PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. září 2013,
kterým se zamítá poskytnutí odchylky od rozhodnutí Rady 2001/822/ES, pokud jde o pravidla původu pro cukr z Curaçaa
(oznámeno pod číslem C(2013) 5826)
(2013/460/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství („rozhodnutí o přidružení zámoří“) (1), a zejména na článek 37 přílohy III uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Příloha III rozhodnutí 2001/822/ES se týká definice pojmu „původní produkty“ a způsobů správní spolupráce. Článek 37 uvedeného rozhodnutí stanoví, že odchylky od těchto pravidel původu mohou být přijaty, jsou-li odůvodněny rozvojem stávajících odvětví nebo vznikem nových v dané zemi nebo na daném území.
(2)
Podle ustanovení čl. 5 odst. 1 písm. g), j), k) a o) přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES se částečné nebo úplné mletí cukru, prosévání a plnění do pytlů považují za operace, které jsou nedostatečné k tomu, aby produktu udělily status původu.
(3)
Podle ustanovení čl. 6 odst. 4 přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES se kumulace AKT/ES-ZZÚ pro všechny produkty z cukru zařazené do kapitoly 17 HS postupně zruší a množství, pro která se taková kumulace připouští, se postupně snižují. V rámci procesu postupného rušení bylo jako uvedené množství stanoveno nula tun, což nakonec vedlo k zákazu takové kumulace ke dni 1. ledna 2011.
(4)
V roce 2002 požádalo Nizozemsko o odchylku od pravidla původu pro produkty v odvětví cukru kódů KN 1701 11 90, 1701 99 10 a 1701 91 00 zpracovávané na Nizozemských Antilách v ročním množství 3 000 tun. Této žádosti bylo vyhověno a odchylka skončila dne 31. prosince 2007.
(5)
V roce 2009 předložilo Nizozemsko žádost o prodloužení odchylky poskytnuté v roce 2002 a tato žádost byla rozhodnutím Komise 2009/699/ES (2) zamítnuta. Uvedené rozhodnutí však vyhovělo nové žádosti o odchylku zahrnuté v žádosti o prodloužení, a to v mezích množství, pro která byly Nizozemským Antilám v letech 2009 a 2010 přiděleny dovozní licence na cukr.
(6)
V roce 2010 Nizozemsko požádalo o novou odchylku, pokud jde o produkty v odvětví cukru zpracovávané na Nizozemských Antilách v letech 2011 až 2013. Rozhodnutím Komise 2011/47/EU (3) byla odchylka povolena v souladu s čl. 37 odst. 1, 3 a 7 přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES a za určitých podmínek stanovených za účelem vyvážení oprávněných zájmů subjektů ze zámořských zemí a území (ZZÚ) a cílů společné organizace trhu Unie pro cukr. U produktů, pro které byla povolena odchylka, bylo prováděno reálné zpracování na Nizozemských Antilách a hodnota přidaná k surovému cukru na Nizozemských Antilách byla považována za nejméně 45 % hodnoty konečného produktu.
(7)
Rozhodnutí 2011/47/EU vysvětlilo, že postupné rušení kumulace původu AKT/ES-ZZÚ, pokud jde o cukr, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 4 přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES, ukazuje, že Unie má v úmyslu zaměřit obchodní preference na hospodářskou činnost, která udržitelným způsobem přispívá k rozvoji ZZÚ a zároveň náležitě zohledňuje odvětví cukru v Unii. Tato zásada byla uplatněna pro účely stanovení množství, pro která byla rozhodnutím 2011/47/EU povolena odchylka. Žádost předložená v roce 2010 rovněž uváděla, že společnost v Curaçau, která využívala předchozí odchylky, má v úmyslu diverzifikovat svou činnost směrem od výroby cukru, což si vyžaduje další odchylku. Množství určená pro odchylku byla proto postupně rušena (5 000 tun na rok 2011, 3 000 tun na rok 2012 a 1 500 tun na rok 2013).
(8)
V žádosti předložené v roce 2010 Nizozemsko zdůraznilo, že uvedená společnost v Curaçau, která využívala předchozí odchylky, má v úmyslu diverzifikovat výrobu a produkovat směsi a „biocukr“, jež jsou určeny pro zřetelně odlišné trhy, než produkty v odvětví cukru, na něž se vztahuje žádost podaná v roce 2010. Odchylka vyžádaná v roce 2010 byla třeba k získání nezbytného kapitálu pro investice nutné pro tuto diverzifikaci. Při povolení odchylky rozhodnutím 2011/47/EU se proto očekávalo, že tato odchylka vygeneruje nezbytné výnosy k financování zmíněných investic do diverzifikace produktů a činností, takže společnost využívající odchylku již o další nebude muset žádat.
