NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 342/2014
ze dne 21. ledna 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro používání metod výpočtu požadavků na kapitálovou přiměřenost u finančních konglomerátů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 49 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES (2), a zejména na čl. 21a odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
U finančních konglomerátů, které zahrnují velké bankovní nebo investiční podniky a pojišťovny, je třeba vyloučit vícenásobné použití prvků způsobilých pro výpočet kapitálu na úrovni finančního konglomerátu a rovněž nevhodnou tvorbu kapitálu uvnitř skupiny, aby byla přesně vyjádřena dostupnost kapitálu konglomerátů pro absorbování ztrát a aby byla na úrovni finančního konglomerátu zajištěna doplňková kapitálová přiměřenost.
(2)
Je důležité zajistit, aby kapitál převyšující sektorové požadavky solventnosti byl na úrovni konglomerátu zahrnut pouze tehdy, neexistují-li překážky pro převod aktiv nebo splacení závazků mezi různými subjekty konglomerátu, včetně mezi sektory.
(3)
Finanční konglomerát by měl do výpočtu svého kapitálu zahrnout kapitál, který převyšuje sektorové požadavky solventnosti, pouze tehdy, pokud lze tento kapitál převádět mezi subjekty finančního konglomerátu.
(4)
Příslušná pravidla by měla přihlížet k tomu, že zvláštní sektorové kapitálové požadavky mají pokrýt rizika spojená s daným sektorem, a nikoli rizika mimo tento sektor.
(5)
Aby bylo zajištěno jednotné používání výpočtu doplňkové kapitálové přiměřenosti, měly by být uvedeny sektorové požadavky, které za tímto účelem zahrnují požadavky solventnosti. Těmito požadavky by neměly být dotčeny sektorové předpisy týkající se opatření, která mají být přijata po porušení sektorových požadavků solventnosti. Vznikne-li na úrovni finančního konglomerátu deficit kvůli porušení požadavku kombinovaných kapitálových rezerv podle hlavy VII kapitoly 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (3), měla by být potřebná opatření založena na opatřeních uvedených ve zmíněné kapitole.
(6)
Při výpočtu požadavku na doplňkovou kapitálovou přiměřenost finančního konglomerátu by se u neregulovaných finančních subjektů ve finančním konglomerátu měl vypočítat fiktivní požadavek solventnosti i pomyslný kapitál.
(7)
V části II přílohy I směrnice 2002/87/ES jsou stanoveny tři technické metody výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu: „metoda účetní konsolidace“ (metoda 1), „metoda odpočtu a agregace“ (metoda 2) a „metoda kombinace“ (metoda 3), která umožňuje kombinaci metod 1 a 2. Je třeba upřesnit technické metody výpočtu 1 a 2, aby bylo zajištěno jejich jednotné používání. Mimoto je nutné upřesnit podmínky pro použití metody 3 a mělo by být zajištěno, aby příslušné orgány umožňovaly použití této metody za podobných podmínek, aby uplatňovaly společná kritéria a aby požadovaly jednotné používání této metody ve všech finančních konglomerátech. Příslušné orgány by měly umožnit použití metody 3 pouze tehdy, může-li finanční konglomerát prokázat, že by nebylo přiměřeně možné použít pouze metodu 1 nebo 2. Metoda 3 by se měla používat dlouhodobě a konzistentně, aby byly zajištěny rovné podmínky. Jelikož technické metody výpočtu jsou používány v souladu s technickými zásadami uvedenými v části I přílohy I směrnice 2002/87/ES, je třeba upřesnit rovněž tyto zásady.
(8)
Metoda 1 pro výpočet skupinové solventnosti stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES (4) a metoda 1 pro výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost ve směrnici 2002/87/ES by se měly považovat za rovnocenné, jelikož obě metody jsou v souladu s hlavními cíli doplňkového dozoru. Obě metody zajišťují vyloučení tvorby kapitálu uvnitř skupiny a výpočet kapitálu v souladu s definicemi a limity stanovenými v příslušných sektorových předpisech.
(9)
Pravomoc přijímat regulační technické normy udělená v čl. 49 odst. 6 nařízení (EU) č. 575/2013 úzce souvisí s pravomocí v čl. 21a odst. 3 směrnice 2002/87/ES, jelikož se obě ustanovení zabývají jednotným používáním metod výpočtu stanovených v příloze uvedené směrnice. K zajištění soudržnosti metod výpočtu stanovených za účelem těchto legislativních aktů a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se tyto povinnosti vztahují, je vhodné stanovit regulační technické normy přijaté na základě těchto zmocnění v jednom nařízení.
(10)
Toto nařízení by mělo být založeno na nových sektorových režimech solventnosti, které byly v Unii zavedeny s cílem zajistit co nejkonzistentnější používání metod výpočtu. Toto nařízení by se proto nemělo použít přede dnem použitelnosti nařízení (EU) č. 575/2013. Pravidla, která jsou závislá na použití směrnice 2009/138/ES, by se měla začít používat ode dne použitelnosti uvedené směrnice. V oblastech, které nebyly aktem harmonizovány v době před jeho uplatňováním v plném rozsahu, se proto bude nadále používat stávající výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost zavedený na vnitrostátní úrovni, a příslušné výpočty, které vycházejí ze sektorových předpisů, by měly být založeny na sektorových předpisech, které platí v době výpočtu.
(11)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložily společně Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví (EBA)), Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA)) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA)).
