PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1081/2012
ze dne 9. listopadu 2012
k nařízení Rady (ES) č. 116/2009 o vývozu kulturních statků
(kodifikované znění)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 116/2009 ze dne 18. prosince 2008 o vývozu kulturních statků (1), a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EHS) č. 752/93 ze dne 30. března 1993, které stanoví způsob provádění nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 o vývozu kulturních statků (2), bylo několikrát podstatně změněno (3). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Jsou potřebná prováděcí ustanovení k nařízení (ES) č. 116/2009, která stanoví, mimo jiné, zavedení systému vývozního povolení pro určité kategorie kulturních statků uvedené v příloze I uvedeného nařízení.
(3)
Z důvodu zajištění jednotnosti formuláře pro vývozní povolení stanovená uvedeným nařízením jsou potřebné podmínky pro sestavování, vydávání a používání tohoto formuláře. Za tímto účelem je třeba, aby bylo k dispozici vzorové povolení.
(4)
Z důvodu vyloučení nadbytečné administrativy je nezbytné mít vymezen pojem otevřené povolení pro dočasný vývoz kulturních statků odpovědnými osobami nebo organizacemi pro použití a/nebo vystavení ve třetí zemi.
(5)
Členským státům, které si přejí využít takových možností, by mělo být umožněno takto učinit ve vztahu k jejich kulturním statkům, osobám a organizacím. Podmínky, které musí být splněny, se mohou v různých členských státech lišit. Členským státům by měla být dána možnost výběru, zda otevřená povolení použijí či nikoli, a stanovit podmínky pro jejich vydávání.
(6)
Vývozní povolení by měla být vyhotovena v jednom z úředních jazyků Unie.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 8 nařízení (ES) č. 116/2009,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL I
FORMULÁŘ POVOLENÍ
Článek 1
1. Zavádí se tři typy povolení k vývozu kulturních statků, která jsou vydávána a používána v souladu s nařízením (ES) č. 116/2009 a s tímto nařízením:
a)
standardní povolení;
b)
zvláštní otevřené povolení;
c)
obecné otevřené povolení.
2. Používání vývozních povolení se nijak nedotýká povinností spojených s vývozními formalitami nebo se souvisejícími dokumenty.
3. Formulář vývozního povolení musí být poskytován na žádost příslušným orgánem nebo orgány uvedenými v čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 116/2009.
Článek 2
1. Standardní povolení se běžně použije pro každý vývoz podléhající nařízení (ES) č. 116/2009.
Každý z příslušných členských států však může rozhodnout, zda si přeje vydávat jakákoliv zvláštní nebo obecná otevřená povolení, která mohou být použita místo standardního povolení, pokud jsou splněny zvláštní podmínky vztahující se k nim, vymezené v článcích 10 a 13.
2. Zvláštní otevřené povolení zahrnuje opakovaný dočasný vývoz zvláštního kulturního statku určitou osobou nebo organizací, v souladu s ustanoveními článku 10.
3. Obecné otevřené povolení zahrnuje jakýkoliv dočasný vývoz takových kulturních statků, které tvoří součást stálé sbírky muzea nebo jiné instituce, v souladu s ustanoveními článku 13.
4. Členský stát může kdykoliv zrušit jakékoliv zvláštní nebo obecné povolení, pokud podmínky, za kterých bylo toto povolení vydáno, nejsou nadále splňovány. Členský stát neprodleně uvědomí Komisi, jestliže vydané povolení není obnoveno a mohlo by být použito protiprávně. Komise ihned uvědomí ostatní členské státy.
5. Členské státy mohou zavést jakákoliv přiměřená opatření, která považují za nezbytná na svém vnitrostátním území ke sledování používání svých vlastních otevřených povolení.
ODDÍL II
STANDARDNÍ POVOLENÍ
Článek 3
1. Standardní povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je uveden v příloze I. Formulář vývozního povolení musí být vytištěn na bílém bezdřevém papíře upraveném pro psaní o hmotnosti nejméně 55 g/m2.
2. Formuláře mají rozměr 210 × 297 mm.
3. Formuláře jsou vyhotoveny v tištěné nebo elektronické podobě a vyplněny v úředním jazyce Unie, který určí příslušné orgány vydávajícího členského státu.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je formulář předkládán, mohou požádat o překlad do několika nebo jednoho z úředních jazyků tohoto členského státu. V tomto případě hradí náklady na překlad držitel povolení.