(9)
Dne 11. února 2013 požádalo Nizozemsko jménem vlády Curaçaa o novou odchylku od pravidel původu stanovených v příloze III rozhodnutí 2001/822/ES na období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2013, kdy končí platnost rozhodnutí 2001/822/ES. Žádost se vztahuje na celkové roční množství 5 500 tun produktů v odvětví cukru kódu KN 1701 14 90, označených jako „biocukr“, pocházejících ze třetích zemí a zpracovávaných v Curaçau na vývoz do Unie.
(10)
Nizozemsko tuto žádost dne 17. dubna 2013 oficiálně stáhlo, protože zpracování popsané v žádosti již není prováděno na Nizozemských Antilách. Společnost v Curaçau přesunula část své činnosti zpracování cukru, zejména výrobu kostkového cukru ze surového třtinového cukru v balení pro maloobchodní prodej, do Belgie, odkud v současnosti zásobuje supermarkety v Nizozemsku. Svou zbývající výrobní linku přeorientovala na prosévání, čištění, mletí a jednoduché mísení cukru z ekologické produkce a jeho balení do pytlů o 1 000 kg pro dopravu.
(11)
Dne 17. dubna 2013 předložilo Nizozemsko druhou žádost o odchylku pro 5 000 tun produktů v odvětví cukru, označených jako surový třtinový cukr z ekologické produkce, kódu KN 1701 14 90, na období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2013. Nizozemsko objasnilo, že z diskuse s orgány Curaçaa vyšlo najevo, že množství, pro která byla rozhodnutím 2011/47/EU povolena odchylka na rok 2013, nebudou dostatečná k tomu, aby společnost zpracovávající cukr v Curaçau pokračovala v činnosti.
(12)
Druhá žádost byla odůvodněna zejména novou situací dotčené společnosti, která změnila svou obchodní činnost na zpracování třtinového cukru z ekologické produkce, změnou na světovém trhu s cukrem, jelikož se EU stala čistým dovozcem cukru, skutečností, že hodnota přidaná k surovinám ze třetí země je vyšší než 45 % ceny ze závodu konečného produktu, a vytvořením přímých a nepřímých pracovních míst v Curaçau. Ve dnech 14. a 28. června 2013 Nizozemsko poskytlo dodatečné informace na podporu své žádosti ze dne 17. dubna 2013.
(13)
Dopisem ze dne 16. července 2013 Komise požádala, aby nizozemské orgány vzaly na vědomí posouzení žádosti ze strany Komise a její záměr doporučit zamítnutí žádosti. Komise rovněž požádala, aby nizozemské orgány toto hodnocení předaly společnosti, jíž se odchylka může týkat, aby Nizozemsko i dotčená společnost mohly upozornit na faktické nebo právní otázky potenciálně související se žádostí předtím, než Komise přijme své konečné rozhodnutí. Lhůta pro odpověď byla stanovena na 25. červenec 2013. Odpověď nizozemských orgánů byla obdržena dne 24. července 2013.
(14)
Podle čl. 37 odst. 7 přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES se poskytne odchylka, pokud přidaná hodnota nepůvodních produktů použitých v dotyčné ZZÚ činí nejméně 45 % hodnoty konečného produktu, za předpokladu, že tato odchylka nezpůsobí vážnou újmu hospodářskému odvětví Unie nebo jednoho z členských států.
(15)
Informace obdržené od společnosti v Curaçau, které předalo Nizozemsko, týkající se výpočtu hodnoty vytvořené v roce 2013 v Curaçau v případě výroby „třtinového cukru z ekologické produkce“, uvádějí hodnotu přidanou zpracováním 5 000 tun „biocukru“. Společnost rovněž uvedla kupní cenu za jednu tunu surového „biocukru“ pocházejícího ze třetích zemí a cenu ze závodu, za niž se jedna tuna „biocukru“ prodává. Podle společnosti tato čísla dokládají přidanou hodnotu 52 % v porovnání s cenou ze závodu. Podle stejných informací by výroba 1 500 tun „biocukru“ vytvořila přidanou hodnotu 88 % v porovnání s cenou ze závodu.
(16)
Informace obdržené od společnosti, které předalo Nizozemsko, týkající se výpočtu hodnoty vytvořené k 1. lednu 2013 v Curaçau v případě výroby „hnědého krystalového cukru“, uvádějí hodnotu přidanou opracováním a zpracováním 5 500 tun „hnědého krystalového cukru“. Tam, kde je nejvyšší dostupná přidaná hodnota na tunu „hnědého krystalového cukru“ považována za realistickou, činí přidaná hodnota v porovnání s cenou ze závodu přibližně 52,4 %. Operace zpracování prováděné u „biocukru“ však zahrnují menší objem zpracování než u „krystalového cukru“ v balení pro maloobchodní prodej. Přidaná hodnota spojená s těmito operacemi a skutečné náklady na zpracování tedy mohou být nižší pouze u „biocukru“ baleného v pytlích o 1 000 kg pro dopravu, nikoli u „hnědého krystalového cukru“ v balení pro maloobchodní prodej.
