PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1373/2013
ze dne 19. prosince 2013,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vepřového masa
(kodifikované znění)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (1), a zejména na čl. 161 odst. 3, čl. 170 první pododstavec a čl. 192 odst. 2, ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1518/2003 ze dne 28. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vepřového masa (2) bylo několikrát podstatně změněno (3). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Měla by být stanovena zvláštní prováděcí pravidla pro vývozní licence v odvětví vepřového masa, která by měla zahrnovat zejména ustanovení pro předávání žádostí a informace, které se mají objevit v žádostech a v licencích, a to na doplnění nařízení Komise (ES) č. 376/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (4).
(3)
Aby se zajistila řádná správa režimu vývozních licencí, měla by být stanovena výše jistoty na vývozní licence v rámci tohoto systému. Z hlediska rizika spekulace vlastní tomuto systému v odvětví vepřového masa by neměly být vývozní licence převoditelné a měly by být stanoveny přesné podmínky pro přístup hospodářských subjektů k uvedenému režimu.
(4)
V souladu s článkem 169 nařízení (ES) č. 1234/2007 plnění povinností vyplývající z dohod uzavřených podle článku 218 Smlouvy, pokud jde o objem vývozu, se má zajišťovat pomocí vývozních licencí. Musí být tudíž stanoven podrobný plán pro podávání žádostí a pro vydávání licencí.
(5)
Rozhodnutí týkající se žádostí o vývozní licence by mělo být dále sděleno až po době k uvážení. Tato doba by měla Komisi umožnit vyhodnotit požadovaná množství a související výdaje a v případě potřeby přijmout zvláštní opatření zejména u žádostí, které dosud nejsou vyřízeny. Je v zájmu hospodářských subjektů umožnit, aby byla žádost stažena po stanovení koeficientu pro přijetí.
(6)
Komise by měla mít přesné informace týkající se žádostí o licence a využití vydaných licencí, aby byla schopna režim licencí řídit. V zájmu efektivního řízení by členské státy měly používat informační systémy v souladu s nařízením Komise (ES) č. 792/2009 ze dne 31. srpna 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro předávání informací a dokumentů členskými státy Komisi v rámci provádění společné organizace trhů, režimu přímých plateb, propagace zemědělských produktů a režimů platných pro nejvzdálenější regiony a menší ostrovy v Egejském moři (5).
(7)
V případě žádostí týkajících se maximálně 25 tun by měla být na žádost hospodářského subjektu vydána vývozní licence ihned. V tomto případě by licence neměly podléhat žádným zvláštním opatřením přijatým Komisí.
(8)
Aby se zajistilo velmi přesné řízení vyvážených množství, je třeba stanovit výjimku z pravidla tolerance obsaženého v nařízení (ES) č. 376/2008.
(9)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na veškerý vývoz produktů v odvětví vepřového masa, na nějž se žádá o vývozní náhradu, se musí předložit vývozní licence se stanovením náhrady předem.
Článek 2
1. Vývozní licence je platná po dobu 90 dnů ode dne skutečného vydání ve smyslu čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 376/2008.
2. Žádosti o licence a licence mají mít v kolonce 15 název zboží a v kolonce 16 dvanáctimístný kód produktu z nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady.
3. Kategorie produktů uvedené v čl. 13 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 376/2008, jakož i výše jistoty na vývozní licence, jsou stanoveny v příloze I tohoto nařízení.
4. Žádosti o licence a samotné licence mají v kolonce 20 uveden alespoň jeden z údajů uvedených v příloze II.
Článek 3
1. Žádosti o vývozní licence lze podávat u příslušných orgánů od pondělí do pátku každého týdne.
2. Žadateli o vývozní licence jsou fyzické nebo právnické osoby, které jsou v době podávání žádostí schopny k uspokojení příslušných orgánů v členských státech prokázat, že působí v odvětví obchodu s vepřovým masem alespoň po dobu 12 měsíců. Maloobchodní zařízení nebo restaurace prodávající své výrobky konečným spotřebitelům však žádosti podávat nesmějí.