4. Členské státy odpovídají za:
a)
vytištění formulářů s uvedením názvu a adresy tiskárny nebo její značky;
b)
přijetí nezbytných opatření k zamezení padělání formulářů. Způsob identifikace přijatý členskými státy k tomuto účelu je třeba oznámit Komisi, aby o tom mohla uvědomit příslušné orgány ostatních členských států.
5. Formuláře jsou přednostně vyplňovány mechanicky či elektronicky. Žádost však může být vyplněna čitelně ručně; v tomto případě je nutno napsat ji inkoustem a hůlkovými písmeny.
Ať je použit kterýkoliv postup, ve formulářích nesmí být mazáno, přepisováno nebo jinak upravováno.
Článek 4
1. Aniž je dotčen odstavec 3, pro každou zásilku kulturních statků je vydáno zvláštní vývozní povolení.
2. Pro účely odstavce 1 se „zásilkou“ rozumí buď jednotlivý kulturní statek nebo několik kulturních statků.
3. Jedná-li se o zásilku sestávající z více kulturních statků, musejí příslušné orgány určit, zda je nutné vydat pro danou zásilku jedno či několik vývozních povolení.
Článek 5
Formulář obsahuje tři listy:
a)
jeden list označený jako č. 1, který tvoří vlastní žádost;
b)
jeden list označený jako č. 2 pro držitele;
c)
jeden list označený jako č. 3, který musí být vrácen vydávajícímu orgánu.
Článek 6
1. Žadatel vyplní kolonky 1, 3, 6 až 21, 24 a případně i kolonku 25 žádosti a ostatní listy s výjimkou míst, kde je schválený předtisk kolonky nebo kolonek.
Členské státy však mohou stanovit, že je třeba vyplnit pouze žádost.
2. K žádosti musí být přiloženy:
a)
podklady obsahující veškeré potřebné údaje o kulturním statku (statcích) a jeho (jejich) právním postavení ke dni podání žádosti v případě potřeby formou jakýchkoli podpůrných dokladů (faktur, znaleckých posudků atd.);
b)
řádně ověřená fotografie nebo v případě potřeby a po uvážení příslušných orgánů více fotografií, černobílých nebo barevných (o rozměrech nejméně 8 × 12 cm) dotyčných kulturních statků.
Tento požadavek může být nahrazen v případě potřeby a po uvážení příslušných orgánů podrobným seznamem kulturních statků.
3. Příslušné orgány si mohou pro účely udělení vývozního povolení vyžádat fyzické předložení kulturních statků, které mají být vyvezeny.
4. Veškeré náklady vzniklé uplatňováním odstavců 2 a 3 hradí žadatel o vývozní povolení.
5. Pro přiznání vývozního povolení je třeba předložit řádně vyplněný formulář příslušným orgánům, které určí členský stát podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 116/2009. Pokud tento orgán vývozní povolení přiznal, ponechá si list č. 1 tento orgán a zbývající listy jsou vráceny držiteli vývozního povolení nebo jeho oprávněnému zástupci.
Článek 7
Spolu s vývozním prohlášením musejí být předloženy následující listy vývozního povolení:
a)
list pro držitele;
b)
list, který má být zaslán vydávajícímu orgánu.
Článek 8
1. Celní úřad příslušný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby údaje uvedené ve vývozním prohlášení nebo případně na ATA-karnetu byly v souladu s údaji uvedenými ve vývozním povolení a aby v kolonce 44 vývozního prohlášení nebo na kontrolním ústřižku ATA-karnetu byl učiněn odkaz na toto vývozní povolení.
Celní orgán přijme vhodná opatření k zajištění identifikace. Tato opatření mohou spočívat v zapečetění nebo orazítkování celním úřadem. List formuláře vývozního povolení, který je vrácen vydávajícímu orgánu, je přiložen ke kopii 3 jednotného správního dokladu.
2. Po vyplnění kolonky 23 na listu 2 a 3 vrátí celní úřad příslušný k přijetí vývozního prohlášení deklarantovi nebo jeho oprávněnému zástupci list určený pro držitele povolení.
3. List formuláře vývozního povolení, který má být vrácen vydávajícímu orgánu, musí doprovázet zásilku až do celního orgánu v místě, kde opustí celní území Unie.
Celní úřad otiskne své služební razítko do kolonky 26 formuláře a vrátí jej vydávajícímu orgánu.