(12)
EBA, EIOPA a ESMA uskutečnily otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzovaly potenciální související náklady a přínosy v souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (5), článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (6) a článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (7) a požádaly o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1093/2010, skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1094/2010 a skupinu subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1095/2010,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení upřesňuje technické zásady a technické metody výpočtu uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES pro účely alternativ odpočtu podle čl. 49 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a pro účely výpočtu kapitálu a požadavku na doplňkovou kapitálovou přiměřenost, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 2 směrnice 2002/87/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„finančním konglomerátem vedeným pojišťovacím sektorem“ finanční konglomerát, jehož nejvýznamnějším finančním sektorem je v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES pojišťovací sektor;
2)
„finančním konglomerátem vedeným sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb“ finanční konglomerát, jehož nejvýznamnějším finančním sektorem je v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES sektor bankovnictví nebo sektor investičních služeb.
KAPITOLA II
TECHNICKÉ ZÁSADY
Článek 3
Vyloučení vícenásobného použití a tvorby kapitálu uvnitř skupiny
Kapitál, který vyplývá přímo či nepřímo z transakcí uvnitř skupiny, nesmí být zahrnut do výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu.
Článek 4
Převoditelnost a dostupnost kapitálu
1. Kapitál vykázaný na úrovni regulovaného subjektu, který převyšuje kapitál potřebný ke splnění sektorových požadavků solventnosti podle článku 9, se nesmí zahrnout do výpočtu kapitálu finančního konglomerátu nebo součtu kapitálu jednotlivých regulovaných a neregulovaných subjektů finančního sektoru ve finančním konglomerátu, ledaže neexistuje žádná skutečná nebo předpokládaná praktická nebo právní překážka převodu kapitálu mezi subjekty ve finančním konglomerátu.
2. Podnik uvedený v čl. 6 odst. 2 pátém pododstavci směrnice 2002/87/ES musí při předkládání výsledků výpočtu a příslušných údajů pro vypočet podle uvedeného pododstavce koordinátorovi potvrdit a předložit důkazy, že je dodržen odstavec 1.
Článek 5
Kapitál sektoru
1. Kapitál uvedený v odstavci 2, který je dostupný na úrovni regulovaného subjektu, lze použít ke krytí rizik souvisejících se sektorem, který tento kapitál vykazuje, a nepovažuje se za způsobilý pro krytí rizik jiných finančních sektorů.
2. Kapitálem uvedeným v odstavci 1 je kapitál jiný než:
a)
položky kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 ve smyslu nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 v souladu s čl. 94 odst. 1 a 2 uvedené směrnice.
Článek 6
Deficit kapitálu na úrovni finančního konglomerátu
1. V případě deficitu kapitálu na úrovni finančního konglomerátu lze k odstranění tohoto deficitu použít pouze položky kapitálu, které jsou podle sektorových předpisů způsobilé jak pro sektor bankovnictví, tak i pro pojišťovací sektor.
2. Kapitálem uvedeným v odstavci 1 je:
a)
kmenový kapitál tier 1 vymezený v článku 50 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 v souladu s čl. 94 odst. 1 směrnice 2009/138/ES a zařazení těchto položek není omezeno akty v přenesené pravomoci, které byly přijaty podle článku 99 uvedené směrnice;
c)
vedlejší kapitál tier 1 vymezený v článku 61 nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 v souladu s čl. 94 odst. 1 směrnice 2009/138/ES a zařazení těchto položek není omezeno akty v přenesené pravomoci, které byly přijaty podle článku 99 uvedené směrnice;
e)
kapitál tier 2 vymezený v článku 71 nařízení (EU) č. 575/2013 a
f)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 2 v souladu s čl. 94 odst. 2 směrnice 2009/138/ES.
3. Položky kapitálu, které se použijí k odstranění deficitu, musí být v souladu s čl. 4 odst. 1.
Článek 7
Konzistentnost
Regulované subjekty nebo smíšená finanční holdingová společnost ve finančním konglomerátu používají metodu výpočtu dlouhodobě a konzistentně.
Článek 8
Konsolidace
Ve vztahu k finančním konglomerátům vedeným pojišťovacím sektorem se metoda 1 pro výpočet skupinové solventnosti pojišťoven a zajišťoven podle článků 230, 231 a 232 směrnice 2009/138/ES považuje za rovnocennou metodě 1 pro výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost regulovaných subjektů ve finančním konglomerátu, která je stanovena v příloze I směrnice 2002/87/ES, pokud se oblast působnosti dohledu nad skupinou podle hlavy III směrnice 2009/138/ES významně neliší od oblasti působnosti doplňkového dozoru podle kapitoly II směrnice 2002/87/ES.
Článek 9
Požadavek solventnosti
1. Mají-li se použít předpisy vztahující se na pojišťovací sektor, považuje se pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost za požadavek solventnosti solventnostní kapitálový požadavek zmíněný v článcích 100 a 218 směrnice 2009/138/ES (včetně veškerého navýšení kapitálového požadavku podle článku 37 uvedené směrnice) vyplývající z čl. 216 odst. 4, čl. 231 odst. 7, článku 232, čl. 233 odst. 6, čl. 238 odst. 2 a 3 uvedené směrnice.
2. Mají-li se použít předpisy vztahující se na sektor bankovnictví nebo sektor investičních služeb, považují se pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost za požadavky solventnosti kapitálové požadavky stanovené v části třetí hlavě I kapitole 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a požadavky podle uvedeného nařízení nebo podle směrnice 2013/36/EU týkající se držení kapitálu převyšujícího tyto požadavky, včetně požadavku vyplývajícího z interního postupu pro hodnocení kapitálové přiměřenosti v článku 73 uvedené směrnice, veškerých požadavků uložených příslušným orgánem podle čl. 104 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv stanoveného v čl. 128 bodě 6 uvedené směrnice a opatření přijatých podle článků 458 nebo 459 nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 10
Kapitál finančního konglomerátu a požadavky solventnosti
1. S výhradou čl. 14 odst. 7, 8 a 9 se kapitál a požadavky solventnosti finančního konglomerátu vypočítají v souladu s definicemi a limity stanovenými v příslušných sektorových předpisech.
