotčeného typu výrobku nezávislým odběratelům.
(33)
Bylo zjištěno, že více než 80 % objemu prodeje určeného k domácí spotřebě bylo ziskových, a v souladu s čl. 2. odst. 4 byly ke stanovení běžné hodnoty použity všechny transakce u tohoto konkrétního typu.
(34)
U typu dotčeného výrobku, kde byl domácí prodej reprezentativní a uskutečnil se v běžném obchodním styku, byla běžná hodnota stanovena na základě skutečné ceny na domácím trhu, vypočtené jako vážený průměr veškerého domácího prodeje tohoto typu během období přezkumného šetření.
(35)
U zbývajících dvou vyvážejících výrobců, jejichž prodej na domácím trhu byl shledán nereprezentativním (jeden z nich obdobný výrobek k domácí spotřebě vůbec neprodával), a u třetího vyvážejícího výrobce, jehož celkový prodej byl sice shledán reprezentativním, ovšem reprezentativními nebyla u několika typů obdobného výrobku shledána množství prodávaná na domácím trhu, musela být běžná hodnota stanovena podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení.
(36)
Běžná hodnota byla stanovena součtem výrobních nákladů každého typu výrobku vyváženého do Unie a přiměřené částky pro prodejní, režijní a správní náklady a pro zisk.
(37)
Prodejní, režijní a správní rozpětí a ziskové rozpětí u těch dvou vyvážejících výrobců, jejichž prodej byl určen k domácí spotřebě - v množstvích pod nebo nad 5 % množství prodeje do Unie u každého z nich -, byla v souladu s čl. 2. odst. 6 základního nařízení stanovena na základě jejich údajů o prodeji v běžném obchodním styku.
(38)
U třetího vyvážejícího výrobce, který obdobný výrobek neprodával k domácí spotřebě, byla jeho prodejní, režijní a správní rozpětí a ziskové rozpětí stanovena podle čl. 2 odst. 6 písm. a) základního nařízení na základě váženého průměru prodejního, režijního a správního rozpětí a ziskového rozpětí zbývajících dvou vyvážejících výrobců, uvedených v 37. bodě odůvodnění.
(39)
Dvě zainteresované strany vyjádřily nesouhlas s metodikou popsanou v 37. bodě odůvodnění, tj. s použitím zisku pro výpočet běžné ceny, vychází-li tento zisk z transakcí v rámci domácího prodeje při objemech pod 5 % množství prodeje do Evropské unie. Podle nich by totiž neměl být zisk z těchto transakcí použit pro výpočet v případě, kdy množství transakcí v rámci domácího prodeje nelze považovat za dostatečně reprezentativní.
(40)
Stejná metodika byla však použita u původního šetření a vzhledem k tomu, že se mezitím nezměnily okolnosti, je Komise názoru, že tato metodika je pro účely těchto řízení stále platná.
2.2 Stanovení vývozní ceny
(41)
Všechen prodej vyvážejících výrobců zařazených do vzorku byl uskutečněn přímo odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení. Prodejní cena byla proto stanovena podle čl. 2 odst. 8 základního nařízení na základě cen zaplacených nebo cen, které mají tito odběratelé v Unii, kteří nejsou ve spojení, zaplatit.
2.3 Srovnání a úpravy
(42)
Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny bylo provedeno na základě ceny ze závodu. Pro zajištění spravedlivého srovnání bylo v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení přihlédnuto k rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen.
(43)
V přípustných a řádně odůvodněných případech bylo přihlédnuto také k rozdílům v nákladech na dopravu, nákladech na pojištění, nákladech manipulaci a nakládku, provizích a bankovních poplatcích.
(44)
Kromě toho bylo v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. d) základního nařízení a podle metodiky použité v původním šetření přihlédnuto i k rozdílu v obchodní úrovni u těch vyvážejících výrobců, jejichž výrobky nesou na domácím trhu jejich vlastní značku, zatímco jejich výrobky vyvážené do Evropské unie nesou značku maloobchodníka. Úroveň úpravy - vypočtená formou snížení ziskového rozpětí použitého při stanovení běžné hodnoty podle 33. bodě odůvodnění výše - byla odhadnuta na základě poměru ziskových rozpětí u vlastních značkových výrobků výrobního odvětví Unie a u všech výrobků. Ziskové rozpětí bylo tudíž sníženo o 20 až 50 %.
(45)
Dvě zúčastněné strany uvedly, že domácí trh v Thajsku a v Unii nelze srovnávat, neboť se liší velikostí a také tím, že thajští výrobci na domácím trhu prodávají pod vlastní značkou.
(46)
Za prvé, jak je uvedeno ve 22. bodě odůvodnění, bylo stanoveno, že kukuřice cukrová prodávaná na thajském domácím trhu a kukuřice cukrová prodávaná na vývoz na trh v Unii jsou obdobné výrobky ve smyslu čl. 1. odst. 4 základního nařízení.
(47)
Za druhé byla vzhledem k rozdílnostem v úrovni obchodu provedena úprava ziskového rozpětí, a to směrem dolů o 20 až 50 % ziskového rozpětí získaného z domácího prodeje pod vlastní značkou. Tento postup je také v souladu s metodikou původního šetření.
2.4 Dumping během období přezkumného šetření
(48)
Na základě výše uvedeného bylo shledáno, že dumpingová rozpětí, vyjádřená jako procentní podíl ceny s dodáním na hranice Unie před proclením, se pohybují mezi 8 % až 44 %.
3. Vývoj dovozu v případě zrušení opatření
3.1 Výrobní kapacita vyvážejících výrobců
(49)
Výroba výrobků z kukuřice cukrové závisí na přístupu k čerstvě sklizené kukuřici, která se do konzervárenského závodu dopravuje ihned po sklizení. Čerstvě sklizenou kukuřici je třeba konzervovat během 24 hodin po sklizni. Kapacita výroby má tudíž přímou souvislost s dostupností čerstvě sklizené kukuřice.
(50)
Období sklizně trvá v Thajsku přibližně 9 až 10 měsíců, přičemž během jednoho roku se sklízí dvakrát. Při hodnocení dostupných technických kapacit k výrobě je nutno v analýze zohlednit sezónní omezení dostupnosti surovin.
(51)
Technická kapacita tří vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činila dohromady 130 000 až 150 000 tun. Skutečná míra využití dostupné technické kapacity se pohybovala mezi 50 až 80 %.
(52)
Několik zúčastněných stran, jakkoli uznalo metodiku použitou pro omezení technické kapacity dostupností surovin, argumentovalo, že údaj o dostupné volné kapacitě je přehnaný.
(53)
Jak je uvedeno již v 50. bodě odůvodnění, z důvodu sezónního omezení dostupnosti čerstvě sklizené kukuřice cukrové nelze technickou kapacitu využít naplno. Šetřením bylo přesto prokázáno, že někteří výrobci zařazení do vzorku využívali kapacitu na 80 a více procent, zatímco u jiných výrobců ve vzorku bylo využití kapacity mnohem nižší. Poněvadž všichni výrobci mají k surovinám srovnatelný přístup, nelze toto nižší využití kapacity vysvětlit jen sezónní dostupností čerstvě sklizené kukuřice cukrové.
(54)
Podle informací thajského potravinářského sdružení Thai Food Processors Association se vývozní množství z Thajska do zbytku světa během posuzovaného období zvýšilo o 20 % a v období přezkumného šetření dosáhlo objemu ve výši 150 000 až 200 000 tun. To dokazuje, že množství dostupné kukuřice cukrové lze navýšit a že se tak i opravdu děje, potřebují-li vyvážející výrobci dodatečná množství. V tomto ohledu připomeňme, že celková produkce kukuřice seté pravé v Thajsku činila v posuzovaném období 4,1 až 4,5 milionu tun. Je pochopitelné, že přeorientovat výrobu z kukuřice seté pravé na kukuřici cukrovou nelze v poměru 1:1, z obrovského rozdílu výrobních množství je ale jasné, že i malý posun ve výrobních množstvích od kukuřice seté pravé ke kukuřici cukrové může mít výrazný dopad na celkovou výrobu kukuřice cukrové v Thajsku.
(55)
Na tomto základě bylo shledáno, že tři výrobci zařazení do vzorku by mohli ročně vyrobit dodatečných zhruba 40 000- 60 000 tun („skutečná volná kapacita“), což je zhruba dvojnásobek až trojnásobek celkového vývozu dotčeného výrobku z Thajska do Unie.
(56)
Skutečnou volnou kapacitu výrobců zařazených do vzorku lze tedy považovat za významnou. Kromě toho je v Thajsku 15 dalších výrobců dotčeného výrobku, kteří mají podobně přístup k rozsáhlé výrobě kukuřice cukrové v Thajsku.
(57)
Na základě informací získaných z jiných zdrojů, např.
-
z internetových prezentací vyvážejících výrobců,
-
v souvislosti s výběrem vzorků a
-
z databáze zřízené podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení,
lze konstatovat, že nejméně dva velcí vyvážející výrobci, z nichž jeden spolupracoval na přezkumném šetření, ale nebyl vybrán do vzorku (a tudíž v tomto ohledu neposkytl podrobné podklady), mají dohromady kapacitu 50 000 až 100 000 tun.
(58)
A konečně nic nenasvědčuje tomu, že by se spotřeba na thajském domácím trhu nebo na trzích třetích zemí zvyšovala, což by mohlo vstřebat zvýšení výroby, pokud by byla využita volná kapacita thajských výrobců. Thajský domácí trh je navíc malý a představuje v průměru pouhé 1 % až 2 % celkového prodeje všech thajských výrobců zařazených do vzorku. To potvrzuje, že jakákoli dodatečná výroba kukuřice cukrové by byla určena na vývoz z Thajska.
3.2 Atraktivita trhu Unie
(59)
Při srovnání vývozních cen dotčeného výrobku do Unie s cenami účtovanými za obdobný výrobek na domácím trhu vyšly najevo dvě skutečnosti: ceny na domácím trhu jsou relativně vysoké (z důvodu prodeje pod vlastní značkou) a objemy ve srovnání s vývozem jsou relativně malé. Z tohoto pohledu zde neexistuje zjevné riziko toho, že by v případě zrušení opatření došlo k odklonu obchodu od prodeje na domácím trhu k prodeji do Unie.
(60)
Při srovnání vývozních cen dotčeného výrobku u vývozu do Unie s cenami účtovanými za obdobný výrobek na trzích třetích zemí vychází najevo, že u všech tří výrobců zařazených do vzorku jsou ceny do Unie v průměru o 14 % vyšší.
(61)
Toto zjištění potvrzují také obchodní statistiky poskytnuté thajskou celní správou. Po převodu oznámené logistické hmotnosti (plechovka + kukuřice + tekutina) na konzervovanou čistou hmotnost (kukuřice + tekutina) podle metodiky platné pro přezkum jsou ceny za kilogram účtované Unii v průměru o 5 % vyšší než ceny účtované třetím zemím.
(62)
Přestože několik stran vyjádřilo pochybnosti, zda cenový rozdíl ve výši 5 % nebo 14 % je dostatečně významný, aby způsobil odklon obchodu do Unie, šetřením bylo prokázáno, že tento vývoj je na trhu s kukuřicí cukrovou pravděpodobný. V rámci těchto řízení získala jedna thajská společnost (Karn Corn) sazbu cla, která je o 8 až 10 % nižší než sazby cla většiny ostatních thajských vývozců. Tato 8-10 % výhoda stačila nicméně k tomu, aby se podíl této společnosti na thajském vývozu do Unie zvýšil mezi obdobím původního šetření a současným obdobím průzkumného šetření sedmkrát.
(63)
I přes platnost antidumpingového cla ve výši 3,1 % společnost Karn Corn navíc od uložení antidumpingových cel více než zdvojnásobila množství svého vývozu do Unie. To dokazuje atraktivitu trhu v Unii oproti jiným trhům i v případě malého cenového rozdílu.
(64)
Zatímco tedy riziko odklonu obchodu od prodeje na domácím trhu k prodeji na trhu Unie je z důvodu existence prodeje na domácím trhu pod vlastní značkou poměrně mizivé, je zde naopak významné riziko odklonu obchodu od prodeje třetím zemím k prodeji na trhu Unie, neboť na trhu Unie převládají vyšší ceny.
(65)
Několik zúčastněných stran argumentovalo tím, že ceny na trhu v Unii jsou srovnatelně méně atraktivní ve srovnání s cenami v jiných zemích, například v Japonsku. Riziko odklonu obchodu v případě zrušení opatření by proto bylo přehnané.
(66)
Je třeba připomenout, že prodej do třetích zemí je chápán jako celek a že závěr uvedený v 63. bodě odůvodnění vychází z průměrných cen do třetích zemí. Uznává se, že tento vývoz do třetích zemí jako celek zahrnuje jak země, do nichž jsou vývozní ceny vyšší, tak jiné třetí země, kde jsou vývozní ceny nižší. Čím je vývozní cena nižší, tím vyšší je pochopitelně riziko odklonu obchodu, došlo-li by k ukončení opatření.
(67)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že smluvní vztahy s dovozci ve třetích zemích neumožňují snadnou změnu odběratele v různých zemích.
(68)
Přestože existují smluvní vztahy mezi vyvážejícími výrobci v Thajsku a dovozci v různých třetích zemích a jsou v krátkodobém horizontu dodržovány, neexistují důkazy, na jejichž základě by se dalo tvrdit, že tyto smluvní závazky nelze postupně vypovědět tak, aby mohlo dojít k prodeji na trhy s vyššími cenami, například v Unii.
(69)
A konečně zúčastněné strany uvedly, že vývoz do některých třetích zemí, jako např. do Jižní Koreje, nelze srovnávat, neboť se liší sortiment (např. velikost konzerv) a prodejní podmínky (např. podmínky dopravy).
(70)
Připomíná se, že výsledek srovnání v 58., 59. a 60. bodě odůvodnění jsou ukazateli rozdílů vývozních cen do všech třetích zemí. Dopad jakékoli otázky týkající se thajského vývozu na malý počet trhů na celkové srovnání je tedy ze své povahy omezený. Navíc vzhledem k tomu, že údaje o thajském vývozu se zaznamenávají na základě FOB, dopad jakéhokoli rozdílu v podmínkách dopravy nebo v nákladech na dopravu je omezen na domácí přepravu uvnitř Thajska, a proto nemůže být než zanedbatelný.
(71)
Poněvadž neexistuje důkaz, na jehož základě by se dalo tvrdit, že průměrná cena do všech třetích zemí není srovnatelná s vývozní cenou do Unie, závěr uvedený v 63. bodě odůvodnění je platný.
4. Závěry ohledně pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu
(72)
Je pravděpodobné, že pokud budou opatření zrušena, přiláká relativní vyšší cenová úroveň na trhu Evropské unie významné objemy dotčeného výrobku, které jsou v současnosti prodávány za nižší ceny třetím zemím.
