PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/428
ze dne 10. března 2015,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93 a nařízení (EU) č. 1063/2010, pokud jde o pravidla původu v souvislosti se systémem všeobecných celních preferencí a preferenčními celními opatřeními pro určité země a území
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (1), a zejména na článek 247 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 (2) ve znění nařízení (EU) č. 1063/2010 (3) a prováděcího nařízení (EU) č. 530/2013 (4) byl reformován způsob, jakým se pro účely unijního systému všeobecných celních preferencí (systému GSP) osvědčuje původ zboží. V rámci této reformy byl zaveden systém autocertifikace původu zboží vývozci, kteří jsou pro tyto účely registrováni zvýhodněnými zeměmi nebo členskými státy, přičemž zprovoznění tohoto systému bylo odloženo na 1. ledna 2017. Předmětná reforma vycházela ze skutečnosti, že vývozci nejlépe znají původ svých produktů, a je tak vhodné od nich vyžadovat, aby svým zákazníkům přímo poskytovali deklarace o původu. Aby mohly zvýhodněné země a členské státy vývozce registrovat, má Komise zavést elektronický systém registrovaných vývozců („systém REX“).
(2)
Došlo k vyjasnění dalších požadavků na systém REX. S ohledem na tyto požadavky je nutno upravit řadu ustanovení o pravidlech původu v rámci GSP.
(3)
Jednostranné celní preference na dovoz ze zvýhodněných zemí udělují i Norsko a Švýcarsko. V diskusích, které vedla Komise s Norskem a Švýcarskem v souladu se zmocněním, jež obdržela od Rady, aby s těmito dvěma zeměmi vyjednala nové znění stávajících dohod (5), pokud jde o vzájemné uznávání náhradních osvědčení o původu zboží a o rozšíření dvoustranné kumulace na materiály pocházející z Norska a Švýcarska, se strany dohodly, že systém registrovaných vývozců budou uplatňovat a používat i Norsko a Švýcarsko. Stejná možnost by se měla nabídnout Turecku, jakmile tato země splní určité podmínky stanovené v nařízení (EHS) č. 2454/93. S ohledem na výše uvedené by se měly provést potřebné úpravy, aby se zajistilo řádné fungování spolupráce mezi Unií, Norskem, Švýcarskem a Tureckem.
(4)
Dovozce používající deklaraci o původu by měl mít možnost si ověřit platnost čísla registrovaného vývozce, který tuto deklaraci vyhotovil. Údaje systému REX by proto měly být uvedeny na veřejně přístupných internetových stránkách.
(5)
Stávající pravidla ohledně systému registrovaných vývozců by měla být použitelná od 1. ledna 2017. Aby pravidla nebyla dotčena ve fázi jejich uplatňování, úpravy stanovené tímto nařízením by měly být použitelné před uvedeným datem.
(6)
Podle stávajících pravidel jsou k registraci způsobilí jen vývozci ve zvýhodněných zemích a v Unii. Jelikož Norsko, Švýcarsko a rovněž Turecko (až bude splňovat určité podmínky) mají uplatňovat systém registrovaných vývozců, jejich vývozci by také měli mít možnost se zaregistrovat, aby byli oprávněni vyhotovovat deklarace o původu v rámci dvoustranné kumulace nebo náhradní deklarace o původu v rámci přeposílání zboží.
(7)
Stávající pravidla týkající se lhůt pro zavedení systému REX dostatečně nezohledňují kapacitu zvýhodněných zemí, pokud jde o řízení registračního postupu a uplatňování systému od roku 2017. Proto by se měla až do 31. prosince 2019 (s možností prodloužení o šest měsíců) stanovit přechodná opatření a postupné zavádění. Od 30. června 2020 bude pro nárokování preferenčního celního zacházení v rámci systému GSP zapotřebí, aby byly součástí všech zásilek, jež budou obsahovat původní produkty a jejichž celková hodnota bude přesahovat 6 000 EUR, deklarace o původu vyhotovené registrovaným vývozcem.
(8)
Komise, příslušné orgány zvýhodněných zemí a celní orgány členských států, Norska, Švýcarska a Turecka (až tato země splní určité podmínky) potřebují mít přístup k údajům zaregistrovaným v systému. Aby se zajistila patřičná ochrana osobních údajů, měla by se stanovit podrobná pravidla, zejména pokud jde o rozsah přístupu k údajům a o účel jejich zpracovávání, a také právo vývozců na úpravu, výmaz či zablokování těchto údajů.
(9)
Toto nařízení by nemělo nijak ovlivnit úroveň ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováváním údajů podle ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) a vnitrostátních právních předpisů, jimiž se uvedená směrnice provádí, a zejména nemění povinnosti členských států spojené se zpracováváním údajů těmito státy podle směrnice 95/46/ES ani povinnosti orgánů a institucí Unie spojené se zpracováváním údajů těmito orgány a institucemi podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7) při plnění jejich úkolů.
(10)
Měla by být stanovena doba, po kterou se budou uchovávat údaje týkající se registrovaných vývozců, jejichž registrace bude zrušena, s přihlédnutím ke skutečné potřebě takové údaje uchovávat a k době pro uchovávání údajů, která je již vymezena v právních předpisech členských států.
(11)
Pravidla týkající se rozdělování zásilek by se měla upravit tak, aby bylo jasné, že rozdělování zásilek je možné jen tehdy, je-li prováděno vývozci nebo v jejich odpovědnosti.
(12)
Do podmínek pro zpětné vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A by měla být doplněna situace, kdy se o konečném určení produktů rozhodne během přepravy či skladování produktů a po možném rozdělení.
(13)
Jelikož status některých zemí v rámci systému GSP se 1. ledna 2015 změnil ze zvýhodněné země na zemi způsobilou, příslušné orgány daných zemí již nebudou moci vydávat osvědčení na tiskopise A pro produkty pocházející z jiné země téhož regionálního sdružení, která je stále zvýhodněnou zemí, jak tomu bylo v souladu s čl. 86 odst. 4 druhým a třetím pododstavcem. Aby vývozci zboží ze zvýhodněných zemí mohli v období od 1. ledna 2015 až do vstupu tohoto nařízení v platnost dále nepřerušeně přepravovat své zboží po obvyklých obchodních trasách přes země se změněným statusem, změny pravidel týkajících se zpětného vydávání osvědčení na tiskopise A by se měly použít se zpětnou účinností od 1. ledna 2015.
(14)
Stávající pravidla, postupy a metody správní spolupráce použitelné až do okamžiku, kdy se začne uplatňovat systém registrovaných vývozců, stanoví, že pokud ověřovací postup nebo jiné dostupné informace naznačují, že jsou porušována pravidla původu, zvýhodněné země vývozu z vlastního podnětu nebo na žádost celních orgánů členských států provádí náležitá šetření. Stejná povinnost by měla dále platit i poté, co se systém registrovaných vývozců začne uplatňovat.
(15)
Za účelem zajištění právní jistoty by se měla přechodná pravidla ohledně uplatňování systému autocertifikace původu registrovanými vývozci, která jsou nyní stanovena v pozměňovacím nařízení (EU) č. 1063/2010, zapracovat přímo do nařízení (EHS) č. 2454/93.
(16)
Do části II přílohy 13a by se mělo vložit nové číslo harmonizovaného systému popisu a číselného označování zboží a pravidla s ním spojená, aby byly vzaty v úvahu oděvy jiné než pletené nebo háčkované (číslo 62), které však mají pletené nebo háčkované části.
(17)
Po doplnění španělštiny mezi jazyky, v nichž lze vyhotovovat deklaraci o původu, by měla být změněna příloha 13d, na niž se odkazuje v čl. 95 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2454/93, tak aby v ní byla doplněna španělská verze deklarace o původu.
(18)
Příloha 17 by se měla změnit, aby byla zavedena tolerance v šířce, v jejíchž mezích nebude muset osvědčení o původu zboží na tiskopise A vyhovovat požadavkům na rozměry. Do seznamu zemí, které přijímají osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro účely unijního systému všeobecných celních preferencí, by se kromě toho mělo doplnit Chorvatsko.
(19)
Do článku 109 by se mělo doplnit ustanovení ohledně potvrzování kolonky 7 průvodního osvědčení EUR.1 a prohlášení na faktuře, přičemž v tomto ustanovení by měly být obsaženy dodatečné odkazy objasňující právní rámec, podle něhož se takové doklady vydávají nebo vyhotovují.
(20)
Nařízení (EHS) č. 2454/93 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(21)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1)
Vkládá se nový článek 66a, který zní:
„Článek 66a
1. Články 68 až 71 a 90 až 97j se použijí od data, k němuž začne být ve zvýhodněných zemích a členských státech uplatňován systém autocertifikace původu registrovanými vývozci (‚systém registrovaných vývozců‘).
2. Články 97k až 97w se použijí, dokud budou zvýhodněné země vydávat osvědčení o původu zboží na tiskopise A a členské státy průvodní osvědčení EUR.1 nebo dokud budou jejich vývozci vyhotovovat prohlášení na faktuře, v souladu s články 91 a 91a.“
2)
Článek 67 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se písmena m) a n) nahrazují tímto:
„m)
‚hodnotou materiálů‘ v seznamu v příloze 13a se rozumí celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, nebo není-li známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály v zemi výroby; pokud je třeba určit hodnotu použitých původních materiálů, použije se toto písmeno obdobně;
n)
‚cenou ze závodu‘ se rozumí cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu veškerého použitého materiálu a veškeré další náklady související s jeho výrobou po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu.
V případě, že skutečná zaplacená cena neodráží veškeré náklady související s výrobou produktu, které byly skutečně vynaloženy v zemi výroby, rozumí se cenou ze závodu součet všech těchto nákladů po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu;“
;
b)
v odstavci 1 se písmena u) a v) nahrazují tímto:
„u)
‚registrovaným vývozcem‘ se rozumí:
i)
vývozce, který je usazen ve zvýhodněné zemi a je registrován u jejích příslušných orgánů pro účely vývozu produktů v rámci systému, ať už do Unie nebo do jiné zvýhodněné země, s níž je možná regionální kumulace, nebo
ii)
vývozce, který je usazen v některém z členských států a je registrován u jeho celních orgánů pro účely vývozu produktů, které pocházejí z Unie a mají být použity jako materiály v některé zvýhodněné zemi v rámci dvoustranné kumulace, nebo
iii)
přeposílatel zboží, který je usazen v některém z členských států a je registrován u jeho celních orgánů pro účely vyhotovování náhradních deklarací o původu za účelem přeposílání původních produktů jinam v rámci celního území Unie, případně do Norska, Švýcarska nebo Turecka (‚registrovaný přeposílatel‘);
v)
‚deklarací o původu‘ se rozumí deklarace vyhotovená vývozcem nebo přeposílatelem zboží, která uvádí, že produkty, na něž se vztahuje, splňují pravidla původu systému.“
;
c)
doplňuje se nový odstavec 3, který zní:
„3. Pro účely odst. 1 písm. u) platí, že je-li vývozce za účelem vyřizování vývozních formalit zastoupen a jeho zástupce je rovněž registrovaným vývozcem, tento zástupce nepoužije své vlastní číslo registrovaného vývozce.“
3)
V článku 68 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Zvýhodněné země předloží Komisi závazek uvedený v odstavci 1 přinejmenším tři měsíce přede dnem, kdy hodlají zahájit registraci vývozců.“
4)
Článek 69 se nahrazuje tímto:
„Článek 69
1. Zvýhodněné země Komisi uvědomí o orgánech, které se nacházejí na jejich území a jsou:
a)
součástí vládních orgánů dotčené země nebo jednají z pověření vlády dané země a jsou příslušné k registrování vývozců v systému REX, k úpravě a aktualizaci registračních údajů a k rušení registrací;
b)
součástí vládních orgánů dotčené země a jsou odpovědné za zajišťování správní spolupráce s Komisí a s celními orgány členských států, jak je stanoveno v tomto oddíle.
Zvýhodněné země Komisi sdělí názvy, adresy a kontaktní údaje těchto orgánů. Sdělované informace musí být Komisi zaslány nejpozději tři měsíce přede dnem, kdy zvýhodněné země hodlají zahájit registraci vývozců.
Zvýhodněné země Komisi okamžitě informují o veškerých změnách v informacích poskytnutých podle prvního pododstavce.
2. Členské státy Komisi sdělí názvy, adresy a kontaktní údaje svých celních orgánů, které jsou:
a)
příslušné k registrování vývozců a přeposílatelů zboží v systému REX, k úpravě a aktualizaci registračních údajů a k rušení registrací;
b)
odpovědné za zajišťování správní spolupráce s příslušnými orgány zvýhodněných zemí, jak je stanoveno v tomto oddíle.