Článek 9
1. Doba platnosti vývozního povolení nepřesáhne 12 měsíců ode dne jeho vydání.
2. V případě žádosti o dočasný vývoz mohou příslušné orgány určit lhůtu, ve které musejí být kulturní statky opět dovezeny do vydávajícího členského státu.
3. Jestliže skončí platnost vývozního povolení, aniž by bylo použito, držitel neprodleně vrátí originál a listy, které jsou v jeho držbě, vydávajícímu orgánu.
ODDÍL III
ZVLÁŠTNÍ OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 10
1. Zvláštní otevřená povolení mohou být vydávána pro určitý kulturní statek, který je pravidelně dočasně vyvážen z Unie za účelem použití a/nebo vystavení ve třetí zemi. Kulturní statek musí být vlastněn určitou osobou nebo organizací, která dotyčný statek používá nebo vystavuje, nebo výše uvedená osoba nebo organizace musí být jeho oprávněným držitelem.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná osoba nebo organizace poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby kulturní statek byl navrácen do Unie v dobrém stavu, a že uvedený statek může být popsán nebo označen tak, aby v okamžiku dočasného vývozu nevznikly pochybnosti, že kulturní statek, který je vyvážen, je ten popsaný ve zvláštním otevřeném povolení.
3. Doba platnosti povolení nemůže přesáhnout pět let.
Článek 11
Povolení je předloženo společně s písemným vývozním prohlášením nebo, v jiných případech, musí být na požádání předloženo spolu s kulturními statky ke kontrole.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo, mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků, tohoto členského státu. V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 12
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby předložené kulturní statky byly ty, které jsou popsány ve vývozním povolení, a aby na výše uvedené povolení byl učiněn odkaz v kolonce 44 vývozního prohlášení, pokud je písemné prohlášení vyžadováno.
2. Pokud je písemné prohlášení vyžadováno, musí být povolení přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního území Unie. Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
ODDÍL IV
OBECNÁ OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 13
1. Obecná otevřená povolení mohou být vydána muzeím nebo jiným institucím pro dočasný vývoz kteréhokoliv z kulturních statků, který patří do jejich stálé sbírky a je pravidelně dočasně vyvážen z Unie za účelem vystavení ve třetí zemi.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná instituce poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby byl tento kulturní statek navrácen do Unie v dobrém stavu. Povolení může být použito pro jakékoliv kombinace kulturních statků ve stálé sbírce při jakékoliv jednotlivé příležitosti dočasného vývozu. Může být použito pro skupiny různých kombinací kulturních statků buď postupně nebo souběžně.
3. Povolení nesmí mít platnost delší než pět let.
Článek 14
Povolení musí být předloženo společně s vývozním prohlášením.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo, mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků, tohoto členského státu. V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 15
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby povolení bylo předloženo společně se seznamem vyvážených kulturních statků, které jsou také popsány ve vývozním prohlášení. Seznam musí být vypracován na hlavičkovém papíře příslušného orgánu a každá strana podepsána jednou z osob patřících k orgánu a jmenovaných na povolení. Každá strana musí být rovněž orazítkována razítkem orgánu, stejným jako je na povolení. V kolonce 44 vývozního prohlášení musí být učiněn odkaz na povolení.
2. Povolení musí být přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního území Unie. Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
ODDÍL V
FORMULÁŘE PRO OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 16
1. Zvláštní otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze II.
2. Obecná otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze III.
3. Formulář povolení je vyhotoven v tištěné nebo elektronické podobě v jednom nebo více úředních jazycích Unie.
4. Povolení má rozměry 210 × 297 mm, je povolena tolerance délky nejvýše o 5 mm méně nebo o 8 mm více.
Použitý papír musí být bílý, bezdřevý, upravený pro psaní, s hmotností nejméně 55 g/m2. Papír musí mít světle modrý gravírovaný podtisk, na kterém je viditelné každé mechanicky nebo chemicky provedené padělání.
5. Druhý list povolení, který nemá gravírovaný podtisk, slouží pouze pro vlastní potřebu nebo záznamy vývozce.
Formu žádosti určí příslušné členské státy.
6. Členské státy si mohou vyhradit právo tisku formulářů povolení nebo je mohou nechat vytisknout schválenými tiskárnami. Ve druhém z uvedených případů musí každý formulář nést odkaz týkající se takového schválení.