(73)
Thajští vyvážející výrobci pokračovali v dumpingu prováděném během období přezkumného šetření.
(74)
Vzhledem k dostupné volné kapacitě v Thajsku a ke skutečnosti, že ceny na trhu Evropské unie jsou podstatně vyšší než na trzích třetích zemí, se lze navíc domnívat, že pokud budou opatření zrušena, existuje riziko zvýšení vývozu dotčeného výrobku.
(75)
Budou-li tedy opatření zrušena, je zde vysoká pravděpodobnost, že dumping bude pokračovat.
D. VYMEZENÍ VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
(76)
Během období přezkumného šetření vyrábělo obdobný výrobek přibližně 20 výrobců v Unii. Má se tedy za to, že výstup těchto výrobců (stanovený na základě posouzení podkladů doručených spolupracujícími výrobci a pro ostatní výrobce v Unii na základě údajů z žádosti o přezkum) představuje výrobu Unie ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení.
(77)
Jak je vysvětleno ve 13. bodě odůvodnění, vzhledem k vysokému počtu výrobců v Unii byl vybrán vzorek. Pro účely analýzy újmy byly stanoveny ukazatele újmy na těchto dvou úrovních:
-
makroekonomické prvky (výroba, výrobní kapacita, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, průměrné ceny jednotek a velikost dumpingových rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu) byly vyhodnoceny na úrovni celkové výroby Unie, a to na základě posouzení podkladů doručených spolupracujícími výrobci a u ostatních výrobců v Unii na základě odhadu vycházejícího z údajů v žádosti o přezkum,
-
analýza mikroekonomických prvků (zásoby, mzdy, ziskovost, návratnost investic, peněžní tok, schopnost navýšit kapitál a investice) byla provedena u výrobců zařazených do vzorku na základě jimi dodaných údajů.
E. SITUACE NA TRHU UNIE
1. Spotřeba v Unii
(78)
Spotřeba v Unii byla stanovena na základě objemů prodeje vlastní výroby výrobního odvětví Unie určené na trh Unie, údajů o objemech dovozu na trh Unie získaných z databáze 14.6, a pokud jde o ostatní výrobce v Unii, z údajů získaných v žádosti.
(79)
Během posuzovaného období vzrostla spotřeba v Unii o 9 %. Zatímco od roku 2008 do roku 2009 klesla o 5 %, v roce 2010 stoupla o 6 a v roce 2011 o 9 procentních bodů (tj. ve srovnání s předchozím rokem). Poté se během období přezkumného šetření víceméně stabilizovala na úrovni přibližně 350 000 tun.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Celková spotřeba EU (v tunách)
318 413
301 594
320 027
351 279
347 533
Index (2008 = 100)
100
95
101
110
109
2. Dovoz z dotčené země
a) Objem
(80)
Objem dovozu dotčeného výrobku z dotčené země do Unie klesl v období přezkumného šetření o 43 %, a to z přibližně 38 000 tun v roce 2008 na přibližně 22 000 tun v období přezkumného šetření. V roce 2009 klesl o 15 %, v roce 2010 o dalších 20 procentních bodů a v roce 2011 o dalších 11 procentních bodů, načež v období přezkumného šetření opět mírně vzrostl o 3 procentní body.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Objem dovozu z Thajska
38 443
32 616
24 941
20 710
21 856
Index (2008 = 100)
100
85
65
54
57
Tržní podíl dovozu z Thajska (%)
12
11
8
6
6
Cena dovozu z Thajska (EUR/t)
835
887
806
775
807
Index (2008 = 100)
100
106
96
93
97
Zdroj:
databáze 14.6.
b) Podíl na trhu
(81)
Odpovídající tržní podíl thajských vývozců na trhu Unie v dotčené zemi se během posuzovaného období snížil o přibližně 50 % neboli 6 procentních bodů, a to z 12 % v roce 2008 na 6 % v období přezkumného šetření. Tržní podíl Thajska se konkrétně snižoval z 12 % v roce 2008 na 11 % v roce 2009, na 8 % v roce 2010 a na 6 % v roce 2011/OPŠ.
c) Ceny
i) Vývoj cen
(82)
Od roku 2008 do období přezkumného šetření se průměrná dovozní cena dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země snížila o 3 %, a to z 835 EUR/t v roce 2008 na 807 EUR/t. Ceny nejdříve v roce 2008 stouply o 6 %, načež poklesly o 10 procentních bodů v roce 2010 a o další 3 procentní body v roce 2011. Od roku 2011 do období přezkumného šetření tyto ceny opět o 4 procentní body stouply.
ii) Cenové podbízení
(83)
U podobných typů výrobků bylo provedeno porovnání prodejních cen vyvážejících výrobců a prodejních cen výrobního odvětví Unie. Za tímto účelem byly porovnány ceny výrobního odvětví Unie ze závodu bez jakýchkoli slev a daní s cenami CIF na hranice Unie vyvážejících výrobců z dotčené země, řádně upravenými s ohledem na smluvní celní sazby a na náklady na vykládku a celní odbavení. Porovnáním vyšlo najevo, že během období přezkumného šetření byly ceny dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a prodávaného v Unii obecně vyšší než ceny výrobního odvětví Unie. Na základě statistik dovozu (databáze 14.6) nebylo také u žádného thajského dovozu do Unie zjištěno cenové podbízení (u obou spolupracujících vývozců i u nespolupracujících, bez ohledu na sortiment výrobků).
3. Situace výrobního odvětví Unie
(84)
V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení posoudila Komise veškeré relevantní hospodářské činitele a ukazatele, které mají souvislost se stavem výrobního odvětví Unie.
(85)
Tento trh je mezi jiným charakterizován existencí dvou prodejních kanálů, tj. prodeje pod vlastní obchodní značkou výrobce a prodeje pod značkou maloobchodníka. Prodej prostřednictvím prvního kanálu má - na rozdíl od druhého kanálu - zpravidla za následek vyšší prodejní náklady, především na odbyt a reklamu, a žádá si také vyšší prodejní ceny.
(86)
Šetřením bylo prokázáno, že veškerý dovoz od spolupracujících thajských vývozců spadal do druhého prodejního kanálu, tj. prodeje pod značkou maloobchodníka. Při rozboru újmy bylo proto považováno za náležité rozlišovat - kde to bylo relevantní - mezi prodejem výrobního odvětví Unie pod jeho vlastní značkou a pod značkou maloobchodníka, protože dumpingový dovoz konkuruje především obdobným výrobkům výrobního odvětví Unie prodávaným pod značkou maloobchodníka. Toto rozlišení se uplatnilo zejména při stanovování objemů prodeje, prodejních cen a ziskovosti. Pro úplnost jsou však v tabulkách níže uvedeny a okomentovány také úhrnné údaje (včetně vlastní značky i značky maloobchodníka). Během období přezkumného šetření představoval prodej výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka zhruba 70 % celkového objemu prodeje výrobního odvětví Unie a zhruba 60 % jeho hodnoty prodeje.
(87)
Vzhledem k tomu, že kukuřice cukrová se v Unii zpracovává pouze v letních měsících, řada ukazatelů újmy je pro rok 2011 i období přezkumného šetření (1. dubna 2011 až 30. března 2012) téměř shodná. To platí především pro výrobu a výrobní kapacitu.
3.1 Makroekonomické prvky
a) Výroba
(88)
Z úrovně kolem 372 000 tun v roce 2008 klesla v průběhu posuzovaného období výroba výrobního odvětví Unie o 8 %. Konkrétně v roce 2009 klesla o 25 %, v roce 2010 o 13 procentních bodů a v roce 2011/OPŠ opět stoupla o 31 procentních bodů.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Výroba (v tunách)
371 764
279 265
231 790
344 015
343 873
Index (2008 = 100)
100
75
62
93
92
b) Kapacita a využití kapacity
(89)
Výrobní kapacita činila v letech 2008, 2009 a 2010 přibližně 480 000 tun a v roce 2011/OPŠ klesla o 9 procent. Důvodem poklesu bylo uzavření jednoho závodu jednoho výrobce v Unii zařazeného do vzorku.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Výrobní kapacita (v tunách)
488 453
488 453
488 453
444 055
444 055
Index (2008 = 100)
100
100
100
91
91
Využití kapacity (%)
76
57
47
77
77
Index (2008 = 100)
100
75
62
102
102
Zdroj:
šetření.
(90)
V roce 2008 dosáhlo využití kapacity 76 %. V roce 2009 kleslo na 57 %, v roce 2010 kleslo o dalších 47 % a v roce 2011/OPŠ opět stouplo na 77 %. Během celého posuzovaného období bylo využití kapacity stabilní, protože snižování výroby probíhalo v souladu se snižováním výrobní kapacity.
c) Objem prodeje
(91)
Prodej vlastní výroby výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka na trhu Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení, se nejprve snížil o 6 % v roce 2009, pak stoupl o 17 procentních bodů v roce 2010 a o dalších 24 procentních bodů v roce 2011. Od roku 2011 do období přezkumného šetření tento prodej opět o 4 procentní body klesl. Za období od roku 2008 do období přezkumného šetření se tedy tento prodej zvýšil celkově o přibližně 31 %.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Objem prodeje EU (pod značkou maloobchodníka) odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v tunách)
161 544
151 058
179 562
218 876
212 425
Index (2008 = 100)
100
94
111
135
131
Objem prodeje EU (pod vlastní značkou a značkou maloobchodníka) odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v tunách)
262 902
248 995
280 586
318 237
312 623
Index (2008 = 100)
100
95
107
121
119
Zdroj:
šetření.
(92)
Celkový (jak pod vlastní značkou, tak pod značkou maloobchodníka) prodej vlastní výroby výrobního odvětví Unie na trhu Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení, vykazoval víceméně podobný trend, třebaže méně výrazný. Nejdříve v roce 2009 klesl o 5 %, načež stoupl v roce 2010 o 12 procentních bodů a v roce 2011 a o dalších 14 procentních bodů. Od roku 2011 do období přezkumného šetření prodej opět o 2 procentní body klesl. Za období od roku 2008 do období přezkumného šetření se tedy tento prodej zvýšil celkově o přibližně 19 %.
d) Podíl na trhu
(93)
Výrobní odvětví Unie mělo v letech 2008 a 2009 tržní podíl ve výši 83 %. Tento podíl vzrostl v roce 2010 na 88 %, v roce 2011 na 91 % a poté v období přezkumného šetření mírně klesl na 90 %. Za posuzované období se tržní podíl výrobního odvětví Unie celkově zvýšil o 7 procentních bodů.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Tržní podíl výrobního odvětví Unie (pod vlastní značkou a pod značkou maloobchodníka) (%)
83
83
88
91
90
Index (2008 = 100)
100
100
106
110
109
Zdroj:
šetření.
e) Růst
(94)
Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření, kdy se spotřeba Unie zvýšila o 9 %, stoupl objem prodeje výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka na trhu Unie o 31 %, zatímco objem prodeje výrobního odvětví Unie pod vlastní značkou i značkou maloobchodníka na trhu Unie stoupl o 19 %. Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření se tržní podíl výrobního odvětví Unie zvýšil přibližně o 7 procentních bodů, zatímco dumpingový vývoz ztratil přibližně 6 procentních bodů. Závěrem tedy je, že výrobní odvětví Unie dokázalo využít rostoucího trhu.
f) Zaměstnanost
(95)
Úroveň zaměstnanosti ve výrobním odvětví Unie se nejprve mezi lety 2008 a 2009 snížila o 17 %, pak opět v roce 2010 o 5 procentních bodů klesla, ale v roce 2011/OPŠ už o 11 procentních bodů vzrostla. Zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie klesla za posuzované období celkově o 11 %, tedy ze zhruba 2 300 na zhruba 2 000 osob.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Zaměstnanost (v osobách)
2 278
1 896
1 786
2 038
2 035
Index (2008 = 100)
100
83
78
89
89
Zdroj:
šetření.
g) Produktivita
(96)
Produktivita pracovních sil výrobního odvětví Unie, měřená jako výstup (v tunách) na zaměstnanou osobu za rok, z počáteční úrovně 163 tun na zaměstnance nejprve v roce 2009 poklesla o 10 % a v roce 2010 o dalších 10 procentních bodů a poté v roce 2011 vzrostla o 23 procentních bodů a o 1 procentní bod v období přezkumného šetření. Produktivita výrobního odvětví Unie se za posuzované období celkově zvýšila o 4 %. Tento vývoj odráží skutečnost, že pokles pracovních sil byl prudší než pokles výroby.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Produktivita (v tunách na zaměstnance)
163
147
130
169
169
Index (2008 = 100)
100
90
80
103
104
Zdroj:
šetření.
h) Faktory ovlivňující prodejní ceny
(97)
Jednotkové ceny prodeje výrobků výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka účtované odběratelům, kteří nejsou ve spojení, se v roce 2009 zvýšily o 7 %, v roce 2010 snížily o 8 procentních bodů a v roce 2011 dále snížily o 5 procentních bodů. Od roku 2011 do období přezkumného šetření se o 3 procentní body zvýšily. Za posuzované období se tyto ceny snížily celkově o 3 %, a to z 1 073 EUR/t na 1 041 EUR/t v období přezkumného šetření.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Jednotková cena na trhu v Unii (výrobky pod značkou maloobchodníka) (EUR/t)
1 073
1 152
1 057
1 008
1 041
Index (2008 = 100)
100
107
99
94
97
Jednotková cena na trhu v Unii (výrobky pod vlastní značkou a značkou maloobchodníka) (EUR/t)
1 248
1 305
1 219
1 182
1 215
Index (2008 = 100)
100
105
98
95
97
Zdroj:
šetření.
(98)
Celkové (pod vlastní značkou i značkou maloobchodníka) prodejní ceny výrobního odvětví Unie na trhu Unie účtované odběratelům, kteří nejsou ve spojení, vykazovaly víceméně podobný trend. Nejdříve v roce 2009 stouply o 5 %, načež v roce 2010 klesly o 7 procentních bodů a v roce 2011 a o další 3 procentní body. Od roku 2011 do období přezkumného šetření se o 2 procentní body zvýšily. Za posuzované období se tyto ceny snížily celkově o 3 %, a to z 1 248 EUR/t na 1 215 EUR/t v období přezkumného šetření.
i) Velikost dumpingového rozpětí
(99)
Šetření prokázalo pokračování dumpingu a velikost skutečných rozpětí dumpingu (tj. až 44 %) nelze považovat za zanedbatelnou.
j) Překonání účinků dřívějšího dumpingu
(100)
Z výše zkoumaných makroekonomických ukazatelů a níže zkoumaných mikroekonomických ukazatelů vyplývá, že ačkoli antidumpingová opatření částečně splnila zamýšlený cíl, tedy odstranit újmu způsobenou výrobcům Unie, výrobní odvětví se stále nachází v ohrozitelném a nestabilním postavení. Výkon segmentu výrobků pod značkou maloobchodníka, kterému přímo konkuruje thajský dovoz, je z hlediska ziskovosti opravdu slabý. Prodejní ceny výrobního odvětví Unie v tomto tržním segmentu se v průběhu posuzovaného období snížily o 3 %, přičemž však výrobní náklady se během stejného období o zhruba 10 % zvýšily. Výrobní odvětví Unie zjevně není schopno získat svoje náklady zpět, výsledkem čehož jsou výrazné ztráty. To má vzhledem k významu značky maloobchodníka v obchodování výrobního odvětví Unie s kukuřicí cukrovou (představuje totiž 70 % celkového objemu prodeje a 60 % celkové hodnoty prodeje) tíživý dopad na celkovou ziskovost. Účinky dřívějšího dumpingu tedy překonány nebyly a má se za to, že výrobní odvětví Unie zůstává vůči škodlivým účinkům dumpingového dovozu na trhu Unie zranitelné.