(17)
Podle zprávy „Global Sugar Outlook - 2013 Report“ (4) činí výrobní náklady na třtinový cukr v Brazílii, která je nejkonkurenceschopnějším regionem pro produkci cukru na světě, 224,7 USD za tunu na výrobu třtiny a 95 USD za tunu na zpracování třtiny na surový cukr. Celkové náklady, včetně administrativních nákladů, činí 367,8 USD za tunu, což při směnném kurzu 1 EUR = 1,3 USD představuje 283 EUR za tunu surového třtinového cukru. S ohledem na zemědělské a zpracovatelské operace zahrnuté ve výrobě surového cukru z třtiny se zdá nepravděpodobné, že by náklady na pouhé čištění, mletí a balení třtinového cukru z ekologické produkce, jež jsou jen zlomkem výrobního procesu, byly vyšší. Při použití hodnoty 283 EUR za tunu jako reálných výrobních nákladů pro výpočet přidané hodnoty vytvořené čištěním, mletím a balením surového třtinového cukru z ekologické produkce v dotyčné společnosti v Curaçau činí cena ze závodu 1 020,19 EUR za tunu a přidaná hodnota v porovnání s cenou ze závodu představuje pouze 32,2 %.
(18)
V simulaci srovnatelných nákladů v 17. bodě odůvodnění by přidaná hodnota nedosáhla 45 %. Je proto nereálné, že by takovou přidanou hodnotu mohla dotyčná společnost v Curaçau vytvořit jednoduchým zpracováním. Namísto toho je třeba dospět k závěru, že údaje předložené Komisi obsahují jiné režijní náklady a zisky, které nepředstavují částky, z nichž mají prospěch obyvatelé Curaçaa.
(19)
Podle čl. 37 odst. 3 písm. c) přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES by posuzování žádostí o odchylky mělo zohlednit případy, kdy lze jasně prokázat, že pravidla původu by mohla odrazovat od významných investic v některém z odvětví a kde by odchylka ve prospěch uskutečnění investičního programu umožnila plnit tato pravidla po etapách.
(20)
Postupné zrušení kumulace původu AKT/ZZÚ-ES pro cukr ke dni 1. ledna 2011 bylo společnosti v Curaçau předem známo a měla dostatek času na přípravu a diverzifikaci směrem k výrobě produktů, které odchylku nevyžadují.
(21)
V době od roku 2009 do roku 2013 měla společnost v Curaçau prospěch z odchylek, které jí pomáhaly generovat nezbytné výnosy pro investice do diverzifikace směrem k výrobě produktů, které nevyžadují odchylku od pravidel původu. Podle informací získaných od této společnosti byly investice v roce 2009 velmi nízké a v letech 2010 až 2012 nebyly realizovány žádné investice. Odchylky tak pouze napomohly zachování stávající činnosti společnosti v Curaçau, aniž by udržitelným způsobem přispěly k rozvoji stávajícího odvětví nebo k vytvoření nového. Dá se proto pochybovat o tom, že by nová odchylka společnost povzbudila k novým investicím.
(22)
Aby bylo možné cukerné směsi čísla HS 2106, obsahující pektin nebo kasein, považovat za pocházející z Curaçaa, což by jim umožnilo preferenční přístup do Unie, nesmí hodnota nepůvodního cukru používaného při výrobě konečného produktu překročit 30 % ceny produktu ze závodu. I pro diverzifikaci směrem k produkci takových směsí, kterou navrhuje v současné žádosti, by společnost musela požádat o odchylku, aby mohla dodržet pravidla původu.
(23)
Podle čl. 37 odst. 3 písm. b) přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES by posuzování žádostí o odchylky mělo zohlednit případy, kdy by používání stávajících pravidel původu značně postihlo schopnost stávajícího odvětví ZZÚ pokračovat ve vývozu do Unie, se zvláštním ohledem na případy, které by mohly vyústit v ukončení jeho činnosti.
(24)
Komise vypracovává bilanci za účelem analýzy trhu s cukrem a zjištění, zda jsou zásoby cukru dostatečné, zda je třeba dodatečný objem cukru nebo zda je třeba cukr z trhu odebrat v zájmu zachování cenové hladiny blízké referenční ceně. Tato bilance kontinuálně vykazuje množství 50 000 až 60 000 tun cukru dováženého s plným clem.
(25)
Na produkty z cukru kódu KN 1701 14 90 je v Unii je uplatňováno clo ve výši 419 EUR za tunu. Vzhledem k tomu, že světová tržní cena zahrnující náklady na rafinaci dosahuje u bílého cukru obchodovaného na londýnské termínové burze přibližně 380 EUR na tunu a k tomu, že se uplatňuje clo ve výši 419 EUR za tunu, cena tohoto cukru by po dodání do Unie s úhradou cla dosahovala nejméně 800 EUR za tunu. Podle informací členských států poskytnutých v souladu s článkem 9 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (5) dosahuje průměrná cena takových produktů v odvětví cukru vyrobených v Unii přibližně 725 EUR za tunu. Za těchto podmínek je nepravděpodobné, že by tyto produkty v odvětví cukru bylo možné se ziskem dovážet do Unie, pokud by nešlo o prémiový cukr typu cukru z ekologické produkce nebo cukru fair trade, jenž se prodává za mnohem vyšší ceny než ostatní produkty z odvětví cukru.