Na každém formuláři musí být název a adresa tiskárny nebo značka, podle které může být tiskárna identifikována. Každý formulář musí rovněž mít pořadové číslo, buď vytištěné nebo vyražené, podle kterého může být identifikován.
7. Členské státy jsou odpovědné za přijetí nezbytných opatření k zamezení padělání povolení.
Prostředky identifikace přijaté členskými státy za tímto účelem jsou oznámeny Komisi, která o nich uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
8. Povolení musí být vyplněno mechanickými nebo elektronickými prostředky. Za výjimečných okolností mohou být vyplněna černým kuličkovým perem hůlkovými písmeny.
Nic v nich nesmí být mazáno, přepisováno nebo jinak upravováno.
ODDÍL VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Nařízení (EHS) č. 752/93 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 18
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. listopadu 2012.
REGULAMENTO DE EXECUÇÃO (UE) N.o 1081/2012 DA COMISSÃO
de 9 de novembro de 2012
no que respeita ao Regulamento (CE) n.o 116/2009 do Conselho relativo à exportação de bens culturais
(codificação)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 116/2009 do Conselho, de 18 de dezembro de 2008, relativo à exportação de bens culturais (1), e, nomeadamente, o seu artigo 7.o,
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (CEE) n.o 752/93 da Comissão, de 30 de março de 1993, que estabelece normas de execução do Regulamento (CEE) n.o 3911/92 do Conselho relativo à exportação de bens culturais (2) foi por várias vezes alterado de modo substancial (3), sendo conveniente, por uma questão de lógica e clareza, proceder à sua codificação.
(2)
São necessárias normas de execução do Regulamento (CE) n.o 116/2009, que prevê, nomeadamente, a criação de um sistema de autorização de exportação aplicável a determinadas categorias de bens culturais constantes do Anexo I do referido regulamento.
(3)
A fim de assegurar que o formulário em que é emitida a autorização de exportação prevista no referido regulamento é uniforme, é necessário determinar as condições de elaboração, de emissão e de utilização que aquele deve satisfazer. É conveniente, para este efeito, estabelecer o modelo a que deve corresponder a referida autorização.
(4)
A fim de eliminar formalidades administrativas supérfluas, torna-se necessário o conceito de autorização aberta para a exportação temporária de bens culturais por pessoas ou organismos responsáveis para utilização e/ou exibição em países terceiros.
(5)
Os Estados-Membros que pretendam beneficiar desta facilidade devem poder fazê-lo em relação aos bens culturais, aos particulares e aos organismos sob a sua jurisdição. Uma vez que as condições a preencher diferirão de Estado-Membro para Estado-Membro, deve ficar ao critério dos Estados-Membros a utilização ou não de autorizações abertas e o estabelecimento das condições que devem ser preenchidas para a respetiva emissão.
(6)
A autorização de exportação deve ser emitida numa das línguas oficiais da União,
(7)
As medidas previstas no presente regulamento são conformes ao parecer do Comité referido no artigo 8.o do Regulamento (CE) n.o 116/2009.
ADOTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
SECÇÃO I
FORMULÁRIO
Artigo 1.o
1. A exportação de bens culturais está sujeita a três tipos de autorizações de exportação que serão emitidas e utilizadas em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 116/2009 e com o presente regulamento:
a)
A autorização normal;
b)
A autorização aberta específica;
c)
A autorização aberta geral.
2. A utilização destas autorizações de exportação em nada prejudicará as obrigações relativas às formalidades de exportação, nem as que dizem respeito aos documentos a estas relativos.
3. O formulário de autorização de exportação será fornecido, mediante pedido, pela(s) autoridade(s) competente(s) referida(s) no n.o 2 do artigo 2.o do Regulamento (CE) n.o 116/2009.
Artigo 2.o
1. Será utilizada, regularmente, uma autorização normal para cada exportação objeto do Regulamento (CE) n.o 116/2009.
Todavia, cada Estado-Membro em causa pode decidir se deseja ou não emitir autorizações abertas específicas ou gerais que podem ser utilizadas em sua substituição se as condições específicas que lhes dizem respeito estiverem preenchidas, tal como previsto nos artigos 10.o e 13.o.