3.2 Mikroekonomické prvky
a) Zásoby
(101)
Úroveň konečného stavu zásob výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období průběžně klesala. V roce 2009 klesla o 2 %, v roce 2010 o 27 procentních bodů, v roce 2011 pak o další 2 procentní body a v období přezkumného šetření opět o dalších 24 procentních bodů. Je však třeba poznamenat, že úroveň zásob není pro toto výrobní odvětví významným ukazatelem újmy. Vysoká úroveň zásob na konci každého roku souvisí se skutečností, že sklizeň i konzervování končí každý rok zpravidla v říjnu. Zásoby proto představují zboží, které čeká na expedici v období od listopadu do července.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Konečný stav zásob (v tunách)
193 834
189 741
136 703
133 884
88 108
Index (2008 = 100)
100
98
71
69
45
Zdroj:
šetření.
b) Mzdy
(102)
Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření se náklady práce snížily o 7 %. Konkrétně v roce 2009 se snížily o 16 %, dále v roce 2010 o 1 procentní bod a během roku 2011/OPŠ se zvýšily o 10 procentních bodů. Celkový pokles během posuzovaného období je způsoben snižováním zaměstnanosti.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Roční náklady práce (v EUR)
34 343 788
28 850 250
28 370 188
31 952 596
31 923 505
Index (2008 = 100)
100
84
83
93
93
Zdroj:
šetření.
c) Ziskovost a návratnost investic
(103)
Během posuzovaného období se ziskovost prodeje výrobků výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka, vyjádřená jako procento čistého prodeje, propadla z 5,6 % zisku v roce 2008 do 5,4 % ztráty v období přezkumného šetření.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Ziskovost EU (výrobky pod značkou obchodníka) (% čistého prodeje)
5,6
9,6
-3,3
-8,2
-5,4
Index (2008 = 100)
100
169
-59
- 145
-95
Ziskovost EU (výrobky pod vlastní značkou a značkou obchodníka) (% čistého prodeje)
8,5
10,8
0,7
-0,5
1,6
Index (2008 = 100)
100
127
8
-6
19
Návratnost investic (výrobky pod vlastní značkou a značkou maloobchodníka) (zisk v % čisté účetní hodnoty investic)
24,3
40,4
2,9
-3,0
4,4
Index (2008 = 100)
100
166
12
-13
18
Zdroj:
šetření.
(104)
Klesla také ziskovost prodeje výrobků výrobního odvětví Unie pod vlastní značkou i pod značkou maloobchodníka, a to z 8,5 % v roce 2008 na 1,6 % v období přezkumného šetření. Pokles je tedy méně prudký než u prodeje pouze pod značkou maloobchodníka. Pokles ziskovosti lze vysvětlit tím, že prodejní ceny klesly během posuzovaného období o 3 %, zatímco výrobní náklady (převážně nezpracovaná kukuřice cukrová a plechovky) se během stejného období zvýšily o 5 %. Výrobní odvětví Unie zjevně není schopno přenést zvýšené výrobní náklady na odběratele.
(105)
Návratnost investic, vyjádřená jako zisk (u výrobků pod vlastní značkou i značkou maloobchodníka) v procentech z čisté účetní hodnoty investic, sledovala víceméně trend ziskovosti. Klesla z 24,3 % v roce 2008 na 4,4 % v období přezkumného šetření, což znamená, že se během posuzovaného období propadla o 82 %.
d) Peněžní tok a schopnost navýšit kapitál
(106)
Čistý peněžní tok z provozní činnosti činil v roce 2008 přibližně 27 000 EUR. Poté v roce 2009 stoupl na zhruba 23 milionů EUR a v roce 2010 na zhruba 58 milionů EUR, než v roce 2011 opět klesl na zhruba 8 milionů. Od roku 2011 do období přezkumného šetření pak zase vzrostl na přibližně 11 milionů EUR. Žádný ze spolupracujících výrobců v Unii neuvedl, že měl s navyšováním kapitálu obtíže.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Peněžní tok (výrobky pod vlastní značkou a pod značkou maloobchodníků) (v EUR)
26 698
23 239 572
58 654 064
7 845 330
11 077 815
Index (2008 = 100)
100
87 047
219 698
29 386
41 494
Zdroj:
šetření.
e) Investice
(107)
Roční investice výrobního odvětví Unie do výroby obdobného výrobku se od roku 2008 do roku 2009 zvýšily o 45 %, od roku 2009 do roku 2010 snížily o 34 procentních bodů, v roce 2011 zvýšily o 57 procentních bodů a konečně od roku 2011 do období přezkumného šetření snížily o 4 procentní body. Za posuzované období se investice celkově zvýšily o 64 % a byly určeny k údržbě a obnově stávajícího vybavení, nikoli k navýšení kapacity.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Čisté investice (v EUR)
6 590 078
9 545 749
7 329 354
11 093 136
10 802 751
Index (2008 = 100)
100
145
111
168
164
Zdroj:
šetření.
4. Závěr ohledně újmy
(108)
Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření vykázala řada ukazatelů negativní vývoj. Poklesla návratnost investic, objem výroby se snížil o 8 %, výrobní kapacita klesla o 9 % a zaměstnanost se snížila o 11 %. Pokud jde o nižší úrovně výroby, je třeba uvést, že v roce 2008 překonala výnosnost plodin očekávání, což ve stejném roce vedlo k vyššímu výstupu výrobního odvětví Unie. Díky slabšímu americkému dolaru se ve stejné době také zvýšila atraktivita dovozu z Thajska (který je fakturován zejména v USD). Toto zvýšení zásob kukuřice cukrové (jak v Unii, tak v Thajsku) se časově krylo s hospodářskou a finanční krizí v Unii, jež měla dopad na spotřebu. Výsledkem bylo, že zvýšenou výrobu EU nebylo možné celou prodat na trhu v Unii. To vedlo v následujících letech ke snižování výroby i zásob, ovšem nevysvětluje to v plném rozsahu utrpěnou újmu.
(109)
Během posuzovaného období se výrazně snížila ziskovost prodeje výrobků výrobního odvětví Unie s kukuřicí cukrovou (jak pod vlastní značkou, tak pod značkou maloobchodníka). Segment výrobků pod značkou maloobchodníka, kde výrobní odvětví v Unii čelí konkurenci dovozu z Thajska, je zjevně ztrátový (během období přezkumného šetření se ziskovost propadla z více než 5 % zisku do více než 5 % ztráty). Výrobci z Unie snížili prodejní ceny na trhu Unie o 3 % a na úkor ziskovosti se jim podařilo získat zpět tržní podíl. Výrobní odvětví potřebuje prodej pod značkou maloobchodníka, protože po výrobcích pod vlastní značkou není dostatečná poptávka a vzhledem k tomu, že prodej pod značkou obchodníka představuje okolo 60 % celkové hodnoty prodeje, snížila se během posuzovaného období celková ziskovost z 8,5 % na 1,6 %.
(110)
Některé ukazatele naznačují, že díky přijatým opatřením výrobní odvětví znovu získalo svoje postavení. Objem thajského dovozu a jeho odpovídající tržní podíl se propadl téměř o polovinu, a to z 12 % v roce 2008 na pouhých 6 % v období přezkumného šetření. Tržní podíl výrobního odvětví Unie se naopak zvýšil z 83 % v roce 2008 na 90 % v období přezkumného šetření. Průměrné ceny thajského dovozu navíc v období přezkumného šetření neklesly pod ceny výrobního odvětví Unie, ale zároveň zabránily tomu, aby výrobní odvětví Unie přesunulo zvýšené náklady na odběratele. Také další ukazatele zaznamenaly pozitivní vývoj. Využití kapacity se během posuzovaného období zvýšilo o 2 % a bylo během období přezkumného šetření se 77 % poměrně vysoké. Objem prodeje výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka, který přímo konkuruje thajskému dovozu, se zvýšil o 31 % a celkový prodej v obou segmentech dohromady se zvýšil o 19 %. Investice se zvýšily o 64 %. Tyto faktory naznačují, že výrobní odvětví bylo schopné se zotavit. Nebylo však schopno dosáhnout natolik uspokojivé úrovně ziskovosti, aby dokázalo udržet podstatný podíl na trhu, kde si konkurují pouze výrobní odvětví v Unii a thajský dovoz (dovoz z jiných třetích zemí je roztroušený a nevýznamný).
(111)
Konkurenční prostředí na trhu v Unii je vskutku choulostivé. Na straně jedné u jedné části trhu - segmentu výrobků pod vlastní značkou - nečelí výrobní odvětví v Unii vnější konkurenci. Vyjednávací schopnost vlastníků značek vůči maloobchodníkům je silná. Jsou to totiž oni, kdo určuje ceny. Trh, na kterém čtyři výrobci zařazení do vzorku drží 54 % podíl, je konsolidovaný. Na straně druhé v segmentu privátních značek hrají prim maloobchodníci. Kvůli konkurenci zvenčí a konkurenci uvnitř Unie jsou ceny pod neustálým tlakem. Výsledkem je to, že pro výrobce z EU je mnohem těžší přesunout zvýšení výrobních nákladů (zejména kukuřice cukrové či plechovek) na odběratele (výrobní náklady výrobního odvětví Unie se během posuzovaného období zvýšily o 5 %), a to kvůli cenovému tlaku thajského dovozu.
(112)
Je jasné, že výrobní odvětví Unie dokázalo zvýšit svůj tržní podíl preferováním objemu před cenou. Nelze však opominout skutečnost, že u větší části obchodu s kukuřicí cukrovou (pod značkou maloobchodníka) nebylo schopno získat svoje náklady zpět. Lze tedy dojít k závěru, že postavení výrobního odvětví Unie je stále ohrozitelné a nestabilní.
(113)
Několik stran uvedlo, že výrobní odvětví Unie se již zotavilo, neboť došlo ke zlepšení několika ukazatelů, zejména pokud jde o vysoký tržní podíl výrobního odvětví Unie a negativní podbízení.
(114)
Uznává se, že obrázek újmy výrobního odvětví Unie není jednoznačný. Antidumpingová cla splnila částečně svůj účel odstraněním části újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie v důsledku dumpingového dovozu z Thajska. Ve výsledku je však postavení výrobního odvětví Unie stále nestabilní, zejména s ohledem na nízkou a klesající ziskovost.
(115)
Negativní podbízení a silný tržní podíl výrobního odvětví Unie nepoukazují automaticky na absenci újmy. Situace, kdy dumpingový dovoz z Thajska (s dumpingovými rozpětími až 44 %) pokračuje, má za následek stlačování cen na trhu v Unii. Výrobní odvětví Unie ve snaze znovu získat podíl na trhu stlačilo ceny, což vedlo ke zhoršení ziskovosti.
(116)
Jedna zúčastněná strana namítla, že posouzení újmy by mělo vycházet z celkového výkonu výrobního odvětví Unie, a nikoli z výkonu jednoho segmentu trhu.
(117)
V souladu s původním šetřením vycházelo posouzení újmy z výkonu výrobního odvětví Unie celkem (vlastní značka + značka maloobchodníka), jakož i - u několika ukazatelů újmy (ziskovost, objem prodeje a prodejní ceny) - z prodeje pod značkou maloobchodníka. Nedošlo ke změně okolností, jež by opravňovaly odklon od této metodiky, která je tak platná pro posouzení postavení výrobního odvětví v Unii. Jak je uvedeno v 84. a 85. bodě odůvodnění, trh s kukuřicí cukrovou je stále charakterizován existencí dvou prodejních kanálů a všechen dovoz spolupracujících thajských vývozců spadal pod kanál prodeje pod značkou maloobchodníka. I kdyby byl navíc zohledněn jen celkový výkon výrobního odvětví Unie, nezměnilo by to z důvodu nízké a klesající ziskovosti závěr, že výrobní odvětví Unie je v nestabilním postavení. Na základě výše uvedených úvah se námitka zamítá.
(118)
Dvě zúčastněné strany namítly, že neschopnost výrobního odvětví v Unii může být důsledkem hospodářské soutěže v Unii.
(119)
Situace na trhu v Unii, pokud jde o hospodářskou soutěž, však není diametrálně odlišná od situace v období posuzovaném v původním šetření (dva prodejní kanály, zhruba 20 výrobců v Unii). Nicméně v roce 2002, předtím, než thajský dovoz za dumpingové ceny vstoupil na trh v Unii, dosáhlo výrobní odvětví Unie zisku ve výši 20 % celkem (vlastní značka + značka maloobchodníka) a 17 % (značka maloobchodníka). To dokládá, že hospodářská soutěž v Unii nebrání výrobnímu odvětví v Unii dosahovat zdravých ziskových rozpětí. Je to totiž pokračující přítomnost dumpingového dovozu a výsledné stlačování cen, které výrobnímu odvětví Unie brání zvyšovat ceny.
F. PRAVDĚPODOBNOST OPAKOVÁNÍ ÚJMY
(120)
Na základě výše uvedených trendů se jeví, že antidumpingová opatření částečně splnila zamýšlený cíl, tedy odstranit újmu způsobenou výrobcům v Unii. Na druhé straně, jak dokazuje negativní vývoj řady ukazatelů újmy, výrobní odvětví se stále nachází v ohrozitelném a nestabilním postavení.
(121)
Jak je uvedeno výše, thajští výrobci disponují volnou kapacitou, díky které mohou velmi rychle navýšit vývoz. Thajské obchodní statistiky navíc potvrzují, že Thajsko v roce 2011 vyvezlo do třetích zemí přibližně 144 000 tun, což je zhruba sedmkrát více než objem thajského vývozu do Unie. Vzhledem k lukrativnějším cenám na trhu v Unii ve srovnání s trhy některých třetích zemí je pravděpodobné, že kdyby bylo umožněno, aby antidumpingová opatření pominula, byla by významná množství, v současnosti vyvážená do těchto třetích zemí, přesměrována na trh v Unii. Podobně náhlý vývoj byl sledován již v původním šetření, kdy se tržní podíl thajského dovozu do Unie během pouhých tří let téměř zdvojnásobil, a to z 6,8 % v roce 2002 na 12,7 % v roce 2005.
