ROZHODNUTÍ RADY 2014/913/SZBP
ze dne 15. prosince 2014
na podporu Haagského kodexu chování proti šíření balistických raket a na podporu nešíření balistických raket v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 26 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská rada přijala dne 12. prosince 2003 strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení (dále jen „strategie“), jejíž kapitola III obsahuje seznam opatření, která je třeba přijmout v Unii i ve třetích zemích za účelem boje proti tomuto šíření.
(2)
Unie strategii aktivně provádí a uskutečňuje opatření uvedená v jejích kapitolách II a III, například uvolňováním finančních prostředků na podporu konkrétních projektů vedoucích k posílení mnohostranného systému pro nešíření a mnohostranných opatření k budování důvěry. Nedílnou součástí tohoto systému jsou Haagský kodex chování proti šíření balistických raket (dále jen „kodex“) a Režim kontroly raketových technologií (MTCR). Jejich cílem je předcházet a zamezovat šíření balistických raketových systémů, které mohou sloužit jako nosiče zbraní hromadného ničení, jakož i šíření souvisejících technologií.
(3)
Dne 17. listopadu 2003 přijala Rada společný postoj 2003/805/SZBP (1). Ten vyzývá mimo jiné k podpoře toho, aby kodex podepsalo co nejvíce zemí, zejména ty, které jsou schopny vyrobit balistické rakety, jakož i ke zdokonalení a provádění kodexu, zejména pokud jde o opatření k posílení důvěry, a k prosazování užšího vztahu mezi kodexem a mnohostranným systémem OSN pro nešíření zbraní hromadného ničení.
(4)
Dne 8. prosince 2008 přijala Rada závěry a dokument s názvem „Nové pokyny pro činnost Evropské unie v oblasti boje proti šíření zbraní hromadného ničení a jejich nosičů“. V něm se uvádí, že šíření zbraní hromadného ničení a jejich nosičů i nadále představuje jednu z největších hrozeb v oblasti bezpečnosti a že politika nešíření je zásadní součástí společné zahraniční a bezpečnostní politiky. Vzhledem k dosaženému pokroku a pokračujícímu úsilí vyvíjenému při provádění „nových pokynů pro činnost“ se Rada v prosinci roku 2010 dohodla, že prodlouží jejich prováděcí období do konce roku 2012.
(5)
Dne 18. prosince 2008 přijala Rada rozhodnutí 2008/974/SZBP (2) na podporu kodexu v rámci provádění strategie.
(6)
Dne 23. července 2012 přijala Rada rozhodnutí 2012/423/SZBP (3). To umožnilo úspěšné prosazování univerzální platnosti kodexu a dodržování jeho zásad. Prioritou Unie je pokračovat v dialogu mezi signatářskými a nesignatářskými státy, jehož cílem je dále prosazovat univerzální platnost kodexu, zlepšit jeho provádění a posílit jej. Toto rozhodnutí by mělo k uvedenému procesu přispět.
(7)
Z obecnějšího hlediska je pokračující šíření balistických raket, které mohou sloužit jako nosiče zbraní hromadného ničení, důvodem k rostoucím obavám mezinárodního společenství, zejména pokud jde o raketové programy probíhající na Blízkém východě, v severovýchodní a jihovýchodní Asii, včetně Íránu a Korejské lidově demokratické republiky (KLDR).