(26)
Je proto pravděpodobné, že podstatnou část dovozu do Unie s plnými celními sazbami představuje cukr z ekologické produkce nebo cukr fair trade, jelikož takový cukr lze v maloobchodním sektoru prodat až za 3 000 EUR za tunu. Objem dovozu třtinového cukru z ekologické produkce do Unie s plným clem ukazuje, že vývozci cukru z celého světa jsou na současném trhu schopni přežít.
(27)
Přičteme-li k nákupní ceně surového cukru sdělené společností 283 EUR za tunu jako realistické výrobní náklady pro výpočet přidané hodnoty z mletí a balení surového třtinového cukru z ekologické produkce ve společnosti z Curaçaa, ziskové rozpětí a náklady na dopravu sdělené společností a dovozní cla, která mají být uhrazena v Unii, měla by být společnost z Curaçaa stále schopna vyvážet „biocukr“ do Unie nákladově efektivním způsobem, aniž by musela využívat odchylky, která dovozce do Unie osvobodí od placení platných dovozních cel. Výši prodejní ceny za tunu „biocukru“ pro kupujícího v Nizozemsku, uvedenou v žádosti Nizozemska, lze navíc považovat za dostatečnou ke kompenzaci dopadů uplatněného plného cla.
(28)
Jako subjekt ze ZZÚ společnost z Curaçaa zpracovávající produkty z odvětví cukru vstupuje na světový trh a má možnost vyvážet své produkty do kterékoli části světa, včetně Unie. Společnost proto lze srovnávat s ostatními hospodářskými subjekty na celém světě provádějícími stejnou činnost. Konkrétně náklady na přepravu ze ZZÚ do Unie, které podle informací získaných od společnosti činí 42,59 EUR za tunu, nestavějí společnost z Curaçaa do nevýhodné pozice v soutěži s ostatními subjekty na trhu, protože společnost může své produkty prodávat na trzích, které jsou jejímu místu podnikání blíže než Unie.
(29)
Vývoz cukru, melasy a medu představuje pouze 6 % celkového vývozu zboží z Curaçaa, s výjimkou ropných produktů. Činnosti odbavení kontejnerů v souvislosti s dovozem a vývozem produktů v odvětví cukru představují pouze 2 % všech činností odbavení kontejnerů spojených s dovozem a vývozem. Přínos tohoto vývozu k rozvoji dotyčného území je tedy malý.
(30)
Co se týče zaměstnanosti, očekává se, že odchylka by vytvořila 10 nových pracovních míst, což je nepřiměřeně málo ve srovnání s požadovaným navýšením objemu výroby. Kromě toho očekávaných 10 vytvořených nových pracovních míst je méně než 20 pracovních míst, jež byla zrušena v době mezi žádostí z roku 2010, kdy Nizozemsko uvedlo, že ve společnosti z Curaçaa pracuje 35 osob, a druhou žádostí z roku 2013, v níž se uvádí, že ve společnosti pracuje 15 osob.
(31)
Dopad zamítnutí nové odchylky požadované dne 17. dubna 2013 by byl minimální. Zamítnutí by společnosti ani nebránilo pokračovat ve vývozu produktů z odvětví cukru do Unie, ani by neodrazovalo od investic do cukerného odvětví v Curaçau, protože ziskové rozpětí by bylo stále dostatečné k umožnění investic, a to i v případě, že je v Unii hrazena plná celní sazba.
(32)
Vzhledem k tomu není požadovaná odchylka odůvodněna s ohledem na čl. 37 odst. 1, odst. 3 písm. b) a c) a odst. 7 přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES.
(33)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Žádost o odchylku od rozhodnutí 2001/822/ES týkající se pravidel původu pro cukr z Curaçaa, předložená Nizozemskem dne 17. dubna 2013 a doplněná ve dnech 14. a 28. června 2013, se zamítá.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 17. září 2013.
DECISÃO DE EXECUÇÃO DA COMISSÃO
de 17 de setembro de 2013
que recusa o pedido de derrogação à Decisão 2001/822/CE do Conselho, no que respeita às regras de origem aplicáveis ao açúcar proveniente de Curaçau
[notificada com o número C(2013) 5826]
(2013/460/UE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta a Decisão 2001/822/CE do Conselho, de 27 de novembro de 2001, relativa à associação dos países e territórios ultramarinos à Comunidade Europeia («Decisão de Associação Ultramarina») (1), nomeadamente, o anexo III, artigo 37.o,
Considerando o seguinte:
(1)
O anexo III da Decisão 2001/822/CE diz respeito à definição da noção de «produtos originários» e aos métodos de cooperação administrativa. O artigo 37.o desse anexo prevê que possam ser adotadas derrogações a essas regras de origem quando o desenvolvimento das indústrias existentes ou a instalação de novas indústrias num país ou território o justificarem.