Sdělované informace musí být Komisi zaslány do 30. září 2016.
Členské státy Komisi okamžitě informují o veškerých změnách v informacích poskytnutých podle prvního pododstavce.“
5)
Vkládají se nové články 69a, 69b a 69c, které znějí:
„Článek 69a
1. Komise zřídí systém REX a zajistí, aby byl k dispozici do 1. ledna 2017.
2. Příslušné orgány zvýhodněných zemí a celní orgány členských států po obdržení úplné žádosti uvedené v příloze 13c vývozci, popřípadě přeposílateli zboží neprodleně přiřadí číslo registrovaného vývozce a toto číslo spolu s registračními údaji a s datem, od něhož je registrace v souladu s čl. 92 odst. 5 platná, vloží do systému REX.
Pokud se příslušné orgány domnívají, že jsou informace uvedené v žádosti neúplné, daného vývozce o tom neprodleně vyrozumí.
Příslušné orgány zvýhodněných zemí a celní orgány členských států se starají o to, aby byly jimi zaregistrované údaje aktuální. Tyto údaje upravují bezprostředně poté, co jsou informovány registrovaným vývozcem v souladu s článkem 93.
Článek 69b
1. Komise zajistí, aby byl přístup k systému REX poskytován v souladu s tímto článkem.
2. Komise má přístup, který jí umožňuje nahlížet do všech údajů.
3. Příslušné orgány zvýhodněných zemí mají přístup, jenž jim umožňuje nahlížet do údajů o vývozcích, které registrovaly.
4. Celní orgány členských států mají přístup, jenž jim umožňuje nahlížet do údajů, které registrovaly ony samy, a do údajů, které registrovaly celní orgány ostatních členských států, příslušné orgány zvýhodněných zemí a orgány Norska, Švýcarska a Turecka. K těmto údajům přistupují za účelem ověřování celních prohlášení podle článku 68 celního kodexu nebo za účelem kontroly prohlášení podle čl. 78 odst. 2 uvedeného kodexu.
5. Komise zajistí příslušným orgánům zvýhodněných zemí bezpečný přístup do systému REX.
Jelikož Norsko a Švýcarsko prostřednictvím dohody zmiňované v článku 97 g s Unií ujednaly sdílení systému REX, zajistí Komise bezpečný přístup k systému REX i celním orgánům těchto zemí. Bezpečný přístup do systému REX se poskytne také Turecku, jakmile bude tato země splňovat určité podmínky.
6. Pokud budou některá země nebo některé území vyňaty z přílohy II nařízení (EU) č. 978/2012, příslušným orgánům dané zvýhodněné země zůstane zachován přístup do systému REX, dokud to bude zapotřebí, tak aby se jim umožnilo plnit jejich povinnosti vyplývající z článku 71.
7. Jestliže k tomu dá vývozce podpisem kolonky 6 ve formuláři stanoveném v příloze 13c souhlas, poskytne Komise veřejnosti následující údaje:
a)
jméno/název registrovaného vývozce;
b)
adresu, kde má registrovaný vývozce sídlo;
c)
kontaktní údaje vyplněné v kolonce 2 formuláře stanoveného v příloze 13c;
d)
orientační popis zboží způsobilého pro preferenční zacházení, včetně orientačního seznamu čísel či kapitol harmonizovaného systému, uvedený v kolonce 4 formuláře stanoveného v příloze 13c;
e)
číslo EORI nebo identifikační číslo (TIN) registrovaného vývozce.
Nepodepsání kolonky 6 není důvodem k tomu, aby byla registrace vývozce zamítnuta.
8. Tyto údaje Komise zpřístupňuje veřejnosti vždy:
a)
číslo registrovaného vývozce;
b)
datum, od něhož je registrace platná;
c)
v příslušných případech datum, k němuž byla registrace zrušena;
d)
informace o tom, zda registrace platí i pro vývoz do Norska, Švýcarska a Turecka (jakmile bude tato země splňovat určité podmínky);
e)
datum poslední synchronizace mezi systémem REX a veřejně přístupnými internetovými stránkami.
Článek 69c
1. Údaje registrované v systému REX se zpracovávají pouze za účelem uplatňování tohoto systému, tak jak je stanoveno v tomto oddíle.
2. Registrovaným vývozcům se poskytnou informace stanovené v čl. 11 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (ES) č. 45/2001 nebo v článku 10 směrnice 95/46/ES. Registrovaní vývozci budou kromě toho informováni:
a)
o právním základu operací, v jejichž rámci se mají dané údaje zpracovávat;
b)
o lhůtě pro uchovávání údajů.
Registrovaným vývozcům se zmiňované informace poskytnou v upozornění připojeném k žádosti o registraci vývozce, jak je stanoveno v příloze 13c.
3. Každý příslušný orgán ve zvýhodněné zemi uvedený v čl. 69 odst. 1 písm. a) a každý celní orgán v členském státě uvedený v čl. 69 odst. 2 písm. a), který vloží údaje do systému REX, bude v souvislosti s jejich zpracováním považován za správce.
Aby byla registrovaným vývozcům zaručena jejich práva, Komise bude v souvislosti se zpracováváním všech údajů považována za společného správce.
4. Práva registrovaných vývozců, pokud jde zpracovávání údajů uložených v systému REX, uvedených v příloze 13c a zpracovávaných ve vnitrostátních systémech, se vykonávají v souladu s předpisy o ochraně údajů, kterými členský stát, jenž údaje vývozců uchovává, provádí směrnici 95/46/ES.
5. Členské státy, které ve svých vnitrostátních systémech duplikují údaje ze systému REX, k nimž mají přístup, tyto duplikované údaje aktualizují.
6. Práva registrovaných vývozců, pokud jde o zpracovávání jejich registračních údajů Komisí, se vykonávají v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
7. Veškeré žádosti registrovaných vývozců o výkon práva na přístup k údajům nebo práva na jejich úpravu, výmaz či zablokování v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 se předkládají správci údajů, který je vyřizuje.
Jestliže registrovaný vývozce předloží takovou žádost Komisi, aniž by se pokusil domoci se svých práv u správce údajů, Komise předmětnou žádost postoupí správci údajů registrovaného vývozce.
Pokud registrovaný vývozce při domáhání se svých práv u správce údajů neuspěje, předloží svou žádost Komisi, která bude jednat jako správce. Komise má právo údaje upravovat, mazat či blokovat.
8. Vnitrostátní orgány dozoru pro ochranu údajů a evropský inspektor ochrany údajů, z nichž každý jedná v rozsahu svých příslušných pravomocí, spolupracují a zajišťují koordinovaný dozor nad registrovanými údaji.
Vnitrostátní orgány dozoru pro ochranu údajů a evropský inspektor ochrany údajů, z nichž každý jedná v rozsahu svých příslušných pravomocí, si podle potřeby vyměňují relevantní informace, napomáhají si při auditech a inspekcích, přezkoumávají potíže s výkladem či uplatňováním tohoto nařízení, zaobírají se problémy s výkonem nezávislého dozoru nebo s výkonem práv subjektů údajů, vypracovávají sladěné návrhy na společná řešení jakýchkoli problémů a zvyšují povědomí o právech na ochranu údajů.“
6)
Články 70 a 71 se nahrazují tímto:
„Článek 70
Komise na svých internetových stránkách zveřejní data, k nimž zvýhodněné země začnou uplatňovat systém registrovaných vývozců. Tyto informace bude Komise aktualizovat.
Článek 71
Jestliže bude z přílohy II nařízení (EU) č. 978/2012 odstraněna některá země nebo některé území, po dobu tří let ode dne jejich vyřazení z uvedené přílohy bude pro danou zemi či pro dané území dále platit povinnost správní spolupráce, jak je stanoveno v článcích 69 a 69a, v čl. 86 odst. 10 a v článku 97 g.“
7)
Článek 74 se nahrazuje tímto:
„Článek 74
1. Produkty deklarované k propuštění do volného oběhu v Evropské unii musí být stejné jako produkty vyvezené ze zvýhodněné země, která je považována za zemi jejich původu. Před jejich deklarováním k propuštění do volného oběhu nesmí být pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny nebo podrobeny jiným operacím než těm, které je mají uchovat v dobrém stavu nebo které spočívají v připojení nebo připevnění značek, štítků, pečetí či jakékoli jiné dokumentace, aby byl zajištěn soulad se specifickými domácími požadavky platnými v Unii.
2. Produkty dovezené do zvýhodněné země pro účely kumulace podle článků 84, 85 nebo 86 musí být stejné jako produkty vyvezené ze země, která je považována za zemi jejich původu. Před deklarováním k příslušnému celnímu režimu v zemi dovozu nesmí být pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny nebo podrobeny jiným operacím než těm, které je mají uchovat v dobrém stavu.
3. Produkty lze skladovat za předpokladu, že v zemi nebo zemích tranzitu zůstanou pod dohledem celních orgánů.
4. Rozdělování zásilek je možné, pokud ho provádí vývozce nebo pokud jsou zásilky rozdělovány na jeho odpovědnost a zboží zůstává v zemi nebo zemích tranzitu pod dohledem celních orgánů.
5. Splnění odstavců 1 až 4 se považuje za uspokojivé, pokud celní orgány nemají důvod k pochybnostem; v takových případech mohou celní orgány požádat deklaranta, aby poskytl důkaz splnění, který je možné poskytnout jakýmkoli způsobem, včetně smluvních přepravních dokumentů, jako jsou nákladní listy, nebo faktických či konkrétních důkazů založených na značení nebo číslování balíků nebo jakýchkoli důkazů týkajících se vlastního zboží.“
8)
V článku 84 se doplňuje druhý pododstavec, který zní:
„Pododdíly 2 a 7 se použijí obdobně na vývoz z Unie do zvýhodněné země pro účely dvoustranné kumulace.“
9)
Článek 86 se mění takto:
a)
v odstavci 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
země účastnící se kumulace jsou v okamžiku vývozu produktu do Unie zvýhodněnými zeměmi, které nebyly dočasně vyňaty z preferenčního režimu v souladu s nařízením (EU) č. 978/2012.“
;
b)
v odstavci 4 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
„Na dokladu o původu, který vyhotoví vývozce produktu do Unie nebo který (do zahájení uplatňování systému registrovaných vývozců) vystaví orgány zvýhodněné země vývozu, se jako země původu uvede:
-
u produktů vyvážených bez dalšího opracování nebo zpracování zvýhodněná země, jež figuruje na dokladech o původu zmiňovaných v čl. 95a odst. 1 nebo v čl. 97 m odst. 5 třetí odrážce,
-
u produktů vyvážených po dalším opracování nebo zpracování země určená podle druhého pododstavce.“
;
c)
doplňuje se nový odstavec 10, který zní:
„10. Pododdíl 2, články 90, 91, 92, 93, 94, 95 a pododdíl 7 se použijí obdobně na vývoz z jedné zvýhodněné země do druhé pro účely regionální kumulace.“
10)
Ustanovení čl. 88 odst. 1 se zrušuje.
11)
V části I hlavě IV kapitole 2 oddíle 1 se název pododdílu 5 nahrazuje tímto:
„Pododdíl 5
Postupy při vývozu ve zvýhodněné zemi a v Evropské unii použitelné ode dne, kdy začne být uplatňován systém registrovaných vývozců“
12)
Články 90 až 95 se nahrazují tímto:
„Článek 90
1. Systém se použije v těchto případech:
a)
v případě zboží, které splňuje požadavky tohoto oddílu a je vyváženo registrovaným vývozcem;
b)
v případě zásilky sestávající z jednoho nebo více balení obsahujících původní produkty vyvezené kterýmkoli vývozcem, pokud celková hodnota zasílaných původních produktů nepřesáhne 6 000 EUR.
2. Hodnotou původních produktů v zásilce se rozumí hodnota všech původních produktů v jedné zásilce, na niž se vztahuje deklarace o původu vyhotovená v zemi vývozu.
Článek 91
1. Zvýhodněné země zahájí registraci vývozců 1. ledna 2017.
Pokud však zvýhodněná země není v situaci, kdy by mohla registraci zahájit k uvedenému datu, Komisi do 1. července 2016 písemně vyrozumí, že registraci vývozců odkládá na 1. ledna 2018 nebo 1. ledna 2019.
2. Po dobu dvanácti měsíců ode dne, kdy zvýhodněná země zahájí registraci vývozců, budou příslušné orgány dané zvýhodněné země na žádost vývozců, kteří v době, kdy žádají o osvědčení, nejsou dosud registrováni, dále vydávat osvědčení o původu zboží na tiskopise A.
Aniž by bylo dotčeno ustanovení čl. 97k odst. 5, osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaná v souladu s prvním pododstavcem tohoto odstavce se v Unii připouští jako doklad o původu, jsou-li vydána před datem registrace dotčeného vývozce.