2. A autorização aberta específica cobre a exportação temporária repetida de um bem cultural específico por uma determinada pessoa ou por um determinado organismo, em conformidade com o artigo 10.o
3. A autorização aberta geral cobre qualquer exportação temporária de qualquer bem cultural que faça parte de uma coleção permanente de um museu ou de uma instituição, em conformidade com o artigo 13.o.
4. Os Estados-Membros podem revogar em qualquer altura uma autorização aberta específica ou geral quando as condições nos termos das quais foram emitidas deixarem de estar preenchidas. Os Estados-Membros informarão de imediato a Comissão se a autorização emitida não tiver sido recuperada e puder ser utilizada indevidamente. A Comissão informará do facto imediatamente os outros Estados-Membros.
5. Os Estados-Membros podem introduzir quaisquer medidas razoáveis que considerem necessárias para controlar, no respetivo território, a utilização das autorizações abertas que emitirem.
SECÇÃO II
AUTORIZAÇÕES NORMAIS
Artigo 3.o
1. As autorizações normais são emitidas no formulário cujo modelo consta do Anexo I. O papel a utilizar para o formulário é de cor branca, sem pastas mecânicas, colado para escrita e pesando, pelo menos, 55 gramas por metro quadrado.
2. O formato do formulário é de 210 × 297 milímetros.
3. Os formulários serão impressos ou apresentados por via eletrónica e preenchidos na língua oficial da União designada pelas autoridades competentes do Estado-Membro de emissão.
Nesse caso, as eventuais despesas de tradução são suportadas pelo titular da autorização. As autoridades competentes do Estado-Membro em que o formulário for apresentado podem solicitar a tradução na língua ou numa das línguas oficiais desse Estado-Membro.
4. Cabe aos Estados-Membros:
a)
Proceder, ou mandar proceder, à impressão do formulário, que deve conter uma menção indicando o nome e o endereço da tipografia ou um sinal que permita identificá-la;
b)
Tomar todas as medidas necessárias para evitar as falsificações do formulário. Os meios de identificação utilizados pelos Estados-Membros para este fim são comunicados aos serviços da Comissão com vista à sua transmissão às autoridades competentes dos outros Estados-Membros.
5. O formulário deve ser preenchido, de preferência, por um processo mecânico ou eletrónico, mas pode ser preenchido à mão, de forma legível; neste último caso, deve ser preenchido a tinta e em letra de imprensa.
Independentemente do processo utilizado, o formulário não deve conter rasuras, emendas nem outras alterações.
Artigo 4.o
1. Sem prejuízo do n.o 3, será emitida uma autorização de exportação distinta para cada remessa de bens culturais.
2. Na aceção do disposto no n.o 1, uma «remessa» pode referir-se quer a um bem cultural isolado, quer a vários bens culturais.
3. Quando uma remessa é composta de vários bens culturais, compete às autoridades competentes determinar se é conveniente emitir uma ou várias autorizações de exportação para essa remessa.
Artigo 5.o
O formulário é composto por três exemplares:
a)
Um exemplar que constitui o pedido, numerado com o algarismo 1;
b)
Um exemplar destinado ao titular, numerado com o algarismo 2;
c)
Um exemplar destinado a ser devolvido à autoridade emissora, numerado com o algarismo 3.
Artigo 6.o
1. O requerente preencherá as casas 1, 3, 6 a 21, 24 e, se for caso disso, 25 do pedido e de todos os exemplares, exceto a ou as casas cuja impressão prévia tenha sido autorizada.
Todavia, os Estados-Membros podem determinar que apenas o pedido seja preenchido.
2. Ao pedido devem ser apensas:
a)
Uma documentação de que constem todas as informações úteis sobre o(s) bem(bens) cultural(culturais) e a situação jurídica do(s) mesmo(s), através de documentos comprovativos (faturas, peritagens, etc.);
b)
Uma fotografia ou, consoante o caso e a contento das autoridades competentes, várias fotografias, devidamente autenticadas, a preto e branco ou a cores, do(s) bem(bens) cultural(culturais) em causa (formato mínimo 8 cm × 12 cm).
Este requisito pode ser substituído, consoante o caso e a contento das autoridades competentes, por uma lista pormenorizada dos bens culturais.
3. As autoridades competentes podem, para a concessão da autorização, exigir a apresentação física do(s) bem(bens) cultural(culturais) a exportar.