(2)
No artigo 5.o, n.o 1, alíneas g), j), k) e o), do anexo III da Decisão 2001/822/CE, determina-se que a moenda parcial ou total do açúcar, a tamização e o acondicionamento em sacos são considerados operações insuficientes para conferir a qualidade de produto originário.
(3)
O artigo 6.o, n.o 4, do anexo III da Decisão 2001/822/CE estabelece que a acumulação ACP/CE-PTU para todos os produtos do setor do açúcar classificados no capítulo 17 do SH é suprimida ao longo do tempo e reduz progressivamente as quantidades para as quais essa acumulação é permitida. Ao fixar a quantidade em zero toneladas, a supressão conduziu finalmente à proibição de tal acumulação a partir de 1 de janeiro de 2011.
(4)
Em 2002, os Países Baixos apresentaram um pedido de derrogação à regra de origem em relação aos produtos do setor do açúcar dos códigos NC 1701 11 90, 1701 99 10 e 1701 91 00 transformados nas Antilhas Neerlandesas para uma quantidade anual de 3 000 toneladas. Esse pedido foi aceite e a derrogação terminou em 31 de dezembro de 2007.
(5)
Em 2009, os Países Baixos apresentaram um pedido de prorrogação da derrogação concedida em 2002, que foi indeferido pela Decisão 2009/699/CE da Comissão (2). Contudo, essa decisão aceitava um novo pedido de derrogação incluído no pedido de prorrogação, dentro dos limites das quantidades relativamente às quais tinham sido atribuídas licenças de importação de açúcar às Antilhas Neerlandesas para 2009 e 2010.
(6)
Em 2010, os Países Baixos solicitaram uma nova derrogação relativamente aos produtos do setor do açúcar transformados nas Antilhas Neerlandesas para o período de 2011 a 2013. Pela Decisão 2011/47/UE da Comissão (3), a derrogação foi concedida em conformidade com o disposto no artigo 37.o, n.os 1, 3 e 7, do anexo III da Decisão 2001/822/CE e sob determinadas condições, com o objetivo de estabelecer o equilíbrio dos interesses legítimos dos operadores dos países e territórios ultramarinos (PTU) com os objetivos da organização comum de mercado do açúcar da União. Os produtos em relação aos quais foi concedida a derrogação foram objeto de transformação efetiva nas Antilhas Neerlandesas e o valor acrescentado ao açúcar em bruto nas Antilhas Neerlandesas foi considerado como sendo de, pelo menos, 45 % do valor do produto acabado.
(7)
A Decisão 2011/47/UE explicava que a supressão progressiva da acumulação de origem ACP/CE-PTU no que se refere ao açúcar, tal como previsto no artigo 6.o, n.o 4, do anexo III da Decisão 2001/822/CE, mostrava a intenção da União de concentrar as preferências comerciais sobre a atividade económica que contribui de forma sustentável para o desenvolvimento dos PTU, tendo simultaneamente em devida conta o setor do açúcar da União. O mesmo princípio foi aplicado para efeitos da determinação das quantidades para as quais foi concedida a derrogação pela Decisão 2011/47/UE. O pedido apresentado em 2010 também indicava que a empresa de Curaçau, que beneficiou das derrogações anteriores, pretendia diversificar a sua produção para além da produção de açúcar, o que exige mais derrogações. Por conseguinte, as quantidades de derrogação foram suprimidas progressivamente (5 000 toneladas em 2011, 3 000 toneladas em 2012 e 1 500 toneladas em 2013).
(8)
No pedido apresentado em 2010, os Países Baixos salientaram que a empresa de Curaçau que beneficiou das derrogações anteriores pretendia diversificar as suas atividades para produzir misturas e açúcar biológico («açúcar bio»), que se destinam a mercados inequivocamente diferentes dos mercados dos produtos do setor do açúcar abrangidos pelo pedido apresentado em 2010. A derrogação solicitada em 2010 iria permitir que se reunisse o capital necessário para os investimentos exigidos para essa diversificação. Consequentemente, esperava-se que a derrogação concedida pela Decisão 2011/47/UE iria permitir gerar o volume de negócios exigido para financiar esses investimentos na diversificação de produtos e atividades, de modo a que a empresa beneficiária da derrogação deixasse de precisar de solicitar derrogações.