Příslušné orgány zvýhodněné země, které mají potíže s dokončením registračního procesu během výše uvedeného dvanáctiměsíčního období, mohou Komisi požádat o prodloužení lhůty. Prodloužení v takových případech nepřesáhne šest měsíců.
3. Vývozci ve zvýhodněné zemi, registrovaní i neregistrovaní, vyhotovují u zasílaných původních produktů ode dne, kdy zvýhodněná země hodlá zahájit registraci vývozců, deklarace o původu, jestliže celková hodnota produktů nepřesahuje 6 000 EUR.
Jakmile jsou registrováni, vyhotovují vývozci u zasílaných původních produktů ode dne, kdy začne platit jejich registrace v souladu s čl. 92 odst. 5, deklarace o původu, jestliže celková hodnota produktů přesahuje 6 000 EUR.
4. Všechny zvýhodněné země budou systém registrovaných vývozců uplatňovat nejpozději od 30. června 2020.
Článek 91a
1. Dne 1. ledna 2017 zahájí celní orgány členských států registraci vývozců a přeposílatelů zboží usazených na jejich území.
2. Od 1. ledna 2018 přestanou celní orgány ve všech členských státech vydávat průvodní osvědčení EUR.1 za účelem kumulace podle článku 84.
3. Do 31. prosince 2017 budou celní orgány členských států na žádost dosud neregistrovaných vývozců či přeposílatelů zboží vydávat průvodní osvědčení EUR.1 nebo náhradní osvědčení o původu zboží na tiskopise A. To platí i tehdy, jsou-li k původním produktům zasílaným do Unie připojovány deklarace o původu vyhotovené registrovaným vývozcem ve zvýhodněné zemi.
4. Vývozci v Unii, registrovaní i neregistrovaní, vyhotovují u zasílaných původních produktů od 1. ledna 2017 deklarace o původu, jestliže celková hodnota produktů nepřesahuje 6 000 EUR.
Jakmile jsou registrováni, vyhotovují vývozci u zasílaných původních produktů ode dne, kdy začne platit jejich registrace v souladu s čl. 92 odst. 5, deklarace o původu, jestliže celková hodnota produktů přesahuje 6 000 EUR.
5. Přeposílatelé zboží, kteří jsou registrováni, mohou ode dne, kdy začne platit jejich registrace v souladu s čl. 92 odst. 5, vyhotovovat náhradní deklarace o původu. To platí bez ohledu na to, zda jsou ke zboží připojována osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaná ve zvýhodněné zemi nebo prohlášení na faktuře či deklarace o původu vyhotovené vývozcem.
Článek 92
1. Aby se vývozce stal registrovaným vývozcem, musí podat žádost u příslušného orgánu zvýhodněné země, z níž se má zboží vyvážet a jež je považována za zemi jeho původu nebo v níž došlo ke zpracování, které se nepovažuje za splňující podmínky čl. 86 odst. 4 prvního pododstavce nebo čl. 86 odst. 6 písm. a).
Žádost se podává na formuláři stanoveném v příloze 13c a musí obsahovat všechny v něm požadované informace.
2. Aby se vývozce nebo přeposílatel zboží usazený v některém z členských států stal registrovaným vývozcem, musí podat žádost u celních orgánů daného členského státu, a to za použití formuláře stanoveného v příloze 13c.
3. Vývozci budou pro účely vývozu v rámci systému všeobecných celních preferencí Unie, Norska, Švýcarska a Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky) registrováni jednotně.
Příslušné orgány zvýhodněné země přidělí vývozci pro účely vývozu v rámci systému GSP Unie, Norska, Švýcarska a Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky) číslo registrovaného vývozce, a to za předpokladu, že uvedené státy uznaly zemi, kde k registraci došlo, jakožto zemi zvýhodněnou.
4. Žádost o registraci vývozce musí obsahovat všechny údaje zmiňované v příloze 13c.
5. Registrace platí ode dne, kdy příslušné orgány zvýhodněné země nebo celní orgány členského státu obdrží úplnou žádost o registraci v souladu s odstavcem 4.
6. Příslušné orgány zvýhodněné země nebo celní orgány členského státu sdělí vývozci nebo v příslušných případech přeposílateli zboží číslo registrovaného vývozce, které mu bylo přiděleno, a datum, od něhož je registrace platná.
Článek 92a
Bude-li na seznam zvýhodněných zemí v příloze II nařízení (EU) č. 978/2012 přidána některá země, Komise ve svém systému automaticky zaktivuje registrace všech vývozců, kteří jsou v dané zemi zaregistrováni, pakliže jsou registrační údaje o vývozcích v systému REX k dispozici a platí alespoň pro systém GSP Norska, Švýcarska, nebo Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky).
Vývozce, který je již registrován alespoň v jednom systému GSP, a to buď v systému Norska, Švýcarska, nebo Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky), v tomto případě nemusí u svých příslušných orgánů podávat žádost o registraci v systému Unie.
Článek 93
1. Registrovaní vývozci okamžitě informují příslušné orgány zvýhodněné země nebo celní orgány členského státu o změnách v údajích, které poskytli pro účely registrace.
2. Registrovaní vývozci, kteří přestanou splňovat podmínky pro vývoz zboží v rámci systému nebo kteří již zboží v rámci systému vyvážet nehodlají, o tom náležitě vyrozumí příslušné orgány ve zvýhodněné zemi nebo celní orgány v členském státě.
3. Příslušné orgány ve zvýhodněné zemi nebo celní orgány v členském státě zruší registraci vývozce, pokud daný registrovaný vývozce:
a)
již neexistuje;
b)
přestal splňovat podmínky pro vývoz zboží v rámci systému;
c)
sdělí příslušnému orgánu dané zvýhodněné země nebo celním orgánům daného členského státu, že již zboží v rámci systému vyvážet nehodlá;
d)
záměrně nebo z nedbalosti vyhotoví deklaraci o původu, která obsahuje nesprávné informace a vede k neoprávněnému získání výhod preferenčního celního zacházení, nebo vyhotovení takové deklarace zapříčiní.
4. Pokud registrovaný vývozce neaktualizuje údaje související s jeho registrací, příslušné orgány zvýhodněné země nebo celní orgány členského státu mohou jeho registraci zrušit.
5. Zrušení registrace nabývá účinnosti pouze do budoucna, tj. platí pouze ve vztahu k deklaracím o původu vyhotoveným po datu zrušení. Zrušení registrace nemá vliv na platnost deklarací o původu vyhotovených dříve, než byl registrovaný vývozce o zrušení vyrozuměn.
6. Příslušný orgán zvýhodněné země nebo celní orgány členského státu informují registrovaného vývozce o zrušení jeho registrace a o datu, od kterého toto zrušení nabude účinnosti.
7. Vývozce nebo přeposílatel zboží disponuje v případě zrušení registrace opravnými prostředky.
8. Zrušení registrovaného vývozce se anuluje v případě, že bylo nesprávné. Vývozce nebo přeposílatel zboží je oprávněn používat číslo registrovaného vývozce, jež mu bylo přiděleno v době registrace.
9. Vývozci nebo přeposílatelé zboží, jejichž registrace byla zrušena, mohou podat novou žádost o registraci v souladu s článkem 92. Vývozci nebo přeposílatelé zboží, jejichž registrace byla zrušena v souladu s odst. 3 písm. d) a odst. 4, mohou být znovu registrováni jen tehdy, prokáží-li příslušnému orgánu zvýhodněné země nebo celním orgánům členského státu, které je dříve zaregistrovaly, že napravili situaci, která vedla k tomu, že byla jejich registrace zrušena.
10. Údaje související se zrušenou registrací jsou v systému REX příslušným orgánem zvýhodněné země nebo celními orgány členského státu, které je do tohoto systému vložily, uchovávány po dobu nejvýše deseti kalendářních let od kalendářního roku, během něhož ke zrušení došlo. Po uplynutí těchto deseti kalendářních let příslušný orgán zvýhodněné země nebo celní orgány členského státu předmětné údaje vymažou.
Článek 93a
1. Bude-li některá zvýhodněná země vyňata ze seznamu zvýhodněných zemí v příloze II nařízení (EU) č. 978/2012 nebo bude-li jí dočasně odebrán nárok na celní preference v souladu s nařízením (EU) č. 978/2012, Komise zruší registraci všech vývozců, kteří jsou v této zemi registrováni.
2. Bude-li daná země do uvedeného seznamu opět zanesena nebo skončí-li dočasné odebrání nároku dané zvýhodněné země na celní preference, Komise znovu zaktivuje registrace všech vývozců, kteří jsou v dané zemi registrováni, pakliže jsou registrační údaje o těchto vývozcích v systému k dispozici a zůstaly platné alespoň pro systém GSP Norska, nebo Švýcarska, či Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky). Pokud tomu tak není, vývozci se znovu zaregistrují v souladu s článkem 92.
3. V případě zrušení registrace všech registrovaných vývozců v některé zvýhodněné zemi v souladu s prvním odstavcem se údaje týkající se zrušených registrací uchovávají v systému REX alespoň po dobu deseti kalendářních let od kalendářního roku, během něhož ke zrušení došlo. Po tomto desetiletém období, a není-li již daná zvýhodněná země pro systém GSP Unie, Norska, Švýcarska ani Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky) více než deset let zvýhodněnou zemí, Komise tyto údaje týkající se zrušených registrací ze systému REX vymaže.
Článek 94
1. Registrovaní i neregistrovaní vývozci dodržují tyto povinnosti:
a)
vedou příslušné obchodní účetní záznamy o výrobě a dodávkách zboží způsobilého pro preferenční zacházení;
b)
mají k dispozici veškeré doklady týkající se materiálu používaného při výrobě;
c)
uchovávají veškeré celní doklady týkající se materiálu používaného při výrobě;
d)
po dobu alespoň tří let od konce kalendářního roku, ve kterém byla vyhotovena deklarace o původu, popřípadě déle, pokud to vyžadují vnitrostátní právní předpisy, vedou záznamy:
i)
o deklaracích o původu, které vyhotovili,
ii)
o původních a nepůvodních materiálech, výrobě a skladovém účetnictví.
Tyto záznamy a deklarace o původu lze uchovávat v elektronické podobě, na jejich základě však musí být možné dohledat materiály použité při výrobě vyvezených produktů a potvrdit jejich status původu.
2. Povinnosti stanovené v odstavci 1 se také vztahují na dodavatele, kteří vývozcům poskytují prohlášení dodavatele, jež potvrzuje status původu zboží, které dodávají.
3. Registrovaní i neregistrovaní přeposílatelé zboží, kteří vyhotovují náhradní deklarace o původu zmiňované v článku 97d, uchovávají původní, jimi nahrazené deklarace o původu alespoň po dobu tří let od konce kalendářního roku, ve kterém byla náhradní deklarace vyhotovena, popřípadě déle, pokud to vyžadují vnitrostátní právní předpisy.
Článek 95
1. Vývozce vyhotoví deklaraci o původu při vývozu produktů, na něž se tato deklarace vztahuje, jestliže lze dotčené produkty považovat za pocházející z dané zvýhodněné země nebo z jiné zvýhodněné země v souladu s čl. 86 odst. 4 druhým pododstavcem nebo s čl. 86 odst. 6 prvním pododstavcem písm. b).
2. Deklaraci o původu lze vyhotovit i po vývozu dotčených produktů (‚zpětná deklarace‘). Takováto zpětná deklarace je přípustná, je-li předložena celním orgánům v členském státě deklarace k propuštění do volného oběhu nejpozději dva roky po vývozu.
Dojde-li k rozdělení zásilky v souladu s článkem 74 a je-li dodržena dvouletá lhůta uvedená v prvním pododstavci, může deklaraci o původu zpětně vyhotovit vývozce země, z níž byly dané produkty vyvezeny. To obdobně platí i tehdy, dojde-li k rozdělení zásilky v jiné zvýhodněné zemi nebo v Norsku, Švýcarsku, popřípadě Turecku.
3. Deklaraci o původu poskytne vývozce svému zákazníkovi v Unii a tato deklarace musí obsahovat náležitosti uvedené v příloze 13d. Deklarace se vyhotovuje v angličtině, francouzštině nebo španělštině.
Může být vyhotovena na kterémkoli obchodním dokladu, který umožní zjistit totožnost dotčeného vývozce a příslušného zboží.
4. Odstavce 1 až 3 se použijí obdobně na deklarace o původu vyhotovené v Unii za účelem dvoustranné kumulace.
Článek 95a
1. Při určování původu materiálů použitých v rámci dvoustranné či regionální kumulace se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející z některé země, s níž je povolena kumulace, spoléhá na deklaraci o původu poskytnutou dodavatelem těchto materiálů. Deklarace o původu vyhotovená vývozcem v těchto případech obsahuje podle okolností označení ‚EU cumulation‘, ‚Regional cumulation‘, ‚Cumul UE‘, ‚Cumul regional‘ nebo ‚Acumulación UE‘, ‚Acumulación regional‘.