(122)
Na základě výše uvedeného lze tedy dojít k závěru, že v případě zrušení opatření existuje pravděpodobnost opakování újmy.
(123)
Několik zúčastněných stran vyjádřilo pochybnosti o závěrech týkajících se pravděpodobnosti opakování újmy. Jejich argument konkrétně zněl, že 5 % cenový rozdíl mezi trhem v Unii a trhy třetích zemí je příliš malý na to, aby stál za přesměrování vývozu kukuřice cukrové na trh v Unii. Tento argument řeší již 61. bod odůvodnění. Vedle toho strany argumentovaly tím, že kukuřice cukrová není komodita, kterou lze snadno přesouvat mezi trhy. Tento argument však není opodstatněný a nekoresponduje se zjištěními tohoto šetření.
(124)
V případě pravděpodobnosti opakování újmy jde sice o výhledové hodnocení, vychází však ze skutečností uvedených ve 121. bodě odůvodnění. Tato námitka se proto zamítá.
G. ZÁJEM UNIE
(125)
V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo zjišťováno, zda by zachování stávajících antidumpingových opatření nebylo v rozporu se zájmem Unie jako celku. Zjištění zájmu Unie vycházelo ze zhodnocení jednotlivých dotčených zájmů. Všechny zúčastněné strany dostaly podle čl. 21 odst. 2 základního nařízení příležitost předložit svá stanoviska.
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(126)
Jak je uvedeno výše, výrobní odvětví Unie se stále nachází v ohrozitelném a zranitelném postavení. Úlevu v podobě pokračování opatření by využilo ke zvýšení prodejních cen (zvláště výrobků pod značkou maloobchodníka), aby získalo zpět zvýšené výrobní náklady. Výrobní odvětví by si tak mohlo vylepšit finanční situaci.
2. Zájem maloobchodníků a odběratelů
(127)
O spolupráci bylo požádáno více než 40 dovozců/maloobchodníků a dvě spotřebitelské/obchodní organizace. Spolupracoval jen jeden maloobchodník. Jeho dovoz představoval malý zlomek celkového dovozu z Thajska během období přezkumného šetření. Podíl jeho obratu v souvislosti s kukuřicí cukrovou byl ve srovnání s jeho celkovým obratem zanedbatelný. Další prodej kukuřice cukrové navíc vytvořil během období přezkumného šetření velmi vysoký zisk. Tato hlediska nasvědčují tomu, že na maloobchodníky by případné prodloužení platnosti opatření nemělo nepřiměřený dopad.
(128)
Několik obchodních sdružení zároveň učinilo podání a zúčastnilo se slyšení. Podle nich by antidumpingová opatření měla být zrušena, a to z důvodu malého a zmenšujícího se tržního podílu thajského dovozu v době, kdy je tržní podíl výrobního odvětví Unie vysoký a dále se zvyšuje.
(129)
Pokud jde o spotřebitele, průměrná útrata jedné domácnosti za kukuřici cukrovou je velmi malá, nejvýše 5 EUR ročně. Protože současná opatření jsou mírná, účinek pokračování opatření by byl pro spotřebitele nejspíš zanedbatelný.
(130)
S ohledem na výše uvedené a vzhledem k celkově nízké míře spolupráce není pravděpodobné, že by navrhovaná opatření podstatně ovlivnila situaci maloobchodníků a spotřebitelů v Unii.
3. Riziko nedostatečného zásobení/hospodářská soutěž na trhu v Unii
(131)
Nejprve je třeba připomenout, že cílem antidumpingových opatření není zamezit přístup dovozům, na něž se opatření vztahují, do Unie, nýbrž odstranit dopad narušených tržních podmínek vzniklých v důsledku pokračujícího výskytu dumpingových dovozů.
(132)
Během období přezkumného šetření se spotřeba v Unii zvýšila o 9 % na zhruba 350 000 tun. Kapacita výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období převyšovala poptávku v Unii a v období přezkumného šetření dosáhla zhruba 440 000 tun. Mezi výrobci v EU existuje dostatečná hospodářská soutěž. Při míře využití kapacity 77 % během období přezkumného šetření je zjevné, že výrobní odvětví Unie disponuje volnou kapacitou, aby v případě zvýšené poptávky mohlo dále zvýšit výrobu. Část poptávky může uspokojit také dovoz z jiných třetích zemí, především ze Spojených států amerických a Čínské lidové republiky. Jak je uvedeno výše, je nutné vyzdvihnout, že cílem antidumpingových opatření není zamezit dovozu z Thajska do Unie. Poněvadž opatření jsou mírná, lze očekávat, že dovoz z Thajska bude i nadále představovat jistý podíl na trhu v Unii.
(133)
Vzhledem k výše uvedenému nelze dojít k závěru, že by zachování antidumpingových opatření mohlo případně vést k nedostatečnému zásobení trhu v Unii nebo k omezení hospodářské soutěže na trhu v Unii.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(134)
Na základě výše uvedeného je zjevné, že negativní dopad pokračování opatření by byl omezený a v žádném případě by nebyl neúměrný výhodám, jež by z prodloužení opatření plynuly výrobnímu odvětví Unie.
H. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(135)
Všechny strany byly informovány o stěžejních skutečnostech a důvodech, na jejichž základě byl přijat záměr doporučit, aby byla stávající opatření zachována. Byl jim rovněž poskytnut čas na podání připomínek k poskytnutým informacím. Podání a připomínky byly v odůvodněných případech náležitě vzaty v úvahu.
(136)
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že antidumpingová opatření použitelná na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové pocházejících z Thajska by měla být zachována, jak je stanoveno v čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Připomíná se, že tato opatření mají formu valorických cel různých sazeb.
(137)
Individuální sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti stanovené v tomto nařízení jsou použitelné výhradně pro dovoz dotčeného výrobku vyráběného těmito společnostmi, a tedy konkrétně uvedenými právnickými osobami. Dovoz dotčeného výrobku vyráběného jakoukoli jinou společností, jejíž název a adresa nejsou výslovně uvedeny v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů, které jsou s těmito výslovně jmenovanými společnostmi ve spojení, nemůže využít těchto sazeb a podléhá celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“.
(138)
Všechny žádosti o uplatňování těchto individuálních sazeb antidumpingového cla (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (8) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí například s uvedenou změnou názvu nebo s uvedenou změnou výrobních a prodejních subjektů. Je-li to na místě, nařízení se poté pozmění tak, že se aktualizuje seznam společností využívajících individuální celní sazby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz kukuřice cukrové (Zea mays var. saccharata) v podobě zrn, připravené nebo konzervované v octě nebo kyselině octové, nezmrazené, v současnosti kódu KN ex 2001 90 30 (kód TARIC 2001903010) a kukuřice cukrové (Zea mays var. saccharata) v podobě zrn, připravené nebo konzervované jinak než v octě nebo kyselině octové, nezmrazené, jiné než výrobky čísla 2006, v současnosti kódu KN ex 2005 80 00 (kód TARIC 2005800010), pocházející z Thajska.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením, je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Antidumpingové clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Karn Corn Co Ltd, 68 Moo 7 Tambol Saentor, Thamaka, Kanchanaburi 71130, Thajsko
3,1
A789
Kuiburi Fruit Canning Co., Ltd, 236 Krung Thon Muang Kaew Building, Sirindhorn Rd., Bangplad, Bangkok 10700, Thajsko
14,3
A890
Malee Sampran Public Co., Ltd, Abico Bldg. 401/1 Phaholyothin Rd., Lumlookka, Pathumthani 12130, Thajsko
12,8
A790
River Kwai International Food Industry Co., Ltd, 52 Thaniya Plaza, 21st Floor, Silom Rd., Bangrak, Bangkok 10500, Thajsko
12,8
A791
Sun Sweet Co., Ltd, 9 M. 1, Sanpatong, Chiang Mai 50120, Thajsko
11,1
A792
Spolupracující výrobci uvedení v příloze
12,9
A793
Všechny ostatní společnosti
14,3
A999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Ustanovení čl. 1 odst. 2 může být změněno zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná sazba cla ve výši 12,9 %, pokud nový vyvážející výrobce v Thajsku poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
a)
v období přezkumného šetření (tj. od 1. dubna 2011 do 30. března 2012) nevyvezl do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1;
b)
není ve spojení s žádným vývozcem ani výrobcem v Thajsku, na kterého se vztahují opatření uložená tímto nařízením, a
c)
vyvezl do Unie dotčený výrobek až po skončení období přezkumného šetření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. září 2013.
REGULAMENTO DE EXECUÇÃO (UE) N.o 875/2013 DO CONSELHO
de 2 de setembro de 2013
que institui um direito anti-dumping definitivo sobre as importações de certas preparações ou conservas de milho doce em grão originárias da Tailândia, na sequência de um reexame da caducidade nos termos do artigo 11.o, n.o 2, do Regulamento (CE) n.o 1225/2009
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 291.o, n.o 2,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1225/2009 do Conselho, de 30 de novembro de 2009, relativo à defesa contra as importações objeto de dumping dos países não membros da Comunidade Europeia (1) («regulamento de base»), nomeadamente o artigo 9.o e o artigo 11.o, n.o 2,
Tendo em conta a proposta apresentada pela Comissão Europeia, após consulta do Comité Consultivo,
Considerando o seguinte:
A. PROCEDIMENTO
1. Medidas em vigor
(1)
O Conselho, na sequência de um inquérito anti-dumping («inquérito inicial»), instituiu, pelo Regulamento (CE) n.o 682/2007 (2), um direito anti-dumping definitivo sobre as importações de certas preparações ou conservas de milho doce em grão, atualmente classificadas nos códigos NC ex 2001 90 30 e ex 2005 80 00, originárias da Tailândia («medidas anti-dumping definitivas»). As medidas assumiram a forma de um direito ad valorem, oscilando entre 3,1 % e 12,9 %.
(2)
O Regulamento (CE) n.o 954/2008 (3) alterou o Regulamento (CE) n.o 682/2007, no que respeita à taxa do direito instituído para uma empresa e para «Todas as outras empresas». As taxas do direito alteradas variam entre 3,1 % e 14,3 %. As importações provenientes de dois produtores-exportadores tailandeses, cujos compromissos foram aceites pela Decisão 2007/424/CE da Comissão (4), foram isentas do direito.
(3)
O Conselho, pelo Regulamento (CE) n.o 847/2009 (5), considerou que os compromissos de preços com preços mínimos de importação fixos já não eram adequados para neutralizar o efeito prejudicial do dumping. Consequentemente, os compromissos aceites foram denunciados, tendo as propostas de compromisso de dez outros produtores-exportadores tailandeses sido rejeitadas.
2. Pedido de reexame da caducidade
(4)
Na sequência da publicação de um aviso de caducidade iminente (6) das medidas anti-dumping definitivas em vigor, a Comissão recebeu, em 19 de março de 2012, um pedido de início de um reexame da caducidade dessas medidas, ao abrigo do artigo 11.o, n.o 2, do regulamento de base. O pedido foi apresentado pela Association Européenne des Transformateurs de Maïs Doux (AETMD) («requerente»), em nome de produtores que representam uma parte importante da produção total da União de preparações ou conservas de milho doce, neste caso mais de 50 %.
(5)
O pedido baseou-se no facto de a caducidade das medidas poder conduzir a uma continuação ou reincidência do dumping e do prejuízo para a indústria da União.
3. Início de um reexame da caducidade
(6)
Tendo determinado, após consulta do Comité Consultivo, que existiam elementos de prova suficientes para justificar o início de um reexame da caducidade, a Comissão anunciou, em 19 de junho de 2012, por aviso publicado no Jornal Oficial da União Europeia (7) («aviso de início»), o início de um reexame da caducidade nos termos do artigo 11.o, n.o 2, do regulamento de base.
4. Inquérito
4.1. Período de inquérito de reexame e período considerado
(7)
O inquérito sobre a continuação do dumping abrangeu o período compreendido entre 1 de abril de 2011 e 31 de março de 2012 («período de inquérito de reexame» ou «PIR»). O exame das tendências pertinentes para a avaliação da probabilidade de continuação do prejuízo abrangeu o período compreendido entre 1 de janeiro de 2008 e o final do período de inquérito de reexame («período considerado»).
4.2. Partes interessadas no processo
(8)
A Comissão informou oficialmente do início do reexame da caducidade os requerentes, os outros produtores da União conhecidos, os produtores-exportadores da Tailândia, os importadores independentes e os utilizadores conhecidos como interessados, bem como os representantes do país de exportação. Foi dada às partes interessadas a oportunidade de apresentarem as suas observações por escrito e de solicitarem uma audição no prazo fixado no aviso de início.
(9)
Foi concedida uma audição a todas as partes interessadas que a solicitaram e que demonstraram haver motivos especiais para serem ouvidas.
(10)
Tendo em conta o número aparentemente elevado de produtores-exportadores da Tailândia e de importadores independentes na União envolvidos no inquérito, no aviso de início foi prevista a possibilidade de recorrer à amostragem, em conformidade com o artigo 17.o do regulamento de base. Para poder decidir se era necessário recorrer à amostragem e, em caso afirmativo, selecionar uma amostra, as partes acima referidas foram convidadas a darem-se a conhecer à Comissão no prazo de 15 dias a partir do início do reexame e a prestarem à Comissão as informações solicitadas no aviso de início.
(11)
No que diz respeito à seleção da amostra dos produtores-exportadores na Tailândia, a Comissão recebeu informações completas de 17 produtores-exportadores, dos quais nove tinham efetuado exportações para a União durante o PIR. A Comissão decidiu selecionar uma amostra de três produtores-exportadores cujas exportações combinadas representavam 90 % das quantidades totais exportadas para a União pelos produtores-exportadores colaborantes durante o PIR.
(12)
Uma vez que só foi recebida uma resposta de um importador independente, a amostragem não foi aplicada aos importadores independentes.
(13)
Tendo em conta o número elevado de produtores da União envolvidos no presente processo, no aviso de início anunciou-se que a Comissão tinha provisoriamente selecionado uma amostra de produtores da União para determinar o prejuízo, em conformidade com o artigo 17.o do regulamento de base. Essa pré-seleção foi efetuada utilizando as informações de que a Comissão dispunha na fase de início e baseou-se no volume de vendas dos produtores, no seu volume de produção e na sua localização geográfica na União. A amostra proposta corresponde ao maior volume representativo de produção sobre o qual podia razoavelmente incidir o inquérito no prazo disponível, representando 58 % da produção total da indústria da União. Além disso, a amostra proposta é representativa das empresas em termos de localização geográfica, já que abrange três Estados-Membros diferentes. Os produtores da União foram consultados sobre a amostra proposta na data de publicação do aviso de início. Atendendo a que não se deram a conhecer produtores adicionais e que não foram recebidas quaisquer observações sobre a amostra, a amostra proposta foi confirmada.