(9)
Em 11 de fevereiro de 2013, os Países Baixos solicitaram, em nome do Governo de Curaçau, uma nova derrogação às regras de origem estabelecidas no anexo III da Decisão 2001/822/CE, para o período de 1 de janeiro de 2013 a 31 de dezembro de 2013, data do termo da Decisão 2001/822/CE. O pedido abrangia uma quantidade anual total de 5 500 toneladas de produtos do setor do açúcar do código NC 1701 14 90, designados como «açúcar bio», originários de países terceiros e transformados em Curaçau para exportação para a União.
(10)
Este pedido foi oficialmente retirado pelos Países Baixos em 17 de abril de 2013, uma vez que as atividades de transformação descritas no pedido já não eram efetuadas nas Antilhas Neerlandesas. A empresa de Curaçau transferira parte das suas atividades de transformação do açúcar, em especial a produção de pedaços de açúcar fabricados a partir de açúcar de cana em bruto, acondicionados para venda a retalho, para a Bélgica, e a partir deste país abastece atualmente os supermercados dos Países Baixos. Reorientou a sua linha de produção restante para a tamização, limpeza, moenda e simples mistura de açúcar biológico e respetivo acondicionamento em sacos de 1 000 kg para transporte.
(11)
Em 17 de abril de 2013, os Países Baixos apresentaram um segundo pedido de derrogação para 5 000 toneladas de produtos do setor do açúcar, descritos como açúcar de cana em bruto biológico do código NC 1701 14 90, para o período compreendido entre 1 de janeiro de 2013 e 31 de dezembro de 2013. Os Países Baixos explicaram que no seguimento de discussões com as autoridades de Curaçau se concluíra que as quantidades relativamente às quais a Decisão 2011/47/UE concedera uma derrogação para 2013 não seriam suficientes para prosseguir as atividades da empresa que realiza a transformação do açúcar em Curaçau.
(12)
O segundo pedido foi motivado, sobretudo, por uma alteração de circunstâncias da empresa em causa (que tinha alterado a sua atividade empresarial para a transformação de açúcar de cana biológico), pela evolução do mercado mundial do açúcar (uma vez que a UE se tornou um importador líquido de açúcar), pelo facto de o valor acrescentado às matérias-primas do país terceiro ser superior a 45 % do preço à saída da fábrica do produto acabado e pela criação de empregos diretos e indiretos em Curaçau. Em 14 de junho de 2013 e 28 de junho de 2013, os Países Baixos facultaram informações complementares para fundamentar o seu pedido de 17 de abril de 2013.
(13)
Por carta de 16 de julho de 2013, a Comissão solicitou que as autoridades neerlandesas tomassem nota da sua apreciação do pedido e da intenção de recomendar que o mesmo fosse indeferido. A Comissão também solicitou que as autoridades neerlandesas transmitissem esta apreciação à empresa potencialmente abrangida pela derrogação para permitir que tanto os Países Baixos como a empresa em causa levantassem questões sobre aspetos factuais ou de direito que pudessem dizer respeito ao pedido antes de a Comissão tomar a sua decisão final. O prazo de resposta foi fixado em 25 de julho de 2013. Foi recebida uma resposta das autoridades neerlandesas em 24 de julho de 2013.
(14)
O artigo 37.o, n.o 7, do anexo III da Decisão 2001/822/CE prevê que seja concedida a derrogação quando o valor acrescentado aos produtos não originários utilizados no PTU interessado for igual a, pelo menos, 45 % do valor do produto acabado, desde que a derrogação não seja suscetível de causar um prejuízo grave a um setor económico da União ou de um ou mais dos Estados-Membros.
(15)
A informação recebida da empresa de Curaçau, tal como comunicada pelos Países Baixos, no que diz respeito ao cálculo do valor gerado em Curaçau para a produção de açúcar de cana «bio» em 2013, indica o valor acrescentado pela transformação de 5 000 toneladas de «açúcar bio». A empresa também indicou o preço de aquisição de uma tonelada de «açúcar bio» em bruto originário de países terceiros e o preço à saída da fábrica a que é vendida uma tonelada de «açúcar bio». Segundo a empresa, estes números geram um valor acrescentado de 52 % em relação ao preço à saída da fábrica. Segundo as mesmas informações, a produção de 1 500 toneladas de «açúcar bio» poderia gerar um valor acrescentado de 88 % em relação ao preço à saída da fábrica.
(16)
A informação recebida da empresa, tal como comunicada pelos Países Baixos, no que diz respeito ao cálculo do valor gerado em Curaçau para o «açúcar cristal mascavado» em 1 de janeiro de 2013, indica o valor acrescentado pelas operações de complemento de fabrico ou de transformação de 5 500 toneladas de «açúcar cristal mascavado». Nos casos em que o mais elevado valor acrescentado disponível por tonelada para o «açúcar cristal mascavado» seja considerado realista, o valor acrescentado em relação ao preço à saída da fábrica é de cerca de 52,4 %. No entanto, as operações de transformação efetuadas no «açúcar bio» implicam uma menor transformação em comparação com o «açúcar cristal» acondicionado para venda a retalho. O valor acrescentado inerente a estas operações e os custos de transformação reais só podem, portanto, ser inferiores para o «açúcar bio» acondicionado em sacos de 1 000 kg para o transporte em comparação com o «açúcar cristal mascavado» acondicionado para venda a retalho.