2. Kapitál společností spravujících aktiva se vypočítá podle čl. 2 odst. 1 písm. l) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (8). Požadavky solventnosti společností spravujících aktiva představují požadavky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice.
3. Kapitál správců alternativních investičních fondů se vypočítá podle čl. 4 odst. 1 písm. ad) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (9). Požadavky solventnosti správců alternativních investičních fondů představují požadavky stanovené v článku 9 uvedené směrnice.
Článek 11
Zacházení s mezisektorovými kapitálovými investicemi
1. Pokud má subjekt ve finančním konglomerátu vedeném sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb kapitálovou investici v subjektu finančního sektoru náležejícím do pojišťovacího sektoru, která se podle čl. 14 odst. 3 nebo čl. 15 odst. 3 odečítá, nevzniká s ohledem na tuto kapitálovou investici na úrovni finančního konglomerátu žádný požadavek na doplňkovou kapitálovou přiměřenost.
2. Má-li použití odstavce 1 za následek přímou změnu výše očekávaných ztrát podle přístupu založeného na interním ratingu ve smyslu části třetí hlavy II kapitoly 3 nařízení (EU) č. 575/2013, připočítá se částka odpovídající této změně ke kapitálu finančního konglomerátu.
Článek 12
Požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti u neregulovaných subjektů finančního sektoru
1. Má-li smíšená finanční holdingová společnost kapitálovou investici v neregulovaném subjektu finančního sektoru, vypočítají se pro dotyčný subjekt požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti podle sektorových předpisů nejvýznamnějšího sektoru ve finančním konglomerátu.
2. U neregulovaného subjektu finančního sektoru jiného než subjektu uvedeného v odstavci 1 se požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti vypočítají v souladu se sektorovými pravidly finančního sektoru, který je neregulovanému subjektu finančního sektoru nejblíže. Určení nejbližšího finančního sektoru vychází ze škály činností příslušného subjektu a rozsahu, v jakém tyto činnosti vykonává. Pokud nelze nejbližší finanční sektor jednoznačně určit, použijí se sektorové předpisy nejvýznamnějšího sektoru ve finančním konglomerátu.
Článek 13
Sektorová přechodná opatření a opatření k zachování právních účinků
Sektorové předpisy použité při výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost zahrnují případná přechodná ustanovení nebo ustanovení o zachování právních účinků, která platí na úrovni daného sektoru.
KAPITOLA III
TECHNICKÉ METODY VÝPOČTU
Článek 14
Upřesnění technického výpočtu podle metody 1 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Kapitál finančního konglomerátu se vypočítá na základě konsolidované účetní závěrky podle příslušného účetního rámce vztahujícího se na oblast působnosti doplňkového dozoru podle směrnice 2002/87/ES, přičemž se případně přihlíží k odstavci 5.
2. Co se týká finančních konglomerátů vedených sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb, při výpočtu kapitálu finančního konglomerátu se u nekonsolidovaných investic použije toto zacházení:
a)
nekonsolidované významné investice v subjektu finančního sektoru ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 575/2013, který náleží do pojišťovacího sektoru, se v plné výši odečítají od kapitálu konglomerátu;
b)
nekonsolidované investice jiné než investice uvedené v písmenu a) v subjektu finančního sektoru, který náleží do pojišťovacího sektoru, se odečítají v plné výši od kapitálu konglomerátu v souladu s článkem 46 nařízení (EU) č. 575/2013.
3. S výhradou odstavce 2 se kapitálové nástroje, které byly vydány subjektem ve finančním konglomerátu a které drží jiný subjekt v tomto finančním konglomerátu, odečítají od kapitálu konglomerátu, nejsou-li již vyloučeny v rámci účetní konsolidace.
4. S podnikem, který je pro účely příslušného účetního rámce spoluovládanou účetní jednotkou, se zachází podle sektorových předpisů o poměrné konsolidaci nebo zohlednění poměrných podílů.
5. Je-li součástí finančního konglomerátu subjekt spadající do oblasti působnosti směrnice 2009/138/ES, vychází výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu z ocenění aktiv a závazků v souladu s hlavou I kapitolou VI oddíly 1 a 2 směrnice 2009/138/ES.
6. Vztahují-li se na hodnotu aktiv nebo závazků obezřetnostní filtry a odpočty podle části druhé hlavy I nařízení (EU) č. 575/2013, představuje hodnotu aktiv nebo závazků použitou pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost hodnota, kterou lze přiřadit příslušným subjektům podle uvedeného nařízení, s výjimkou aktiv a závazků, které lze přiřadit ostatním subjektům finančního konglomerátu.
7. Pokud se podle sektorových předpisů vyžaduje výpočet prahové hodnoty nebo limitu, vypočítá se prahová hodnota nebo limit na úrovni konglomerátu na základě konsolidovaných údajů finančního konglomerátu a po provedení odpočtů podle odstavců 2 a 3.
8. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů se regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které jsou zahrnuty do konsolidované finanční situace dané instituce podle části první hlavy II kapitoly 2 oddílu 1 nařízení (EU) č. 575/2013, posuzují společně.
9. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů se regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které jsou zahrnuty do dohledu nad skupinou podle hlavy III směrnice 2009/138/ES, posuzují společně.
10. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů na úrovni regulovaného subjektu vypočítají regulované subjekty ve finančním konglomerátu, na něž se nevztahuje odstavec 8 ani odstavec 9, své příslušné prahové hodnoty a limity individuálně podle sektorových předpisů regulovaného subjektu.
11. Při sčítání příslušných sektorových požadavků solventnosti se neprovádí žádná úprava kromě úpravy požadované v článku 11 nebo v důsledku úprav sektorových prahových hodnot a limitů podle odstavce 7.