3. Vývozní licence se vydávají ve středu bezprostředně následující po období uvedeném v odstavci 1 za předpokladu, že v mezidobí nebyla přijata Komisí žádná zvláštní opatření uvedená v odstavci 4.
4. Pokud by vydání vývozních licencí vedlo nebo mohlo vést k přesažení využitelných rozpočtových částek nebo k vyčerpání maximálních množství, která mohou být s náhradou vyvezena během daného období s ohledem na limity stanovené v čl. 169 nařízení (ES) č. 1234/2007, nebo kde by vydání vývozních licencí nemohlo zajistit kontinuitu vývozů po zbytek daného období, Komise může:
a)
stanovit jednotnou procentní sazbu přijetí požadovaných množství;
b)
zamítnout žádosti, pro něž ještě nebyly přiznány vývozní licence;
c)
pozastavit příjem žádostí o vývozní licence na období maximálně pěti pracovních dnů s výhradou možnosti pozastavení na delší období, které se rozhodne v souladu s postupem uvedeným v čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007.
V případě stanoveném v prvním pododstavci, písmenu c) jsou žádosti o vývozní licence podané v období dočasného pozastavení nepřijatelné.
Opatření uvedená v prvním pododstavci mohou být zavedena nebo přizpůsobena podle kategorií výrobků nebo destinací.
5. Opatření uvedená v odstavci 4 mohou být zavedena v případě, že se žádosti o vývozní licence týkají množství, která přesahují nebo mohou přesahovat množství normálního odbytu pro jednotlivé destinace, a kdy je vydání požadovaných licencí spojeno s rizikem spekulace, narušení konkurence mezi hospodářskými subjekty, nebo narušení dotyčných výměn nebo vnitřního trhu.
6. Pokud jsou požadovaná množství zamítnuta nebo snížena, ihned se uvolňuje jistota na veškerá množství, u nichž nebylo žádosti vyhověno.
7. Odchylně od odstavce 3, pokud je stanovena jednotná procentní sazba přijetí nižší než 80 %, vydá se licence nejpozději jedenáctého pracovního dne po zveřejnění uvedené procentní sazby v Úředním věstníku Evropské unie. Během deseti pracovních dnů po jejím zveřejnění může hospodářský subjekt:
a)
buď stáhnout žádost a v tom případě se ihned uvolňuje jistota;
b)
nebo požádat o okamžité vydání licence, a v tom případě ji příslušný orgán vydá neprodleně, avšak nejdříve v běžný den vydávání pro daný týden.
8. Odchylně od odstavce 3 může Komise pro vydávání licencí stanovit jiný den než středu, pokud tento den nelze dodržet.
Článek 4
1. Na žádost hospodářského subjektu nepodléhají žádosti o licenci na množství maximálně 25 tun žádným zvláštním opatřením uvedeným v čl. 3 odst. 4 a licence se vydají ihned.
V těchto případech, aniž je dotčen čl. 2 odst. 1, je doba platnosti licencí omezena na pět pracovních dní ode dne skutečného vydání ve smyslu čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 376/2008 a v kolonce 20 žádosti o licence a samotné licence se uvede jeden z údajů uvedených v příloze III.
2. Komise může podle potřeby pozastavit používání tohoto článku.
Článek 5
Vývozní licence jsou nepřevoditelné.
Článek 6
1. Vyvážené množství v rámci tolerance uvedené v čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 376/2008 nezakládá nárok na vyplacení náhrady.
2. V kolonce 22 licence se uvede alespoň jeden z údajů uvedených v příloze IV.
Článek 7
1. Členské státy sdělují Komisi každý pátek tyto informace:
a)
žádosti o vývozní licence podle článku 1, které byly podány od pondělí do pátku téhož týdne, uvádějící, zda se na ně vztahuje článek 4;
b)
množství, na něž byly vydány vývozní licence předchozí středu, s výjimkou množství udělených ihned podle článku 4;
c)
množství, na něž byly žádosti o vývozní licence v průběhu předchozího týdne vzaty zpět ve smyslu čl. 3 odst. 7.