(14)
Duas partes interessadas alegaram que a seleção da amostra de produtores da União foi realizada apenas entre os requerentes e que deveria ter sido efetuado um esforço para incluir na amostra outros produtores para além do grupo de requerentes.
(15)
Contudo, todos os produtores da União conhecidos, assim como requerentes e não requerente, foram convidados a colaborar. Dez produtores da União, requerentes e não requerentes, apresentaram informações no âmbito da amostragem. Como referido no considerando 13, a amostra selecionada corresponde ao maior volume representativo de produção sobre o qual podia ser razoavelmente incidir o inquérito no prazo disponível, representando 58 % da produção total da indústria da União. A Comissão considera que a amostra selecionada é representativa em termos de localização geográfica, independentemente do facto de os produtores serem ou não requerentes. Por conseguinte, a alegação é rejeitada.
(16)
A Comissão procurou obter e verificou todas as informações que considerou necessárias para determinar a probabilidade de continuação ou reincidência do dumping e do prejuízo resultante, e o interesse da União. Para o efeito, a Comissão enviou questionários aos produtores-exportadores e aos produtores da União selecionados para inclusão na amostra, bem como ao importador independente. Foram realizadas visitas de verificação às instalações das seguintes empresas:
a)
Produtores da União:
-
Bonduelle Conserve International SAS, Renescure, França
-
Compagnie Générale de Conserve France SA, Theix, França
-
Compagnie Générale de Conserve Hungary, Debrecen, Hungria
-
Conserve Italia SCA, San Lazzaro di Savena, Itália;
b)
Produtores-exportadores da Tailândia:
-
Agri Sol., Ltd., Pathumthani City
-
Lampang Food Products co, Ltd., Bangkok
-
Sun Sweet Co., Ltd., Chiang Mai City.
(17)
Foi concedida uma audição a todas as partes interessadas que a solicitaram e que demonstraram haver motivos especiais para serem ouvidas.
B. PRODUTO EM CAUSA E PRODUTO SIMILAR
1. Produto em causa
(18)
O produto em causa é o milho doce (Zea mays var. saccharata) em grão, preparado ou conservado em vinagre ou em ácido acético, não congelado, atualmente classificado no código NC ex 2001 90 30, e o milho doce (Zea mays var. saccharata) em grão, preparado ou conservado exceto em vinagre ou em ácido acético, não congelado, com exceção dos produtos da posição 2006, atualmente classificado no código NC ex 2005 80 00, originário da Tailândia.
(19)
O inquérito mostrou que, apesar das diferenças de conservação, os diferentes tipos do produto em causa possuem as mesmas características biológicas e químicas de base e são usados basicamente para os mesmos fins.
(20)
Duas partes interessadas alegaram que os códigos NC para milho doce não representam apenas o produto em causa, mas incluem, também, quantidades consideráveis de conservas de milho bebé, que não é produzido na União e não é o produto similar. Sugerem que a Comissão poderá ter incluído milho bebé nos seus dados.
(21)
No entanto, o inquérito incidiu exclusivamente sobre o produto objeto de medidas, que exclui o milho bebé, utilizando códigos TARIC correspondentes como base para a análise. Por conseguinte, a alegação foi rejeitada, já que era inexata do ponto de vista factual.
2. Produto similar
(22)
Constatou-se que o milho doce produzido e vendido na União pela indústria da União e o milho doce produzido e vendido na Tailândia têm, essencialmente, as mesmas características físicas e químicas e as mesmas utilizações de base do milho doce produzido na Tailândia e vendido para exportação para a União. São, por conseguinte, considerados produtos similares, na aceção do artigo 1.o, n.o 4, do regulamento de base.
C. PROBABILIDADE DE CONTINUAÇÃO OU REINCIDÊNCIA DE DUMPING
(23)
Em conformidade com o artigo 11.o, n.o 2, do regulamento de base, foi examinado se a caducidade das medidas em vigor poderia conduzir a uma continuação ou reincidência do dumping.
1. Observações preliminares
(24)
Tal como referido no considerando 10, tendo em conta o número potencialmente elevado de produtores-exportadores que manifestaram a sua vontade de colaborar, o aviso de início previa a amostragem. Foi selecionada uma amostra de três produtores-exportadores, que representam cerca de 90 % do total das exportações dos produtores-exportadores que manifestaram a sua vontade de colaborar, a fim de determinar a probabilidade de continuação ou reincidência do dumping.
(25)
Uma vez que as quantidades combinadas de exportação dos três produtores-exportadores incluídos na amostra representaram cerca de 25 % de todas as exportações da Tailândia para a União durante o PIR, foi necessário utilizar informações provenientes de outras fontes, nomeadamente o pedido de reexame e as estatísticas sobre comércio disponíveis em matéria de exportações (das alfândegas tailandesas) e importações (do Eurostat), a fim de avaliar a probabilidade de continuação ou de reincidência do dumping.
(26)
As vendas a comerciantes na Tailândia, quando os produtos se destinavam a destinos de exportação desconhecidos, não foram incluídas na determinação da margem de dumping.
(27)
Tal como no inquérito inicial, verificou-se que certos produtores-exportadores obtêm partes das suas vendas do produto em causa de fornecedores externos. Para efeitos do inquérito, não foram tidas em conta as vendas do produto em causa que não tenham sido fabricadas pelos próprios produtores-exportadores, ao determinar as respetivas margens de dumping.
2. Importações objeto de dumping durante o PIR
2.1. Determinação do valor normal
(28)
Em conformidade com o artigo 2.o, n.o 2, primeira frase, do regulamento de base, no que diz respeito à determinação do valor normal, apurou-se em primeiro lugar, relativamente a cada um dos três produtores-exportadores, se o seu total de vendas internas do produto similar, durante o PIR, era representativo em comparação com o seu total de vendas de exportação para União, ou seja, se as vendas do produto similar destinado ao consumo no mercado interno representavam 5 % ou mais das suas exportações do produto em causa para a União.
(29)
As vendas internas do produto similar foram consideradas representativas para uma das três empresas incluídas na amostra.
(30)
Subsequentemente, examinou-se se os tipos do produto similar vendidos por essa empresa e destinados ao consumo interno eram idênticos ou diretamente comparáveis com os tipos do produto para exportação para a União. Para cada um desses tipos do produto, averiguou-se se as vendas do produto similar destinado ao consumo interno eram suficientemente representativas para efeitos do artigo 2.o, n.o 2, do regulamento de base. As vendas destinadas ao consumo interno foram suficientemente representativas, sempre que representaram 5 % ou mais do volume total de vendas do tipo comparável exportado para a União.
(31)
Apurou-se que, em relação à referida empresa, apenas um dos tipos do produto similar era diretamente comparável com o tipo exportado para a União. Acresce que esse tipo de produto específico foi também vendido em quantidades representativas no mercado interno.
(32)
Em seguida, examinou-se se o tipo do produto, no caso da empresa referida no considerando 31, tinha sido vendido no decurso de operações comerciais normais, nos termos do artigo 2.o, n.o 4, do regulamento de base. Para tal, estabeleceu-se, para o tipo de produto em causa, a proporção de vendas internas rentáveis a clientes independentes.
(33)
Apurou-se que mais de 80 % do volume de vendas destinado ao consumo interno tinham sido rentáveis, tendo sido utilizadas, em conformidade com o artigo 2.o, n.o 4, todas as operações relativas a este tipo especial na determinação do valor normal.
(34)
Para o tipo do produto em causa, em que as vendas internas foram representativas e efetuadas no decurso de operações comerciais normais, o valor normal foi estabelecido com base no preço real no mercado interno, calculado como média ponderada de todas as vendas internas desse tipo durante o PIR.
(35)
Quanto aos restantes dois produtores-exportadores cujas vendas internas não foram consideradas representativas (um dos quais não vendeu o produto similar para consumo interno), e ao terceiro produtor-exportador cujas vendas globais foram consideradas representativas, mas cujas quantidades de vendas de alguns tipos do produto similar no mercado interno não foram consideradas representativas, o valor normal teve de ser calculado em conformidade com o artigo 2.o, n.o 3, do regulamento de base.
(36)
O valor normal foi calculado adicionando ao custo de produção de cada tipo do produto exportado para a União um montante razoável para ter em conta os encargos de venda, as despesas administrativas e outros encargos gerais («VAG»), bem como os lucros.
(37)
Em conformidade com o artigo 2.o, n.o 6, do regulamento de base, em relação aos dois produtores-exportadores que efetuaram vendas destinadas ao consumo interno - em quantidades abaixo ou acima dos 5 % das respetivas quantidades de vendas para a União -, os VAG e a margem de lucro foram retirados das respetivas vendas da empresa no decurso de operações comerciais normais no mercado interno.
(38)
Quanto ao terceiro produtor-exportador, que não vendeu o produto similar para consumo interno, em conformidade com o artigo 2.o, n.o 6, alínea a), do regulamento de base, os VAG e o lucro utilizados para este terceiro produtor-exportador constituíram a média ponderada dos VAG e do lucro para os outros dois outros produtores-exportadores referidos no considerando 37.
(39)
Duas partes interessadas discordaram da metodologia explanada no considerando 37, ou seja, a utilização do lucro para efeitos do cálculo do valor normal, sempre que esse lucro for baseado em vendas internas em volumes inferiores a 5 % das quantidades de vendas para a União. São de opinião que, quando se considerar que as vendas internas não são em quantidades suficientes para serem representativas, o lucro dessas vendas não deve ser utilizado.
(40)
No entanto, foi utilizada a mesma metodologia no inquérito inicial e, não havendo uma alteração nas circunstâncias, a Comissão considera que essa metodologia é ainda válida para efeitos do presente processo.
2.2. Determinação do preço de exportação
(41)
Todas as vendas dos produtores-exportadores incluídos na amostra foram efetuadas diretamente a clientes independentes na União. Assim, o preço de venda foi estabelecido em conformidade com o artigo 2.o, n.o 8, do regulamento de base, com base nos preços pagos ou a pagar por esses clientes independentes na União.
2.3. Comparação e ajustamentos
(42)
A comparação entre o valor normal e o preço de exportação foi efetuada no estádio à saída da fábrica. A fim de assegurar uma comparação equitativa, foram tidas em conta as diferenças que afetam a comparabilidade dos preços, em conformidade com o artigo 2.o, n.o 10, do regulamento de base.
(43)
Procedeu-se a ajustamentos para ter em conta as diferenças em matéria de custos de transporte, seguro, movimentação e carregamento, as comissões e encargos bancários, quando aplicável e devidamente justificados.
(44)
Além disso, em conformidade com o artigo 2.o, n.o 10, alínea d), do regulamento de base, e em conformidade com a metodologia aplicada no inquérito inicial, foram efetuados ajustamentos para ter em conta as diferenças no estádio de comercialização para os produtores-exportadores cujas vendas no mercado interno são realizadas sob a sua própria marca, mas cujas vendas para a União se realizam sob a marca de um retalhista. O nível de ajustamento - calculado sob a forma de uma redução da margem de lucro utilizada para calcular o valor normal, como referido no considerando 33 - foi estimado com base na relação das margens de lucro obtidas pela indústria da União relativamente aos seus produtos com marca própria e a todos os produtos. A margem de lucro foi, por conseguinte, reduzida entre 20 % e 50 %.
(45)
Duas partes interessadas consideraram que não é possível comparar o mercado interno da Tailândia com o mercado da União, uma vez que a dimensão dos mercados é diferente e que os produtores tailandeses vendem sob a sua própria marca no mercado interno.
(46)
Em primeiro lugar, é de recordar que no considerando 22, foi estabelecido que o milho doce vendido no mercado interno tailandês e o milho doce vendido para exportação para o mercado da União são similares na aceção do artigo 1.o, n.o 4, do regulamento de base.
(47)
Em segundo lugar, devido às diferenças no estádio de comercialização, procedeu-se a um ajustamento da margem de lucro - um ajustamento no sentido da baixa entre 20 % e 50 % da margem de lucro gerada pelas vendas internas sob a própria marca. Tal segue igualmente a metodologia utilizada no inquérito inicial.
2.4. Dumping durante o PIR
(48)
Com base no que precede, as margens de dumping, expressas em percentagem do preço franco-fronteira da União, do produto não desalfandegado, situaram-se entre 8 % e 44 %.
3. Evolução das importações em caso de revogação das medidas
3.1. Capacidade de produção dos produtores-exportadores
(49)
A produção de milho doce depende do acesso a milho acabado de colher, entregue à fábrica de conservas diretamente após a colheita. O milho acabado de colher deve ser enlatado no prazo de 24 horas após a colheita, pelo que a capacidade para produzir o produto em causa está diretamente ligada à disponibilidade de milho acabado de colher.
(50)
Na Tailândia, a época de colheita é de cerca de 9-10 meses por ano, incluindo duas colheitas por ano. Ao avaliar a capacidade técnica disponível para fabricar, devem ser incluídos na análise condicionalismos sazonais no que respeita à matéria-prima.
(51)
Os três produtores-exportadores incluídos na amostra tinham uma capacidade técnica combinada de entre 130 000-150 000 toneladas. A taxa de utilização da capacidade técnica disponível efetiva variou entre 50 % e 80 %.
(52)
Várias partes interessadas alegaram que, mesmo aceitando a metodologia utilizada para reduzir a capacidade técnica em função da acessibilidade das matérias-primas, a capacidade disponível foi sobreavaliada.
(53)
Como já sublinhado no considerando 50, a capacidade técnica não pode ser inteiramente utilizada devido à indisponibilidade sazonal de milho doce acabado de colher. No entanto, o inquérito mostrou que alguns produtores incluídos na amostra alcançaram valores de utilização da capacidade iguais ou superiores a 80 %, enquanto outros produtores incluídos na amostra registaram uma utilização da capacidade muito inferior. Uma vez que todos os produtores gozam de acesso comparável às matérias-primas, essa utilização da capacidade inferior não pode explicar-se apenas pela indisponibilidade sazonal de milho doce acabado de colher.
(54)
Segundo as informações fornecidas pela Thai Food Processors Association, a quantidade total exportada pela Tailândia para o resto do mundo aumentou de forma constante em cerca de 20 % durante o período considerado, atingindo um volume de 150 000-200 000 toneladas durante o PIR. Tal mostra que as quantidades disponíveis de milho doce podem aumentar e, de facto, aumentam, regularmente, quando os produtores-exportadores necessitam de quantidades adicionais. A este respeito, note-se que a produção total de milho amarelo oscilou entre 4,1 milhões-4,5 milhões de toneladas na Tailândia, durante o período considerado. Embora se reconheça que a produção não pode ser reorientada de milho amarelo para milho doce numa base 1:1, a própria magnitude da diferença entre volumes de produção deixa entender claramente que mesmo uma ligeira reorientação das quantidades de produção de milho amarelo para milho doce pode ter um impacto significativo na produção total de milho doce na Tailândia.