(8)
Rada bezpečnosti OSN vyzdvihla ve své rezoluci 1540 (2004) a připomněla v rezoluci 1977 (2011), že šíření jaderných, chemických a biologických zbraní a jejich nosičů představuje hrozbu pro mezinárodní mír a bezpečnost, a uložila státům povinnost, aby mimo jiné žádným způsobem nepodporovaly nestátní aktéry, kteří vyvíjejí, získávají, vyrábějí, vlastní, přepravují, převádějí či využívají jaderné, chemické či biologické zbraně a jejich nosiče. V rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1887 (2009) o nešíření jaderných zbraní a jaderném odzbrojení bylo znovu potvrzeno, že jaderné, chemické a biologické zbraně a jejich nosiče představují hrozbu pro mezinárodní mír a bezpečnost. Ve svých rezolucích 1929 (2010) a 1718 (2006), které vycházejí mimo jiné z rezolucí 1540 (2004), 1887 (2009) a 1977 (2011), Rada bezpečnosti OSN rovněž rozhodla, že by Írán a KLDR neměly vyvíjet žádné činnosti související s balistickými raketami, které mohou sloužit jako nosiče jaderných zbraní, včetně odpalů za použití technologie balistických raket, a že by státy měly přijmout veškerá nezbytná opatření, aby se předešlo převodu technologií či technické pomoci související s těmito činnostmi do Íránu a KLDR.
(9)
Toto rozhodnutí by mělo obecněji sloužit k podpoře řady činností, jejichž cílem je boj proti šíření balistických raket,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. V zájmu zajištění nepřetržitého a praktického provádění určitých prvků strategie Unie:
a)
podporuje činnosti na podporu kodexu a MTCR, zejména s cílem:
i)
prosazovat univerzální platnost kodexu, a zejména jeho podepsání všemi státy s kapacitami pro výrobu balistických raket,
ii)
podporovat provádění kodexu a posilovat jeho viditelnost,
iii)
podporovat dodržování pokynů MTCR a jeho přílohy;
b)
obecněji podporuje řadu činností v oblasti boje proti šíření balistických raket, zaměřených zejména na zvyšování informovanosti o této hrozbě, na stupňování úsilí o větší účinnost mnohostranných nástrojů, upevnění podpory iniciativám s cílem reagovat na tyto konkrétní výzvy a na pomoc zemím, jež projeví zájem, s cílem posílit na vnitrostátní úrovni jejich příslušné režimy kontroly vývozu.
2. V této souvislosti se projekty, jež bude Unie podporovat, vztahují na tyto konkrétní činnosti:
a)
činnosti na podporu kodexu:
i)
vypracovat a zveřejnit „uvítací balíček“ týkající se informačních činností zaměřených na nesignatářské státy a připomínající i povinnosti signatářských států,
ii)
uspořádat ve Vídni v rámci výročního zasedání signatářských států kodexu informační doprovodné akce,
iii)
uspořádat v rámci zasedání prvního výboru Valného shromáždění OSN informační doprovodné akce na podporu kodexu,
iv)
uspořádat až tři regionální informační semináře vycházející z priorit Unie (možná Asie, země Perského zálivu a Latinská Amerika),
v)
vyzývat zástupce signatářských i nesignatářských rozvojových zemí, aby se účastnili výročních zasedání kodexu a příslušných informačních seminářů,
vi)
uspořádat - i v rámci výročního zasedání kodexu ve Vídni - informační schůzky se státy, které se ke kodexu připojily v nedávné době, s cílem poskytnout těmto státům pomoc při plnění jejich povinností,
vii)
podporovat koordinaci úsilí o prosazování kodexu s činnostmi výboru OSN zřízeného rezolucí 1540 (2004), a to i prostřednictvím financování účasti odborníků v oblasti kodexu na návštěvách výboru OSN zřízeného rezolucí 1540 (2004) v daných zemích,
viii)
podporovat elektronický informační a komunikační mechanismus s využitím internetu (e-ICC) zřízený v rámci kodexu, a to i prostřednictvím technického zdokonalení internetových stránek;
b)
činnosti na podporu nešíření balistických raket obecně:
i)