2. Při určování původu materiálů použitých v rámci kumulace podle článku 85 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející z některé země, s níž je povolena kumulace, spoléhá na doklad o původu poskytnutý dodavatelem těchto materiálů, a to za předpokladu, že tento doklad byl vydán v souladu s pravidly původu systému GSP Norska, Švýcarska, případně Turecka. Deklarace o původu vyhotovená vývozcem v tomto případě obsahuje označení ‚Norway cumulation‘, ‚Switzerland cumulation‘, ‚Turkey cumulation‘, ‚Cumul Norvège‘, ‚Cumul Suisse‘, ‚Cumul Turquie‘ nebo ‚Acumulación Noruega‘, ‚Acumulación Suiza‘, ‚Acumulación Turquía‘.
3. Při určování původu materiálů použitých v rámci rozšířené kumulace podle čl. 86 odst. 7 a 8 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející z některé země, s níž je povolena rozšířená kumulace, spoléhá na doklad o původu poskytnutý dodavatelem těchto materiálů, a to za předpokladu, že tento doklad byl vydán v souladu s ustanoveními příslušných dohod o volném obchodu mezi Unií a předmětnou zemí.
Deklarace o původu vyhotovená vývozcem v tomto případě obsahuje označení ‚Extended cumulation with country x‘, ‚Cumul étendu avec le pays x‘ nebo ‚Acumulación ampliada con el país x‘.“
13)
V článku 96 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Deklarace o původu platí dvanáct měsíců od data jejího vyhotovení.“
14)
V pododdíle 6 se před článek 97 vkládá nový článek 96a, který zní:
„Článek 96a
Aby měli dovozci při předložení deklarace o původu nárok požadovat zvýhodnění v rámci systému, zboží musí být vyvezeno v den, kdy zvýhodněná země, z níž se zboží vyváží, zahájila registraci vývozců v souladu s článkem 91, nebo po tomto dni.“
15)
V části I hlavě IV kapitole 2 oddíle 1 se název pododdílu 6 nahrazuje tímto:
„Pododdíl 6
Postupy při propouštění do volného oběhu v Evropské unii použitelné ode dne, kdy začne být uplatňován systém registrovaných vývozců“
16)
V části I hlavě IV kapitole 2 oddíle 1 se název pododdílu 7 nahrazuje tímto:
„Pododdíl 7
Kontrola původu použitelná ode dne, kdy začne být uplatňován systém registrovaných vývozců“
17)
V části I hlavě IV kapitole 2 oddíle 1 se název pododdílu 8 nahrazuje tímto:
„Pododdíl 8
Jiná ustanovení použitelná ode dne, kdy začne být uplatňován systém registrovaných vývozců“
18)
Článek 97 se nahrazuje tímto:
„Článek 97
1. Požaduje-li deklarant preferenční zacházení v rámci systému, musí v celním prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu uvést odkaz na deklaraci o původu. Na deklaraci o původu se odkazuje pomocí data jejího vydání, které se uvádí ve formátu rrrrmmdd, kde rrrr je rok, mm měsíc a dd den. Pokud celková hodnota zasílaných původních produktů přesahuje 6 000 EUR, uvede deklarant rovněž číslo registrovaného vývozce.
2. Požádá-li deklarant o uplatnění režimu v souladu s odstavcem 1, aniž by měl při přijetí celního prohlášení k propuštění do volného oběhu k dispozici deklaraci o původu, považuje se toto prohlášení za neúplné ve smyslu čl. 253 odst. 1 a podle toho se s ním nakládá.
3. Před deklarováním zboží k propuštění do volného oběhu se deklarant řádně ujistí, že zboží splňuje pravidla uvedená v tomto oddíle, a to zejména tím, že zkontroluje:
i)
na veřejně přístupných internetových stránkách, že vývozce je registrován v systému REX, pokud celková hodnota zasílaných původních produktů přesahuje 6 000 EUR, a
ii)
že deklarace o původu je vyhotovena v souladu s přílohou 13d.“
19)
Článek 97d se nahrazuje tímto:
„Článek 97d
1. Jestliže produkty dosud nebyly propuštěny do volného oběhu, lze deklaraci o původu nahradit jednou nebo několika náhradními deklaracemi o původu vyhotovenými přeposílatelem zboží za účelem zaslání všech nebo některých produktů na jiné místo v rámci celního území Unie nebo popřípadě do Norska, Švýcarska nebo Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky).
Náhradní deklarace o původu lze vyhotovovat jen tehdy, byla-li původní deklarace o původu vyhotovena v souladu s články 95 a 96 a s přílohou 13d.
2. Pokud jde o původní produkty, které mají být zaslány jinam v rámci Unie, v případech, kdy celková hodnota původních produktů původní zásilky, která má být rozdělena, přesahuje 6 000 EUR, musí být přeposílatelé registrováni pro účely vyhotovování náhradních deklarací o původu.
Vyhotovování náhradních deklarací o původu v případech, kdy celková hodnota původních produktů původní zásilky, která má být rozdělena, přesahuje 6 000 EUR, se však povoluje i přeposílatelům, kteří registrováni nejsou, pokud tito přeposílatelé k náhradním deklaracím přiloží kopii původní deklarace o původu vyhotovené ve zvýhodněné zemi.
3. Pokud jde o původní produkty, jež mají být zaslány do Norska, Švýcarska nebo Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky), náhradní deklarace o původu smějí vyhotovovat pouze přeposílatelé registrovaní v systému REX. To platí bez ohledu na hodnotu původních produktů obsažených v původní zásilce a bez ohledu na to, zda je země původu uvedena na seznamu v příloze II nařízení (EU) č. 978/2012.
4. Náhradní deklarace o původu platí dvanáct měsíců od data vyhotovení původní deklarace o původu.
5. V případě, že je deklarace o původu nahrazena, zaznamená přeposílatel do původní deklarace o původu:
a)
údaje o náhradní deklaraci/náhradních deklaracích o původu;
b)
jméno/název a adresu přeposílatele;
c)
jméno/název příjemce či příjemců v Unii, popřípadě v Norsku, ve Švýcarsku nebo v Turecku (jakmile tato země splní určité podmínky).
Původní deklarace o původu se označí slovem ‚Replaced‘, ‚Remplacée‘ nebo ‚Sustituida‘.
6. Do náhradní deklarace o původu zaznamená přeposílatel:
a)
veškeré údaje týkající se přeposílaných produktů;
b)
datum vyhotovení původní deklarace o původu;
c)
informace stanovené v příloze 13d;
d)
jméno/název a adresu přeposílatele produktů v Unii a popřípadě jeho číslo registrovaného vývozce;
e)
jméno/název a adresu příjemce v Unii, popřípadě v Norsku, ve Švýcarsku nebo v Turecku (jakmile tato země splní určité podmínky);
f)
datum a místo náhrady.
Náhradní deklarace o původu se označí slovy ‚Replacement statement‘, ‚Attestation de remplacement‘ nebo ‚Comunicación de sustitución‘.
7. Odstavce 1 až 6 se použijí na deklarace nahrazující náhradní deklarace o původu.
8. Pododdíl 7 tohoto oddílu se použije obdobně na náhradní deklarace o původu.
9. Pokud produkty využívají celních preferencí na základě odchylky udělené v souladu s článkem 89, náhradní deklarace stanovená v tomto článku může být vyhotovena jen tehdy, jsou-li tyto produkty určeny pro Unii.“
20)
V článku 97h se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
„3. Pokud ověření podle odstavce 1 nebo jakékoli jiné dostupné informace naznačují, že jsou porušována pravidla původu, provede zvýhodněná země vývozu z vlastního podnětu nebo na žádost celních orgánů členských států či Komise náležitá šetření nebo provedení takovýchto šetření zajistí, a to dostatečně rychle, aby byly příslušné přestupky odhaleny a předcházelo se jim. Komise nebo celní orgány členských států se za tímto účelem mohou šetření účastnit.“
21)
Článek 97i se zrušuje.
22)
V části I hlavě IV kapitole 2 se název oddílu 1 A nahrazuje tímto:
„Oddíl 1 A
Postupy a metody správní spolupráce použitelné v případě vývozu za použití osvědčení o původu zboží na tiskopise A, prohlášení na faktuře a průvodních osvědčení EUR.1“
23)
V článku 97 l:
a)
odstavce 2, 3 a 4 se nahrazují tímto:
„2. Příslušné orgány zvýhodněných zemí předají osvědčení o původu zboží na tiskopise A vývozci, jakmile je vývoz skutečně proveden nebo zajištěn. Příslušné orgány zvýhodněných zemí však mohou toto osvědčení vydat i po vývozu produktů, jichž se týká, jestliže:
a)
nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylů, neúmyslného opomenutí či zvláštních okolností nebo
b)
bylo příslušným orgánům uspokojivě prokázáno, že osvědčení o původu zboží na tiskopise A bylo vydáno, ale nebylo při dovozu přijato z technických příčin, nebo
c)
o konečném určení dotčených produktů bylo rozhodnuto během jejich přepravy či skladování a po možném rozdělení zásilky v souladu s článkem 74.
3. Příslušné orgány zvýhodněných zemí mohou vydat osvědčení zpětně jedině poté, co ověří, že informace poskytnuté v žádosti vývozce o zpětně vydané osvědčení o původu zboží na tiskopise A jsou v souladu s informacemi uvedenými v příslušné vývozní dokumentaci a že osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebylo vydáno, když byly předmětné produkty vyváženy. Ve zpětně vydaném osvědčení o původu zboží na tiskopise A se v kolonce 4 uvedou slova ‚Issued retrospectively‘, ‚Délivré a posteriori‘ nebo ‚Emitido a posteriori‘.
4. V případě krádeže, ztráty nebo zničení osvědčení o původu zboží na tiskopise A může vývozce požádat příslušné orgány, které je vydaly, o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které mají v držení. Duplikát osvědčení o původu zboží na tiskopise A musí v kolonce 4 obsahovat poznámku ‚Duplicate‘, ‚Duplicata‘ nebo ‚Duplicado‘ a musí být opatřen datem vydání a pořadovým číslem původního osvědčení. Duplikát platí od data vydání původního osvědčení.“
b)
odstavec 6 se nahrazuje tímto:
„6. Vyplnění kolonek 2 a 10 v osvědčení o původu zboží na tiskopise A není povinné. V kolonce 12 se uvede ‚Evropská unie‘ nebo název členského státu. Datum vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A se uvádí v kolonce 11. Podpis uváděný v této kolonce, který je vyhrazen příslušným vládním orgánům, jež osvědčení vystavují, a rovněž podpis osoby zmocněné vývozcem k podpisu, který se uvádí v kolonce 12, musí být vlastnoruční.“
24)
V článku 97p se odstavec 6 nahrazuje tímto:
„6. V případě produktů, které využívají celních preferencí na základě odchylky přiznané v souladu s článkem 89, se postup stanovený v tomto článku použije jen tehdy, jsou-li tyto produkty určeny pro Unii.“
25)
V článku 109 se doplňuje druhý pododstavec, který zní:
„V kolonce 7 v průvodních osvědčeních EUR.1 nebo v prohlášeních na faktuře je třeba uvést poznámku ‚Autonomous trade measures‘ nebo ‚Mesures commerciales autonomes‘.“
26)
Příloha 13a se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
27)
Přílohy 13c a 13d se nahrazují zněním uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
28)
Příloha 17 se mění v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
Článek 2
Nařízení (EU) č. 1063/2010 se mění takto:
1)
Článek 2 se zrušuje.
2)
V článku 3 se zrušují odstavce 3, 4 a 5.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 bodu 7 a 23 se použijí od 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 10. března 2015.
REGULAMENTO DE EXECUÇÃO (UE) 2015/428 DA COMISSÃO
de 10 de março de 2015
que altera o Regulamento (CEE) n.o 2454/93 e o Regulamento (UE) n.o 1063/2010 no que respeita às regras de origem relativas ao regime de preferências pautais generalizadas e às medidas pautais preferenciais a favor de determinados países ou territórios
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho, de 12 de outubro de 1992, que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário (1), nomeadamente o artigo 247.o,
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (CEE) n.o 2454/93 da Comissão (2), com a redação que lhe foi dada pelo Regulamento (UE) n.o 1063/2010 (3) e pelo Regulamento de Execução (UE) n.o 530/2013 (4), previu uma reforma das modalidades de certificação da origem das mercadorias para efeitos do sistema de preferências pautais generalizadas («SPG»). A reforma introduziu um sistema de autocertificação de origem das mercadorias pelos exportadores registados para o efeito pelos países beneficiários, ou pelos Estados-Membros, cuja aplicação foi fixada a partir de 1 de janeiro de 2017. A reforma assenta no princípio de que, uma vez que os exportadores estão na melhor posição para conhecerem a origem dos seus produtos, é adequado exigir que sejam eles a fornecer diretamente aos seus clientes os atestados de origem. A fim de permitir que os países beneficiários e os Estados-Membros registem os exportadores, a Comissão deve estabelecer um sistema eletrónico dos exportadores registados («o sistema REX»).