2. Sdělení žádostí podle odst. 1 písm. a) musí zahrnovat:
a)
množství udané v hmotnosti produktu pro každou kategorii uvedenou v čl. 2 odst. 3;
b)
členění množství v každé kategorii podle místa určení v případě, kdy se sazba náhrady podle místa určení mění;
c)
použitelnou sazbu náhrady;
d)
celkovou částku náhrady stanovenou předem v eurech u každé kategorie.
3. Členské státy sdělují Komisi každý měsíc po uplynutí doby platnosti vývozních licencí nevyužité množství vývozních licencí.
4. Sdělení uvedená v tomto nařízení, včetně sdělení „žádná“, se provádějí v souladu s nařízením (ES) č. 792/2009.
Článek 8
Nařízení (ES) č. 1518/2003 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 9
Tato nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. prosince 2013.
REGULAMENTO DE EXECUÇÃO (UE) N.o 1373/2013 DA COMISSÃO
de 19 de dezembro de 2013
que estabelece as regras de execução do regime dos certificados de exportação no setor da carne de suíno
(codificação)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1234/2007 do Conselho, de 22 de outubro de 2007, que estabelece uma organização comum dos mercados agrícolas e disposições específicas para certos produtos agrícolas (Regulamento OCM única) (1), nomeadamente o artigo 161.o, n.o 3, o artigo 170.o, primeiro parágrafo, e o artigo 192.o, n.o 2, conjugado com o artigo 4.o,
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (CE) n.o 1518/2003 da Comissão, de 28 de agosto de 2003, que estabelece as regras de execução do regime dos certificados de exportação no setor da carne de suíno (2), foi várias vezes alterado de modo substancial (3). Por motivos de lógica e clareza, deve proceder-se à codificação do referido regulamento.
(2)
É necessário estabelecer as regras de execução específicas do regime de certificados de exportação no setor da carne de suíno e definir, em especial, os formulários de apresentação dos pedidos e os elementos que devem ser mencionados nos pedidos e certificados, e completar o Regulamento (CE) n.o 376/2008 da Comissão, de 23 de abril de 2008, que estabelece normas comuns de execução do regime de certificados de importação, exportação e de prefixação para os produtos agrícolas (4).
(3)
Para assegurar uma gestão eficaz do regime de certificados de exportação, é necessário fixar o montante da garantia relativa aos certificados de exportação no quadro desse regime. O risco de especulação inerente ao regime no setor da carne de suíno aconselha a subordinar o acesso dos operadores ao mesmo regime à observância de condições precisas e a estabelecer a intransmissibilidade dos certificados de exportação.
(4)
De acordo com o disposto no artigo 169.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, o cumprimento das obrigações decorrentes dos acordos celebrados ao abrigo do artigo 218.o do Tratado relativos ao volume de exportação é assegurado com base nos certificados de exportação. Por conseguinte, é necessário estabelecer regras precisas para a apresentação dos pedidos e para a emissão dos certificados.
(5)
Além disso, importa estabelecer que a comunicação das decisões relativas aos pedidos de certificados de exportação se faça somente após um período de reflexão. Esse período deve permitir à Comissão apreciar as quantidades pedidas, bem como as despesas a elas relativas, e prever, se for caso disso, medidas especiais aplicáveis, nomeadamente, aos pedidos pendentes. No interesse dos operadores, cabe prever que o pedido de certificado possa ser retirado após a fixação do coeficiente de aceitação.