v rámci mnohostranných fór uspořádat až čtyři semináře zaměřené na zvýšení informovanosti o šíření balistických raket, přičemž tyto semináře by mohly být spojeny s informačními činnostmi týkajícími se kodexu uvedenými v písmenu a), jako je seminář v rámci zasedání Valného shromáždění OSN nebo přípravných výborů smlouvy o nešíření;
ii)
uspořádat až tři regionální semináře zaměřené na zvyšování informovanosti o šíření balistických raket a podporovat diskuse o tom, jak by v budoucnu bylo možné na regionální úrovni lépe reagovat na hrozbu, již šíření balistických raket představuje, přičemž tyto semináře by mohly být spojeny s dalšími informačními činnostmi Unie souvisejícími s kodexem; semináře by se ve spolupráci s dotčenými státy mohly uskutečnit v Asii, oblasti Perského zálivu a v Latinské Americe;
iii)
poskytnout čtyři diskusní dokumenty týkající se dalších případných mnohostranných opatření, jimiž by se předcházelo hrozbě, již šíření balistických raket představuje, a prosazovalo úsilí o odzbrojení v oblasti balistických raket, přičemž zvláštní pozornost by byla věnována možným opatřením k budování důvěry a posouzení možnosti zaměřit se nejprve na regionální úroveň, například na regiony, jež mají pro Unii zvláštní význam nebo v nichž lze v brzké budoucnosti očekávat pokrok;
iv)
uspořádat až tři setkání odborníků zejména z vědecké obce a odborníků na problematiku vesmíru, jakož i z průmyslu, přičemž tato setkání se zaměří na zvyšování informovanosti s cílem předejít v rané fázi převodu technologií dvojího užití a předávání znalostí v této oblasti;
v)
podpořit přístup akademických pracovníků z rozvojových zemí činných v oblasti nešíření raket k projektům středisek excelence EU;
vi)
v koordinaci se středisky excelence EU uspořádat cílené mise odborníků do třetích zemí s cílem sdílet informace a poznatky získané v oblasti kontroly vývozu raketových technologií a zboží dvojího užití a napomoci těmto zemím vybudovat vlastní vnitrostátní kapacity;
vii)
podporovat odbornou přípravu odborníků v oblasti nešíření balistických raket, a to prostřednictvím účasti na programech Unie, jako je například program Evropské bezpečnostní a obranné školy, nebo na programech členských států Unie (dále jen „členské státy“).
Podrobný popis projektů je obsažen v příloze.
Článek 2
1. Za provádění tohoto rozhodnutí odpovídá vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
2. Projekty uvedené v čl. 1 odst. 2 po technické stránce provádí Nadace pro strategický výzkum (Fondation pour la recherche stratégique, FRS), jež plní své úkoly pod vedením vysokého představitele. Za tímto účelem uzavře vysoký představitel s FRS nezbytná ujednání.
Článek 3
1. Finanční referenční částka na provádění projektů uvedených v čl. 1 odst. 2 činí 990 000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly, kterými se řídí souhrnný rozpočet Unie.
3. Na řádnou správu výdajů uvedených v odstavci 1 dohlíží Komise. Za tímto účelem uzavře s FRS dohodu o financování. Tato dohoda stanoví, že FRS zajistí zviditelnění příspěvku Unie úměrné jeho výši.
4. Komise usiluje o uzavření dohody o financování uvedené v odstavci 3 co nejdříve po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost. Informuje Radu o veškerých obtížích v tomto procesu a o dni uzavření uvedené dohody.
Článek 4
1. Vysoký představitel podává Radě zprávy o provádění tohoto rozhodnutí na základě pravidelných zpráv vypracovávaných FRS. Rada na základě těchto zpráv provádí hodnocení.
2. Komise poskytne informace o finančních aspektech projektů uvedených v čl. 1 odst. 2.
Článek 5
1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
2. Toto rozhodnutí pozbývá platnosti 30 měsíců ode dne uzavření dohody o financování uvedené v čl. 3 odst. 3. Platnost tohoto rozhodnutí však skončí šest měsíců po dni jeho vstupu v platnost, pokud v této lhůtě nebude dohoda o financování uzavřena.
V Bruselu dne 15. prosince 2014.