Článek 15
Upřesnění technického výpočtu podle metody 2 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Pokud se podle příslušných sektorových předpisů vztahuje na kapitál regulovaného subjektu obezřetnostní filtr, použije se jedno z těchto zacházení:
a)
částka po uplatnění filtru, která představuje čistou částku, jež se vezme v úvahu při výpočtu kapitálu účastí, se připočte k účetní hodnotě účastí v souladu s čl. 6 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice 2002/87/ES, jestliže částka po uplatnění filtru zvyšuje regulatorní kapitál;
b)
částka po uplatnění filtru uvedená v písmenu a) se odečte od účetní hodnoty účastí v souladu s čl. 6 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice 2002/87/ES, jestliže částka po uplatnění filtru snižuje regulatorní kapitál.
2. U finančních konglomerátů vedených sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb se významná investice v subjektu finančního sektoru ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 575/2013 náležejícím do pojišťovacího sektoru, která není účastí, odečte v plné výši od položek kapitálu subjektu, který nástroj drží, v souladu se sektorovými předpisy vztahujícími se na tento subjekt.
3. Investice uvnitř skupiny do kapitálových nástrojů, které jsou v souladu se sektorovými předpisy použitelné jako kapitál s přihlédnutím k příslušným sektorovým limitům, se odečítají nebo jsou z výpočtu kapitálu vyloučeny.
4. Výpočet doplňkových kapitálových požadavků se provádí podle vzorce uvedeného v příloze.
Článek 16
Upřesnění podmínek pro použití metody 3 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Příslušné orgány mohou použití metody 3 uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES povolit pouze v některé z níže uvedených situací:
a)
není-li přiměřeně možné použít metodu 1 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES na všechny subjekty nebo metodu 2 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES na všechny subjekty ve finančním konglomerátu, zejména z toho důvodu, že u jednoho či více subjektů nelze použít metodu 1, jelikož tyto subjekty nejsou zahrnuty do konsolidace, nebo kvůli skutečnosti, že regulovaný subjekt je usazen ve třetí zemi a není možné získat dostatečné informace pro použití jedné z těchto metod na tento subjekt;
b)
subjekty, které by použily pouze jednu z těchto metod, mají společně zanedbatelný význam, pokud jde o cíle dohledu nad regulovanými subjekty ve finančním konglomerátu.
2. Všechny regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které nejsou uvedeny v odstavci 1, použijí buď metodu 1, nebo metodu 2.
3. Použití metody 3, které příslušný orgán povolil ve vztahu k finančnímu konglomerátu, je dlouhodobé a konzistentní.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení článku 5, čl. 6 odst. 2, článku 8, čl. 9 odst. 1, čl. 14 odst. 5 a 9 se použijí ode dne použitelnosti uvedeného v čl. 309 odst. 1 směrnice 2009/138/ES.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. ledna 2014.
REGULAMENTO DELEGADO (UE) N.o 342/2014 DA COMISSÃO
de 21 de janeiro de 2014
que complementa a Diretiva 2002/87/CE do Parlamento Europeu e do Conselho e o Regulamento (UE) n.o 575/2013 do Parlamento Europeu e do Conselho no que diz respeito às normas técnicas de regulamentação para efeitos de aplicação dos métodos de cálculo dos requisitos de adequação dos fundos próprios aplicáveis aos conglomerados financeiros
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (UE) n.o 575/2013 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 26 de junho de 2013, relativo aos requisitos prudenciais para as instituições de crédito e para as empresas de investimento e que altera o Regulamento (UE) n.o 648/2012 (1), nomeadamente o artigo 49.o, n.o 6,
Tendo em conta a Diretiva 2002/87/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 16 de dezembro de 2002, relativa à supervisão complementar de instituições de crédito, empresas de seguros e empresas de investimento de um conglomerado financeiro e que altera as Diretivas 73/239/CEE, 79/267/CEE, 92/49/CEE, 92/96/CEE, 93/6/CEE e 93/22/CEE do Conselho e as Diretivas 98/78/CE e 2000/12/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (2), nomeadamente o artigo 21.o-A, n.o 3,
Considerando o seguinte:
(1)
Para os conglomerados financeiros que desenvolvem importantes atividades bancárias ou de investimento e de seguros, deve ser suprimida a utilização múltipla de elementos elegíveis para o cálculo dos fundos próprios a nível do conglomerado financeiro, ou seja, a utilização múltipla de capitais e a criação intragrupo inadequada de fundos próprios, a fim de refletir de forma exata a disponibilidade dos fundos próprios dos conglomerados para absorverem perdas e para poderem garantir os requisitos de adequação complementar dos fundos próprios no quadro do conglomerado financeiro.
(2)
É relevante garantir que os fundos próprios que excederem o necessário para satisfazer os requisitos de solvência setorial só são tidos em conta ao nível do conglomerado se não existirem impedimentos para a transferência de ativos ou o reembolso de passivos entre diferentes entidades do conglomerado, incluindo entre diferentes setores.
(3)
Um conglomerado financeiro deve incluir apenas os fundos próprios que excedam os requisitos de solvência setorial no cálculo dos seus fundos próprios, se esses fundos forem transferíveis entre entidades do conglomerado financeiro.
(4)
A adoção de regras adequadas deve ter em conta o facto de os requisitos setoriais de fundos próprios se destinarem à cobertura de riscos relativos a esse setor e não de riscos exógenos ao mesmo.
(5)
Com vista a assegurar uma aplicação coerente do cálculo do requisito de adequação complementar dos fundos próprios, devem ser enumerados os requisitos setoriais que incluem os requisitos de solvência conexos. Esses requisitos devem ser sem prejuízo das disposições setoriais relativas às medidas a adotar em caso de não cumprimento dos requisitos de solvência setorial. Em especial, se surgir um défice a nível de um conglomerado financeiro devido a uma violação do requisito combinado de reserva de fundos próprios previsto no capítulo 4 do título VII da Diretiva 2013/36/UE do Parlamento Europeu e do Conselho (3), as necessárias medidas exigidas devem basear-se nas estabelecidas nesse capítulo.