4. As despesas decorrentes da aplicação dos n.os 2 e 3 serão suportadas pelo requerente da autorização de exportação.
5. O formulário devidamente preenchido será apresentado, para concessão da autorização de exportação, às autoridades competentes designadas pelos Estados-Membros nos termos do n.o 2 do artigo 2.o do Regulamento (CE) n.o 116/2009. Quando estas autoridades concederem a autorização, conservarão o exemplar n.o 1 e entregarão os outros exemplares ao requerente, que passa a titular da autorização, ou ao seu representante habilitado.
Artigo 7.o
Os exemplares da autorização de exportação apresentados em apoio da declaração de exportação são:
a)
O exemplar destinado ao titular;
b)
O exemplar a devolver à autoridade emissora.
Artigo 8.o
1. A estância aduaneira competente para a admissão da declaração de exportação verificará que os elementos constantes da declaração de exportação, ou, se aplicável, do livrete ATA, correspondem aos que constam da autorização de exportação e que uma referência a esta última é feita na casa 44 da declaração de exportação ou no talão do livrete ATA.
Tomará as medidas de identificação apropriadas. Estas podem consistir numa aposição de selos ou de um carimbo da estância aduaneira. O exemplar da autorização de exportação a enviar à autoridade emissora é apenso ao exemplar n.o 3 do documento administrativo único.
2. Após ter preenchido a casa 23 dos exemplares 2 e 3, a estância aduaneira competente para a aceitação da declaração de exportação entrega ao declarante ou ao seu representante o exemplar destinado ao titular.
3. O exemplar da autorização a enviar à autoridade emissora deve acompanhar a remessa até à estância aduaneira de saída do território aduaneiro da Comunidade.
A estância aporá o seu carimbo na casa 26 e enviá-lo-á à autoridade emissora.
Artigo 9.o
1. O prazo de eficácia de uma autorização de exportação não pode ser superior a doze meses a contar da data da sua emissão.
2. No caso de um pedido de exportação temporária, as autoridades competentes podem fixar o prazo no qual o(s) bem(bens) cultural(culturais) deve(m) ser reimportado(s) no Estado-Membro de emissão.
3. Quando uma autorização de exportação tenha caducado ou não tenha sido utilizada, os exemplares em posse do titular serão por este devolvidos de imediato à autoridade emissora.
SECÇÃO III
AUTORIZAÇÕES ABERTAS ESPECÍFICAS
Artigo 10.o
1. As autorizações abertas específicas podem ser emitidas para bens culturais específicos que possam ser exportados temporariamente da União numa base regular para ser utilizados e/ou exibidos num país terceiro. O bem cultural deve ser propriedade ou estar na posse legítima de um particular ou de um organismo que utilize e/ou exiba esse bem.
2. A autorização só pode ser emitida se as autoridades competentes tiverem a certeza de que o particular ou o organismo em causa oferecem todas as garantias consideradas necessárias para assegurar que o bem é reimportado para a União em boas condições, e pode ser descrito ou marcado de forma a que, quando da exportação temporária, não haja dúvidas de que o bem a exportar é o bem descrito na autorização aberta específica.
3. O prazo de eficácia da autorização não pode exceder cinco anos.
Artigo 11.o
A autorização será apresentada em apoio de uma declaração de exportação escrita ou estará disponível, nos outros casos, para ser apresentada conjuntamente com os bens culturais para exame mediante pedido.
As autoridades competentes do Estado-Membro em que a autorização é apresentada podem exigir a sua tradução na ou numa das línguas oficiais desse Estado-Membro. Nesse caso, as despesas de tradução serão suportadas pelo titular da autorização.
Artigo 12.o
1. A estância aduaneira competente para aceitar a declaração de exportação assegurar-se-á de que as mercadorias apresentadas são as descritas na autorização de exportação e que é feita referência a essa autorização na casa n.o 44 da declaração de exportação, quando for exigida uma declaração escrita.
2. Quando for exigida uma declaração escrita, a autorização deve ser apensa ao exemplar n.o 3 do documento administrativo único e acompanhar o bem até à estância aduaneira de saída do território aduaneiro da Comunidade. Quando o exemplar n.o 3 do documento administrativo único for colocado à disposição do exportador ou do seu representante, a autorização deve igualmente ser colocada à disposição destes últimos para poder ser posteriormente utilizada.
SECÇÃO IV
AUTORIZAÇÕES ABERTAS GERAIS
Artigo 13.o
1. Podem ser emitidas a museus ou a outras instituições autorizações abertas gerais para cobrir a exportação temporária de qualquer bem da pertença das suas coleções permanentes que possa ser exportado temporariamente da União numa base regular para exibição num país terceiro.