(55)
Nesta base, estabeleceu-se que os três produtores incluídos na amostra poderiam produzir uma quantidade adicional de cerca de 40 000-60 000 toneladas por ano («capacidade não utilizada efetiva»), o que representa cerca de duas a três vezes o total das exportações do produto em causa da Tailândia para a União.
(56)
A capacidade não utilizada efetiva dos produtores incluídos na amostra, por si só, pode, por conseguinte, ser considerada significativa. Além disso, existem mais 15 produtores conhecidos do produto em causa na Tailândia, que também têm acesso à vasta produção de milho doce na Tailândia.
(57)
A partir da informação recolhida de outras fontes, ou seja,
-
informação recolhida a partir de apresentações na Internet por parte de produtores exportadores,
-
informação recolhida em relação ao exercício de amostragem e
-
informação recolhida ao abrigo da base de dados constituída nos termos do artigo 14.o, n.o 6, do regulamento de base,
pode concluir-se que pelo menos dois grandes produtores-exportadores, um dos quais colaborou no inquérito de reexame mas não foi selecionado para a amostra (e, por conseguinte, não forneceu qualquer informação pormenorizada a este respeito), dispõem de uma capacidade total entre 50 000 e 100 000 toneladas.
(58)
Por último, não existem elementos de prova para sugerir um aumento do nível de consumo no mercado interno tailandês ou nos mercados de países terceiros, que poderia absorver a produção acrescida se a capacidade não utilizada dos produtores tailandeses fosse utilizada. Em especial, o mercado interno tailandês é muito pequeno, tendo, em média, representado apenas 1 %-2 % do total das vendas de todos os produtores tailandeses incluídos na amostra. Confirma-se, assim, que qualquer produção adicional de milho doce será exportada para fora da Tailândia.
3.2. Atratividade do mercado da União
(59)
Ao comparar os preços de exportação do produto em causa para a União com os preços praticados para o produto similar no mercado interno, constataram-se dois factos: no mercado interno, os preços são relativamente elevados (devido às vendas sob marca própria) e os volumes são relativamente pequenos em comparação com as vendas de exportação. Nesta base, não existe, aparentemente, qualquer risco de desvio de comércio de vendas no mercado interno para vendas para a União em caso de revogação das medidas.
(60)
Ao comparar os preços de exportação do produto em causa para a União com os preços praticados para o produto similar em mercados de países terceiros, ressalta que, para os três produtores-exportadores incluídos na amostra, os preços para a União são, em média, 14 % mais elevados.
(61)
As estatísticas de comércio das alfândegas tailandesas também confirmam esta conclusão. Após conversão do peso logístico (lata + milho + líquido) declarado em peso líquido em lata (milho + líquido) de acordo com a metodologia adotada no pedido de reexame, os preços por kg cobrados à União são, em média, 5 % superiores aos cobrados a países terceiros.
(62)
Embora várias partes tenham manifestado dúvidas quanto ao facto de uma diferença de preço de 5 % ou 14 % ser suficientemente significativa para conduzir a um desvio do comércio para a União, o inquérito revelou que tal é efetivamente provável no caso do mercado de milho doce. No âmbito do presente processo, uma empresa tailandesa (Karn Corn) obteve previamente uma taxa de direito 8 %-10 % inferior ao da maior parte dos outros exportadores tailandeses. Essa vantagem de 8 %-10 % foi, no entanto, suficiente para aumentar sete vezes a sua parte nas exportações para a União, entre o PI do inquérito inicial e o PIR do presente inquérito.
(63)
Além disso, apesar do direito anti-dumping de 3,1 % em vigor, a Karn Corn aumentou para mais do dobro as suas quantidades de exportação para a União desde a instituição dos direitos anti-dumping. Tal mostra a atratividade do mercado da União, em comparação com outros mercados, mesmo no caso de uma pequena diferença de preços.
(64)
Em conclusão, enquanto o risco de desvio do comércio do mercado interno para o mercado da União é bastante limitado devido à existência de vendas sob marca própria no primeiro, existe um risco considerável de desvio do comércio de vendas para países terceiros para o mercado da União, devido aos preços mais elevados prevalecentes neste último.
(65)
Várias partes interessadas argumentaram que os preços no mercado da União são comparativamente menos atrativos em relação aos preços noutros países, como o Japão. Assim, o risco de desvio do comércio, em caso de revogação das medidas, seria exagerado.
(66)
Recorde-se que as vendas para países terceiros são tratadas como um grupo e que a conclusão enunciada no considerando 63 se baseia nos preços para todos os países terceiros, em média. A Comissão está plenamente consciente de que, dentro deste grupo que exporta para países terceiros, existem países em que os preços de exportação são mais elevados e outros países terceiros em que se preços de exportação são inferiores. Como é óbvio, quanto mais baixo for o preço de exportação, mais elevado é o risco de desvio do comércio, caso as medidas caducassem.
(67)
Uma das partes interessadas defendeu que as relações contratuais com os importadores em países terceiros não facilitarão a reorientação entre clientes em diferentes países.
(68)
Embora possam existir relações contratuais entre produtores-exportadores na Tailândia e importadores em diversos países terceiros que serão cumpridas a curto prazo, não existem elementos de prova que sugiram que essas obrigações contratuais não possam ser gradualmente eliminadas, a fim de permitir vendas para mercados com preços mais elevados, nomeadamente para o mercado da União.
(69)
Por último, não podem ser comparadas partes interessadas que exportem para certos países terceiros, como a Coreia do Sul, já que a gama de produtos (por exemplo, dimensão das latas de conserva) e as condições de venda (por exemplo, condições de expedição) podem ser diferentes.
(70)
Recorde-se que os resultados das comparações nos considerandos 58, 59 e 60 são indicadores das diferenças no que respeita aos preços de exportação para todos os países terceiros. O impacto, na comparação global, de qualquer questão relativa às exportações tailandesas para um número reduzido de mercados é, por isso, muito limitado por natureza. Além disso, uma vez que os dados sobre a exportação tailandesa são registados numa base FOB, o impacto de qualquer diferença no que se refere às condições ou custos de expedição é limitado aos custos de frete interno no interior da Tailândia, pelo que apenas poderão ser insignificantes.
(71)
Na ausência de quaisquer elementos de prova que sugiram que o preço médio para todos os países terceiros não é comparável com o preço de exportação para a União, a conclusão apresentada no considerando 63 é válida.
4. Conclusão sobre a probabilidade de continuação ou de reincidência do dumping
(72)
Afigura-se provável que, no caso de a medida ser revogada, o nível de preços relativamente mais elevado no mercado da União irá atrair volumes significativos do produto em causa que atualmente são vendidos a preços mais baixos para países terceiros.
(73)
Os produtores-exportadores da Tailândia prosseguiram as suas práticas de dumping durante o PIR.
(74)
Além disso, a capacidade não utilizada disponível na Tailândia e o facto de os preços do mercado da União serem consideravelmente superiores aos dos mercados de países terceiros levam a concluir que existe um risco de aumento das exportações do produto em causa, caso as medidas venham a ser revogadas.
(75)
Para concluir, existe uma forte probabilidade de continuação do dumping se as medidas forem revogadas.
D. DEFINIÇÃO DE INDÚSTRIA DA UNIÃO
(76)
Durante o PIR, o produto similar foi fabricado por cerca de 20 produtores na União. Considera-se, por conseguinte, que a produção desses produtores (estabelecida com base na informação recolhida junto dos produtores colaborantes e, para os outros produtores da União, com base nos dados que figuram no pedido de reexame) constitui a produção da União na aceção do artigo 4.o, n.o 1, do regulamento de base.
(77)
Conforme explicado no considerando 13, dado o grande número de produtores da União, foi selecionada uma amostra. Para efeitos da análise do prejuízo, os indicadores foram estabelecidos a dois níveis, nomeadamente:
-
os elementos macroeconómicos (produção, capacidade, volume de vendas, parte de mercado, crescimento, emprego, produtividade, preços unitários médios, amplitude das margens de dumping e recuperação dos efeitos de anteriores práticas de dumping) foram avaliados a nível do conjunto da produção da União, com base na informação recolhida junto dos produtores colaborantes, tendo, para os outros produtores da União, sido utilizada uma estimativa baseada nos dados constantes do pedido de reexame,
-
a análise dos elementos microeconómicos (existências, salários, rendibilidade, retorno dos investimentos, cash flow, capacidade de obtenção de capital e investimentos) em relação aos produtores da União incluídos na amostra foi efetuada com base nas respetivas informações.
E. SITUAÇÃO DO MERCADO DA UNIÃO
1. Consumo da União
(78)
O consumo da União foi estabelecido com base nos volumes de vendas da produção própria da indústria da União destinada ao mercado da União, nos dados relativos aos volumes de importação no mercado da União obtidos a partir da base de dados 14.6 e, no que se refere aos outros produtores da União, nas informações disponíveis no pedido.
(79)
Ao longo do período considerado, o consumo na União aumentou 9 %. Embora tenha diminuído 5 % entre 2008 e 2009, aumentou em 2010 e em 2011, respetivamente, 6 e 9 pontos percentuais (ou seja, em relação ao ano anterior). Em seguida, estabilizou mais ou menos durante o PIR, a um nível de aproximadamente 350 000 toneladas.
2008
2009
2010
2011
PIR
Consumo total da União (toneladas)
318 413
301 594
320 027
351 279
347 533
Índice (2008 = 100)
100
95
101
110
109
2. Importações provenientes do país em causa
a) Volume
(80)
O volume das importações na União do produto em causa proveniente do país em causa diminuiu 43 %, de 38 000 toneladas em 2008 para cerca de 22 000 toneladas no PIR. Diminuiu 15 % em 2009, 20 pontos percentuais em 2010 e mais 11 pontos percentuais em 2011, antes de aumentar ligeiramente de novo 3 pontos percentuais no PIR.
2008
2009
2010
2011
PIR
Volume de importações provenientes da Tailândia
38 443
32 616
24 941
20 710
21 856
Índice (2008 = 100)
100
85
65
54
57
Parte de mercado das importações provenientes da Tailândia (%)
12
11
8
6
6
Preço das importações provenientes da Tailândia (EUR/tonelada)
835
887
806
775
807
Índice (2008 = 100)
100
106
96
93
97
Fonte:
Base de dados 14.6
b) Parte de mercado
(81)
A correspondente parte de mercado detida pelos exportadores tailandeses no mercado da União no país em causa diminuiu gradualmente em cerca de 50 % ou 6 pontos percentuais durante o período considerado, tendo passado de 12 % em 2008 para 6 % no PIR. Em pormenor, a parte de mercado tailandesa diminuiu de 12 % em 2008 para 11 % em 2009, 8 % em 2010 e 6 % em 2011/PIR.
c) Preços
i) Evolução dos preços
(82)
Entre 2008 e o PIR, o preço médio das importações do produto em causa originário do país em causa diminuiu 3 %, passando de 835 EUR/tonelada em 2008 para 807 EUR/tonelada no PIR. Mais especificamente, os preços aumentaram 6 % em 2008, antes de baixar 10 pontos percentuais em 2010 e mais 3 pontos percentuais em 2011. Entre 2011 e o PIR, esses preços subiram de novo 4 pontos percentuais.
ii) Subcotação de preços
(83)
Em relação aos preços de tipos do produto similares, compararam-se os preços de exportação dos produtores-exportadores e os preços de venda da indústria da União na União. Para esse efeito, compararam-se os preços à saída da fábrica, líquidos de todos os descontos e impostos, praticados pela indústria da União com os preços CIF-fronteira da União dos produtores-exportadores do país em causa, devidamente ajustados de modo a ter em conta os direitos convencionais bem como os custos de descarregamento e de desalfandegamento. A comparação revelou que, durante o PIR, os preços do produto em causa originário do país em causa vendido na União foram superiores aos preços da indústria da União. Com base nas estatísticas de importação (base de dados 14.6), também não houve margem de subcotação para todas as importações tailandesas na União (tanto no que respeita aos exportadores colaborantes como não colaborantes, independentemente da gama de produtos).
3. Situação da indústria da União
(84)
Em conformidade com o artigo 3.o, n.o 5, do regulamento de base, a Comissão examinou todos os fatores e índices económicos pertinentes que influenciam a situação da indústria da União.
(85)
Este mercado caracteriza-se, nomeadamente, por dois canais de venda, ou seja, as vendas sob a marca própria do produtor e as vendas sob a marca de um retalhista. Comparativamente às do segundo canal, as vendas no contexto do primeiro canal implicam, regra geral, custos de venda mais elevados, designadamente para marketing e publicidade, implicando igualmente preços de venda mais elevados.
(86)
No inquérito verificou-se que todas as importações provenientes dos exportadores tailandeses colaborantes se inseriam no segundo canal, ou seja, o canal com marca de retalhista. Por conseguinte, considerou-se adequado diferenciar, na análise de prejuízo, entre vendas da indústria da União sob a marca própria e sob a marca de retalhista sempre que pertinente, uma vez que as importações objeto de dumping concorrem, em primeiro lugar, com os produtos similares da indústria da União vendidos sob a marca de retalhista. Procedeu-se a esta diferenciação para determinar sobretudo o volume de vendas, os preços de venda e a rendibilidade. No entanto, por uma questão de exaustividade, os totais (incluindo tanto a marca própria como a marca de retalhista) também são apresentados e comentados nos quadros infra. Durante o PIR, as vendas da indústria da União sob a marca de retalhista representaram cerca de 70 % do total das vendas da indústria da União e cerca de 60 % do valor das suas vendas.
(87)
Uma vez que na União o milho doce é transformado apenas durante os meses de verão, uma série de indicadores de prejuízo são praticamente idênticos para 2011 e o PIR (1 de abril de 2011 a 30 de março de 2012). Tal aplica-se, em particular, à produção e capacidade de produção.
3.1. Elementos macroeconómicos
a) Produção
(88)
De um nível de cerca de 372 000 toneladas, em 2008, a produção da indústria da União diminuiu 8 % no período considerado. Mais especificamente, baixou 25 % em 2009 e 13 pontos percentuais em 2010, tendo aumentado novamente 31 pontos percentuais em 2011/PIR.
2008
2009
2010
2011
PIR
Produção (toneladas)
371 764
279 265
231 790
344 015
343 873
Índice (2008 = 100)
100
75
62
93
92
b) Capacidade e taxas de utilização da capacidade
(89)
A capacidade de produção foi de aproximadamente 488 000 toneladas em 2008, 2009 e 2010, tendo diminuído 9 % em 2011/PIR. O decréscimo deveu-se ao facto de um dos produtores da União incluídos na amostra ter fechado uma das suas fábricas.