(6)
Para o cálculo do requisito de adequação complementar dos fundos próprios de um conglomerado financeiro, deve calcular-se tanto um requisito de solvência nocional como um nível nocional de fundos próprios para as entidades financeiras não regulamentadas do conglomerado financeiro.
(7)
A parte II do anexo I da Diretiva 2002/87/CE prevê três métodos técnicos para o cálculo dos requisitos de adequação complementar dos fundos próprios ao nível do conglomerado financeiro: método da «consolidação contabilística» (método 1), método da «dedução e agregação» (método 2) e método da «combinação» (método 3), permitindo uma combinação dos métodos 1 e 2. Os métodos de cálculo técnico 1 e 2 devem ser especificados a fim de garantir a sua aplicação coerente. Além disso, as circunstâncias para a utilização do método 3 devem ser especificadas e deve assegurar-se que as autoridades competentes autorizam a utilização deste método em circunstâncias semelhantes, aplicam critérios comuns e exigem que o método seja aplicado de forma coerente entre os conglomerados financeiros. As autoridades competentes só devem permitir a aplicação do método 3 quando um conglomerado financeiro possa demonstrar que a aplicação do método 1 ou 2, por si só, não seria razoavelmente exequível. A aplicação do método 3 deve ser coerente ao longo do tempo para garantir condições equivalentes. Dado os métodos de cálculo técnico serem aplicados em conformidade com os princípios técnicos referidos na parte I do anexo I da Diretiva 2002/87/CE, é igualmente necessário especificar esses princípios.
(8)
O método 1 para o cálculo da solvência dos grupos, previsto na Diretiva 2009/138/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (4), e o método 1 para o cálculo dos requisitos de adequação complementar dos fundos próprios, previsto na Diretiva 2002/87/CE, devem ser considerados equivalentes, dado ambos os métodos serem coerentes com os objetivos principais da supervisão complementar. Ambos os métodos garantem a supressão da criação intragrupo de fundos próprios e o cálculo dos fundos próprios, em conformidade com as definições e limites estabelecidos nas regras setoriais relevantes.
(9)
A habilitação para adotar normas técnicas de regulamentação prevista no artigo 49.o, n.o 6, do Regulamento (UE) n.o 575/2013 está intimamente associada à habilitação prevista no artigo 21.o-A, n.o 3, da Diretiva 2002/87/CE, dado ambos tratarem da aplicação coerente dos métodos de cálculo constantes do anexo da referida diretiva. A fim de garantir a coerência dos métodos de cálculo indicados para efeitos desses atos legislativos e facilitar uma visão global e um acesso compacto aos mesmos por parte das pessoas sujeitas a essas obrigações, é conveniente definir num único regulamento as normas técnicas de regulamentação adotadas no âmbito dessas delegações de poderes.
(10)
O presente regulamento deve basear-se nos novos regimes de solvência setorial estabelecidos na União, a fim de assegurar a aplicação mais coerente possível dos métodos de cálculo. O presente regulamento não deve assim ser aplicável antes da data de aplicação do Regulamento (UE) n.o 575/2013. As regras que dependem da aplicação da Diretiva 2009/138/CE devem começar a ser aplicáveis a partir da sua data de aplicação. Por conseguinte, as atuais formas nacionais de aplicação do cálculo dos requisitos de adequação complementar dos fundos próprios continuarão a ser utilizadas nos domínios não harmonizados pelo presente ato no período anterior à sua plena aplicação e os cálculos subjacentes baseados em regras setoriais dos seguros terão por base as regras setoriais dos seguros aplicáveis na altura do cálculo.
(11)
O presente regulamento tem por base o projeto de normas técnicas de regulamentação apresentado conjuntamente à Comissão pela Autoridade Europeia de Supervisão (Autoridade Bancária Europeia) (EBA), pela Autoridade Europeia de Supervisão (Autoridade Europeia dos Seguros e Pensões Complementares de Reforma) (EIOPA) e pela Autoridade Europeia de Supervisão (Autoridade Europeia dos Valores Mobiliários e dos Mercados) (ESMA).
(12)
A EBA, a EIOPA e a ESMA realizaram consultas públicas abertas sobre o projeto de normas técnicas de regulamentação no qual o presente regulamento se baseia, analisaram os custos e benefícios conexos potenciais, em conformidade com o artigo 10.o do Regulamento (UE) n.o 1093/2010 do Parlamento Europeu e do Conselho (5), o artigo 10.o do Regulamento (UE) n.o 1094/2010 do Parlamento Europeu e do Conselho (6) e o artigo 10.o do Regulamento (UE) n.o 1095/2010 do Parlamento Europeu e do Conselho (7), tendo solicitado o parecer do Grupo de Interessados do Sector Bancário, criado de acordo com o artigo 37.o do Regulamento (UE) n.o 1093/2010, do Grupo de Interessados do Sector dos Seguros e Resseguros, criado de acordo com o artigo 37.o do Regulamento (UE) n.o 1094/2010, e do Grupo de Interessados do Setor dos Valores Mobiliários e dos Mercados, criado de acordo com o artigo 37.o do Regulamento (UE) n.o 1095/2010,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
OBJETO E DEFINIÇÕES
Artigo 1.o
Objeto
O presente regulamento especifica os princípios técnicos e os métodos técnicos de cálculo enumerados no anexo I da Diretiva 2002/87/CE para efeitos das alternativas à dedução referida no artigo 49.o, n.o 1, do Regulamento (UE) n.o 575/2013 e do cálculo dos fundos próprios e do requisito de adequação complementar dos fundos próprios previsto no artigo 6.o, n.o 2, da Diretiva 2002/87/CE.