DECISÃO 2014/913/PESC DO CONSELHO
de 15 de dezembro de 2014
em apoio ao Código de Conduta da Haia e à não-proliferação de mísseis balísticos no âmbito da execução da Estratégia da UE contra a Proliferação de Armas de Destruição Maciça
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado da União Europeia, nomeadamente o artigo 26.o, n.o 2,
Considerando o seguinte:
(1)
Em 12 de dezembro de 2003, o Conselho Europeu adotou a Estratégia da UE contra a Proliferação de Armas de Destruição Maciça («Estratégia»), que contém, no Capítulo III, uma lista de medidas de luta contra essa proliferação que será necessário tomar tanto na União como em países terceiros.
(2)
A UE tem vindo a executar ativamente a sua Estratégia e a pôr em prática as medidas enunciadas nos seus Capítulos II e III, por exemplo libertando recursos financeiros destinados a apoiar projetos específicos conducentes ao reforço do sistema multilateral assente na não-proliferação e à adoção de medidas de criação de confiança à escala multilateral. O Código de Conduta da Haia contra a Proliferação de Mísseis Balísticos («Código» ou «HCOC») e o Regime de Controlo da Tecnologia dos Mísseis (RCTM) são partes integrantes desse sistema multilateral assente na não-proliferação. O Código e o RCTM têm por objetivos prevenir e conter a proliferação de sistemas de mísseis balísticos capazes de lançar armas de destruição maciça (ADM), bem como de tecnologias afins.
(3)
Em 17 de novembro de 2003, o Conselho adotou a Posição Comum 2003/805/PESC (1). Essa posição comum apela, designadamente, a que se promova a adesão do maior número de países possível ao Código, especialmente dos países com capacidades de lançamento de mísseis balísticos, e a que se continue a desenvolver e se reforce a aplicação do Código, com particular destaque para as medidas de criação de confiança nele previstas, e se promova o estabelecimento de uma relação mais estreita entre o Código e o sistema multilateral das Nações Unidas baseado na não proliferação.
(4)
Em 8 de dezembro de 2008, o Conselho adotou conclusões e um documento intitulado «Novas linhas de ação da União Europeia para combater a proliferação de armas de destruição maciça e seus vetores». O documento afirma que a proliferação de ADM e respetivos vetores continua a representar um dos maiores perigos para a segurança e que a política de não-proliferação constitui um elemento essencial da Política Externa e de Segurança Comum. Em 10 de dezembro de 2010, à luz dos progressos realizados e dos esforços que estavam a ser desenvolvidos na execução das «novas linhas de ação», o Conselho decidiu prorrogar o respetivo período de execução até ao final de 2012.
(5)
Em 18 de dezembro de 2008, o Conselho adotou a Decisão 2008/974/PESC (2) relativa ao apoio ao Código no âmbito da execução da Estratégia.
(6)
Em 23 de julho de 2012, o Conselho adotou a Decisão 2012/423/PESC (3). Essa decisão tem permitido promover eficazmente a universalidade do Código e a observância dos princípios nele consignados. Para a União é prioritário prosseguir o diálogo entre Estados subscritores e não subscritores com o objetivo de continuar a promover a universalização do Código e a sua consolidação e melhor execução. A presente decisão deverá contribuir para este processo.
(7)
De um modo mais geral, a comunidade internacional sente-se cada vez mais preocupada com a persistente proliferação de mísseis balísticos capazes de lançar ADM, e em especial com os programas de mísseis em curso no Médio Oriente, na Ásia do Nordeste e na Ásia do Sudeste, incluindo o Irão, a Síria e a República Popular Democrática da Coreia (RPDC).