(2)
Foram clarificados requisitos suplementares relativos ao sistema REX. Esses requisitos tornam necessária a alteração de um conjunto de disposições relativas às regras de origem do SPG.
(3)
A Noruega e a Suíça concedem igualmente preferências pautais unilaterais às importações de países beneficiários. Durante as discussões realizadas pela Comissão com a Noruega e a Suíça, em conformidade com a autorização que a Comissão recebeu do Conselho para renegociar com estes dois países, os acordos em vigor (5) relativos à aceitação mútua de provas de origem de substituição e ao alargamento da acumulação bilateral às matérias originárias da Noruega e da Suíça, foi acordado que a Noruega e a Suíça aplicarão igualmente o sistema dos exportadores registados e utilizarão o sistema REX. A mesma possibilidade deve ser oferecida à Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições previstas no Regulamento (CEE) n.o 2454/93. Devem, por conseguinte, introduzir-se os ajustamentos necessários para garantir o bom funcionamento da cooperação entre a União, a Noruega, a Suíça e a Turquia.
(4)
Um importador que utilize um atestado de origem deve poder verificar a validade do número do exportador registado que o emitiu. Por conseguinte, os dados do sistema REX devem ser publicados num sítio web público.
(5)
As regras em vigor relativas ao sistema dos exportadores registados serão aplicáveis a partir de 1 de janeiro de 2017. A fim de evitar que essas regras sejam afetadas na sua fase de implementação, as alterações introduzidas pelo presente regulamento devem ser aplicáveis antes dessa data.
(6)
Nos termos das regras em vigor, só os exportadores dos países beneficiários e da União podem ser registados. Dado que a Noruega e a Suíça, bem como a Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições, deverão aplicar o sistema dos exportadores registados, os seus exportadores devem igualmente ter a possibilidade de serem registados a fim de poderem emitir atestados de origem no âmbito da acumulação bilateral ou emitir atestados de origem de substituição no âmbito da reexpedição de mercadorias.
(7)
As atuais regras relativas aos prazos para a criação do sistema REX não têm suficientemente em conta a capacidade dos países beneficiários para gerir o processo de registo e pôr em prática o sistema a partir de 2017. Por conseguinte, é conveniente preverem-se medidas transitórias, bem como uma abordagem de introdução progressiva, até 31 de dezembro de 2019, com uma possibilidade de prorrogação de seis meses. A partir de 30 de junho de 2020, para poderem beneficiar do tratamento pautal preferencial do SPG, todas as remessas que contenham produtos originários cujo valor total exceda 6 000 euros terão de ser acompanhadas de um atestado de origem emitido por um exportador registado.
(8)
A Comissão, as autoridades competentes dos países beneficiários e as autoridades aduaneiras dos Estados-Membros, bem como da Noruega, da Suíça e da Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições, devem ter acesso aos dados registados no sistema. A fim de assegurar uma proteção adequada dos dados pessoais, devem ser definidas regras de execução relativas, nomeadamente, ao âmbito do acesso a esses dados e à finalidade do seu tratamento, bem como ao direito dos exportadores de obterem a alteração, eliminação ou bloqueio desses dados.
(9)
O presente regulamento em nada deve afetar o nível de proteção das pessoas singulares no que diz respeito ao tratamento dos dados garantido pelas disposições da Diretiva 95/46/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (6) e do direito nacional de execução desta diretiva, em especial, em nada altera as obrigações dos Estados-Membros no que diz respeito ao tratamento dos dados, em conformidade com a Diretiva 95/46/CE, nem as obrigações que incumbem às instituições e aos órgãos da União no que diz respeito ao tratamento dos dados nos termos do Regulamento (CE) n.o 45/2001 do Parlamento Europeu e do Conselho (7), no exercício das suas competências.
(10)
O período de conservação dos dados relativos a um exportador registado cujo registo seja revogado deve ser determinado tendo em conta a necessidade real da sua conservação, bem como o período de conservação, já estabelecido na legislação dos Estados-Membros.
(11)
As regras relativas ao fracionamento das remessas devem ser ajustadas de modo a clarificar que o fracionamento de remessas só é permitido se for realizado pelo exportador ou sob a sua responsabilidade.
(12)
No que se refere às condições para a emissão a posteriori de certificados de origem, formulário A, é conveniente prever-se o caso adicional em que o destino final dos produtos é determinado durante o transporte ou a armazenagem dos produtos e após um eventual fracionamento.
(13)
Dado que, em 1 de janeiro de 2015, o estatuto de alguns países abrangidos pelo regime SPG passou de país beneficiário para o de país elegível, as autoridades competentes destes países deixarão de poder emitir certificados formulário A, para mercadorias originárias de outro país do mesmo grupo regional que continue a ser um país beneficiário, como acontecia nos termos do artigo 86.o, n.o 4, segundo e terceiro parágrafos. Para que os exportadores de mercadorias provenientes de países beneficiários possam continuar a transportar as suas mercadorias pelas suas rotas comerciais regulares através dos países que mudaram de estatuto, sem interrupções, entre 1 de janeiro de 2015 e a data de entrada em vigor do presente regulamento, as alterações às normas relativas à emissão a posteriori dos certificados, formulário A, devem ser aplicáveis com efeitos retroactivos a partir de 1 de janeiro de 2015.
(14)
As regras, procedimentos e métodos de cooperação administrativa atualmente em vigor até à aplicação do sistema dos exportadores registados estipulam que os países de exportação beneficiários devem, por sua própria iniciativa ou a pedido das autoridades aduaneiras dos Estados-Membros, proceder a investigações adequadas, caso o procedimento de controlo ou qualquer outra informação disponível indiciem que as regras de origem estão a ser infringidas. A mesma obrigação deve continuar a ser aplicável após a aplicação do sistema dos exportadores registados.
(15)
A fim de garantir a segurança jurídica, as disposições transitórias relativas à aplicação do sistema de autocertificação de origem pelos exportadores registados que consta atualmente do Regulamento de alteração (UE) n.o 1063/2010 devem ser integradas diretamente no Regulamento (CEE) n.o 2454/93.
(16)
Com vista a ter em conta o vestuário que não seja de malha (Capítulo 62), mas contenha partes de malha, deve ser introduzida na parte II do anexo 13A uma nova posição do Sistema Harmonizado de Designação e de Codificação de Mercadorias, com as suas regras.
(17)
Depois de ter sido acrescentado o espanhol às línguas em que o atestado de origem pode ser emitido, o anexo 13D a que se refere o artigo 95.o, n.o 3, do Regulamento (CEE) n.o 2454/93 deve ser alterado para incluir uma versão espanhola do atestado de origem.
(18)
O anexo 17 deve ser alterado, a fim de introduzir uma tolerância quanto à largura dentro da qual os certificados de origem, formulário A, podem ser emitidos não cumprindo os requisitos em matéria de medidas. Ao mesmo tempo, a lista de países que aceitam os certificados de origem, formulário A, para efeitos do sistema de preferências pautais generalizadas da União deve ser alterada para incluir a Croácia.
(19)
O artigo 109.o deve ser complementado por uma disposição relativa à menção constante da casa 7 dos certificados de circulação de mercadorias EUR.1 e das declarações na fatura, que deve conter indicações suplementares destinadas a clarificar o quadro jurídico em que essas provas são emitidas ou efetuadas.
(20)
O Regulamento (CEE) n.o 2454/93 deve, por conseguinte, ser alterado em conformidade.
(21)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité do Código Aduaneiro,
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
O Regulamento (CEE) n.o 2454/93 é alterado do seguinte modo:
1)
É aditado o seguinte artigo 66.o-A:
«Artigo 66.o-A
1. Os artigos 68.o a 71.o e 90.o a 97.o-J são aplicáveis a partir da data de aplicação do sistema de autocertificação de origem pelos exportadores registados (“o sistema de exportador registado”) pelos países beneficiários e pelos Estados-Membros.
2. Os artigos 97.o-K a 97.o-W são aplicáveis enquanto os países beneficiários e os Estados-Membros emitam certificados de origem, formulário A, e certificados de circulação de mercadorias EUR.1, respetivamente, ou os seus exportadores efetuem declarações na fatura, em conformidade com os artigos 91.o e 91.o-A.»
2)
O artigo 67.o é alterado do seguinte modo:
a)
no n.o 1, as alíneas m) e n) passam a ter a seguinte redação:
«m) “Valor das matérias” constante da lista do anexo 13A: o valor aduaneiro no momento da importação das matérias não originárias utilizadas ou, se esse valor não for conhecido e não puder ser determinado, o primeiro preço determinável pago pelas matérias no país de produção; quando for necessário estabelecer o valor das matérias originárias utilizadas, a presente alínea é aplicável mutatis mutandis;
n) “Preço à saída da fábrica”: o preço pago pelo produto à saída da fábrica ao fabricante em cuja empresa foi efetuado o último complemento de fabrico ou transformação, incluindo o valor de todas as matérias utilizadas e todos os outros custos relativos à sua produção, e deduzidos todos os encargos internos que são, ou podem ser, reembolsados aquando da exportação do produto obtido.
Quando o preço realmente pago não reflete todos os custos relativos ao fabrico do produto efetivamente suportados no país de produção, considera-se que o preço à saída da fábrica é o somatório de todos esses custos, deduzidos todos os encargos internos que são, ou podem ser, reembolsados aquando da exportação do produto obtido;»
b)
no n.o 1, as alíneas u) e v) passam a ter a seguinte redação:
«u) “Exportador registado”:
i)
um exportador estabelecido num país beneficiário e registado junto das autoridades competentes do país beneficiário para efeitos de exportação de produtos ao abrigo do sistema, quer para a União quer para outro país beneficiário com o qual é possível a acumulação regional; ou
ii)
um exportador estabelecido num Estado-Membro e registado junto das autoridades aduaneiras desse Estado-Membro para efeitos de exportação de produtos originários da União a utilizar como matérias num país beneficiário no quadro da acumulação bilateral; ou
iii)
um reexpedidor de mercadorias estabelecido num Estado-Membro e registado junto das autoridades aduaneiras desse Estado-Membro para efeitos de emissão de atestados de origem de substituição com vista à reexpedição de produtos originários para outro local dentro do território aduaneiro da União ou, se for o caso, para a Noruega, a Suíça ou a Turquia (“reexpedidor registado”);
v) “Atestado de origem”: uma declaração emitida pelo exportador ou pelo reexpedidor das mercadorias que atesta que os produtos abrangidos cumprem as regras de origem do regime SPG.»
c)
é aditado o seguinte n.o 3:
«3. Para efeitos da alínea u) do n.o 1, quando o exportador é representado para efeitos do cumprimento das formalidades de exportação, e o representante do exportador também é um exportador registado, este representante não deve utilizar o seu próprio número de exportador registado.»
3)
No artigo 68.o, o n.o 3 passa a ter a seguinte redação:
«3. Os países beneficiários devem apresentar o compromisso referido no n.o 1 à Comissão pelo menos três meses antes da data em que tencionam iniciar o registo dos exportadores.»
4)
O artigo 69.o passa a ter a seguinte redação:
«Artigo 69.o
1. Os países beneficiários devem notificar à Comissão as autoridades localizadas no seu território que:
a)
façam parte das autoridades centrais do país em causa ou atuem sob a autoridade do respetivo governo, e tenham competência para registar exportadores no sistema REX, alterar e atualizar os dados de registo e revogar o registo;
b)
façam parte das autoridades centrais do país em causa e sejam responsáveis por assegurar a cooperação administrativa com a Comissão e as autoridades aduaneiras dos Estados-Membros, como previsto na presente secção.
Os países beneficiários devem notificar à Comissão os nomes, endereços e elementos de contacto dessas autoridades. A notificação deve ser enviada à Comissão, o mais tardar, três meses antes da data em que os países beneficiários tencionam iniciar o registo de exportadores.
Os países beneficiários devem informar imediatamente a Comissão de quaisquer alterações às informações notificadas nos termos do primeiro parágrafo.