(17)
Segundo o relatório «Global Sugar Outlook - 2013 Report» (4), o custo de produção do açúcar de cana no Brasil, a região mais competitiva do mundo para a produção de açúcar, é de 224,7 USD por tonelada para a produção de cana-de-açúcar e de 95 USD por tonelada para transformar a cana-de-açúcar em açúcar em bruto. Os custos totais, incluindo os custos administrativos, são 367,8 USD por tonelada ou, a uma taxa de câmbio de 1 EUR = 1,3 USD, 283 EUR por tonelada de açúcar de cana em bruto. Tendo em conta as operações agrícolas e de transformação envolvidas na produção de açúcar em bruto a partir da cana-de-açúcar, afigura-se pouco provável que os custos pela simples limpeza, moenda e acondicionamento de açúcar de cana biológico, que representam apenas uma fração do processo de produção, sejam mais elevados. Considerando 283 EUR por tonelada como custos de produção realistas para o cálculo do valor acrescentado de limpeza, moenda e acondicionamento de açúcar de cana em bruto biológico na empresa de Curaçau, o preço à saída da fábrica é de 1 020,19 EUR por tonelada e o valor acrescentado em relação ao preço à saída da fábrica ascende a apenas 32,2 %.
(18)
Na simulação de custos comparáveis no considerando 17, o valor acrescentado não alcançaria 45 %. É, portanto, irrealista que a empresa de Curaçau obtivesse um tal valor acrescentado pela simples transformação. Em vez disso, há que considerar que os números transmitidos à Comissão incluem outros gastos gerais e ganhos que não representam montantes em benefício da população de Curaçau.
(19)
Em conformidade com o artigo 37.o, n.o 3, alínea c), do anexo III da Decisão 2001/822/CE, o exame de pedidos de derrogação deve ter em conta os casos em que se possa demonstrar claramente que as regras de origem poderiam desencorajar investimentos consideráveis numa dada indústria e que uma derrogação que favorecesse a realização de um programa de investimentos permitiria satisfazer essas regras faseadamente.
(20)
A supressão da acumulação de origem ACP/CE-PTU no que se refere ao açúcar em 1 de janeiro de 2011 foi previamente levada ao conhecimento da empresa de Curaçau, que teve tempo suficiente para se preparar e diversificar a sua produção para produtos que não exigissem derrogação.
(21)
Durante o período compreendido entre 2009 e 2013, a empresa de Curaçau beneficiou de derrogações que a ajudaram a gerar o volume de negócios necessário para investir na diversificação para a produção de produtos que não exigem derrogação às regras de origem. Segundo as informações que a empresa facultou, os investimentos foram muito reduzidos em 2009 e não se realizaram quaisquer investimentos entre 2010 e 2012. As derrogações, por conseguinte, apenas contribuíram para manter as atuais atividades da empresa de Curaçau sem contribuírem de forma sustentável para o desenvolvimento de uma indústria existente ou a instalação de uma nova indústria. Por conseguinte, é pouco provável que uma nova derrogação incentivasse a empresa a realizar novos investimentos.
(22)
Para que as misturas de açúcar da posição SH 2106, que contêm pectina ou caseína, sejam consideradas originárias de Curaçau, beneficiando, assim, de um acesso preferencial ao mercado da União, o valor do açúcar não originário utilizado no fabrico do produto final não pode exceder 30 % do preço à saída da fábrica do produto. Ao diversificar a produção para estas misturas, tal como proposto no atual pedido, a empresa continuaria a ter de solicitar uma derrogação, a fim de poder cumprir as regras de origem.
(23)
Segundo o artigo 37.o, n.o 3, alínea b), do anexo III da Decisão 2001/822/CE, o exame dos pedidos de derrogação deve ter em conta os casos em que a aplicação das regras de origem em vigor afetaria sensivelmente a capacidade de uma indústria existente num PTU para continuar a exportar para a União e, especialmente, os casos em que essa aplicação pudesse implicar a cessação da atividade.
(24)
A Comissão mantém um balanço para analisar o mercado do açúcar e para verificar se as existências de açúcar são suficientes, se é necessário açúcar adicional ou se tem de se retirar açúcar do mercado, a fim de manter um nível de preços próximo do preço de referência. Esse balanço tem sempre indicado uma quantidade de 50 000 a 60 000 toneladas de açúcar importadas a direito pleno.