(8)
O Conselho de Segurança das Nações Unidas (CSNU) realçou na sua Resolução 1540 (2004), e lembrou na sua Resolução 1977 (2011), que a proliferação de armas nucleares, químicas e biológicas, bem como dos respetivos vetores, constituía uma ameaça para a paz e a segurança internacionais e obrigava os Estados a, designadamente, abster-se de qualquer tipo de apoio a intervenientes não estatais no desenvolvimento, aquisição, fabrico, posse, transporte, transferência ou utilização de armas nucleares, químicas ou biológicas e respetivos vetores. A ameaça que as armas nucleares, químicas e biológicas e respetivos vetores de lançamento representa para a paz e a segurança internacionais foi reafirmada na Resolução 1887 (2009) do CSNU sobre o desarmamento e a não-proliferação nucleares. Além disso, o Conselho de Segurança das Nações Unidas decidiu, na sua Resolução 1929 (2010) e na sua Resolução 1718 (2006), baseadas, nomeadamente, nas suas Resoluções 1540 (2004), 1977 (2011) e 1887 (2009), que o Irão e a RPDC não deviam empreender quaisquer atividades relacionadas com mísseis balísticos capazes de lançar armas nucleares, incluindo lançamentos com recurso a tecnologias de mísseis balísticos, e que os Estados deviam tomar todas as medidas necessárias para impedir a transferência de tecnologia ou a assistência técnica ao Irão e à RPDC no âmbito de tais atividades.
(9)
A presente decisão deverá, de modo geral, apoiar toda uma série de atividades destinadas a lutar contra a proliferação de mísseis balísticos,
ADOTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
1. Tendo em vista assegurar a execução contínua e prática de alguns dos elementos da Estratégia a que se refere o Anexo, a União:
a)
Apoia as atividades destinadas a apoiar o Código e o RCTM, tendo por objetivo, em especial:
i)
promover a universalidade do Código e, em especial, a adesão de todos os Estados com capacidades em termos de mísseis balísticos,
ii)
apoiar a execução do Código e reforçar a sua visibilidade,
iii)
promover a adesão às diretrizes do RCTM e ao seu anexo;
b)
Apoia de forma geral uma série de atividades de luta contra a proliferação de mísseis balísticos, destinadas designadamente a sensibilizar para esta ameaça, a intensificar os esforços para aumentar a eficácia dos instrumentos multilaterais, a apoiar iniciativas de resposta a estes desafios específicos e a ajudar os países interessados a reforçar, a nível nacional, os seus próprios regimes de controlo das exportações.
2. Nesta perspetiva, os projetos a apoiar pela União contemplam as seguintes atividades específicas:
a)
Atividades de apoio ao Código:
i)
preparar e publicar um «dossiê de boas-vindas» para as atividades de sensibilização dos Estados não subscritores, em que também sejam lembradas as obrigações dos Estados subscritores,
ii)
organizar eventos paralelos de sensibilização em Viena, à margem da reunião anual de Estados subscritores do HCOC,
iii)
organizar eventos paralelos de sensibilização, para apoiar o HCOC, à margem das reuniões da Primeira Comissão da Assembleia Geral da ONU,
iv)
organizar um máximo de três seminários regionais de sensibilização, com base nas prioridades da UE (eventualmente: Ásia, países do Golfo e América Latina),
v)
incentivar os representantes dos países em desenvolvimento, signatários ou não signatários do Código, a participarem nas reuniões anuais e nos seminários de sensibilização do HCOC,
vi)
organizar sessões de divulgação dirigidas aos Estados que aderiram recentemente ao HCOC, a fim de os ajudar a cumprir as suas obrigações, nomeadamente à margem da reunião anual do HCOC em Viena,
vii)
apoiar a coordenação dos esforços de promoção do HCOC com as atividades do Comité 1540 da ONU, financiando nomeadamente a participação de peritos do HCOC em visitas do Comité 1540 a determinados países,
viii)
apoiar o mecanismo seguro de informação e comunicação do HCOC através da Internet (e-ICC), melhorando nomeadamente o sítio Internet do ponto de vista técnico;
b)
Atividades de apoio à não proliferação de mísseis balísticos em geral:
i)