Artigo 2.o
Definições
Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
1)
«Conglomerado financeiro orientado para os seguros», um conglomerado financeiro cujo setor financeiro mais importante são os seguros, em conformidade com o artigo 3.o, n.o 2, da Diretiva 2002/87/CE;
2)
«Conglomerado financeiro orientado para a atividade bancária ou de investimento», um conglomerado financeiro cujo setor financeiro mais importante é o setor bancário ou o setor dos serviços de investimento, em conformidade com o artigo 3.o, n.o 2, da Diretiva 2002/87/CE.
CAPÍTULO II
PRINCÍPIOS TÉCNICOS
Artigo 3.o
Supressão da utilização múltipla de capitais e da criação intragrupo de fundos próprios
Os fundos próprios que resultem direta ou indiretamente de operações intragrupo não devem ser incluídos no cálculo dos requisitos de adequação complementar dos fundos próprios a nível de um conglomerado financeiro.
Artigo 4.o
Caráter transferível e disponível dos fundos próprios
1. Os fundos próprios reconhecidos ao nível de uma entidade regulamentada, que excederem os necessários para satisfazer os requisitos de solvência setorial, conforme especificado no artigo 9.o, não devem ser incluídos no cálculo dos fundos próprios de um conglomerado financeiro ou da soma dos fundos próprios de cada entidade do setor financeiro regulamentada e não regulamentada no quadro de um conglomerado financeiro, a menos que não haja qualquer obstáculo de direito ou de facto, atual ou previsto, à transferência de fundos entre entidades do conglomerado financeiro.
2. A entidade referida no artigo 6.o, n.o 2, quinto parágrafo, da Diretiva 2002/87/CE, aquando da apresentação ao coordenador dos resultados do cálculo e dos dados pertinentes para o cálculo referidos nesse parágrafo, deve confirmar e apresentar elementos ao coordenador que provem o respeito do n.o 1.
Artigo 5.o
Fundos próprios específicos de determinados setores
1. Os fundos próprios referidos no n.o 2, disponíveis ao nível de uma entidade regulamentada, são elegíveis para a cobertura dos riscos decorrentes do setor que reconhece esses fundos próprios e não são tidos em conta como elegíveis para efeitos de cobertura de riscos de outros setores financeiros.
2. Os fundos próprios referidos no n.o 1 são fundos próprios que não são os seguintes:
a)
Elementos dos fundos próprios principais de nível 1 e dos fundos próprios adicionais de nível 1 ou 2 na aceção do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
b)
Elementos dos fundos próprios de base das empresas sujeitas aos requisitos da Diretiva 2009/138/CE sempre que esses elementos sejam classificados no nível 1 ou 2 de acordo com o artigo 94.o, n.os 1 e 2, da referida diretiva.
Artigo 6.o
Défice de fundos próprios a nível do conglomerado financeiro
1. Sempre que se verifique um défice de fundos próprios a nível do conglomerado financeiro, só devem ser utilizados para cobrir esse défice os elementos dos fundos próprios que são elegíveis para o setor bancário e o setor dos seguros, consoante as regras setoriais.
2. Os fundos próprios a que se refere o n.o 1 são os seguintes:
a)
Fundos próprios principais de nível 1, definidos no artigo 50.o do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
b)
Elementos dos fundos próprios de base em que esses elementos são classificados no nível 1, em conformidade com o artigo 94.o, n.o 1, da Diretiva 2009/138/CE, e a inclusão desses elementos não está limitada pelos atos delegados adotados em conformidade com o artigo 99.o da referida diretiva;
c)
Fundos próprios adicionais de nível 1, definidos no artigo 61.o do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
d)
Elementos dos fundos próprios de base em que esses elementos são classificados no nível 1, em conformidade com o artigo 94.o, n.o 1, da Diretiva 2009/138/CE, e a inclusão desses elementos não está limitada pelos atos delegados adotados em conformidade com o artigo 99.o da referida diretiva;
e)
Fundos próprios de nível 2, definidos no artigo 71.o do Regulamento (UE) n.o 575/2013;
f)
Elementos dos fundos próprios de base em que esses elementos são classificados no nível 2, de acordo com o artigo 94.o, n.o 2, da Diretiva 2009/138/CE.
3. Os elementos dos fundos próprios que são utilizados para cobrir o défice devem estar em conformidade com o disposto no artigo 4.o, n.o 1.
Artigo 7.o
Coerência
As entidades regulamentadas ou as companhias financeiras mistas de um conglomerado financeiro devem aplicar o método de cálculo de modo coerente ao longo do tempo.
Artigo 8.o
Consolidação
Relativamente aos conglomerados financeiros orientados para os seguros, o método 1 de cálculo da solvência do grupo das empresas de seguros e de resseguros, previsto nos artigos 230.o, 231.o e 232.o da Diretiva 2009/138/CE, é considerado equivalente ao método 1 de cálculo dos requisitos de adequação complementar dos fundos próprios das entidades regulamentadas de um conglomerado financeiro, previsto no anexo I da Diretiva 2002/87/CE, desde que o âmbito da supervisão de grupos prevista no título III da Diretiva 2009/138/CE não seja significativamente diferente do âmbito da supervisão complementar prevista no capítulo II da Diretiva 2002/87/CE.
Artigo 9.o
Requisito de solvência
1. Sempre que as regras do setor dos seguros devam ser aplicadas, o requisito de capital de solvência referido nos artigos 100.o e 218.o da Diretiva 2009/138/CE, incluindo um eventual acréscimo dos requisitos de capital aplicado em conformidade com o artigo 37.o da referida diretiva, que decorre da aplicação do artigo 216.o, n.o 4, do artigo 231.o, n.o 7, do artigo 232.o, do artigo 233.o, n.o 6, e do artigo 238.o, n.os 2 e 3, da referida diretiva, deve ser considerado um requisito de solvência para efeitos do cálculo dos requisitos de adequação complementar dos fundos próprios.