2. A autorização só pode ser emitida se as autoridades competentes tiverem a certeza de que a instituição oferece todas as garantias consideradas necessárias para assegurar que o bem é reimportado para a União em boas condições. A autorização pode ser utilizada para cobrir qualquer combinação de bens de uma coleção permanente em qualquer operação de exportação temporária. Pode ser utilizada para abranger uma série de combinações diferentes de bens, quer consecutiva, quer simultaneamente.
3. O prazo de eficácia da autorização não pode exceder cinco anos.
Artigo 14.o
A autorização será apresentada em apoio da declaração de exportação.
As autoridades competentes do Estado-Membro em que a autorização é apresentada podem exigir a sua tradução na ou numa das línguas oficiais desse Estado-Membro. Nesse caso, as despesas de tradução serão suportadas pelo titular da autorização.
Artigo 15.o
1. A estância aduaneira competente para aceitar a declaração de exportação assegurar-se-á de que a autorização é apresentada conjuntamente com uma lista dos bens a exportar que se encontram igualmente descritos na declaração de exportação. A lista será elaborada em papel timbrado da instituição, devendo cada página ser assinada por uma pessoa vinculada à instituição e cujo nome figura na autorização. Cada página será igualmente revestida do cunho do carimbo da instituição que figura na autorização. Deve ser feita uma referência à autorização na casa n.o 44 da declaração de exportação.
2. A autorização deve ser apensa ao exemplar n.o 3 do documento administrativo único e acompanhar a remessa até à estância aduaneira de saída do território aduaneiro da União. Quando o exemplar n.o 3 do documento administrativo único for colocado à disposição do exportador ou do seu representante, a autorização deve igualmente ser colocada à disposição destes últimos para poder ser posteriormente utilizada.
SECÇÃO V
FORMULÁRIOS DE AUTORIZAÇÃO ABERTA
Artigo 16.o
1. As autorizações abertas específicas serão emitidas no formulário cujo modelo figura no Anexo II.
2. As autorizações abertas gerais serão emitidas no formulário cujo modelo figura no Anexo III.
3. O formulário de autorização é impresso ou apresentado em formato eletrónico numa das línguas oficiais da União.
4. O formato do formulário de autorização é de 210 × 297 mm, sendo autorizada uma tolerância de 5 mm para menos e de 8 mm para mais no que respeita ao comprimento.
O papel a utilizar é papel de cor branca, sem pastas mecânicas, colado para escrita e pesando, no mínimo, 55 g/m2. O papel é revestido de uma impressão de fundo guilhochado de cor azul clara que torna visível qualquer falsificação por meios mecânicos ou químicos.
5. O exemplar n.o 2 da autorização, desprovida de uma impressão de fundo guilhochado, está exclusivamente reservado ao uso ou às escritas do exportador.
O formulário de pedido a utilizar deve ser prescrito pelo Estado-Membro em causa.
6. Os Estados-Membros podem reservar-se o direito de imprimir os formulários de autorização ou de os mandar imprimir por tipografias por si autorizadas. Neste último caso, cada formulário deve conter uma referência a essa autorização.
Os formulários devem conter o nome e o endereço da tipografia ou um sinal que permita a sua identificação. Devem igualmente conter um número de ordem, impresso ou aposto por meio de um carimbo, destinado a identificá-los.
7. Compete aos Estados-Membros adotare as medidas necessárias, a fim de acautelar a falsificação de autorizações.
Os meios de identificação adotados para esse efeito pelos Estados-Membros serão notificados à Comissão com vista à sua transmissão às autoridades competentes dos outros Estados-Membros.
8. As autorizações são preenchidas por meios mecânicos ou eletrónicos. Em circunstâncias excecionais, podem ser preenchidas à mão, em letra de imprensa e em maiúsculas, utilizando uma esferográfica de cor negra.
Não devem conter rasuras, emendas nem outras alterações.
SECÇÃO VI
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 17.o
O Regulamento (CEE) n.o 752/93 é revogado.
As remissões para o Regulamento revogado devem entender-se como sendo feitas para o presente regulamento, e devem ser lidas de acordo com o quadro de correspondência constante do Anexo V.
Artigo 18.o
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 9 de novembro de 2012.