(25)
Para os produtos do setor do açúcar do código NC 1701 14 90, aplica-se na União um direito pautal de 419 EUR por tonelada. Considerando que o preço do açúcar branco no mercado mundial, que inclui os custos de refinação, negociado na bolsa de futuros de Londres, é de cerca de 380 EUR por tonelada e que se aplica um direito aduaneiro de 419 EUR por tonelada, o preço desse açúcar seria, pelo menos, de 800 EUR por tonelada quando entregue na União, com os direitos pagos. O preço médio destes produtos do setor do açúcar fabricados na União, tal como comunicado pelos Estados-Membros em conformidade com o artigo 9.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 do Conselho (5), é de cerca de 725 EUR por tonelada. Em tais condições, não é provável que esses produtos do setor do açúcar sejam importados de forma rentável na União, a menos que se trate de açúcar de alta qualidade, biológico ou do comércio justo, produtos esses que são vendidos a um preço muito mais elevado do que os outros produtos do setor do açúcar.
(26)
Por conseguinte, é provável que uma parte substancial das importações na União, a direito aduaneiro pleno, diga respeito a açúcar biológico ou açúcar do comércio justo, já que esses produtos podem ser vendidos até 3 000 EUR por tonelada no setor da venda a retalho. O volume das importações de açúcar de cana biológico, a direito pleno, na União, mostra que os exportadores de açúcar a nível mundial sobrevivem no mercado atual.
(27)
Acrescentando ao preço de compra do açúcar em bruto, tal como comunicado pela empresa, 283 EUR por tonelada como custo de produção realista para o cálculo do valor acrescentado para a moenda e acondicionamento de açúcar de cana em bruto biológico na empresa de Curaçau, a margem de lucro e os custos de transporte, tal como comunicados pela empresa, e os direitos de importação a pagar na União, a empresa de Curaçau deveria estar ainda em posição de exportar «açúcar bio» para a União de forma rendível, sem ter de solicitar uma derrogação que isenta o importador na União do pagamento dos direitos de importação aplicáveis. Além disso, o nível dos preços de venda por tonelada do «açúcar bio» para o comprador nos Países Baixos, tal como indicado no pedido dos Países Baixos, pode ser considerado suficiente para compensar o impacto do direito aduaneiro pleno aplicado.
(28)
Como operador PTU, a empresa de Curaçau que executa as atividades de transformação dos produtos do setor do açúcar está a colocar-se no mercado mundial e é livre de exportar os seus produtos para qualquer parte do mundo, incluindo a União. Essa empresa pode, por conseguinte, ser comparada com outros operadores de todo o mundo que realizam a mesma atividade. Em especial, o nível dos custos de transporte, dos PTU para a União, que, segundo as informações que a empresa facultou, se elevam a 42,59 EUR por tonelada não coloca a empresa de Curaçau numa situação de desvantagem concorrencial com outros operadores no mercado, uma vez que a empresa é livre de vender os seus produtos a mercados mais próximos do seu local de atividade do que a União.
(29)
As exportações de açúcar, melaços e mel representam apenas 6 % do total das exportações de mercadorias provenientes de Curaçau, exceto produtos petrolíferos. As atividades de movimentação de contentores relacionadas com a importação e exportação de produtos do setor do açúcar representam apenas 2 % do total dessas atividades relacionadas com a importação e a exportação. A contribuição destas exportações para o desenvolvimento do território só pode ser reduzida, na melhor das hipóteses.
(30)
Em termos de emprego, esperava-se que a derrogação criasse 10 postos de trabalho adicionais, o que é muito pouco em comparação com o aumento solicitado do volume de produção. Em especial, os 10 postos de trabalho adicionais que se criariam são menos do que os 20 postos de trabalho perdidos desde o pedido de 2010, tendo então os Países Baixos indicado que trabalhavam 35 pessoas na empresa de Curaçau, e o segundo pedido de 2013, declarando que trabalhavam 15 pessoas na empresa.
(31)
O impacto de uma recusa da nova derrogação solicitada em 17 de abril de 2013 seria mínimo. Uma recusa não impediria a empresa de continuar as suas exportações de produtos do setor do açúcar para a União nem constituiria um obstáculo ao investimento na indústria do açúcar de Curaçau, visto que a margem de lucro continuaria a ser suficiente para facilitar os investimentos, mesmo que se pagasse a taxa de direito pleno na União.
(32)
Por conseguinte, a derrogação solicitada não se justifica nos termos artigo 37.o, n.o 1, n.o 3, alíneas b) e c), e n.o 7, do anexo III da Decisão 2001/822/CE.
(33)
As medidas previstas na presente decisão estão em conformidade com o parecer do Comité do Código Aduaneiro,
ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
É recusado o pedido apresentado em 17 de abril de 2013 pelos Países Baixos e completado em 14 e 28 de junho de 2013, no sentido de ser concedida uma derrogação à Decisão 2001/822/CE do Conselho, no que respeita às regras de origem aplicáveis ao açúcar proveniente de Curaçau.
Artigo 2.o
Os destinatários da presente decisão são os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 17 de setembro de 2013.