2. Sempre que as regras dos setores bancário ou dos serviços de investimento forem aplicadas, os requisitos de fundos próprios previstos no capítulo 1 do título I da parte 3 do Regulamento (UE) n.o 575/2013 e os requisitos previstos no referido regulamento ou na Diretiva 2013/36/UE relativos à manutenção de fundos próprios para além do exigido nesses requisitos, incluindo os requisitos decorrentes do processo de avaliação da adequação do capital interno previsto no artigo 73.o da referida diretiva, qualquer requisito imposto por uma autoridade competente ao abrigo do artigo 104.o, n.o 1, alínea a), da referida diretiva, o requisito combinado de reserva de fundos próprios definido no artigo 128.o, n.o 6, da referida diretiva e as medidas adotadas de acordo com os artigos 458.o ou 459.o do Regulamento (UE) n.o 575/2013, devem ser considerados como os requisitos de solvência, para efeitos do cálculo dos requisitos de adequação complementar dos fundos próprios.
Artigo 10.o
Fundos próprios e requisitos de solvência do conglomerado financeiro
1. Sob reserva do disposto no artigo 14.o, n.os 7, 8 e 9, os fundos próprios e os requisitos de solvência do conglomerado financeiro devem ser calculados em conformidade com as definições e limites estabelecidos nas regras setoriais em causa.
2. Os fundos próprios das sociedades de gestão de ativos devem ser calculados em conformidade com o artigo 2.o, n.o 1, alínea l), da Diretiva 2009/65/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (8). Os requisitos de solvência das sociedades de gestão de ativos são os requisitos estabelecidos no artigo 7.o, n.o 1, alínea a), da referida diretiva.
3. Os fundos próprios dos gestores de fundos de investimento alternativos devem ser calculados em conformidade com o artigo 4.o, n.o 1, alínea a-D), da Diretiva 2011/61/UE do Parlamento Europeu e do Conselho (9). Os requisitos de solvência dos gestores de fundos de investimento alternativos são os requisitos estabelecidos no artigo 9.o da referida diretiva.
Artigo 11.o
Tratamento de participações transetoriais
1. Sempre que uma entidade de um conglomerado financeiro orientado para a atividade bancária ou de investimento detenha uma participação numa entidade do setor financeiro que pertença ao setor dos seguros e que seja deduzida em conformidade com o artigo 14.o, n.o 3, ou o artigo 15.o, n.o 3, essa participação não suscita qualquer requisito de adequação complementar dos fundos próprios a nível do conglomerado financeiro.
2. Sempre que a aplicação do n.o 1 resultar numa alteração direta do montante de perdas esperadas, utilizando o método IRB, na aceção do capítulo 3 do título II da parte 3 do Regulamento (UE) n.o 575/2013, deve ser acrescentado um montante equivalente a essa alteração aos fundos próprios do conglomerado financeiro.
Artigo 12.o
Fundos próprios nocionais e requisitos de solvência nocional para entidades não regulamentadas do setor financeiro
1. Sempre que uma companhia financeira mista detenha uma participação numa entidade não regulamentada do setor financeiro, os fundos próprios nocionais e os requisitos de solvência nocional da referida entidade devem ser calculados em conformidade com as regras setoriais do setor mais importante do conglomerado financeiro.
2. Para uma entidade não regulamentada do setor financeiro diferente da referida no n.o 1, os fundos próprios nocionais e os requisitos de solvência nocional serão calculados em conformidade com as regras setoriais do setor financeiro mais próximo da entidade não regulamentada do setor financeiro. A determinação do setor financeiro mais próximo deve basear-se na gama de atividades da entidade em causa e na medida em que exerce essas atividades. Caso não seja possível identificar claramente o setor financeiro mais próximo, devem ser utilizadas as regras setoriais do setor mais importante do conglomerado financeiro.
Artigo 13.o
Medidas setoriais transitórias e de salvaguarda de direitos adquiridos
As regras setoriais aplicadas no cálculo dos requisitos de adequação complementar dos fundos próprios devem incluir disposições de salvaguarda de direitos adquiridos ou de transição aplicáveis a nível setorial.
CAPÍTULO III
MÉTODOS DE CÁLCULO TÉCNICO
Artigo 14.o
Especificação do cálculo técnico de acordo com o método 1 por força da Diretiva 2002/87/CE
1. Os fundos próprios de um conglomerado financeiro devem ser calculados com base nas contas consolidadas de acordo com o quadro contabilístico relevante aplicado ao âmbito da supervisão complementar prevista na Diretiva 2002/87/CE e devem ter em conta o n.o 5, se for caso disso.
2. Relativamente aos conglomerados financeiros orientados para a atividade bancária ou de investimento e ao cálculo dos seus fundos próprios, os investimentos não consolidados podem ser tratados do seguinte modo:
a)
Os investimentos não consolidados significativos detidos numa entidade do setor financeiro, na aceção do artigo 43.o do Regulamento (UE) n.o 575/2013, pertencente ao setor dos seguros, devem ser integralmente deduzidos dos fundos próprios do conglomerado;
b)
Os investimentos não consolidados, para além dos referidos na alínea a), detidos numa entidade do setor financeiro pertencente ao setor dos seguros, devem ser integralmente deduzidos dos fundos próprios do conglomerado em conformidade com o artigo 46.o do Regulamento (UE) n.o 575/2013.
3. Sob reserva do disposto no n.o 2, os fundos próprios emitidos por uma entidade de um conglomerado financeiro e detidos por outra entidade desse conglomerado financeiro devem ser deduzidos dos fundos próprios do conglomerado, caso não tenham sido já eliminados no processo de consolidação contabilística.