2. Os Estados-Membros devem notificar à Comissão os nomes, endereços e elementos de contacto das suas autoridades aduaneiras que:
a)
sejam competentes para registar exportadores e reexpedidores de mercadorias no sistema REX, alterar e atualizar os dados de registo e revogar o registo;
b)
sejam responsáveis por assegurar a cooperação administrativa com as autoridades competentes dos países beneficiários, como previsto na presente secção.
A notificação deve ser enviada à Comissão até 30 de setembro de 2016.
Os Estados-Membros devem informar imediatamente a Comissão de quaisquer alterações às informações notificadas nos termos do primeiro parágrafo.»
5)
São inseridos os seguintes artigos 69.o-A, 69.o-B e 69.o-C:
«Artigo 69.o-A
1. A Comissão deve criar o sistema REX e disponibilizá-lo até 1 de janeiro de 2017.
2. Após a receção do formulário do pedido completo referido no anexo 13C, as autoridades competentes dos países beneficiários e as autoridades aduaneiras dos Estados-Membros devem, sem demora, atribuir o número de exportador registado ao exportador ou, se for o caso, ao reexpedidor das mercadorias, e introduzir no sistema REX o número de exportador registado, os dados do registo e a data a partir da qual o registo é válido em conformidade com o artigo 92.o, n.o 5.
Quando as autoridades competentes considerarem que as informações constantes do pedido estão incompletas, devem informar, imediatamente, do facto o exportador.
As autoridades competentes dos países beneficiários e as autoridades aduaneiras dos Estados-Membros devem manter atualizados os dados por elas registados. Devem alterar esses dados imediatamente após terem sido informadas pelo exportador registado em conformidade com o artigo 93.o
Artigo 69.o-B
1. A Comissão deve assegurar que o acesso ao sistema REX é facultado em conformidade com o presente artigo.
2. A Comissão deve ter acesso ao sistema para consultar todos os dados.
3. As autoridades competentes de um país beneficiário devem ter acesso ao sistema para consultar os dados relativos aos exportadores por elas registados.
4. As autoridades aduaneiras dos Estados-Membros devem ter acesso ao sistema para consultar os dados registados por elas, pelas autoridades aduaneiras de outros Estados-Membros e pelas autoridades competentes dos países beneficiários, bem como pela Noruega, Suíça e Turquia. Este acesso aos dados tem lugar com vista à análise e confirmação das declarações nos termos do artigo 68.o do Código ou ao controlo das declarações nos termos do artigo 78.o, n.o 2, do Código.
5. A Comissão deve facultar às autoridades competentes dos países beneficiários um acesso seguro ao sistema REX.
Na medida em que, pelo acordo a que se refere o artigo 97.o-G, a Noruega e a Suíça acordaram com a União em partilhar o sistema REX, a Comissão deve facultar às autoridades aduaneiras desses países um acesso seguro ao sistema REX. Deve também ser facultado um acesso seguro ao sistema REX à Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições.
6. Quando um país ou território tiver sido retirado do anexo II do Regulamento (UE) n.o 978/2012, as autoridades competentes do país beneficiário devem manter o acesso ao sistema REX enquanto for necessário, a fim de lhes permitir cumprirem as suas obrigações nos termos do artigo 71.o
7. A Comissão deve manter os dados seguintes à disposição do público, com o consentimento dado pelo exportador através de assinatura na casa 6 do formulário constante do anexo 13C:
a)
nome do exportador registado;
b)
endereço da sede do exportador registado;
c)
elementos de contacto, conforme especificado na casa 2 do formulário constante do anexo 13C;
d)
designação das mercadorias que podem beneficiar do tratamento preferencial, incluindo uma lista indicativa das posições ou capítulos do Sistema Harmonizado, conforme especificado na casa 4 do formulário constante do anexo 13C;
e)
número EORI ou número de identificação do operador (NIF) do exportador registado.
A recusa em assinar a casa 6 não deve constituir um motivo para recusar o registo do exportador.
8. A Comissão deve sempre manter os seguintes dados à disposição do público:
a)
número do exportador registado;
b)
data a partir da qual o registo é válido;
c)
data de revogação do registo, quando aplicável;
d)
informação precisando se o registo se aplica também às exportações para a Noruega, a Suíça e a Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições;
e)
data da última sincronização entre o sistema REX e o sítio web público.
Artigo 69.o-C
1. Os dados registados no sistema REX são tratados exclusivamente para efeitos da aplicação do regime previsto na presente secção.
2. Deve ser fornecida aos exportadores registados toda a informação estabelecida no artigo 11.o, n.o 1, alíneas a) a e), do Regulamento (CE) n.o 45/2001 ou no artigo 10.o da Diretiva 95/46/CE. Além disso, devem igualmente ser-lhes fornecidas as seguintes informações:
a)
informações sobre a base jurídica das operações de tratamento a que os dados se destinam;
b)
período de conservação dos dados.
Essas informações devem ser fornecidas aos exportadores registados através de um aviso anexo ao pedido de obtenção de estatuto de exportador registado previsto no anexo 13C.
3. Toda a autoridade competente de um país beneficiário referida no artigo 69.o, n.o 1, alínea a), e toda a autoridade aduaneira de um Estado-Membro referida no artigo 69.o, n.o 2, alínea a), que tenha introduzido dados no sistema REX deve ser considerada como responsável pelo tratamento desses dados.
A Comissão deve ser considerada como responsável conjunto pelo tratamento de todos os dados, a fim de garantir que o exportador registado pode exercer os seus direitos.
4. Os direitos dos exportadores registados no que diz respeito ao tratamento de dados armazenados no sistema REX enumerados no anexo 13C e tratados nos sistemas nacionais devem ser exercidos em conformidade com a legislação de proteção de dados que transpõe a Diretiva 95/46/CE do Estado-Membro que armazena os seus dados.
5. Os Estados-Membros que reproduzirem nos seus sistemas nacionais os dados do sistema REX a que tenham acesso devem manter atualizados os dados reproduzidos.
6. Os direitos dos exportadores registados no que diz respeito ao tratamento dos seus dados de registo pela Comissão devem ser exercidos em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 45/2001.
7. Qualquer pedido feito por um exportador registado para exercer o direito de acesso, retificação, eliminação ou bloqueio de dados, em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 45/2001, deve ser apresentado e tratado pelo responsável pelo tratamento dos dados.
Sempre que um exportador registado apresente à Comissão um pedido desse tipo sem ter tentado exercer os seus direitos junto do responsável pelo tratamento de dados, a Comissão deve transmitir esse pedido ao responsável pelo tratamento de dados do exportador registado.
Se o exportador registado não tiver podido exercer os seus direitos junto do responsável pelo tratamento dos dados, deve apresentar esse pedido à Comissão, que atua na qualidade de responsável pelo tratamento. A Comissão deve dispor do direito de retificar, eliminar ou bloquear os dados.
8. As autoridades nacionais de controlo da proteção de dados e a Autoridade Europeia para a Proteção de Dados, agindo no âmbito da respetiva competência, cooperam e asseguram a supervisão coordenada dos dados de registo.
Devem, cada uma no âmbito das suas respetivas competências, proceder ao intercâmbio de informações pertinentes, assistir-se mutuamente na realização de auditorias e inspeções, examinar as dificuldades de interpretação ou de aplicação do presente regulamento, estudar problemas relacionados com o exercício do controlo independente ou com o exercício dos direitos dos titulares de dados, elaborar propostas harmonizadas de soluções conjuntas para quaisquer problemas e promover a divulgação dos direitos em matéria de proteção de dados, na medida do necessário.»
6)
Os artigos 70.o e 71.o passam a ter a seguinte redação:
«Artigo 70.o
A Comissão publica no seu sítio web as datas em que os países beneficiários começarem a aplicar o sistema do exportador registado. A Comissão mantém as informações atualizadas.
Artigo 71.o
Sempre que um país ou território tenha sido retirado do anexo II do Regulamento (UE) n.o 978/2012, a obrigação de cooperação administrativa estabelecida nos artigos 69.o e 69.o-A, no artigo 86.o, n.o 10, e no artigo 97.o-G deve continuar a ser aplicável a esse país ou território por um período de três anos a contar da data da sua retirada desse anexo.»
7)
O artigo 74.o passa a ter a seguinte redação:
«Artigo 74.o
1. Os produtos declarados para introdução em livre prática na União Europeia devem ser os mesmos produtos que foram exportados do país beneficiário de onde são considerados originários. Não devem ter sido alterados, transformados de qualquer modo ou sujeitos a outras manipulações além das necessárias para assegurar a sua conservação no seu estado inalterado ou da junção ou aposição de marcas, rótulos, selos ou qualquer outra documentação, a fim de garantir a conformidade com os requisitos nacionais específicos aplicáveis na União, antes de serem declarados para introdução em livre prática.
2. Os produtos importados para um país beneficiário, para efeitos de acumulação ao abrigo dos artigos 84.o, 85.o ou 86.o devem ser os mesmos produtos que foram exportados do país de onde são considerados originários. Não devem ter sido alterados, transformados de qualquer modo ou sujeitos a outras manipulações além das necessárias para assegurar a sua conservação no seu estado inalterado, antes de serem declarados para o regime aduaneiro aplicável no país de importação.
3. A armazenagem de produtos é permitida desde que permaneçam sob controlo aduaneiro no ou nos países de trânsito.
4. O fracionamento de remessas é permitido se for realizado pelo exportador ou sob a sua responsabilidade, desde que as mercadorias em causa permaneçam sob controlo aduaneiro no ou nos países de trânsito.
5. O disposto nos n.os 1 a 4 deve ser considerado cumprido, a menos que as autoridades aduaneiras tenham razões para acreditar o contrário; em tais casos, as autoridades aduaneiras podem requerer que o declarante apresente provas desse cumprimento, as quais podem ser facultadas por quaisquer meios, incluindo documentos contratuais de transporte como, por exemplo, conhecimentos de embarque ou provas factuais ou concretas baseadas na marcação ou numeração de embalagens, ou ainda qualquer prova relativa às próprias mercadorias.»
8)
No artigo 84.o, é aditado o seguinte segundo parágrafo:
«O disposto nas subsecções 2 e 7 aplica-se, mutatis mutandis, às exportações da União para um país beneficiário para efeitos de acumulação bilateral.»
9)
O artigo 86.o é alterado do seguinte modo:
a)
no n.o 2, a alínea a) passa a ter a seguinte redação:
«a)
os países envolvidos na acumulação são, no momento da exportação do produto para a União, os países beneficiários relativamente aos quais os regimes preferenciais não tenham sido temporariamente retirados em conformidade com o Regulamento (UE) n.o 978/2012.»
;
b)
no n.o 4, o terceiro parágrafo passa a ter a seguinte redação:
«O país que deve ser declarado como país de origem na prova de origem emitida pelo exportador do produto para a União, ou, até à entrada em vigor do sistema do exportador registado, emitida pelas autoridades do país beneficiário de exportação é o seguinte:
-
no caso de produtos exportados sem qualquer operação de complemento de fabrico ou de transformação, o país beneficiário constante da prova de origem referida no artigo 95.o-A, n.o 1, ou no artigo 97.o-M, n.o 5, terceiro travessão,
-
no caso de produtos exportados após operações de complemento de fabrico ou de transformação, o país de origem tal como determinado nos termos do disposto no segundo parágrafo.»
;
c)
é aditado o seguinte n.o 10:
«10. O disposto na subsecção 2, artigos 90.o, 91.o, 92.o, 93.o, 94.o e 95.o, e na subsecção 7 aplica-se, mutatis mutandis, às exportações de um país beneficiário para outro para efeitos de acumulação regional.»
10)
No artigo 88.o, é suprimido o n.o 1.
11)
Na parte I, título IV, capítulo 2, secção 1, o título da subsecção 5 passa a ter a seguinte redação:
«Subsecção 5
Formalidades de exportação no país beneficiário e na União Europeia, aplicáveis a partir da data de aplicação do sistema do exportador registado»
12)
Os artigos 90.o a 95.o passam a ter a seguinte redação:
«Artigo 90.o
1. O regime SPG aplica-se nos seguintes casos:
a)
nos casos de mercadorias que satisfaçam os requisitos da presente secção e que sejam exportadas por um exportador registado;
b)
nos casos de quaisquer remessas de um ou mais volumes contendo produtos originários exportados por qualquer exportador, quando o valor total dos produtos originários expedidos não exceda 6 000 euros.
2. O valor de produtos originários de uma mesma remessa é o valor de todos os produtos originários incluídos numa remessa abrangida por um atestado de origem emitido no país de exportação.
Artigo 91.o
1. Os países beneficiários devem iniciar o registo de exportadores em 1 de janeiro de 2017.
Contudo, se o país beneficiário não estiver em condições de iniciar o registo nessa data, deve notificar a Comissão por escrito, até 1 de julho de 2016, de que adia o registo dos exportadores até 1 de janeiro de 2018 ou 1 de janeiro de 2019.