organizar à margem das instâncias multilaterais um máximo de quatro seminários de sensibilização para a proliferação de mísseis balísticos, eventualmente articulados com os eventos de divulgação do HCOC a que se refere a alínea a), por exemplo um seminário à margem da Assembleia Geral da ONU ou das comissões preparatórias do Tratado de Não Proliferação,
ii)
organizar um máximo de três seminários regionais destinados a melhorar a perceção da proliferação de mísseis balísticos e a estimular o debate sobre as perspetivas de resposta mais eficaz à ameaça da proliferação de mísseis balísticos a nível regional; esses seminários podem ser articulados com outras atividades de sensibilização para o HCOC organizadas pela UE; em associação com os Estados interessados, poderão realizar-se seminários na Ásia, na região do Golfo e na América Latina,
iii)
facultar quatro documentos de reflexão consagrados às eventuais medidas multilaterais a adotar a fim de prevenir a ameaça da proliferação de mísseis e de promover os esforços de desarmamento no domínio dos mísseis balísticos, com especial destaque para as medidas geradoras de confiança e que estudem a possibilidade de adotar uma abordagem regional numa primeira fase, por exemplo, em regiões de especial interesse para a União e/ou onde sejam previsíveis progressos no futuro próximo,
iv)
a fim de prevenir a transferência de tecnologias e conhecimentos de dupla utilização numa fase inicial, organizar um máximo de três sessões de sensibilização dirigidas a peritos, em especial peritos das comunidades científica e/ou espacial e do setor industrial,
v)
incentivar o acesso aos projetos dos centros de excelência da UE por parte das comunidades académicas de países em desenvolvimento que trabalham no domínio da não-proliferação de mísseis,
vi)
em coordenação com os centros de excelência da UE, organizar missões de peritos específicas em países terceiros, a fim de partilhar informações e ensinamentos em matéria de controlo das exportações relacionados com a tecnologia de mísseis e os bens de dupla utilização, e de os ajudar a reforçar as respetivas capacidades nacionais,
vii)
apoiar a formação de peritos no domínio da não-proliferação de mísseis balísticos, mediante a sua participação em programas da UE como o da Academia Europeia de Segurança e Defesa ou em programas dos Estados-Membros da União («Estados-Membros»).
Do Anexo consta uma descrição pormenorizada dos projetos.
Artigo 2.o
1. A execução da presente decisão cabe ao Alto Representante da União para os Negócios Estrangeiros e a Política de Segurança (AR).
2. A execução técnica dos projetos a que se refere o artigo 1.o, n.o 2, é levada a cabo pela Fondation pour la recherche stratégique (FRS), que exerce essas funções sob a responsabilidade do AR. Para o efeito, o AR celebra os acordos necessários com a FRS.
Artigo 3.o
1. O montante de referência financeira para a execução dos projetos referidos no artigo 1.o, n.o 2, é fixado em 990 000 EUR.
2. As despesas financiadas pelo montante fixado no n.o 1 são geridas de harmonia com os procedimentos e regras aplicáveis ao orçamento geral da União.
3. A Comissão supervisiona a correta gestão das despesas referidas no n.o 1. Para tal, deve celebrar um acordo de financiamento com a FRS. O acordo deve estipular que compete à FRS garantir que a contribuição da UE tenha uma visibilidade consentânea com a sua dimensão.
4. A Comissão esforça-se por celebrar o acordo de financiamento referido no n.o 3 o mais rapidamente possível após a entrada em vigor da presente decisão. Informa o Conselho das dificuldades que possam surgir nesse processo e da data de celebração do acordo de financiamento.
Artigo 4.o
1. O AR informa o Conselho acerca da execução da presente decisão com base em relatórios periódicos elaborados pela FRS. Esses relatórios servem de base à avaliação efetuada pelo Conselho.
2. A Comissão fornece informações sobre os aspetos financeiros dos projetos a que se refere o artigo 1.o, n.o 2.
Artigo 5.o
1. A presente decisão entra em vigor na data da sua adoção.
2. A presente decisão caduca 30 meses após a data da celebração do acordo de financiamento a que se refere o artigo 3.o, n.o 3. No entanto, a presente decisão caduca seis meses após a data da sua entrada em vigor caso não tenha sido celebrado até essa data qualquer acordo de financiamento.
Feito em Bruxelas, em 15 de dezembro de 2014.