2008
2009
2010
2011
PIR
Capacidade de produção (toneladas)
488 453
488 453
488 453
444 055
444 055
Índice (2008 = 100)
100
100
100
91
91
Utilização da capacidade (%)
76
57
47
77
77
Índice (2008 = 100)
100
75
62
102
102
Fonte:
Inquérito
(90)
A utilização da capacidade foi de 76 % em 2008. Desceu para 57 % em 2009 e 47 % em 2010, antes de atingir o pico de 77 % em 2011/PIR. Em todo o período considerado, a utilização da capacidade manteve-se estável, porque ao decréscimo da produção correspondeu a descida da capacidade de produção.
c) Volume de vendas
(91)
As vendas da indústria da União da sua produção destinada à marca de retalhista no mercado da União a clientes independentes começaram por descer 6 % em 2009, antes de aumentar 17 pontos percentuais em 2010 e mais 24 pontos percentuais em 2011. Entre 2011 e o PIR, essas vendas desceram de novo 4 pontos percentuais. Entre 2008 e o PIR, no conjunto essas vendas aumentaram cerca de 31 %.
2008
2009
2010
2011
PIR
Volume de vendas da União (marca de retalhista) a clientes independentes (toneladas)
161 544
151 058
179 562
218 876
212 425
Índice (2008 = 100)
100
94
111
135
131
Volume de vendas da União (marca própria e marca de retalhista) a clientes independentes (toneladas)
262 902
248 995
280 586
318 237
312 623
Índice (2008 = 100)
100
95
107
121
119
Fonte:
Inquérito
(92)
As vendas totais da indústria da União (tanto marca própria como de retalhista) da sua própria produção no mercado da União a clientes independentes seguiram mais ou menos uma tendência semelhante, embora menos pronunciada. Começaram por diminuir 5 % em 2009, antes de aumentar 12 pontos percentuais em 2010 e de novo 14 pontos percentuais em 2011. Entre 2011 e o PIR, essas vendas desceram de novo 2 pontos percentuais. Entre 2008 e o PIR, no conjunto essas vendas aumentaram cerca de 19 %.
d) Parte de mercado
(93)
A parte de mercado detida pela indústria da União foi de 83 % em 2008 e 2009. Aumentou para 88 % em 2010 e 91 % em 2011, antes de descer ligeiramente para 90 % no PIR. No todo, a parte de mercado detida pela indústria da União durante o período considerado aumentou 7 pontos percentuais.
2008
2009
2010
2011
PIR
Parte de mercado da indústria da União (marca própria e marca de retalhista) (%)
83
83
88
91
90
Índice (2008 = 100)
100
100
106
110
109
Fonte:
Inquérito
e) Crescimento
(94)
Entre 2008 e o PIR, período em que o consumo da União cresceu 9 %, o volume de vendas, destinadas à marca de retalhista, da indústria da União no mercado da União aumentou cerca de 31 %, enquanto o volume de vendas da indústria da União, destinadas tanto à marca própria como à marca de retalhista, no mercado da União aumentou cerca de 19 %. Entre 2008 e o PIR, a indústria da União ganhou cerca de 7 pontos percentuais de parte de mercado, enquanto as importações objeto de dumping perderam cerca de 6 pontos percentuais de parte de mercado. Conclui-se, assim, que a indústria da União pôde beneficiar de um mercado em crescimento.
f) Emprego
(95)
O nível de emprego da indústria da União começou por descer 17 % entre 2008 e 2009, tendo baixado novamente 5 pontos percentuais em 2010 e crescido 11 pontos percentuais em 2011/PIR. Na globalidade, o emprego da indústria da União decresceu 11 % no período considerado, ou seja, de cerca de 2 300 para cerca de 2 000 pessoas.
2008
2009
2010
2011
PIR
Emprego (pessoas)
2 278
1 896
1 786
2 038
2 035
Índice (2008 = 100)
100
83
78
89
89
Fonte:
Inquérito
g) Produtividade
(96)
A produtividade da mão de obra da indústria da União, medida em termos de produção (toneladas) por trabalhador por ano, partindo de um nível de 163 toneladas por trabalhador, começou por diminuir 10 % em 2009 e mais 10 pontos percentuais em 2010, para subsequentemente crescer 23 pontos percentuais em 2011 e 1 ponto percentual no PIR. No conjunto, a produtividade da indústria da União aumentou 4 % durante o período considerado. Esta evolução reflete o facto de a queda da mão de obra ter sido mais marcada que a da produção.
2008
2009
2010
2011
PIR
Produtividade (toneladas por trabalhador)
163
147
130
169
169
Índice (2008 = 100)
100
90
80
103
104
Fonte:
Inquérito
h) Fatores que afetam os preços de venda
(97)
Os preços unitários para as vendas da indústria da União de produtos com marca de retalhista a clientes independentes aumentaram 7 % em 2009, tendo diminuído 8 pontos percentuais em 2010 e mais 5 pontos percentuais em 2011. Entre 2011 e o PIR, aumentaram 3 pontos percentuais. No conjunto, esses preços baixaram 3 % durante o período considerado, de um nível de 1 073 EUR/tonelada para 1 041 EUR/tonelada no PIR.
2008
2009
2010
2011
PIR
Preço unitário no mercado da União (marca de retalhista) (EUR/tonelada)
1 073
1 152
1 057
1 008
1 041
Índice (2008 = 100)
100
107
99
94
97
Preço unitário no mercado da União (marca própria e marca de retalhista) (EUR/tonelada)
1 248
1 305
1 219
1 182
1 215
Índice (2008 = 100)
100
105
98
95
97
Fonte:
Inquérito
(98)
Os preços totais de venda da indústria da União (tanto marca própria como de retalhista) no mercado da União a clientes independentes seguiram mais ou menos uma tendência semelhante. Aumentaram 5 % em 2009 e decresceram 7 pontos percentuais em 2010 e mais 3 pontos percentuais em 2011. Entre 2011 e o PIR, aumentaram 2 pontos percentuais. No conjunto, esses preços baixaram 3 % durante o período considerado, de um nível de 1 248 EUR/tonelada para 1 215 EUR/tonelada no PIR.
i) Amplitude da margem de dumping
(99)
O inquérito estabeleceu uma continuação do dumping, não podendo a amplitude das margens de dumping efetivas (ou seja, até 44 %) ser considerada negligenciável.
j) Recuperação de práticas de dumping anteriores
(100)
Os macroindicadores examinados supra e os microindicadores examinados infra mostram que, embora as medidas anti-dumping tenham alcançado parcialmente o resultado pretendido de eliminar o prejuízo sofrido pelos produtores da União, a indústria ainda se encontra numa situação precária e vulnerável. Com efeito, o desempenho no segmento marca de retalhista que está em concorrência direta com as importações tailandesas é fraco em termos de rendibilidade. Os preços de venda da indústria da União neste segmento de mercado diminuíram 3 % durante o período considerado, ao passo que os custos de produção aumentaram cerca de 10 % durante o mesmo período. Claramente, a indústria da União não conseguiu recuperar os seus custos, o que resultou em perdas significativas. Dada a importância da marca de retalhista no negócio de milho doce da indústria da União (que representa 70 % do volume total de vendas e 60 % do seu valor total de vendas), tal teve peso na rendibilidade global. Consequentemente, não foi possível estabelecer qualquer recuperação efetiva de anteriores práticas de dumping e considera-se que a indústria da União permanece vulnerável ao efeito prejudicial de quaisquer importações objeto de dumping no seu mercado.
3.2. Elementos microeconómicos
a) Existências
(101)
O nível de existências finais da indústria da União diminuiu continuamente durante o período considerado. Decresceu 2 % em 2009, 27 pontos percentuais em 2010, 2 pontos percentuais em 2011 e 24 pontos percentuais durante o PIR. Note-se, no entanto, que o nível de existências não constitui um indicador significativo de prejuízo para esta indústria em particular. O elevado nível de existências no final de cada ano está ligado ao facto de a colheita e o enlatamento terminarem habitualmente em outubro de cada ano. Por conseguinte, as existências são mercadorias que aguardam ser expedidas no período de novembro a julho.
2008
2009
2010
2011
PIR
Existências finais (toneladas)
193 834
189 741
136 703
133 884
88 108
Índice (2008 = 100)
100
98
71
69
45
Fonte:
Inquérito
b) Salários
(102)
Entre 2008 e o PIR, os custos da mão de obra diminuíram 7 %. Mais especificamente, baixaram 16 % em 2009 e mais 1 ponto percentual em 2010, tendo aumentado 10 pontos percentuais em 2011/PIR. A descida global durante o período considerado é induzida pela diminuição do emprego.
2008
2009
2010
2011
PIR
Custo anual da mão de obra (EUR)
34 343 788
28 850 250
28 370 188
31 952 596
31 923 505
Índice (2008 = 100)
100
84
83
93
93
Fonte:
Inquérito
c) Rendibilidade e retorno dos investimentos
(103)
Durante o período considerado, a rendibilidade das vendas da indústria da União de produtos com marca de retalhista, expressa em percentagem de vendas líquidas, diminuiu de um lucro de 5,6 % em 2008 para uma perda de 5,4 % no PIR.
2008
2009
2010
2011
PIR
Rendibilidade da União (marca de retalhista) (% de vendas líquidas)
5,6
9,6
-3,3
-8,2
-5,4
Índice (2008 = 100)
100
169
-59
- 145
-95
Rendibilidade da União (marca própria e de retalhista) (% de vendas líquidas)
8,5
10,8
0,7
-0,5
1,6
Índice (2008 = 100)
100
127
8
-6
19
RI (marca própria e de retalhista) (lucro em % do valor contabilístico líquido do investimento)
24,3
40,4
2,9
-3,0
4,4
Índice (2008 = 100)
100
166
12
-13
18
Fonte:
Inquérito
(104)
A rendibilidade das vendas da indústria da União de produtos destinados tanto à marca própria como à marca de retalhista decresceu igualmente de 8,5 % em 2008 para 1,6 % no PIR. Este declínio é, assim, menos acentuado que o referente às vendas sob marca de retalhista apenas. A diminuição da rendibilidade explica-se pelo facto de os preços de venda durante o período considerado terem diminuído 3 %, enquanto os custos de produção (principalmente milho doce não transformado e latas) aumentaram 5 % no mesmo período. Claramente, a indústria da União não conseguiu repercutir a subida dos custos de produção nos seus clientes.
(105)
O retorno dos investimentos («RI), que corresponde ao lucro (tanto para a marca própria como de retalhista) expresso em percentagem do valor contabilístico líquido dos investimentos, acompanhou de um modo geral a tendência da rendibilidade. Desceu de um nível de cerca de 24,3 % em 2008 para 4,4 % no PIR, diminuindo assim 82 % durante o período considerado.
d) Cash flow e capacidade de obtenção de capital
(106)
O cash flow líquido das atividades operacionais manteve-se em cerca de 27 000 de EUR em 2008. Subiu para cerca de 23 milhões de EUR em 2009 e para cerca de 58 milhões de EUR em 2010, antes de voltar a diminuir para cerca de 8 milhões de EUR em 2011. Entre 2011 e o PIR, aumentou para cerca de 11 milhões de EUR. Nenhum dos produtores colaborantes da União indicou que tivera dificuldades na obtenção de capital.
2008
2009
2010
2011
PIR
Cash flow (marca própria e de retalhista) (EUR)
26 698
23 239 572
58 654 064
7 845 330
11 077 815
Índice (2008 = 100)
100
87 047
219 698
29 386
41 494
Fonte:
Inquérito
e) Investimentos
(107)
Os investimentos anuais da indústria da União na produção do produto similar aumentaram 45 % entre 2008 e 2009, diminuíram 34 pontos percentuais de 2009 para 2010, aumentaram 57 pontos percentuais em 2011 e, finalmente, desceram 4 pontos percentuais entre 2011 e o PIR. No conjunto, ao longo do período considerado, os investimentos registaram um aumento de 64 %, que foi destinado à manutenção e renovação do equipamento existente e não ao aumento da capacidade.
2008
2009
2010
2011
PIR
Investimentos líquidos (EUR)
6 590 078
9 545 749
7 329 354
11 093 136
10 802 751
Índice (2008 = 100)
100
145
111
168
164
Fonte:
Inquérito
4. Conclusão sobre o prejuízo
(108)
Um certo número de indicadores registou uma evolução negativa entre 2008 e o PIR. O retorno do investimento diminuiu, o volume de produção baixou 8 %, a capacidade de produção decresceu 9 % e o nível de emprego desceu 11 %. No que respeita aos níveis de produção mais baixos, convém notar que o rendimento das culturas em 2008 foi melhor do que o esperado e deu azo a uma maior produção para a indústria da União no mesmo ano. Durante o mesmo período, as importações provenientes da Tailândia (que são primariamente faturadas em USD) tornaram-se mais atrativas devido a um USD mais fraco. Este aumento na oferta tanto da União como tailandesa de milho doce coincidiu com a crise económica e financeira na União, o que teve um impacto sobre o consumo. Em consequência, a produção acrescida da União não pôde ser inteiramente vendida no mercado da União. Tal conduziu a um nível de produção reduzido e a uma redução das existências nos anos seguintes, mas não pode explicar totalmente o prejuízo sofrido.
(109)
A rendibilidade das vendas da indústria da União de milho doce (tanto marca própria como de retalhista) diminuiu significativamente durante o período considerado. O segmento marca de retalhista, em que a indústria da União tem de enfrentar a concorrência das importações tailandesas, está claramente a registar prejuízos (a rendibilidade diminuiu de um lucro superior a 5 % em 2008 para uma perda superior a 5 % durante o PIR). Os produtores da União baixaram os seus preços de venda no mercado da União em 3 %, tendo conseguido reganhar parte de mercado em detrimento da sua rendibilidade. A indústria necessita das vendas sob marca de retalhista pois não há procura suficiente para a marca própria; dado que as vendas sob marca de retalhista representam cerca de 60 % do valor total das vendas, a rendibilidade global diminuiu de 8,5 % para 1,6 % no período considerado.
(110)
Alguns indicadores sugerem que, graças às medidas em vigor, a indústria recuperou a sua posição. O volume das importações tailandesas e a sua correspondente parte de mercado quase que passaram para metade, de 12 % em 2008 para apenas 6 % no PIR. A parte de mercado da indústria da União aumentou de 83 % em 2008 para 90 % no PIR. Além disso, durante o PIR, embora não tenham subcotado os preços da indústria da União, os preços médios das importações tailandesas impediram a indústria da União de repercutir as subidas de custos nos clientes. Outros indicadores também registaram uma evolução positiva. A utilização da capacidade aumentou 2 % durante o período considerado, sendo bastante elevada (77 %) no PIR. O volume de vendas sob marca de retalhista da indústria da União, que se encontram em concorrência direta com as importações provenientes da Tailândia, aumentou 31 %, tendo o total de vendas de ambos os segmentos combinados aumentado 19 %. O investimento cresceu 64 %. Esses fatores dão a entender que a indústria conseguiu recuperar. No entanto, não conseguiu atingir níveis de rendibilidade satisfatórios para manter uma parte de mercado substancial num mercado onde apenas concorrem a indústria da União e as importações tailandesas (as importações provenientes de outros países terceiros estão dispersas e são insignificantes).