4. Uma empresa que é uma entidade conjuntamente controlada para efeitos do quadro contabilístico em causa deve ser tratada de acordo com as regras setoriais em matéria de consolidação proporcional ou de inclusão das partes proporcionais.
5. Sempre que uma entidade do âmbito da Diretiva 2009/138/CE faz parte de um conglomerado financeiro, o cálculo dos requisitos de adequação complementar dos fundos próprios ao nível do conglomerado financeiro deve basear-se na avaliação dos ativos e passivos efetuada de acordo com as secções 1 e 2 do capítulo VI do título I da Diretiva 2009/138/CE.
6. Sempre que os valores dos ativos ou passivos estejam sujeitos a filtros prudenciais e deduções em conformidade com o título I da parte 2 do Regulamento (UE) n.o 575/2013, os valores dos ativos ou passivos utilizados para efeitos do cálculo dos requisitos de adequação complementar dos fundos próprios devem ser os afetados às entidades relevantes de acordo com o referido regulamento, com exceção dos ativos e passivos afetados a outras entidades do conglomerado financeiro.
7. Se for necessário o cálculo de um limiar ou limite de acordo com as regras setoriais, o limiar ou limite a nível do conglomerado deve ser calculado com base nos dados consolidados do conglomerado financeiro e após as deduções exigidas pelos n.os 2 e 3.
8. Para efeitos do cálculo dos limiares ou limites, devem ser tidas em conta conjuntamente as entidades regulamentadas de um conglomerado financeiro que sejam abrangidas pelo âmbito da situação consolidada de uma instituição, de acordo com a secção 1 do capítulo 2 do título II da parte 1 do Regulamento (UE) n.o 575/2013.
9. Para efeitos do cálculo dos limiares ou limites, devem ser tidas em conta conjuntamente as entidades regulamentadas de um conglomerado financeiro que sejam abrangidas pelo âmbito da supervisão de grupo, de acordo com o título III da Diretiva 2009/138/CE.
10. Para efeitos do cálculo dos limiares ou limites ao nível das entidades regulamentadas, as entidades regulamentadas de um conglomerado financeiro a que não é aplicável os n.os 8 e 9 devem calcular os respetivos limiares e limites numa base individual, em conformidade com as regras setoriais da entidade regulamentada.
11. A soma dos requisitos setoriais de solvência aplicáveis não é objeto de qualquer ajustamento, com exceção do previsto no artigo 11.o e do que resulta de ajustamentos setoriais efetuados em conformidade com o n.o 7.
Artigo 15.o
Especificação do cálculo técnico de acordo com o método 2 por força da Diretiva 2002/87/CE
1. Sempre que os fundos próprios de uma entidade regulamentada forem objeto de um filtro prudencial ao abrigo das regras setoriais em causa, aplica-se um dos seguintes tratamentos:
a)
O montante objeto do filtro, correspondendo ao montante líquido que deve ser tido em conta no cálculo dos fundos próprios das participações, deve ser acrescentado ao valor contabilístico das participações, em conformidade com o artigo 6.o, n.o 4, segundo parágrafo, da Diretiva 2002/87/CE, caso o montante objeto do filtro aumente os fundos próprios regulamentares;
b)
O montante objeto do filtro, referido na alínea a), deve ser deduzido do valor contabilístico das participações, em conformidade com o artigo 6.o, n.o 4, segundo parágrafo, da Diretiva 2002/87/CE, caso o montante objeto do filtro diminua os fundos próprios regulamentares.
2. Relativamente aos conglomerados financeiros orientados para a atividade bancária ou de investimento, os investimentos significativos, que não são participações, numa entidade do setor financeiro, na aceção do artigo 43.o do Regulamento (UE) n.o 575/2013, pertencente ao setor dos seguros, devem ser integralmente deduzidos dos elementos de fundos próprios da entidade detentora do instrumento, em conformidade com as regras setoriais aplicáveis a essa entidade.
3. Devem ser deduzidos ou excluídos do cálculo dos fundos próprios os investimentos intragrupo em quaisquer instrumentos de capital elegíveis na qualidade de fundos próprios, em conformidade com as regras setoriais, tendo em conta os limites setoriais aplicáveis.
4. O cálculo dos requisitos de adequação complementar dos fundos próprios deve ser efetuado em conformidade com a fórmula constante do anexo.
Artigo 16.o
Especificação das circunstâncias de utilização do método 3 por força da Diretiva 2002/87/CE
1. As autoridades competentes apenas podem permitir a aplicação do método 3, referido no anexo I da Diretiva 2002/87/CE, numa das seguintes circunstâncias:
a)
Não é razoavelmente exequível aplicar o método 1 referido no anexo I da Diretiva 2002/87/CE a todas as entidades ou o método 2 referido no mesmo anexo a todas as entidades de um conglomerado financeiro, em especial por o método 1 não poder ser utilizado relativamente a uma ou mais entidades, por estarem fora do âmbito da consolidação ou por uma entidade regulamentada estar estabelecida num país terceiro e ser impossível obter informações suficientes para aplicar um dos métodos a essa entidade;
b)
As entidades que aplicarem um dos métodos representam, no seu conjunto, um interesse irrelevante no tocante aos objetivos de supervisão das entidades regulamentadas de um conglomerado financeiro.
2. O método 1 ou o método 2 são utilizados por todas as entidades regulamentadas de um conglomerado financeiro que não são referidas no n.o 1.
3. A aplicação do método 3, autorizada por uma autoridade competente em relação a um conglomerado financeiro, deve ser coerente ao longo do tempo.
CAPÍTULO IV
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 17.o
Entrada em vigor
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O artigo 5.o, o artigo 6.o, n.o 2, o artigo 8.o, o artigo 9.o, n.o 1, e o artigo 14.o, n.os 5 e 9, são aplicáveis a partir da data de aplicação referida no artigo 309.o, n.o 1, da Diretiva 2009/138/CE.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 21 de janeiro de 2014.