(6)
Para poder gerir o regime de certificados, a Comissão deve dispor de informações precisas sobre os pedidos de certificados apresentados e a utilização dos certificados emitidos. Por motivos de eficácia administrativa, os Estados-Membros devem usar os sistemas de informação de acordo com o Regulamento (CE) n.o 792/2009 da Comissão, de 31 de agosto de 2009, que estabelece normas pormenorizadas para a notificação pelos Estados-Membros à Comissão de informações e documentos, em aplicação da organização comum dos mercados, do regime dos pagamentos diretos, da promoção dos produtos agrícolas e dos regimes aplicáveis às regiões ultraperiféricas e às ilhas menores do mar Egeu (5).
(7)
É oportuno permitir, para os pedidos relativos a quantidades iguais ou inferiores a 25 toneladas, e a pedido do operador, a emissão imediata dos certificados de exportação. Nesses casos, os certificados não devem ficar sujeitos às medidas especiais tomadas pela Comissão.
(8)
Para assegurar uma gestão rigorosa das quantidades a exportar, importa derrogar as normas relativas à tolerância constantes do Regulamento (CE) n.o 376/2008.
(9)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité de Gestão da Organisação Comum dos Mercados Agrícolas,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
As exportações de produtos no setor da carne de suíno para as quais sejam pedidas restituições à exportação ficam sujeitas à apresentação de um certificado de exportação com prefixação da restituição.
Artigo 2.o
1. Os certificados de exportação são válidos por um período de 90 dias a partir da data da sua emissão efectiva nos termos do artigo 22.o, n.o 2, do Regulamento (CE) n.o 376/2008.
2. Os pedidos de certificados e os certificados devem conter, na casa 15, a designação do produto e, na casa 16, o código do produto, com 12 algarismos, da nomenclatura dos produtos agrícolas para as restituições à exportação.
3. As categorias de produtos referidas no segundo parágrafo do artigo 13.o, n.o 1, do Regulamento (CE) n.o 376/2008, bem como os montantes da garantia relativa aos certificados de exportação, constam do anexo I do presente regulamento.
4. Os pedidos de certificados e os certificados devem conter, na casa 20, pelo menos uma das menções constantes do anexo II.
Artigo 3.o
1. Os pedidos de certificados de exportação devem ser apresentados às autoridades competentes de segunda-feira a sexta-feira de cada semana.
2. O requerente de um certificado de exportação deve ser uma pessoa singular ou colectiva que, no momento da apresentação do pedido, possa apresentar prova suficiente, às autoridades competentes do Estados-Membros, de que exerce uma atividade comercial no setor da carne de suíno desde há, pelo menos, 12 meses. Contudo, o retalhista, ou o empresário de restauração, que vende os seus produtos ao consumidor final não pode apresentar pedidos.
3. Os certificados de exportação são entregues na quarta-feira seguinte ao período referido no n.o 1, salvo se alguma das medidas especiais referidas no n.o 4 tiver sido, entretanto, tomada pela Comissão.
4. Quando a emissão dos certificados de exportação conduza ou possa conduzir à superação dos montantes orçamentais disponíveis ou ao esgotamento das quantidades máximas que podem ser exportadas com restituição durante o período considerado, tendo em conta os limites mencionados no artigo 169.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, ou quando a emissão dos certificados de exportação não permita assegurar a continuidade das exportações durante o resto do período em causa, a Comissão pode:
a)
fixar uma percentagem única de aceitação das quantidades pedidas;
b)
rejeitar os pedidos para os quais os certificados de exportação não foram ainda concedidos;
c)
suspender a apresentação de pedidos de certificados de exportação por um período máximo de cinco dias úteis, sem prejuízo da possibilidade de uma suspensão por um período mais longo, decidida de acordo com o procedimento referido no artigo 195.o, n.o 2, do Regulamento (CE) n.o 1234/2007.
No caso referido no primeiro parágrafo, alínea c), os pedidos de certificados de exportação apresentados durante o período de suspensão não serão admitidos.
As medidas previstas no primeiro parágrafo podem ser tomadas ou moduladas por categoria de produto e por destino.