2. Durante um período de 12 meses a contar da data em que o país beneficiário inicia o registo dos exportadores, as autoridades competentes desse país beneficiário devem continuar a emitir certificados de origem, formulário A, a pedido dos exportadores que ainda não estejam registados no momento de apresentação do pedido de certificado.
Sem prejuízo do disposto no artigo 97.o-K, n.o 5, os certificados de origem, formulário A, emitidos em conformidade com o primeiro parágrafo do presente número, são admissíveis na União como prova de origem se forem emitidos antes da data do registo do exportador em causa.
As autoridades competentes de um país beneficiário que tenham dificuldades em concluir o processo de registo dentro do período de 12 meses acima referido podem solicitar a sua prorrogação à Comissão. Esta prorrogação do prazo não deve exceder seis meses.
3. Os exportadores de um país beneficiário, registados ou não, devem emitir atestados de origem para produtos originários expedidos, sempre que o seu valor total não exceda 6 000 euros, a contar da data a partir da qual o país beneficiário pretende iniciar o registo de exportadores.
Uma vez registados, os exportadores devem emitir atestados de origem para os produtos originários expedidos, sempre que o seu valor total exceda 6 000 euros, a contar da data a partir da qual o registo é válido em conformidade com o artigo 92.o, n.o 5.
4. Todos os países beneficiários devem aplicar o sistema do exportador registado a partir de 30 de junho de 2020, o mais tardar.
Artigo 91.o-A
1. Em 1 de janeiro de 2017, as autoridades aduaneiras dos Estados-Membros devem iniciar o registo de exportadores e de reexpedidores de mercadorias estabelecidos nos seus territórios.
2. A partir de 1 de janeiro de 2018, as autoridades aduaneiras de todos os Estados-Membros devem deixar de emitir os certificados de circulação de mercadorias EUR.1 para efeitos da acumulação nos termos do artigo 84.o
3. Até 31 de dezembro de 2017, as autoridades aduaneiras dos Estados-Membros devem emitir certificados de circulação de mercadorias EUR.1 ou certificados de origem de substituição, formulário A, a pedido dos exportadores ou dos reexpedidores de mercadorias que ainda não estiverem registados. O mesmo se aplica se os produtos originários enviados para a União forem acompanhados de atestados de origem emitidos por um exportador registado num país beneficiário.
4. Os exportadores da União, registados ou não, devem emitir atestados de origem para produtos originários expedidos, sempre que o seu valor total não exceda 6 000 euros, a partir de 1 de janeiro de 2017.
Uma vez registados, os exportadores devem emitir atestados de origem para os produtos originários expedidos, sempre que o seu valor total exceda 6 000 euros, a partir da data em que o registo é válido em conformidade com o artigo 92.o, n.o 5.
5. Os reexpedidores de mercadorias que estejam registados podem emitir atestados de origem de substituição a partir da data em que o seu registo se torna válido em conformidade com o artigo 92.o, n.o 5. A presente disposição é aplicável independentemente de as mercadorias serem acompanhadas de um certificado de origem, formulário A, emitido no país beneficiário ou de uma declaração na fatura ou de um atestado de origem emitido pelo exportador.
Artigo 92.o
1. Para se tornar um exportador registado, o exportador deve apresentar um pedido às autoridades competentes do país beneficiário a partir do qual as mercadorias se destinam a ser exportadas e de onde as mercadorias são consideradas originárias, ou onde sofreram uma transformação considerada como não preenchendo as condições do artigo 86.o, n.o 4, primeiro parágrafo ou do artigo 86.o, n.o 6, alínea a).
O pedido deve ser apresentado utilizando o formulário constante do anexo 13C e conter todas as informações nele solicitadas.
2. Para se tornar um exportador registado, um exportador ou um reexpedidor de mercadorias estabelecido num Estado-Membro deve apresentar um pedido às autoridades aduaneiras desse Estado-Membro, utilizando o formulário constante do anexo 13C.
3. Os exportadores devem estar inscritos num registo comum para efeitos das exportações ao abrigo do Sistema de Preferências Generalizadas da União, da Noruega e da Suíça, bem como da Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições.
As autoridades competentes do país beneficiário devem atribuir ao exportador um número de exportador registado, com vista à exportação ao abrigo dos regimes SPG da União, da Noruega e da Suíça, bem como da Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições, desde que estes países tenham reconhecido o país onde o registo teve lugar como país beneficiário.
4. O pedido de obtenção de estatuto de exportador registado deve conter todos os dados referidos no anexo 13C.
5. O registo será válido a partir da data em que as autoridades competentes de um país beneficiário ou as autoridades aduaneiras de um Estado-Membro receberem um pedido de registo completo, em conformidade com o n.o 4.
6. As autoridades competentes de um país beneficiário ou as autoridades aduaneiras de um Estado-Membro devem informar o exportador ou, se for caso disso, o reexpedidor de mercadorias do número de exportador registado atribuído a esse exportador ou reexpedidor e da data a partir da qual o registo é válido.
Artigo 92.o-A
Quando um país for acrescentado à lista dos países beneficiários constante do anexo II do Regulamento (UE) n.o 978/2012, a Comissão deve ativar automaticamente no quadro do seu regime SPG os registos de todos os exportadores registados nesse país, desde que os dados de registo dos exportadores estejam disponíveis no sistema REX e sejam válidos, pelo menos, para efeitos do SPG da Noruega, da Suíça ou da Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições.
Nesse caso, um exportador que já esteja registado, pelo menos, para efeitos do SPG da Noruega, da Suíça ou da Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições, não tem de apresentar um pedido junto das suas autoridades competentes a fim de ser registado para efeitos do regime da União.
Artigo 93.o
1. Os exportadores registados devem informar imediatamente as autoridades competentes do país beneficiário ou as autoridades aduaneiras do Estado-Membro de eventuais alterações das informações que tenham prestado para efeitos do seu registo.
2. Os exportadores registados que deixem de cumprir as condições para a exportação de mercadorias ao abrigo do regime SPG, ou que não tencionem continuar a exportar mercadorias ao abrigo do sistema, devem informar do facto as autoridades competentes do país beneficiário ou as autoridades aduaneiras do Estado-Membro.
3. As autoridades competentes de um país beneficiário ou as autoridades aduaneiras de um Estado-Membro devem revogar o registo se o exportador registado:
a)
deixar de existir;
b)
deixar de satisfazer as condições para a exportação das mercadorias ao abrigo do regime SPG;
c)
tiver informado a autoridade competente do país beneficiário ou as autoridades aduaneiras do Estado-Membro de que já não tenciona exportar mercadorias ao abrigo do regime SPG;
d)
intencionalmente ou por negligência, emitir, ou fizer com que seja emitido, um atestado de origem que contenha informações incorretas e que conduza à obtenção indevida do benefício do tratamento pautal preferencial.
4. A autoridade competente de um país beneficiário ou as autoridades aduaneiras de um Estado-Membro podem revogar o registo se o exportador registado não mantiver atualizados os dados relativos ao seu registo.
5. A revogação de registos só terá efeitos para o futuro, ou seja, no que respeita aos atestados de origem emitidos após a data de revogação. A revogação de registos não tem qualquer efeito sobre a validade dos atestados de origem emitidos antes de o exportador registado ser informado da revogação.
6. A autoridade competente de um país beneficiário ou as autoridades aduaneiras de um Estado-Membro devem informar o exportador registado da revogação do seu registo, bem como da data a partir da qual a mesma produzirá efeitos.
7. Em caso de revogação do seu registo, o exportador ou o reexpedidor de mercadorias poderá recorrer judicialmente.
8. A revogação de um exportador registado deve ser anulada em caso de revogação incorreta. O exportador ou o reexpedidor de mercadorias tem direito a utilizar o número de exportador registado que lhe foi atribuído no momento do registo.
9. Os exportadores ou os reexpedidores de mercadorias cujo registo tenha sido revogado podem apresentar um novo pedido de obtenção de estatuto de exportador registado em conformidade com o artigo 92.o Os exportadores ou os reexpedidores de mercadorias cujo registo tenha sido revogado em conformidade com o n.o 3, alínea d), e com n.o 4 só podem ser novamente registados se provarem à autoridade competente do país beneficiário, ou às autoridades aduaneiras do Estado-Membro que os tinham registado, que corrigiram a situação que conduziu à revogação do seu registo.
10. Os dados relativos a um registo revogado devem ser conservados no sistema REX pela autoridade competente do país beneficiário ou pelas autoridades aduaneiras do Estado-Membro que os introduziram nesse sistema por um período máximo de dez anos civis após o ano civil em que ocorreu a revogação. Após esses dez anos civis, a autoridade competente de um país beneficiário ou as autoridades aduaneiras do Estado-Membro devem eliminar os dados.
Artigo 93.o-A
1. A Comissão deve revogar todos os registos de exportadores registados num país beneficiário se este último for retirado da lista dos países beneficiários constante do anexo II do Regulamento (UE) n.o 978/2012 ou se as preferências pautais concedidas ao país beneficiário tiverem sido temporariamente retiradas em conformidade com o Regulamento (UE) n.o 978/2012.
2. Quando esse país for reintroduzido na referida lista ou quando a retirada temporária das preferências pautais concedidas ao país beneficiário terminar, a Comissão deve reativar os registos de todos os exportadores registados nesse país, desde que os dados de registo dos exportadores estejam disponíveis no sistema e tenham permanecido válidos, pelo menos, para efeitos do regime SPG da Noruega, da Suíça ou da Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições. No caso contrário, os exportadores devem ser registados em conformidade com o artigo 92.o
3. Em caso de revogação dos registos de todos os exportadores registados num país beneficiário em conformidade com o n.o 1, os dados dos registos revogados serão conservados no sistema REX durante, pelo menos, dez anos civis após o ano civil em que tiver ocorrido a revogação. Após esse período de dez anos, e se o país em questão tiver deixado de ser beneficiário do regime SPG da Noruega, da Suíça ou da Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições, durante mais de dez anos, a Comissão eliminará do sistema REX os dados dos registos revogados.
Artigo 94.o
1. Os exportadores, registados ou não, devem cumprir as seguintes obrigações:
a)
manter um registo contabilístico comercial apropriado no que respeita à produção e fornecimento de mercadorias que podem beneficiar do tratamento preferencial;
b)
manter disponíveis todas as provas relativas às matérias utilizadas no fabrico;
c)
manter toda a documentação aduaneira relativa às matérias utilizadas no fabrico;
d)
manter, pelo menos durante três anos contados a partir do final do ano civil em que foi emitido o atestado de origem, ou durante mais tempo se a legislação nacional assim o exigir, registos:
i)
dos atestados de origem que emitiram;
ii)
da contabilidade relativa às suas matérias originárias e não originárias, produção e existências.
Esses registos e atestados de origem podem ser conservados em formato eletrónico, mas devem permitir a rastreabilidade das matérias utilizadas no fabrico dos produtos exportados e a confirmação do respetivo caráter de produto originário.
2. As obrigações previstas no n.o 1 aplicam-se também aos fornecedores que entregam aos exportadores declarações de fornecedor comprovativas do caráter originário das mercadorias que fornecem.
3. Os reexpedidores de mercadorias, registados ou não, que emitam atestados de origem de substituição, conforme referido no artigo 97.o-D, devem conservar os atestados de origem originais que substituíram, durante, pelo menos, três anos a contar do final do ano civil em que o atestado de origem de substituição foi emitido, ou durante mais tempo, se tal for exigido pela legislação nacional.
Artigo 95.o
1. O exportador emite um atestado de origem quando os produtos a que este se refere são exportados, desde que os produtos em causa possam ser considerados originários do país beneficiário em causa ou de outro país beneficiário nos termos do artigo 86.o, n.o 4, segundo parágrafo, ou do artigo 86.o, n.o 6, primeiro parágrafo, alínea b).
2. O atestado de origem pode também ser emitido após a exportação (“atestado a posteriori”) dos produtos em causa. Este atestado a posteriori é admitido se for apresentado às autoridades aduaneiras do Estado-Membro onde é entregue a declaração aduaneira de introdução em livre prática, o mais tardar, dois anos após a importação.
Quando o fracionamento de uma remessa ocorre nos termos do artigo 74.o, e desde que o prazo de dois anos a que se refere o primeiro parágrafo seja respeitado, o atestado de origem pode ser emitido a posteriori pelo exportador do país de exportação dos produtos. Este princípio aplica-se, mutatis mutandis, caso o fracionamento de uma remessa ocorra noutro país beneficiário ou na Noruega, na Suíça ou, quando aplicável, na Turquia.