(111)
A situação da concorrência no mercado da União é efetivamente delicada. Por um lado, para uma parte do mercado - o segmento marca própria -, a indústria da União não enfrenta concorrência do exterior. O poder de negociação dos proprietários de marcas em relação aos retalhistas é forte. Com efeito, são eles que ditam os preços. O mercado está também consolidado, com quatro produtores incluídos na amostra a deter 54 % da parte de mercado. Por outro lado, os retalhistas detêm a supremacia no segmento das marcas privadas. Devido à concorrência externa e à concorrência na União, os preços estão constantemente sob pressão. Consequentemente, é mais difícil para os produtores da União repercutir os aumentos dos custos de produção (predominantemente milho doce ou latas) nos seus clientes (os custos de produção da indústria da União aumentaram 5 % durante o período considerado), devido à pressão sobre os preços exercida pelas importações tailandesas.
(112)
Claramente, a indústria da União conseguiu aumentar a sua parte de mercado, favorecendo os volumes em relação aos preços. Contudo, não se pode ignorar que a maior parte dos seus negócios com milho doce (marca de retalhista) não conseguiu recuperar os respetivos custos. Por conseguinte, pode concluir-se que a situação da indústria da União é ainda vulnerável e precária.
(113)
Várias partes comentaram que a indústria da União recuperou já que alguns indicadores melhoraram e, em especial, atendendo à elevada parte de mercado da indústria da União e à subcotação negativa.
(114)
Reconhece-se que, em termos de prejuízo, a situação da indústria da União não é uniforme. As medidas anti-dumping alcançaram parcialmente o seu objetivo, eliminando algum do prejuízo sofrido pela indústria da União em consequência das importações objeto de dumping provenientes da Tailândia. No entanto, de forma geral, em especial tendo em conta a rendibilidade baixa e decrescente, a situação da indústria da União é ainda precária.
(115)
A subcotação negativa e uma forte parte de mercado da indústria da União não apontam automaticamente para a ausência de prejuízo. O facto de existirem continuamente importações objeto de dumping provenientes da Tailândia (com margens de dumping de até 44 %) provocou uma contenção dos preços no mercado da União. A indústria da União, numa tentativa de recuperação da parte de mercado perdida, manteve os preços reduzidos, o que provocou uma deterioração da rendibilidade.
(116)
Uma parte interessada alegou que a avaliação do prejuízo deveria basear-se no desempenho global da indústria da União e não no desempenho de um segmento do mercado.
(117)
De acordo com o inquérito inicial, a avaliação do prejuízo baseou-se no desempenho global da indústria da União (marca própria + marca de retalhista), bem como, em relação a alguns indicadores de prejuízo (rendibilidade, volume de vendas e preços de venda) na marca de retalhista. Não se registou qualquer alteração nas circunstâncias que justifique um desvio da referida metodologia, que continua a ser válida para avaliar a situação da indústria da União. Como mencionado nos considerandos 84 e 85, o mercado de milho doce ainda se caracteriza pela existência de dois canais de venda, inserindo-se todas as importações provenientes dos exportadores tailandeses colaborantes no canal de vendas da marca de retalhista. Além disso, mesmo que se tivesse em conta apenas o desempenho global da indústria da União, tal não alteraria, devido à rendibilidade baixa e decrescente, a conclusão de que a indústria da União se encontra numa situação frágil. Com base no acima exposto, a alegação é rejeitada.
(118)
Duas partes interessadas alegaram que a incapacidade da indústria da União poderá resultar da concorrência na União.
(119)
Contudo, a situação no mercado da União no que respeita à concorrência não é fundamentalmente diferente da situação durante o período considerado no inquérito inicial (existência de dois canais de venda, cerca de 20 produtores da União). No entanto, em 2002, antes de as exportações tailandesas começarem a entrar no mercado da União a preços de dumping, a indústria da União obteve um nível de lucro superior a 20 % em termos globais (marca própria + marca de retalhista) e 17 % na marca de retalhista. Tal demonstra que a concorrência na União não é suscetível de impedir a indústria da União de atingir margens de lucro saudáveis. Pelo contrário, é a presença contínua de importações objeto de dumping e a consequente contenção dos preços que impedem a indústria da União de aumentar os seus preços.
F. PROBABILIDADE DE REINCIDÊNCIA DO PREJUÍZO
(120)
Com base nas tendências acima referidas, afigura-se que as medidas anti-dumping alcançaram parcialmente o resultado pretendido de eliminação do prejuízo sofrido pelos produtores da União. Por outro lado, tal como demonstrado pela evolução negativa de uma série de indicadores de prejuízo, a indústria ainda se encontra numa situação precária e vulnerável.
(121)
Tal como supramencionado, os exportadores tailandeses dispõem de capacidade não utilizada para aumentar muito rapidamente as suas exportações. Além disso, as estatísticas de comércio tailandesas confirmam que a Tailândia exportou cerca de 140 000 toneladas para países terceiros em 2011, o que corresponde a cerca de 7 vezes o volume de exportações para a União. Tendo em conta os preços mais lucrativos no mercado da União comparativamente a alguns mercados de países terceiros, é provável que quantidades significativas atualmente exportadas para esses países venham a ser reencaminhadas para o mercado da União, caso as medidas anti-dumping venham a caducar. Uma tal evolução abrupta já foi observada no inquérito inicial, quando a parte de mercado das importações da União provenientes da Tailândia praticamente duplicou em apenas três anos, passando de 6,8 % em 2002 para 12,7 % em 2005.
(122)
Por conseguinte, com base no que precede, pode concluir-se que existe uma probabilidade de reincidência do prejuízo, caso as medidas venham a ser revogadas.
(123)
Várias partes interessadas expressaram dúvidas relativamente à conclusão sobre a probabilidade de reincidência do prejuízo. Foi alegado, em especial, que a diferença de preço de 5 % entre o mercado da União e os mercados de países terceiros é demasiado pequena para reencaminhar as exportações de milho doce para o mercado da União. Este argumento já foi tratado no considerando 61. Além disso, alegou-se que o milho doce não é um produto de base, que possa ser facilmente reorientado de um mercado para outro. Este argumento não foi, contudo, fundamentado e não corresponde às conclusões do presente inquérito.
(124)
Apesar de a probabilidade de reincidência do prejuízo constituir uma avaliação prospetiva, baseia-se nos factos referidos no considerando 121. Por conseguinte, a alegação é rejeitada.
G. INTERESSE DA UNIÃO
(125)
Em conformidade com o artigo 21.o do regulamento de base, a Comissão procurou determinar se a manutenção das medidas anti-dumping em vigor seria contrária ao interesse da União no seu conjunto. A determinação do interesse da União baseou-se numa apreciação dos vários interesses envolvidos. Foi dada a todas as partes interessadas a oportunidade de apresentarem os seus pontos de vista, como previsto no artigo 21.o, n.o 2, do regulamento de base.
1. Interesse da indústria da União
(126)
Tal como acima referido, a indústria da União ainda é algo frágil e vulnerável. Uma continuação das medidas destinadas a aumentar os seus preços de venda (em especial para a marca de retalhista) ajudaria a recuperar os seus custos de produção acrescidos. Tal permitiria à indústria melhorar a sua situação financeira.
2. Interesse dos retalhistas e dos consumidores
(127)
Foi pedida a colaboração de mais de 40 importadores/retalhistas e de duas organizações de consumidores/comerciais. Apenas um retalhista colaborou. As suas importações representavam uma pequena fração do total das importações provenientes da Tailândia durante o PIR. A parte do seu volume de negócios relacionado com o milho doce era negligenciável em comparação com o seu volume de negócios total. Além disso, as revendas de milho doce geraram lucros muito elevados durante o PIR. Esses fatores dão a entender que os retalhistas não seriam desproporcionadamente afetados, mesmo no caso de as medidas virem a ser prorrogadas.
(128)
Ao mesmo tempo, algumas associações comerciais apresentaram observações e participaram numa audição. Alegam que as medidas anti-dumping deveriam ser suspensas, devido à baixa e decrescente parte de mercado das importações tailandesas que coincide com a elevada e crescente parte de mercado da indústria da União.
(129)
No que toca aos consumidores, a média dos gastos com milho doce por família é muito limitada, até 5 EUR por ano. Tendo em conta o nível moderado das medidas atuais, os efeitos da manutenção das medidas seria provavelmente negligenciável para os consumidores.
(130)
Atendendo ao que precede e ao baixo grau de colaboração em geral, considera-se, por conseguinte, improvável que a situação dos retalhistas e dos consumidores da União seja substancialmente afetada pelas medidas propostas.
3. Risco de escassez da oferta/concorrência no mercado da União
(131)
Em primeiro lugar, convém recordar que o objetivo das medidas anti-dumping não é impedir o acesso, na União, das importações em relação às quais são instituídas medidas, mas eliminar o impacto de condições de mercado distorcidas decorrentes da presença continuada de importações objeto de dumping.
(132)
O consumo da União aumentou 9 % durante o PIR, atingindo cerca de 350 000 toneladas. A capacidade da indústria da União excedeu constantemente a procura da União no período considerado, atingindo um nível de aproximadamente 440 000 toneladas no PIR. Existe uma concorrência suficiente entre os produtores da União. Ao funcionar a uma taxa de utilização da capacidade de 77 % durante o PIR, afigura-se que a indústria da União dispõe de capacidade não utilizada para aumentar ainda mais a sua produção em caso de procura acrescida. As importações provenientes de outros países terceiros, nomeadamente dos Estados Unidos da Américae da República Popular da China, podem também satisfazer parte da procura. Tal como supramencionado, convém recordar que as medidas anti-dumping não têm por objetivo impedir as importações provenientes da Tailândia na União. Tendo em conta o baixo nível das medidas, é de esperar que as importações tailandesas continuem a representar uma certa parte no mercado da União.
(133)
Tendo em conta o que precede, não se pode concluir que a manutenção das medidas anti-dumping teria provavelmente como resultado uma escassez da oferta no mercado da União ou uma restrição da concorrência no mercado da União.
4. Conclusão sobre o interesse da União
(134)
Com base no que precede, afigura-se que os efeitos negativos da continuação das medidas seriam limitados e, em qualquer caso, não desproporcionados em relação aos benefícios da prorrogação das medidas para a indústria da União.
H. MEDIDAS ANTI-DUMPING
(135)
Todas as partes foram informadas dos factos e considerações essenciais com base nos quais se tencionava recomendar a manutenção das medidas em vigor. Foi-lhes igualmente concedido um prazo para apresentarem as suas observações após a divulgação das conclusões. Todas as observações e comentários foram devidamente tomados em consideração, sempre que tal se justificou.
(136)
Decorre do acima exposto que, como previsto no artigo 11.o, n.o 2, do regulamento de base, devem manter-se as medidas anti-dumping aplicáveis às importações de certas preparações ou conservas de milho doce em grão originárias da Tailândia. Relembre-se que essas medidas são constituídas por um direito ad valorem com várias taxas.
(137)
As taxas do direito anti-dumping individual para cada empresa especificadas no presente regulamento são apenas aplicáveis às importações do produto em causa produzido por essas empresas e, portanto, pelas entidades jurídicas específicas mencionadas. As importações do produto em causa fabricado por qualquer outra empresa não especificamente mencionada no dispositivo do presente regulamento com indicação da firma e endereço, incluindo as entidades coligadas especificamente mencionadas, não podem beneficiar dessas taxas e estarão sujeitas às taxas do direito aplicáveis a «Todas as outras empresas».
(138)
Qualquer pedido de aplicação das taxas do direito individual anti-dumping (por exemplo, na sequência de uma alteração da firma ou da constituição de novas entidades de produção ou de venda) deve ser imediatamente enviado à Comissão (8), juntamente com todas as informações pertinentes, nomeadamente sobre eventuais alterações das atividades da empresa relacionadas com a produção e com as vendas nos mercados interno e de exportação que estejam relacionadas, por exemplo, com a referida alteração da firma ou das entidades de produção e de venda em questão. Se necessário, o regulamento será posteriormente alterado para atualizar a lista das empresas que beneficiam de uma taxa do direito individual,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
1. É instituído um direito anti-dumping definitivo sobre as importações de milho doce (Zea mays var. saccharata) em grão, preparado ou conservado em vinagre ou em ácido acético, não congelado, atualmente classificado no código NC ex 2001 90 30 (código TARIC 2001903010), e de milho doce (Zea mays var. saccharata) em grão, preparado ou conservado exceto em vinagre ou em ácido acético, não congelado, com exceção dos produtos da posição 2006, atualmente classificado no código NC ex 2005 80 00 (código TARIC 2005800010), originários da Tailândia.
2. As taxas do direito anti-dumping definitivo aplicáveis ao preço líquido, franco-fronteira da União, dos produtos não desalfandegados referidos no n.o 1 e produzidos pelas empresas a seguir enumeradas são as seguintes:
Empresa
Direito anti-dumping (%)
Código adicional TARIC
Karn Corn Co Ltd, 68 Moo 7 Tambol Saentor, Thamaka, Kanchanaburi 71130, Tailândia
3,1
A789
Kuiburi Fruit Canning Co., Ltd, 236 Krung Thon Muang Kaew Building, Sirindhorn Rd., Bangplad, Bangkok 10700, Tailândia
14,3
A890
Malee Sampran Public Co., Ltd, Abico Bldg. 401/1 Phaholyothin Rd., Lumlookka, Pathumthani 12130, Tailândia
12,8
A790
River Kwai International Food Industry Co., Ltd, 52 Thaniya Plaza, 21st Floor, Silom Rd., Bangrak, Bangkok 10500, Tailândia
12,8
A791
Sun Sweet Co., Ltd, 9 M. 1, Sanpatong, Chiang Mai 50120, Tailândia
11,1
A792
Fabricantes enunciados no anexo
12,9
A793
Todas as outras empresas
14,3
A999
3. Salvo especificação em contrário, são aplicáveis as disposições em vigor em matéria de direitos aduaneiros.
Artigo 2.o
O artigo 1.o, n.o 2, pode ser alterado, aditando o novo produtor-exportador às empresas colaborantes não incluídas na amostra e, assim, sujeitas à taxa do direito médio ponderado de 12,9 %, caso um novo produtor-exportador da Tailândia apresente à Comissão elementos de prova suficientes de que:
a)
não exportou para a União o produto descrito no artigo 1.o, n.o 1, durante o período de inquérito de reexame (1 de abril de 2011 a 30 de março de 2012);
b)
não está coligado com nenhum dos exportadores ou produtores da Tailândia sujeitos às medidas instituídas pelo presente regulamento, e
c)
exportou efetivamente para a União o produto em causa após o período de inquérito de reexame ou contraiu uma obrigação contratual irrevogável que o obriga a exportar quantidades significativas para a União.
Artigo 3.o
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 2 de setembro de 2013.