5. As medidas previstas no n.o 4 podem ser igualmente adoptadas quando os pedidos de certificados de exportação digam respeito a quantidades que excedam ou possam exceder as quantidades de escoamento normal para um destino e a emissão dos certificados pedidos implique um risco de especulação, de distorção da concorrência entre operadores ou de perturbação das trocas em questão ou do mercado interno.
6. Caso as quantidades pedidas sejam rejeitadas ou reduzidas, as garantias correspondentes às quantidades cujos pedidos não foram satisfeitos são imediatamente liberadas.
7. em derrogação ao n.o 3, no caso de ser fixada uma percentagem única de aceitação inferior a 80%, o certificado será emitido, o mais tardar, no décimo primeiro dia útil seguinte à publicação da referida percentagem no Jornal Oficial da União Europeia. No prazo de dez dias úteis consecutivos a esta publicação, o operador pode:
a)
retirar o seu pedido de certificado, sendo a garantia imediatamente liberada;
b)
pedir a emissão imediata do certificado, sendo este então emitido pelo organismo competente sem demora, mas não antes do dia normal da emissão para a semana em questão.
8. em derrogação ao n.o 3, a Comissão pode fixar um dia diferente de quarta-feira para a emissão dos certificados de exportação, sempre que não for possível respeitar aquele dia.
Artigo 4.o
1. A pedido do operador, os pedidos de certificados que incidam numa quantidade inferior ou igual a 25 toneladas de produtos não serão sujeitos às eventuais medidas especiais referidas no artigo 3.o, n.o 4, e os certificados solicitados serão emitidos imediatamente.
Nesse caso, em derrogação do artigo 2.o, n.o 1, o período de eficácia dos certificados será limitado a cinco dias úteis a partir da data da sua emissão efectiva nos termos do artigo 22.o, n.o 2, do Regulamento (CE) n.o 376/2008 e os pedidos e os certificados incluirão na casa 20 uma das menções constantes do anexo III.
2. A Comissão pode, se for caso disso, suspender a aplicação do presente artigo.
Artigo 5.o
Os certificados de exportação são intransmissíveis.
Artigo 6.o
1. A quantidade exportada no quadro da tolerância referida no artigo 7.o, n.o 4, do Regulamento (CE) n.o 376/2008 não dá direito ao pagamento da restituição.
2. Na casa 22 do certificado deve ser inscrita pelo menos uma das menções constantes do anexo IV.
Artigo 7.o
1. Semanalmente, o mais tardar às sextas-feiras, os Estados-Membros comunicarão à Comissão as informações seguintes:
a)
os pedidos de certificados de exportação referidos no artigo 1.o, apresentados de segunda a sexta-feira da semana em curso, indicando se são ou não abrangidos pelo artigo 4.o;
b)
as quantidades relativamente às quais tenham sido emitidos certificados de exportação na quarta-feira anterior, com excepção dos certificados emitidos imediatamente no âmbito do artigo 4.o;
c)
as quantidades cujos pedidos de certificados de exportação tenham sido retirados, no caso referido no artigo 3.o, n.o 7, no decurso da semana anterior.
2. A comunicação dos pedidos referidos no n.o 1, alínea a), deve especificar:
a)
a quantidade, em peso de produto, para cada categoria referida no artigo 2.o, n.o 3;
b)
a discriminação por destinos da quantidade para cada categoria no caso de a taxa de restituição variar conforme o destino;
c)
a taxa de restituição aplicável;
d)
o montante total da restituição em euros, prefixada por categoria.
3. Os Estados-Membros comunicarão mensalmente à Comissão, após a caducidade dos certificados, a quantidade de certificados de exportação não utilizados.
4. As comunicações referidas no presente regulamento, incluindo as comunicações «nada», serão realizadas de acordo com o Regulamento (CE) n.o 792/2009.
Artigo 8.o
O Regulamento (CE) n.o 1518/2003 é revogado.
As referências ao regulamento revogado devem entender-se como referências ao presente regulamento e ser lidas de acordo com o quadro de correspondência constante do anexo VI.
Artigo 9.o
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 19 de dezembro de 2013.