3. O atestado de origem deve ser fornecido pelo exportador ao seu cliente na União e deve incluir os elementos descritos no anexo 13D. O atestado de origem deve ser emitido em inglês, francês ou espanhol.
Pode ser emitido em qualquer documento comercial que permita a identificação do exportador em questão e das mercadorias em causa.
4. Os n.os 1 a 3 aplicam-se, mutatis mutandis, aos atestados de origem emitidos na União para efeitos de acumulação bilateral.
Artigo 95.o-A
1. A fim de determinar a origem das matérias utilizadas no âmbito da acumulação bilateral ou regional, o exportador de um produto fabricado utilizando matérias originárias de um país com o qual é permitida a acumulação baseia-se no atestado de origem entregue pelo fornecedor dessas matérias. Nestas circunstâncias, o atestado de origem emitido pelo exportador deve incluir, consoante o caso, a menção “EU cumulation”, “Regional cumulation”, “Cumul UE”, “Cumul regional”, ou “Acumulación UE”, “Acumulación regional”.
2. A fim de determinar a origem das matérias utilizadas no quadro da acumulação nos termos do artigo 85.o, o exportador de um produto fabricado a partir de matérias originárias de uma parte com a qual é permitida a acumulação deve basear-se na prova de origem entregue pelo fornecedor dessas matérias, na condição de que essa prova tenha sido emitida em conformidade com as disposições das regras de origem do SPG da Noruega, da Suíça ou, quando aplicável, da Turquia, consoante o caso. Nestas circunstâncias, o atestado de origem emitido pelo exportador deve incluir a menção “Norway cumulation”, “Switzerland cumulation”, “Turkey cumulation”, “Cumul Norvège”, “Cumul Suisse”, “Cumul Turquie”, ou “Acumulación Noruega”, “Acumulación Suiza”, “Acumulación Turquía”.
3. A fim de determinar a origem das matérias utilizadas no quadro da acumulação alargada nos termos do artigo 86.o, n.os 7 e 8, o exportador de um produto fabricado a partir de matérias originárias de uma Parte com a qual é permitida a acumulação alargada deve basear-se na prova de origem entregue pelo fornecedor dessas matérias, na condição de que essa prova tenha sido emitida em conformidade com as disposições do acordo de comércio livre pertinente celebrado entre a União e a Parte em causa.
Nestas circunstâncias, o atestado de origem emitido pelo exportador deve incluir a menção “Extended cumulation with country x”, “Cumul étendu avec le pays x” ou “Acumulación ampliada con el país x”»
13)
No artigo 96.o, o n.o 2 passa a ter a seguinte redação:
«2. O atestado de origem é válido por 12 meses a contar da data em que é emitido.»
14)
Na subsecção 6, antes do artigo 97.o, é aditado o seguinte artigo 96.o-A:
«Artigo 96.o-A
Para que os importadores possam reclamar o benefício do regime mediante a apresentação de um atestado de origem, as mercadorias devem ter sido exportadas na data ou após a data em que o país beneficiário de onde são exportadas iniciou o registo dos exportadores em conformidade com o artigo 91.o»
15)
Na parte I, título IV, capítulo 2, secção 1, o título da subsecção 6 passa a ter a seguinte redação:
«Subsecção 6
Formalidades para introdução em livre prática na União Europeia, aplicáveis a partir da data de aplicação do sistema do exportador registado»
16)
Na parte I, título IV, capítulo 2, secção 1, o título da subsecção 7 passa a ter a seguinte redação:
«Subsecção 7
Controlo de origem aplicável a partir da data de aplicação do sistema de exportador registado»
17)
Na parte I, título IV, capítulo 2, secção 1, o título da subsecção 8 passa a ter a seguinte redação:
«Subsecção 8
Outras disposições aplicáveis a partir da data de aplicação do sistema de exportador registado»
18)
O artigo 97.o passa a ter a seguinte redação:
«Artigo 97.o
1. Quando um declarante solicitar tratamento preferencial ao abrigo do regime SPG, deve fazer referência ao atestado de origem na declaração aduaneira de introdução em livre prática. A referência ao atestado de origem será a sua data de emissão com o formato aaaammdd, em que aaaa é o ano, mm é o mês e dd é o dia. Quando o valor total dos produtos originários expedidos exceder 6 000 euros, o declarante deve indicar também o número do exportador registado.
2. Quando o declarante solicitar a aplicação do regime SPG em conformidade com o n.o 1 sem estar na posse de um atestado de origem no momento da aceitação da declaração aduaneira de introdução em livre prática, esta declaração deve ser considerada incompleta na aceção do artigo 253.o, n.o 1, e tratada em conformidade.
3. Antes de declarar mercadorias para introdução em livre prática, o declarante deve certificar-se de que as mercadorias cumprem as regras estabelecidas nesta secção, verificando, nomeadamente:
i)
no sítio web público, que o exportador está registado no sistema REX, quando o valor total dos produtos originários expedidos exceda 6 000 euros, e
ii)
se o atestado de origem foi emitido nos termos do anexo 13D.»
19)
O artigo 97.o-D passa a ter a seguinte redação:
«Artigo 97.o-D
1. Caso os produtos ainda não tenham sido introduzidos em livre prática, o atestado de origem pode ser substituído por um ou mais atestados de origem de substituição, emitidos pelo reexpedidor das mercadorias, para efeitos de envio de todos, ou de parte, dos produtos para outro local dentro do território aduaneiro da União ou, se for o caso, para a Noruega, a Suíça ou a Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições.
Os atestados de origem de substituição só podem ser emitidos se o atestado de origem inicial tiver sido emitido em conformidade com os artigos 95.o e 96.o e o anexo 13D.
2. No que diz respeito a produtos originários a enviar para outro local dentro da União, os reexpedidores devem estar registados para efeitos de emissão de atestados de origem de substituição, quando o valor total dos produtos originários da remessa inicial a ser fracionada exceda 6 000 euros.
No entanto, os reexpedidores que não estejam registados podem ser autorizados a emitir atestados de origem de substituição, quando o valor total dos produtos originários da remessa inicial a ser fracionada exceda 6 000 euros, se lhes juntarem uma cópia do atestado de origem inicial emitido no país beneficiário.
3. Apenas os reexpedidores registados no sistema REX podem emitir atestados de origem de substituição no que respeita a produtos originários a serem enviados para a Noruega, a Suíça ou a Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições. Tal aplica-se independentemente do valor dos produtos originários contidos na remessa inicial, bem como de o país de origem estar ou não enumerado no anexo II do Regulamento (UE) n.o 978/2012.
4. O atestado de origem de substituição é válido por 12 meses a contar da data de emissão do atestado de origem inicial.
5. Quando um atestado de origem é substituído, o reexpedidor deve indicar o seguinte no atestado de origem inicial:
a)
os dados correspondentes ao(s) atestado(s) de origem de substituição;
b)
o nome e endereço do reexpedidor;
c)
o destinatário ou destinatários na União ou, se for o caso, na Noruega, na Suíça ou na Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições.
O atestado de origem inicial deve conter a menção “Replaced”, “Remplacée” ou “Sustituida”.
6. O reexpedidor deve indicar o seguinte no atestado de origem de substituição:
a)
descrição completa dos produtos reexpedidos;
b)
a data em que o atestado de origem inicial foi emitido;
c)
as informações especificadas no anexo 13D;
d)
o nome e o endereço do reexpedidor dos produtos na União e, se for o caso, o respetivo número do exportador registado;
e)
o nome e o endereço do destinatário na União ou, se for o caso, na Noruega, na Suíça ou na Turquia, logo que este país satisfaça determinadas condições;
f)
a data e o local da substituição.
O atestado de origem de substituição deve conter a menção “Replacement statement”, “Attestation de remplacement” ou “Comunicación de sustitución”.
7. Os n.os 1 a 6 aplicam-se aos atestados que substituem os atestados de origem de substituição.
8. A subsecção 7 da presente secção aplica-se mutatis mutandis aos atestados de origem de substituição.
9. Caso os produtos beneficiem de preferências pautais ao abrigo de uma derrogação concedida nos termos das disposições do artigo 89.o, a substituição prevista no presente artigo só pode ser efetuada em relação aos produtos destinados à União.»
20)
No artigo 97.o-H, é aditado o seguinte n.o 3:
«3. Quando a verificação prevista no n.o 1 ou quaisquer outras informações disponíveis parecerem indicar que as regras de origem estão a ser infringidas, o país de exportação beneficiário, por sua própria iniciativa ou a pedido das autoridades aduaneiras dos Estados-Membros, deve realizar as investigações necessárias ou tomar medidas para a realização de tais investigações com a devida urgência, a fim de detetar e prevenir tais infrações. Para este efeito, a Comissão ou as autoridades aduaneiras dos Estados-Membros podem participar nessas investigações.»
21)
É suprimido o artigo 97.o-I.
22)
Na parte I, título IV, capítulo 2, o título da secção 1A passa a ter a seguinte redação:
«Secção 1A
Procedimentos e métodos de cooperação administrativa aplicáveis às exportações que utilizam certificados de origem, formulário A, declarações na fatura e certificados de circulação de mercadorias EUR.1»
23)
No artigo 97.o-L:
a)
os n.os 2, 3 e 4 passam a ter a seguinte redação:
«2. As autoridades competentes dos países beneficiários devem disponibilizar o certificado de origem, formulário A, ao exportador logo que a exportação seja efetivamente realizada ou assegurada. Contudo, as autoridades competentes dos países beneficiários podem também emitir um certificado de origem, formulário A, após a exportação dos produtos a que se refere, se:
a)
não tiver sido emitido no momento da exportação devido a erros ou omissões involuntários ou a circunstâncias especiais; ou
b)
se ficar demonstrado a contento das autoridades competentes que foi emitido um certificado de origem, formulário A, o qual, por motivos de ordem técnica, não foi aceite na importação; ou
c)
o destino final dos produtos em causa foi determinado durante o seu transporte ou armazenagem e após um eventual fracionamento de uma remessa, em conformidade com o artigo 74.o
3. As autoridades competentes dos países beneficiários só podem emitir um certificado a posteriori depois de terem verificado que as informações constantes do pedido do exportador para um certificado de origem, formulário A, emitido a posteriori estão em conformidade com as do processo de exportação correspondente e que, aquando da exportação dos produtos em causa, não foi emitido qualquer certificado de origem, formulário A. A menção “Issued retrospectively”“Délivré a posteriori” ou “Emitido a posteriori” deve ser indicada na casa 4 do certificado de origem, formulário A, emitido a posteriori.
4. Em caso de furto ou roubo, extravio ou destruição de um certificado de origem, formulário A, o exportador pode pedir às autoridades competentes que o emitiram uma segunda via que tenha por base os documentos de exportação em posse dessas autoridades. A menção “Duplicate”, “Duplicata” ou “Duplicado”, a data de emissão e o número de série do certificado original devem ser indicados na casa 4 da segunda via do certificado de origem, formulário A. A segunda via produz efeitos a partir da data do original.»
b)
o n.o 6 passa a ter a seguinte redação:
«6. O preenchimento das casas 2 e 10 do certificado de origem, formulário A, é facultativo. A casa 12 deve incluir a menção “European Union” ou o nome de um dos Estados-Membros. A data de emissão do certificado de origem, formulário A, deve constar da casa 11. A assinatura que deve constar dessa casa, reservada às autoridades centrais competentes que emitem o certificado, bem como a assinatura do signatário autorizado do exportador a apor na casa 12, devem ser manuscritas.»
24)
No artigo 97.o-P, o n.o 6 passa a ter a seguinte redação:
«6. No caso dos produtos que beneficiam de preferências pautais no âmbito de uma derrogação concedida nos termos das disposições do artigo 89.o, o procedimento previsto no presente artigo aplica-se unicamente aos produtos destinados à União.»
25)
No artigo 109.o, é aditado o seguinte n.o 2:
«A casa 7 dos certificados de circulação EUR.1 ou as declarações na fatura devem conter a indicação “Autonomous trade measures” ou “Mesures commerciales autonomes”.»
26)
O anexo 13A é alterado em conformidade com o anexo I do presente regulamento.
27)
Os anexos 13C e 13D são substituídos pelo texto que consta do anexo II do presente regulamento.
28)
O anexo 17 é alterado em conformidade com o anexo III do presente regulamento.
Artigo 2.o
O Regulamento (UE) n.o 1063/2010 é alterado do seguinte modo:
1)
É suprimido o artigo 2.o
2)
No artigo 3.o, são suprimidos os n.os 3, 4 e 5.
Artigo 3.o
O presente regulamento entra em vigor no sétimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O artigo 1.o, n.o 7, e o artigo 1.o, n.o 23, são aplicáveis a partir de 1 de janeiro de 2015.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 10 de março de 2015.